text:
14.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 109/4
 Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 19. januar 2012 — Purple Parking Ltd og Airparks Services Ltd mod The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Upper Tribunal (Tax and Chancery Division) — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-117/11) (1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit - beskatning - moms - sjette direktiv - artikel 28, stk. 2, litra a) - artikel 28, stk. 3, litra b) - fritagelse for visse transportydelser - transaktion, der kombinerer parkeringsydelser med befordring af rejsende mellem parkeringspladsen og en lufthavn - spørgsmålet, om der foreligger to særskilte ydelser eller én enkelt ydelse - princippet om afgiftsneutralitet)
 2012/C 109/07
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Upper Tribunal (Tax and Chancery Division)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Purple Parking Ltd og Airparks Services Ltd
 Sagsøgt: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — fortolkning af Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — mulighed for medlemsstaterne for at opretholde fritagelser med tilbagebetaling af den i det tidligere omsætningsled erlagte afgift — opretholdelse gennem national lovgivning af en fritagelse med tilbagebetaling af den erlagte afgift for visse transporttjenesteydelser — erhvervsdrivende, der til flypassagerer leverer en parkeringsydelse kombineret med en befordringsydelse mellem parkeringsstedet og lufthavnen — skal denne transaktion med henblik på momsen anses for én enkelt ydelse eller særskilte ydelser?
 Konklusion
 Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 92/111/EØF af 14. december 1992, skal fortolkes således at med henblik på fastsættelse af den merværdiafgiftssats, der finder anvendelse, skal ydelser vedrørende parkering af et køretøj på en parkeringsplads uden for en lufthavns område (»off-airport parking«) og i form af befordring af nævnte køretøjs passagerer mellem parkeringspladsen og den pågældende lufthavnsterminal under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende anses for én enkelt sammensat ydelse, hvor parkeringsydelsen er den dominerende ydelse.
 (1) EUT C 145 af 14.5.2011.


text:
21.4.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 118/37
 5) Den Italienske Republik og Den Franske Republik bærer deres KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 egne omkostninger i sag T-79/96 R.
 6) Den Franske Republik bærer sine egne omkostninger i sag den 15. december 2000
 T-260/97 R.
 i sag T-113/99, The Galileo Company og Galileo Interna-
 (1) EFT C 233 af 10.8.1996, C 357 af 22.11.1997 og C 327 af tional LLC mod Rådet for Den Europæiske Union (1)
 24.10.1998.
 (Annullationssøgsmål — formaliteten — person, der er
 individuelt berørt)
 (2001/C 118/104)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Processprog: engelsk)
 den 27. november 2000
 i sag T-78/99 (92), Sonia Marion Elder og Robert Dale I sag T-113/99, The Galileo Company, Swindon, Wiltshire (Det
 Elder mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska- Forenede Kongerige), og Galileo International LLC, Rosemont,
 ber (1) Illinois (USA), ved R. Plender, QC, og barrister S. Masters for
 solicitors K. Holmes og D. Austin og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokaterne Elvinger, Hoss og Prussen,
 (Fastsættelse af sagsomkostninger — nødvendige udgifter, 2, place Winston Churchill, støttet af Amadeus Global Travel
 som er afholdt med henblik på sagens behandling — Distribution, SA, Madrid (Spanien), ved advokat M. Caballero
 retshjælpsforsikring) Clavijo, Madrid, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokaterne Elvinger, Hoss og Prussen, 2, place Winston
 Churchill, mod Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægti-
 (2001/C 118/103) gede: A. Lopes Sabino og M. Bishop), støttet af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: F. Benyon),
 angående en påstand om delvis annullation af artikel 1, nr. 7,
 litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 323/1999 af 8. februar
 (Processprog: engelsk) 1999 om ændring af forordning (EØF) nr. 2299/89 om en
 adfærdskodeks for edb-reservationssystemer (CRS) (EFT L 40,
 s. 1), har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 I sag T-78/99 (92), Sonia Marion Elder og Robert Dale Elder, manden, A. W. H. Meij, og dommerne A. Potocki og J. Pirrung;
 Dundee (Det Forenede Kongerige), ved solicitor S. Crosby, justitssekretær: H. Jung, den 15. december 2000 afsagt dom,
 rue du Taciturne 42, Bruxelles, mod Kommissionen for De hvis konklusion lyder således:
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: U. Wölker og
 X. Lewis), angående en begæring om fastsættelse af de sagsom-
 kostninger, som sagsøgte skal betale til sagsøgerne efter Rettens 1) Sagen afvises.
 kendelse af 13. oktober 1999 om slettelse af registeret (sag
 T-78/99, Elder mod Kommissionen, ikke trykt i Samling
 af Afgørelser), har Retten (Første Afdeling), sammensat af 2) Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler Rådets
 præsidenten, B. Vesterdorf, og dommerne N.J. Forwood og omkostninger.
 M. Vilaras; justitssekretær: H. Jung, den 27. november 2000
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 3) Intervenienterne bærer deres egne omkostninger.
 Begæringen om fastsættelse af sagsomkostninger tages ikke til følge.
 (1) EFT C 226 af 7.8.1999.
 (1) EFT C 174 af 19.6.1999.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
14.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 109/27
 Sag anlagt den 17. februar 2012 — Divandari mod Rådet
 (Sag T-70/12)
 2012/C 109/56
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Ali Divandari (Teheran, Iran) (ved solicitors S. Zaiwalla, P. Reddy og F. Zaiwalla, og M. Brindle, QC (Queen’s Counsel) samt barrister R. Blakeley)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse 2011/783/FUSP (1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1245/2011 (2) annulleres, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.
 —
 Det fastslås, at artikel 19, stk. 1, litra b), og artikel 20, stk. 1, litra b), i Rådets afgørelse 2010/413/FUSP (3) samt artikel 16, stk. 2, i Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 (4) ikke finder anvendelse på sagsøgeren.
 —
 Det fastslås, at artikel 60, stk. 2, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol ikke finder anvendelse på annulleringen af sagsøgerens optagelse på listen.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat seks anbringender.
 1)
 Ved det første anbringende gøres gældende, at sagsøgeren ikke er bestyrelsesformand for Bank Mellat, som fejlagtigt hævdet af sagsøgte.
 2)
 Ved det andet anbringende gøres gældende, at de materielle betingelser for udpegelsen i henhold til Rådets afgørelse 2010/413/FUSP og Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 ikke er opfyldt for sagsøgeren, og/eller at sagsøgte udøvede et åbenbart urigtigt skøn ved afgørelsen af, om betingelserne var opfyldt, under prøvelsen af udpegelsen af sagsøgeren.
 3)
 Ved det tredje anbringende gøres gældende, at de materielle betingelser for udpegelsen af Bank Mellat ikke er opfyldt, og/eller at sagsøgte udøvede et åbenbart urigtigt skøn ved afgørelsen af, om betingelserne var opfyldt, under prøvelsen af udpegelsen af sagsøgeren.
 4)
 Ved det fjerde anbringende gøres gældende, at fastholdelsen af sagsøgeren på listen udgør en tilsidesættelse af hans menneskerettigheder og grundlæggende rettigheder samt proportionalitetsprincippet.
 5)
 Ved det femte anbringende gøres gældende, at sagsøgte ved fastholdelsen af sagsøgeren på listen har tilsidesat formkravene om (i) at give passende begrundelser, og (ii) om retten til forsvar og retten til effektiv domstolsprøvelse.
 6)
 Ved det sjette anbringende gøres gældende, at for så vidt som sagsøgeren gives medhold i sag T-497/10, Divandari Bank mod Rådet, eller Bank Mellat gives medhold i sag T-496/10, Bank Mellat mod Rådet, må der også gives medhold i nærværende søgsmål.
 (1) Rådets afgørelse 2011/783/FUSP af 1.12.2011 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 319, s. 71).
 (2) Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1245/2011 af 1.12.2011 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 961/2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 319, s. 11).
 (3) Rådets afgørelse af 26.7.2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP (EUT L 195, s. 39).
 (4) Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25.10.2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EF) nr. 423/2007 (EUT L 281, s. 1).


text:
30.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 130/11
 Appel iværksat den 16. februar 2011 af DTL Corporación, S.L. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 15. december 2010 i sag T-188/10, DTL Corporación, S.L. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 (Sag C-67/11 P)
 2011/C 130/20
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: DTL Corporación, SL (ved abogado A. Zuazo Araluze)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) og Gestión de Recursos y Soluciones Empresariales, SL
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 Rettens dom (Fjerde Afdeling) af 15. december 2010 i sag T-188/10 ophæves.
 Følgende påstande, der blev nedlagt i sagen for Retten, tages til følge:
 1)
 Afgørelse truffet den 17. februar 2010 af Harmoniseringskontorets Andet Appelkammer (sag R 767/2009-2) annulleres.
 2)
 Denne omgøres til en ny afgørelse, hvorved den indsigelse, der blev rejst af Gestión de Recursos y Soluciones Empresariales, S.L. mod EF-varemærke nr. 5153325 »SOLARIA« (figurmærke) forkastes, således at dette EF-varemærke kan registreres for alle de tjenesteydelser, der er ansøgt om i klasse 37 og 42
 3)
 Harmoniseringskontoret og andre parter, der måtte give møde og tage til genmæle i denne sag, tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 1)
 Rettergangsfejl, der krænker appellantens interesser, i sagen for Retten: Begæring om udsættelse af sagen i henhold til artikel 77, litra c) og d), i Rettens procesreglement blev fuldstændigt tilsidesat (artikel 58 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol).
 2)
 Retten har tilsidesat EU-retten: Dommen tilsidesætter artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 (1), nu Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 (2) om EF-varemærker ved udtrykkeligt at fastslå:
 a)
 at ordbestanddelen i det omtvistede EF-varemærke er dominerende i varemærket som helhed.
 b)
 at denne ordbestanddel ikke er dominerende i det nationale figurmærke som helhed, hvilken selvmodsigelse har afgørende indflydelse på vurderingen af risikoen for forveksling (artikel 58 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol).
 (1) Af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).
 (2) Af 24.3.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).


text:
21.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/26
 Sag anlagt den 14. januar 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-17/09)
 (2009/C 69/48)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved B. Schima og C. Zadra, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 8 sammenholdt med afsnit III-VI i Rådets direktiv 92/50EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (1), idet Stadt Bonn og Müllverwertungsanlage Bonn GmbH har indgået en offentlig tjenesteydelsesaftale vedrørende håndtering af bioaffald og grønt affald uden afholdelse af en EU-udbudsprocedure.
 —
 Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Genstanden for nærværende søgsmål er en tjenesteydelsesaftale mod vederlag vedrørende bortskaffelse af bioaffald og grønt affald indgået mellem Stadt Bonn og Müllverwertungsanlage Bonn GmbH (herefter »MVA GmbH«) på den ene side og den private affaldshåndteringsvirksomhed EVB Entsorgung und Verwertung Bonn GmbH & Co. KG (herefter »EVB«) på den anden side. MVA GmbH er et kommunalt selskab, i hvilket Stadtwerke Bonn GmbH — et af Stadt Bonn 100 % ejet datterselskab — ejer 93,46 % af kapitalen og Stadt Bonn direkte ejer de resterende 6,54 %. I henhold til denne aftale forpligter EVB sig til dels at indsamle, forsortere og levere husholdningsaffald til behandling i MVA GmbH, dels at behandle bioaffald og grønt affald fra Stadt Bonns område i selskabets komposteringsanlæg mod et årligt vederlag på 6 mio. DEM.
 Selv om den omhandlede affaldshåndteringsaftale er en offentlig tjenesteydelsesaftale som omhandlet i artikel 1, litra a), i direktiv 92/50/EØF, er den blevet indgået direkte med EVB uden afholdelse af en formel udbudsprocedure, og uden at der er foretaget EU-udbud. Genstanden for aftalen er levering af tjenesteydelser inden for affaldsbortskaffelse som omhandlet i kategori 16 i bilag I A til nævnte direktiv og overskrider for så vidt tærskelværdien for, at direktivet finder anvendelse, betydeligt.
 I modsætning til forbundsregeringens opfattelse kan det ikke være afgørende, om aftalen ud over komposteringsydelser også omfatter andre ydelser, som Stadt Bonn, henholdsvis MVA GmbH har givet EVB i opdrag. Det er derimod afgørende, at der ved aftalen stiftes retligt bindende forpligtelser for EVB over for Stadt Bonn til at levere komposteringsydelser mod vederlag. Det kan i øvrigt heller ikke hævdes, at komposteringsydelserne udgør et fuldkommen ubetydeligt accessorisk aspekt af aftalen, eftersom disse ydelser er et af de centrale elementer i det koncept, som parterne har forhandlet sig frem til, og økonomisk betragtet udgør en betydelig del af omfanget af de udvekslede ydelser.
 Kommissionen kan heller ikke tilslutte sig forbundsregeringens anbringende om, at Stadt Bonn på grundlag af artikel 11, stk. 3, litra b), i direktiv 92/50/EØF var berettiget til at indgå en aftale om komposteringsydelser ved udbud efter forhandling uden forudgående offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse. Ifølge Domstolens praksis skal den nævnte direktivbestemmelse fortolkes snævert, og bevisbyrden for, at der foreligger sådanne usædvanlige omstændigheder, som begrunder en undtagelse, påhviler den, der påberåber sig sådanne omstændigheder. Da forbundsregeringen ikke nærmere har godtgjort, at EVB havde eneret til at gennemføre de omhandlede komposteringsydelser, og på hvilket retligt grundlag en sådan eneret beror, kan det ikke antages, at betingelserne for at anvende undtagelsesbestemmelsen i artikel 11, stk. 3, litra b), i direktiv 92/50/EØF var opfyldt.
 (1) EFT L 209, s. 1.


text:
16.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 120/13
 Sag anlagt den 18. februar 2011 — GRP Security mod Revisionsretten
 (Sag T-87/11)
 2011/C 120/33
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: GRP Security (Bertrange, Luxembourg) (ved advokat G. Osch)
 Sagsøgt: Revisionsretten for den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagsøgerens anbringender i den indgivne stævning tages til følge.
 —
 Sagsøgeren forbeholder sig retten til at fremføre yderligere anbringender og fremlægge yderligere oplysninger om faktiske omstændigheder samt beviser.
 —
 Sagen antages til påkendelse som lovligt anlagt.
 —
 Sagsøgeren gives medhold.
 —
 Følgelig annulleres de anfægtede afgørelser af ovennævnte grunde.
 —
 Det tages til efterretning, at sagsøgeren forbeholder sig ret til at kræve erstatning for det tab, denne har lidt på grund af Revisionsrettens ulovlige adfærd.
 —
 Revisionsretten tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Sagsøgeren forbeholder sig alle øvrige rettigheder, fordringer, anbringender og søgsmålsmuligheder.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Revisionsrettens afgørelser vedrørende dels den administrative sanktion bestående i sagsøgerens udelukkelse fra aftaler og tilskud finansieret over Den Europæiske Unions budget, i en periode på tre måneder, dels opsigelsen af rammekontrakten om tjenesteydelser nr. LOG/2026/10/2 benævnt »forskellige tjenesteydelser vedrørende sikkerhed«.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort tre anbringender gældende:
 1)
 Det første anbringende vedrører tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, retten til forsvar og retten til en retfærdig rettergang, for så vidt som sagsøgeren har handlet i god tro og ikke selv har udarbejdet forfalskninger og afgivet falske erklæringer, der er foretaget af en af sagsøgerens ansatte, og for så vidt som Revisionsretten i stedet for at opsige kontrakten havde kunnet anmode om, at den pågældende befuldmægtigede blev udskiftet.
 2)
 Det andet anbringende vedrører et åbenbart fejlskøn, for så vidt som Revisionsretten ikke har taget alle sagens omstændigheder i betragtning.
 3)
 Det tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af finansforordningens artikel 93, 94 og 96, idet sagsøgeren ikke har afgivet urigtige oplysninger og ikke har gjort sig skyldig i nogen falsk erklæring i forbindelse med udbudsproceduren for den omhandlede kontrakt.


text:
15.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/3
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 10. juli 2014 — Telefónica SA og Telefónica de España SAU mod Europa-Kommissionen, France Telecom España, SA, Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo) og European Competitive Telecommunications Association
 (Sag C-295/12 P) (1)
 ((Artikel 102 TEUF - misbrug af dominerende stilling - de spanske markeder for adgang til bredbåndsinternet - avancepres - artikel 263 TEUF - legalitetskontrol - artikel 261 TEUF - fuld prøvelsesret - chartrets artikel 47 - princippet om effektiv domstolsbeskyttelse - fuld prøvelse - bødens størrelse - proportionalitetsprincippet - princippet om forbud mod forskelsbehandling))
 2014/C 315/03
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellanter: Telefónica SA og Telefónica de España SAU (ved abogados F. González Díaz og B. Holles)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier og C. Urraca Caviedes, som befuldmægtigede), France Telecom España SA (ved abogados H. Brokelmann og M. Ganino), Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo) (ved abogados L. Pineda Salido og I. Cámara Rubio) og European Competitive Telecommunications Association (ved avvocati A. Salerno og B. Cortese)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Telefónica SA og Telefónica de España SAU betaler sagens omkostninger.
 3)
 France Telecom España SA, Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo) og European Competitive Telecommunications Association bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 243 af 11.8.2012.


text:
C 186/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 30.6.2001
 Sag anlagt den 5. april 2001 af VOF Josanne m.fl. mod For så vidt angår materiel til slamsugning har sagsøgerne gjort
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber gældende, at den pågældende virksomhed i almindelighed
 udføres i forbindelse med transport af det oprensede materiale.
 En sådan transport er i almindelighed uadskilligt forbundet
 (Sag T-82/01) med materiel til slamsugning, som f.eks. mudderpramme. Der
 er imidlertid ikke tale om godstransport, som omhandlet i
 forordningens artikel 1.
 (2001/C 186/18)
 I tilfælde af at det fastslås, at den transport, der er uadskilleligt
 forbundet med anvendelse af materiel til slamsugning, alligevel
 er godstransport, som omhandlet i forordningens artikel 1, er
 (Processprog: nederlandsk) spørgsmålet, hvorvidt Josanne som et specialiseret skib kan
 komme i betragtning for så vidt angår udelukkelse fra forord-
 ningens artikel 4, stk. 1’s anvendelsesområde i henhold til
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der forordningens artikel 4, stk. 6. Sagsøgerne har påstået, at de i
 den 5. april 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De forordningens artikel 4, stk. 6, nævnte betingelser er opfyldt,
 Europæiske Fællesskaber af VOF Josanne, Papendrecht, P. van at skibet ikke øger flådekapaciteten, og at en undtagelse ikke
 Wijnen og A.J. van Wijnen, begge Papendrecht, og A. Veen, er i strid med EF-forordningens formål. Kommissionen har
 Meerkerk, alle ved advokat M.J. van Dam, Rotterdam. med urette bestemt, at Josanne ikke opfylder de pågældende
 kriterier med den begrundelse, at skibet kan transportere
 forskellige varer, og at ibrugtagningen af skibet derfor vil
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande: bidrage til en øget flådekapacitet. Josanne er uegnet til at
 transportere andre varetyper end oprensningsmateriale.
 1) Kommissionens beslutning SG(2001) D/286100 af 9. fe-
 bruar 2001 om ikke at meddele sagsøgerne den ansøgte
 undtagelse fra »gammelt for nyt«-forpligtelserne i henhold Sagsøgerne har tilbudt at føre bevis på enhver tilladt måde,
 til artikel 4, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 718/99 af især ved afhøring af vidner og sagkyndige.
 29. marts 1999 om en kapacitetspolitik for Fællesskabets
 indlandsflåder til fremme af vandvejstransporten annulle-
 res, og det bestemmes, at den ansøgte undtagelse skal
 meddeles for så vidt angår mudderprammen »Josanne«.
 2) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 11. april 2001 af IAMA Consulting Srl mod
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerne har anfægtet Kommissionens beslutning SG(2001) (Sag T-85/01)
 D/286100 af 9. februar 2001, som er rettet til dem. Denne
 beslutning blev truffet som følge af VOF Josannes ansøgning
 af 27. juni 2001 til Kommissionen, om at mudderprammen (2001/C 186/19)
 »Josanne«, blev udelukket fra anvendelsen af artikel 4, stk. 1, i
 Rådets forordning nr. 718/99 af 29. marts 1999. Kommissio-
 nen har i den anfægtede beslutning, der berørte sagsøgerne
 (Processprog: italiensk)
 umiddelbart, ikke meddelt sagsøgerne den ansøgte undtagelse.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Josanne er specielt konstrueret til oprensnings- og slamsug- den 11. april 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 ningsvirksomhed og bliver således anvendt i forbindelse med Europæiske Fællesskaber af IAMA Consulting Srl ved advokat
 »vådt entreprenørarbejde«, det vil sige for så vidt angår statslig Vicenzo Salvatore.
 vandbygningsvirksomhed. Dermed er Josanne konstrueret til
 én bestemt varetype, nemlig »oprensningsmateriale, affald fra Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 oprensning«.
 — Principalt annulleres de anfægtede afgørelser, som er
 ulovlige, for så vidt som udgifter afholdt af IAMA
 Ifølge Kommissionen er Josanne ganske vist »materiel til Consulting Srl, henholdsvis i perioden 1. maj 1996 til
 slamsugning«, men Josanne er ikke omfattet af artikel 2, stk. 2, 31. oktober 1997 (Projekt REGIS 22337) og 1. november
 litra g), i forordning nr. 718/99, da skibet også anvendes til at 1996 til 31. oktober 1997 (Projekt REFIAG 23200), ikke
 transportere påfyldningssand, påfyldningsjord, forurenet jord anerkendes, samt enhver retsakt, som går forud herfor,
 og forurenet affald fra oprensning. følger heraf eller står i forbindelse hermed.
 ---pagebreak--- 30.6.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 186/13
 — Subsidiært tages de beløb, der er anført i afgørelsen af Sag anlagt den 11. april 2001 af Robert Bosch GmbH
 21. februar 2001 op til fornyet overvejelse, idet summen mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 af de beløb, der ikke er anerkendt — til skade for (Varemærker og Design)
 IAMA Consulting Srl — nedsættes, i hvert fald med
 600 000 000 (seks hundrede millioner) LIT, og det
 nøjagtige beløb beregnes ud fra billighedshensyn. (Sag T-86/01)
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. (2001/C 186/20)
 (Processprog: tysk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Den foreliggende sag er rettet mod de afgørelser, der er truffet den 11. april 2001 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering
 af Kommissionen henholdsvis den 12. februar 2001 (INFSO- i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Robert Bosch
 3/dec0033FM/D(01)240047) og den 21. februar 2001 (INFO- GmbH, Stuttgart (Tyskland), ved rechtsanwalt Dr. Stefan
 R2/feb0020RW/D(01)400027) vedrørende spørgsmålet om Völker, og med valgt adresse i Luxembourg.
 anerkendelse af de udgifter, der er afholdt af IAMA Internatio-
 nal Management Advisors Srl og af sagsøgeren i forbindelse
 med projekterne Esprit REGIS 22337 og REFIAG 23200, for Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 så vidt som udgifter afholdt af sagsøgeren selv, henholdsvis i
 perioden 1. maj 1993 til 31. oktober 1997 (Projekt REGIS — Afgørelse af 31. januar 2001 fra Første Appelkammer
 22337) og 1. november 1996 til 31. oktober 1997 (Projekt ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 REFIAG 23200), ikke anerkendes. (Varemærker og Design) i sag R 123/2000-1 vedørende
 EF-varemærkeansøgning nr. 761 304 annulleres.
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren anført følgende: — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger.
 — Artikel 1362, 1366, 1368, 1370, 1374 og 1375 i den
 italienske Codice civile er tilsidesat og anvendt fejlagtigt.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Der foreligger magtfordrejning, idet forudsætningerne for
 afgørelserne er forkerte og de faktiske omstændigheder
 forvanskede. I denne henseende gøres det gældende, at
 Kommissionen anser det sagsøgende selskab og det andet, EF-varemærkets ansø- Sagsøgeren
 ovenfor nævnte selskab for forskellige og selvstændige ger:
 selskaber, hvorimod de indgår i IAMA-koncernen, som
 de begge repræsenterer. Følgelig synes sagsøgte at have Det omhandlede EF-va- Ordmærket »Kit Super Pro«
 tillagt IAMA consulting Srl’s formelle indtræden i IAMA remærke:
 International Srl’s sted afgørende betydning, idet den først
 har anerkendt sagsøgeren som værende indtrådt i det Vare eller tjenesteydelse: Varer og tjenesteydelser i klas-
 retsforhold, der oprindelig er indgået med IAMA Interna- se 12 (dele til reparation af tromle-
 tional Srl, fra den 1. november 1997 at regne. bremser på køretøjer til brug på
 land)
 — Der foreligger magtfordrejning, idet afgørelserne er ulogi-
 ske, selvmodsigende og utilstrækkeligt begrundet. Hvad Appelkammerets afgø- Afvisnig af EF-varemærkeansøg-
 dette punkt angår, gøres det gældende, at det — da de to relse: ningen
 nævnte selskaber indgår i samme koncern, hvor sagsøge-
 ren er driftsselskabet i forhold til moderselskabet IAMA Søgsmålsgrunde: — Varemærket er ikke beskriven-
 International Srl, og da kontrakterne er opfyldt rettidigt de i den forstand, udtrykket
 — er vanskeligt at se, hvilket formål Kommissionen anvendes i artikel 7, stk. 1,
 forfølger, når den straffer IAMA-koncernen ved ikke at litra c), i forordning (EF)
 anerkende udgifter, som sagsøgeren har afholdt ved nr. 40/94 (1)
 opfyldelsen af kontrakter, som i øvrigt har gjort det
 muligt fuldt ud at nå de fastsatte mål. — Der er intet konkret behov for
 at udelukke registrering
 — Varemærket har det mindste-
 mål af adskillelsesevne, der
 kræves for at opnå varemær-
 kebskyttelse


text:
11.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/12
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. november 2013 — Comune di Ancona mod Regione Marche (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale amministrativo regionale per le Marche — Italien)
 (Sag C-388/12) (1)
 (Strukturfonde - Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) - en strukturfonds finansielle deltagelse - kriterier for udgifters støtteberettigelse - forordning (EF) nr. 1260/1999 - artikel 30, stk. 4 - princippet om en vedvarende operation - begrebet »væsentlig ændring« af en operation - tildeling af en koncessionsaftale uden forudgående offentliggørelse og udbud)
 2014/C 9/17
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale amministrativo regionale per le Marche
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Comune di Ancona
 Sagsøgt: Regione Marche
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche — fortolkning af artikel 30, stk. 4, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene (EFT L 161, s. 1) — ophævelse og tilbagesøgning af fællesskabstilskud — begrebet »væsentlig ændring« — forholdet mellem kravet om ændring, der påvirker projektets art eller gennemførelsesbestemmelserne hertil, og kravet om ændring af betingelsen om, at der ikke må gives en virksomhed eller et offentligt organ en uretmæssig fordel — ændringer af funktionel karakter — betingelsen om at virksomhed, der modtager finansiel støtte, skal være i overensstemmelse med EU-bestemmelserne om offentlige udbud — delvis ændring af formålet med den støttefinansierede opgave og tildelingen af administrationen heraf til en privat virksomhed uden afholdelse af en offentlig udbudsprocedure
 Konklusion
 1)
 Artikel 30, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene skal fortolkes således, at denne bestemmelse omfatter såvel de ændringer, der opstår under gennemførelsen af et projekt, som de ændringer, der opstår senere, herunder under administrationen af projektet, for så vidt som disse ændringer indtræffer inden for den frist på fem år, der er fastsat i nævnte bestemmelse.
 2)
 Artikel 30, stk. 4, i forordning nr. 1260/1999 skal fortolkes således, at det med henblik på vurderingen af, at tildelingen af koncessionen ikke giver koncessionsgiveren væsentlige indtægter og koncessionshaveren uretmæssige fordele, ikke skal undersøges forinden, om det projekt, der er genstand for koncessionen, har undergået en væsentlig ændring.
 3)
 Artikel 30, stk. 4, i forordning nr. 1260/1999 skal fortolkes således, at denne bestemmelse finder anvendelse såvel i tilfælde af en fysisk ændring, når det opførte anlæg ikke er i overensstemmelse med det projekt, der blev godkendt som støtteberettiget, som i tilfælde af en funktionel ændring, idet det er en forudsætning, at en sådan ændring — i tilfælde af en ændring, der består i anvendelsen af et anlæg til andre aktiviteter end dem, som oprindeligt blev fastsat i det projekt, der blev godkendt som støtteberettiget — skal være egnet til i betydelig grad at nedsætte den omhandlede operations kapacitet til at opnå det formål, der er fastsat for den.
 4)
 EU-retten er under sådanne omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede ikke til hinder for tildeling uden udbud af en koncession om offentlige tjenesteydelser vedrørende et projekt, for så vidt som denne tildeling opfylder gennemsigtighedsprincippet, hvis overholdelse, uden nødvendigvis at pålægge en forpligtelse til at gennemføre et udbud, skal gøre det muligt for en virksomhed, der er beliggende i en anden medlemsstat end den, hvor den koncessionsgivende myndighed er beliggende, at få adgang til de nødvendige oplysninger vedrørende denne koncession, før denne tildeles, således at denne virksomhed, hvis den måtte have ønsket det, ville have været i stand til at tilkendegive sin interesse i at få tildelt nævnte koncession, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 (1) EUT C 295 af 29.9.2012.


text:
4.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 153/17
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 7. maj 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-443/08) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 1999/13/EF - begrænsning af emissionen af flygtige organiske forbindelser - manglende gennemførelse af begreberne »lille anlæg« og »væsentlig ændring«)
 2009/C 153/33
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Alcover San Pedro og J.-B. Laignelot, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Franske Republik (ved G. de Bergues og A. Adam, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse af de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for en korrekt gennemførelse af artikel 2, nr. 3, artikel 2, nr. 4, og artikel 4, nr. 4, i Rådets direktiv 1999/13/EF af 11. marts 1999 om begrænsning af emissionen af flygtige organiske forbindelser fra anvendelse af organiske opløsningsmidler i visse aktiviteter og anlæg (EFT L 85, s. 1) — begreberne »lille anlæg« og »væsentlig ændring«
 Konklusion
 1)
 Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til Rådets direktiv 1999/13/EF af 11. marts 1999 om begrænsning af emissionen af flygtige organiske forbindelser fra anvendelse af organiske opløsningsmidler i visse aktiviteter og anlæg, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for en korrekt gennemførelse af direktivets artikel 2, nr. 3, artikel 2, nr. 4, og artikel 4, nr. 4.
 2)
 Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 6 af 10.1.2009.


text:
26.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/5
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 29. marts 2012 — Ministero dell’Economia e delle Finanze og Agenzia delle Entrate mod 3M Italia SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)
 (Sag C-417/10) (1)
 (Direkte beskatning - bilæggelse af sager, der verserer for den ret, som træffer afgørelse i sidste instans - misbrug af rettighed - artikel 4, stk. 3, TEU - friheder sikret af traktaten - princippet om forbud mod forskelsbehandling - statsstøtte - forpligtelse til at sikre EU-rettens effektive anvendelse)
 2012/C 151/09
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte suprema di cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Ministero dell’Economia e delle Finanze og Agenzia delle Entrate
 Sagsøgt: 3M Italia SpA
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Corte suprema di cassazione — selskabsskat — national lovgivning, der fastsætter en forskellig procentsats for beskatning af selskabers udbytte alt efter deres hjemsted — økonomisk transaktion, som involverer selskaber, der har hjemsted i Italien, og selskaber med hjemsted i udlandet — administrativ afgørelse om at anse den skyldige skat for anvendelig på selskaber, der har hjemsted i udlandet — begrebet misbrug af rettigheder, som defineret i sag C-255/02, Halifax m.fl. — anvendelse på ikke-harmoniserede nationale skatter, såsom direkte skat
 Konklusion
 EU-retten — herunder navnlig princippet om forbud mod misbrug af rettigheder, artikel 4, stk. 3, TEU, de i EUF-traktaten sikrede friheder, princippet om forbud mod forskelsbehandling, statsstøttereglerne samt pligten til at sikre EU-rettens effektive anvendelse — skal fortolkes således, at den i en sag som den i hovedsagen omhandlede, der vedrører direkte beskatning, er til hinder for anvendelsen af en national bestemmelse, som fastsætter adgang til bilæggelse af sager, der verserer for den ret, som træffer afgørelse i sidste instans, mod betaling af et beløb på 5 % af tvistens værdi, når baggrunden for disse sager er en sag, der blev anlagt ved første instans mere end ti år inden denne bestemmelses ikrafttrædelsesdato, og når skattemyndigheden har tabt sagen ved de to første retsinstanser.
 (1) EUT C 288 af 23.10.2010.


text:
1.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 431/16
 Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 9. september 2014 — Miguel Angel Zurbano Belaza og Antonia Artieda Soria mod Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Audiencia Provincial de Navarra — Spanien)
 (Sag C-93/14) (1)
 (2014/C 431/24)
 Processprog: spansk
 Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registeret.
 (1) EUT C 151 af 19.5.2014.


text:
16.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 14/51
 Sag anlagt den 11. november 2016 — C & J Clark International mod Kommissionen
 (Sag T-790/16)
 (2017/C 014/61)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: C & J Clark International Ltd (Somerset, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne A. Willems og S. De Knop)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling.
 —
 Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/1395 af 18. august 2016 om genindførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina, produceret af Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd., Win Profile Industries Ltd, og om gennemførelse af Domstolens dom i de forenede sager C-659/13 og C-34/14 (EUT L 225, s. 52) annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at Kommissionen ved at handle uden gyldigt retsgrundlag har tilsidesat princippet om kompetencetildeling i artikel 5, stk. 1 og 2, TEUF.
 2.
 Andet anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat artikel 266 TEUF, idet den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger til at efterkomme Domstolens dom af 4. februar 2016, C & J Clark International, C-659/13 og C-34/14, EU:C:2016:74.
 3.
 Tredje anbringende om, at Kommissionen ved at pålægge import af fodtøj, »som fandt sted i løbet af anvendelsesperioden for [de anfægtede forordninger]«, en antidumpingtold, har tilsidesat grundforordningens (1) artikel 1, stk. 1, og artikel 10, stk. 1, og retssikkerhedsprincippet (forbud mod tilbagevirkende kraft).
 4.
 Fjerde anbringende om, at Kommissionen ved at pålægge en antidumpingtold uden at foretage en fornyet vurdering af Unionens interesser, har tilsidesat grundforordningens artikel 21. Det ville under alle omstændigheder have været åbenbart urigtigt at konkludere, at pålæggelsen af antidumpingtolden var i Unionens interesser.
 5.
 Femte anbringende om, at Kommissionen ved at vedtage en retsakt, der går videre end nødvendigt for at nå dens mål, har tilsidesat artikel 5, stk. 1 og 4, TEU.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 af 8.6.2016 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Den Europæiske Union (EUT L 176, s. 21).


text:
30.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/5
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 29. april 2004
 i sag C-470/00 P, Europa-Parlamentet mod Carlo Ripa de Meana (1)
 (Appel - medlemmer af Europa-Parlamentet - foreløbig pensionsordning - frist for indgivelse af ansøgning om tilslutning hertil - kundskab - kontraappel - sagens omkostninger - afvisning)
 (2004/C 118/09)
 Processprog: italiensk
 I sag C-470/00 P, Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: A. Caiola og G. Ricci, dernæst ved disse sidstnævnte, bistået af F. Capelli), og med valgt adresse i Luxembourg, angående appel af dom afsagt den 26. oktober 2000 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling) i de forenede sager T-83/99 — T-85/99, Ripa di Meana m.fl. mod Parlamentet (Sml. II, s. 3493), hvori der er nedlagt påstand om delvis ophævelse af denne dom, de øvrige parter i appelsagen: Carlo Ripa di Meana, tidligere medlem af Europa-Parlamentet, Montecastello di Vibio (Italien), Leoluca Orlando, tidligere medlem af Europa-Parlamentet, Palermo (Italien), og Gastone Parigi, tidligere medlem af Europa-Parlamentet, Pordenone (Italien), ved avvocati W. Viscardini og G. Donà, og med valgt adresse i Luxembourg, sagsøgere i første instans, har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af C.W.A. Timmermans (refererende dommer) som fungerende formand for Femte Afdeling og dommerne A. Rosas og A. La Pergola; generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den 29. april 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Dommen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 26. oktober 2000 i de forenede sager T-83/99 – T-85/99, Carlo Ripa di Meana m.fl. mod Parlamentet, ophæves, for så vidt som den giver Carlo Ripa di Meana og Leoluca Orlando medhold i sag T-83/99 og T-84/99.
 2)
 Carlo Ripa di Meanas og Leoluca Orlandos søgsmål om annullation af afgørelserne i Kvæstorkollegiets skrivelser nr. 300762 og 300763 af 4. februar 1999, hvorved de gives afslag på deres ansøgninger om med tilbagevirkende kraft at blive tilsluttet den foreløbige pensionsordning i bilag III til regulativ om omkostningsgodtgørelser og andre godtgørelser til Europa-Parlamentets medlemmer, forkastes.
 3)
 Den af Gastone Parigi iværksatte kontraappel afvises.
 4)
 Carlo Ripa di Meana og Leoluca Orlando betaler, foruden deres egne omkostninger, Europa-Parlamentets omkostninger såvel i første instans som under appelsagen.
 5)
 Gastone Parigi bærer sine egne omkostninger samt betaler de omkostninger, som Europa-Parlamentet har afholdt under kontraappellen.
 (1) EFT C 79 af 10.03.2001.


text:
25.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 145/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Rejonowy we Wrocławiu (Polen) den 1. juli 2015 — Z.Ś., Z.M. og M.P. mod X w G.
 (Sag C-325/15)
 (2016/C 145/16)
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Sąd Rejonowy we Wrocławiu
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Z.Ś., Z.M. og M.P.
 Sagsøgt: X w G.
 Domstolen (Tiende Afdeling) har den 18. februar 2016 afsagt en kendelse, hvorved den har besvaret den forelæggende rets første præjudicielle spørgsmål. Det var åbenbart, at det andet spørgsmål ikke kunne antages til realitetsbehandling.


text:
23.6.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 140/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supreme Court (Irland) den 20. april 2007 — The Competition Authority mod Beef Industry Development Society Ltd og Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd
 (Sag C-209/07)
 (2007/C 140/25)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Supreme Court
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: The Competition Authority
 Sagsøgte: Beef Industry Development Society Ltd og Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd
 Præjudicielle spørgsmål
 Når retten finder, at det er fastslået, at:
 a)
 der er overkapacitet i oksekødsforarbejdningsindustrien, som beregnet efter de maksimalt forarbejdede mængder er omkring 32 %;
 b)
 virkningen af denne overskudskapacitet vil have meget alvorlige følger for rentabiliteten i industrien som helhed på mellemlang sigt;
 c)
 mens virkningerne af de krav, som den overskydende kapacitet stiller, ikke har været følelig i betydelig grad indtil nu, har uafhængige konsulenter udtalt, at det er usandsynligt, at overkapaciteten i den nærmeste fremtid vil blive elimineret ved normale markedsforanstaltninger, men at overkapaciteten på længere sigt vil føre til meget betydelige tab og til syvende og sidst foranledige, at forarbejdningsvirksomheder og anlæg forlader industrien; [org. s. 25]
 d)
 oksekødsforarbejdningsvirksomheder, der repræsenterer omkring 93 % af markedet for denne industris oksekødsforsyning, er gået ind på at tage skridt til at eliminere overkapaciteten og er villige til at betale en afgift for at tilvejebringe midler til betalinger til forarbejdningsvirksomheder, der er villige til at indstille produktionen, og
 de nævnte forarbejdningsvirksomheder, der omfatter ti selskaber, danner en gruppe med status som juridisk person (»sammenslutningen«) med det formål at gennemføre en foranstaltning med følgende kendetegn:
 1)
 virksomheder (kaldet »udtrædende«), der slagter og forarbejder 420 000 dyr om året, hvilket udgør ca. 25 % af den aktive kapacitet, indgår en aftale med de resterende selskaber (kaldet »tilbageblivende«) om at forlade industrien og opfylde følgende betingelser:
 2)
 de udtrædende underskriver en toårig konkurrenceklausul for forarbejdning af kvæg på hele øen Irland;
 3)
 de udtrædendes anlæg tages ud af drift;
 4)
 arealer i tilknytning til de anlæg, der tages ud af drift, anvendes ikke til forarbejdning af oksekød i en periode på fem år;
 5)
 der betales kompensation til de udtrædende etapevis ved lån, der ydes af de tilbageblivende til selskabet;
 6)
 der betales en frivillig afgift til selskabet af alle tilbageblivende på 2 EUR for hvert stykke kvæg, der slagtes inden for den traditionelle procentdel, og på 11 EUR pr. stykke kvæg, der slagtes udover dette tal;
 7)
 afgiften anvendes til at tilbagebetale de tilbageblivendes lån; afgifterne ophører, når lånene er tilbagebetalt; [org. s. 26]
 8)
 de udtrædendes udstyr til primær oksekødsforarbejdning sælges alene til tilbageblivende til brug som reserveudstyr eller reservedele eller sælges uden for øen Irland;
 9)
 de tilbageblivendes frihed med hensyn til produktion, prisfastsættelse, salgsbetingelser, import og eksport, forøgelse af kapaciteten og i øvrigt berøres ikke,
 og at der er enighed om, at en sådan aftale med hensyn til anvendelsen af artikel 81, stk. 1, EF sandsynligvis vil have en betydelig virkning på samhandelen mellem medlemsstater, skal en sådan foranstaltning da anses for at have til formål — til forskel fra at have til følge — at hindre, at begrænse eller fordreje konkurrencen inden for fællesmarkedet og derfor er uforenelig med artikel 81, stk. 1, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab?


text:
27.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/12
 Appel iværksat den 13. maj 2011 af Longevity Health Products, Inc. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 9. marts 2011 i sag T-190/09, Longevity Health Products, Inc. mod KHIM — Performing Science LLC
 (Sag C-222/11 P)
 2011/C 252/24
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Longevity Health Products, Inc. (ved Rechtsanwalt J. Korab)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) og Performing Science LLC
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Appelsag iværksat af selskabet Longevity Health Products, Inc. fremmes til realitetsbehandling
 —
 Rettens afgørelse af 9. marts 2011, sag T-190/09, ophæves, og
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Begrænsninger i friheden til at anvende et varemærke kan alene begrundes ud fra offentlighedens interesse, bl.a. for at undgå en eventuel forveksling hos kundekredsen. Dette kan imidlertid udelukkes i det foreliggende tilfælde, da såvel specialister som lægfolk kan skelne mellem varemærkets ordlyd 5 HTP og den systematiske betegnelse for 5-hydroxytryptophan.
 Specialister som apotekere og dyrlæger ved, at bare ubetydelige ændringer i udtrykkene for de kemiske klassifikationer eller kemiske formler kan føre til væsentlige forskelle i stoffernes sammensætning. Denne personkreds vil derfor naturligt fortsætte med at anvende den korrekte kemiske betegnelse, der ikke svarer til det omhandlede varemærke.
 »Informerede brugere«, det vil sige lægfolk og forbrugere, der har interesse i de pågældende produkter, er ligeledes bekendte med, at betegnelserne for de forskellige stoffers kemiske klassifikationer eventuelt kun udviser ringe forskel, men dog er forbundet med væsentlige forskelle i stoffernes farmakologiske, kemiske og fysiske egenskaber.
 Lægfolk, der ikke har nogen interesse i de pågældende produkter, er imidlertid ikke i stand til at fastslå en forbindelse mellem varemærkebetegnelsen 5 HTP og stoffet 5-hydroxytryptophan og kan derfor heller ikke blive vildledes.


text:
C 118/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21.4.2001
 Slettelse af sag C-368/99 (1) Slettelse af sag C-343/00 (1)
 (2001/C 118/82) (2001/C 118/85)
 Ved kendelse af 17. januar 2001 har præsidenten for De Ved kendelse af 17. januar 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-368/99, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-343/00,
 La Chemise Lacoste SA mod Coalle Fa-93 (anmodning om Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 præjudiciel afgørelse fra Landesgericht Korneuburg (Østrig)), Franske Republik, skal slettes af registeret.
 skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 335 af 25.11.2000.
 (1) EFT C 366 af 18.12.1999.
 Slettelse af sag C-126/00 (1) Slettelse af sag C-378/99 (1)
 (2001/C 118/83) (2001/C 118/86)
 Ved kendelse af 17. januar 2001 har præsidenten for De Ved kendelse af 23. januar 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-126/00, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-378/99,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod For-
 Portugisiske Republik, skal slettes af registeret. bundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 163 af 10.6.2000. (1) EFT C 6 af 8.1.2000.
 Slettelse af sag C-402/00 (1) Slettelse af sag C-335/00 (1)
 (2001/C 118/84) (2001/C 118/87)
 Ved kendelse af 17. januar 2001 har præsidenten for De Ved kendelse af 25. januar 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-402/00, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-335/00,
 F. Harding mod Skandia Asset Management Ltd (anmodning Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storher-
 om præjudiciel afgørelse fra Employment Tribunal, Stratford), tugdømmet Luxembourg, skal slettes af registeret.
 skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 372 af 23.12.2000. (1) EFT C 316 af 4.11.2000.


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Augstākās tiesas Senāts (Letland) den 25. juni 2013 — Antonio Gramsci Shipping Corp. m.fl. mod Aivars Lembergs
 (Sag C-350/13)
 2013/C 252/36
 Processprog: lettisk
 Den forelæggende ret
 Augstākās tiesas Senāts
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Antonio Gramsci Shipping Corp., Apollo Holdings Corp., Arctic Seal Shipping Co. Ltd, Atlantic Leader Shipping Co. Ltd, Cape Wind Trading Co. Ltd, Clipstone Navigation SA, Dawnlight Shipping Co. Ltd, Dzons Rids Shipping Co., Faroship Navigation Co. Ltd, Gaida Shipping Co., Gevostar Shipping Co. Ltd, Hose Marti Shipping Co., Imanta Shipping Co. Ltd, Kemeri Navigation Co., Klements Gotvalds Shipping Co., Latgale Shipping Co. Ltd, Limetree Shipping Co. Ltd, Majori Shipping Co. Ltd, Noella Marītime Co. Ltd, Razna Shipping Co., Sagewood Trading Inc., Samburga Shipping Co. Ltd, Saturn Trading Co., Taganroga Shipping Co., Talava Shipping Co. Ltd, Tangent Shipping Co. Ltd, Viktorio Shipping Co., Wilcox Holding Ltd, Zemgale Shipping Co. Ltd og Zoja Shipping Co. Ltd
 Sagsøgt: Aivars Lembergs
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal Bruxelles I-forordningens (1) artikel 34, nr. 1), fortolkes således, at en tilsidesættelse af rettigheder, der tilkommer personer, som ikke er parter i hovedsagen, inden for rammerne af en sag om anerkendelse af en udenlandsk retsafgørelse kan udgøre en grund til at anvende klausulen om grundlæggende retsprincipper i den nævnte artikel 34, nr. 1), og afslå at anerkende den udenlandske afgørelse, for så vidt som den berører personer, som ikke er parter i hovedsagen?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, skal artikel 47 i [Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder] da fortolkes således, at principperne om en retfærdig rettergang, som er forankret heri, tillader, at der i en sag vedrørende iværksættelse af foreløbige, sikrende retsmidler foretages en begrænsning af de ejendomsrettigheder, der tilkommer en person, som ikke har været part i sagen, når det er foreskrevet, at enhver, som berøres af afgørelsen om foreløbige, sikrende retsmidler, til enhver tid har ret til at indgive begæring til retten om ændring eller ophævelse af afgørelsen, og at det overlades til sagsøgerne at forkynde afgørelsen for de berørte personer?
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22.12.2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT 2001 L 12, s. 1).


text:
4.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 328/32
 Sag anlagt den 8. september 2010 — National Lottery Commission mod KHIM — Mediatek Italia og De Gregorio (gengivelse af en hånd)
 (Sag T-404/10)
 ()
 2010/C 328/55
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: National Lottery Commission (London, Det Forenede Kongerige) (ved barrister B. Brandreth)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 De andre parter i sagen for appelkammeret: Mediatek Italia Srl (Napoli, Italien) og Giuseppe De Gregorio (Napoli, Italien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 9. juni 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1028/2009-1) annulleres.
 —
 Sagen hjemvises til Annullationsafdelingen.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Figurmærket, der forestiller en hånd med to krydsede fingre og et smilende ansigt for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16, 25, 28, og 41 — EF-varemærke registrering nr. 4800389
 Indehaver af EF-varemærket: National Lottery Commission
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Mediatek Italia Srl og Giuseppe De Gregorio.
 Varemærkerettigheder påberåbt af indgiveren af ugyldighedsbegæringen: Indgiverne af ugyldighedsbegæringen har til støtte for deres begæring henvist til de relative ugyldighedsgrunde i artikel 53, stk. 1, litra c), og artikel 53, stk. 2, litra c), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009
 Annullationsafdelingens afgørelse: Erklærede varemærket for ugyldigt
 Appelkammerets afgørelse: Afvisning af klagen
 Søgsmålsgrunde: Sagsøgeren gør gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 53, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, eftersom appelkammeret begik en retlig fejl ved bedømmelsen af denne artikel og foretog en fejlagtig vurdering af de faktiske omstændigheder, og idet det undlod at udøve sine undersøgelsesbeføjelser. Ifølge sagsøgeren har appelkammeret ikke fuldt ud udøvet dets beføjelser i medfør af artikel 78 i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009.


text:
31.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/5
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 1. juni 2017 — Wallenborn Transports SA mod Hauptzollamt Gießen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hessisches Finanzgericht — Tyskland)
 (Sag C-571/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift (moms) - proceduren for ekstern forsendelse - transport af varer via en frihavn i en medlemsstat - lovgivning i denne medlemsstat, som udelukker frihavne fra det indenlandske skatteområde - spørgsmålet, om der foreligger unddragelse fra toldtilsyn - toldskyldens opståen og momsens forfald))
 (2017/C 249/07)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Hessisches Finanzgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Wallenborn Transports SA
 Sagsøgt: Hauptzollamt Gießen
 Konklusion
 1)
 Artikel 61, stk. 1, og artikel 71, stk. 1, første afsnit, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2007/75/EF af 20. december 2007, skal fortolkes således, at henvisningen til »en af de i [direktivets artikel 156] omhandlede ordninger eller procedurer« omfatter frizoner.
 2)
 Artikel 71, stk. 1, i direktiv 2006/112, som ændret ved direktiv 2007/75, skal fortolkes således, at unddragelse af en vare fra toldtilsyn inden for en frizone ikke medfører, at afgiftspligten indtræder, og at importmomsen forfalder, hvis varen ikke er optaget i Unionens økonomiske kredsløb, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at afgøre.
 3)
 Artikel 71, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 2006/112, som ændret ved direktiv 2007/75, skal fortolkes således, at når der er opstået en toldskyld i henhold til artikel 203 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1791/2006 af 20. november 2006, og det på grund af omstændighederne i hovedsagen er udelukket, at dette medfører, at der er opstået en momsskyld, skal toldkodeksens artikel 204 ikke finde anvendelse alene med henblik på at begrunde, at denne afgiftspligt er indtrådt.
 (1) EUT C 90 af 7.3.2016.


text:
5.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 148/40
 Sag anlagt den 24. marts 2010 — Solae mod KHIM — Délitaste (alpha taste)
 (Sag T-145/10)
 2010/C 148/67
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Solae Holdings LLC (St. Louis, De Forenede Stater) (ved lawyer E. Armijo Chávarri)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Délitaste S.A. Industrielle et Commerciale d’Aliments (Thessaloniki, Grækenland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det foreliggende søgsmål med tilhørende bilag erklæres at være anlagt forskriftsmæssigt.
 —
 Afgørelse truffet den 16. december 2009 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 92/2009-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Délitaste S.A. Industrielle et Commerciale d’Aliments
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »alpha taste« for varer og tjenesteydelser i klasse 29, 30, 39 og 43
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Solae Holdings LLC
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkeregistrering af mærket »ALPHA« for varer i klasse 29
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen delvist taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, da appelkammeret fejlagtigt fandt, at der kun var delvis risiko for forveksling mellem de omhandlede varemærker.


text:
8.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 144/32
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen Sad — Varna (Bulgarien) den 28. februar 2017 — Komisia za zashtita na potrebitelite mod Evelina Kamenova
 (Sag C-105/17)
 (2017/C 144/41)
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen Sad — Varna
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Komisia za zashtita na potrebitelite (kommissionen for forbrugerbeskyttelse)
 Sagsøgt: Evelina Kamenova
 Præjudicielt spørgsmål
 1.
 Skal artikel 2, litra b), og litra d), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF (1) af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis fortolkes således, at en fysisk persons virksomhed, som på et websted er registreret med henblik på salg af varer og samtidig har offentliggjort i alt otte annoncer om salg af forskellige varer via dette websted, er en erhvervsdrivende som omhandlet i artikel 2, litra b), udgør virksomheders handelspraksis over for [org. s. 9] forbrugerne som omhandlet i artikel 2, litra d), og er omfattet af direktivets anvendelsesområde i henhold til direktivets artikel 3, stk. 1?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11.5.2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis) (EUT L 149, s. 22).


text:
22.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 52/18
 Domstolens dom (Otttende Afdeling) af 19. december 2013 — sag anlagt af X (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch — Nederlandene)
 (Sag C-437/12) (1)
 (Interne afgifter - artikel 110 TEUF - registreringsafgift - lignende indenlandske varer - afgiftsneutralitet for indførte brugte motorkøretøjer og tilsvarende køretøjer, der allerede befinder sig på det nationale marked)
 2014/C 52/29
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch
 Parter i hovedsagen
 X
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch — fortolkning af artikel 110 TEUF — interne afgifter — nationale retsforskrifter, hvorefter der opkræves registreringsafgift ved første brug af et køretøj på det nationale vejnet — afgiftsbeløb der fra 2010 afhænger af CO2-udstødningen — køretøj taget i brug i udlandet i 2006 og indregistreret på det nationale område i 2010
 Konklusion
 1)
 Med henblik på anvendelsen af artikel 100 TEUF er lignende indenlandske varer, der kan sammenlignes med et brugt køretøj, såsom det i hovedsagen omhandlede, der første gang er taget i brug før den 1. februar 2008, og som blev indført og indregistreret i Nederlandene i 2010, de køretøjer, der allerede befinder sig på det nederlandske marked, og hvis kendetegn mest svarer til det omhandlede motorkøretøjs.
 2)
 Artikel 110 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en afgift såsom afgiften på personbiler og motorcykler (»belasting personenauto’s en motorrijwielen«), der var i kraft i 2010, hvis og for så vidt som størrelsen af dette afgiftsbeløb, der pålægges indførte brugte køretøjer i forbindelse med deres indregistrering i Nederlandene, overstiger det laveste residuelle afgiftsbeløb, som indeholdes i værdien af lignende brugte køretøjer, der allerede er indregistreret i denne medlemsstat.
 (1) EUT C 399 af 22.12.2012.


text:
8.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 12. oktober 2005 af Finanzgericht des Landes Brandenburg i sagen Gerlach & Co. mbH mod Hauptzollamt Frankfurt (Oder)
 (Sag C-44/06)
 (2006/C 86/21)
 Processprog: tysk
 Ved kendelse afsagt den 12. oktober 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 30. januar 2006, har Finanzgericht des Landes Brandenburg i sagen Gerlach & Co. mbH mod Hauptzollamt Frankfurt (Oder) forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Er en national toldadministration berettiget til at bogføre afgifterne før indrømmelsen af fristen i artikel 11a, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1062/87 (1), som affattet ved forordning (EØF) nr. 1429/90 (2), vedrørende stedet for overtrædelsen eller uregelmæssigheden og til først at fastsætte denne frist under klagesagen?
 (1) EFT L 107, s. 1.
 (2) EFT L 137, s. 21.


text:
19.2.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/7
 DOMSTOLENS DOM
 (Store Afdeling)
 af 14. december 2004
 i sag C-210/03, The Queen, ex parte: Swedish Match AB, Swedish Match UK Ltd mod Secretary of State for Health (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)) (1)
 (Direktiv 2001/37/EF - fremstilling, præsentation og salg af tobaksvarer - artikel 8 - forbud mod markedsføring af tobaksvarer, som indtages oralt - gyldighed - fortolkning af artikel 28 EF-30 EF - foreneligheden af en national lovgivning, der indeholder et tilsvarende forbud)
 (2005/C 45/14)
 Processprog: engelsk
 I sag C-210/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Det Forenede Kongerige), ved afgørelse af 17. april 2003, indgået til Domstolen den 15. maj 2003, i sagen: The Queen, ex parte: Swedish Match AB, Swedish Match UK Ltd mod Secretary of State for Health, har Domstolen (Store Afdeling), sammensat af præsidenten, V. Skouris, afdelingsformændene P. Jann, C.W.A. Timmermans og K. Lenaerts samt dommerne C. Gulmann, J.-P. Puissochet, N. Colneric, S. von Bahr og J.N. Cunha Rodrigues (refererende dommer); generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von Holstein, derefter ekspeditionssekretær M.-F. Contet, den 14. december 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Gennemgangen af det andet spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/37/EF af 5. juni 2001 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om fremstilling, præsentation og salg af tobaksvarer.
 2)
 Når en national foranstaltning i overensstemmelse med artikel 8 i direktiv 2001/37 forbyder markedsføring af tobaksvarer, som indtages oralt, er det ikke nødvendigt specifikt at undersøge, om denne nationale foranstaltning er forenelig med artikel 28 EF og 29 EF.
 (1) EUT C 171 af 19.7.2003.


text:
20.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 317/29
 Rettens dom af 30. september 2010 — Kadi mod Kommissionen
 (Sag T-85/09) (1)
 (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for personer og enheder med tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban - forordning (EF) nr. 881/2002 - indefrysning af midler og økonomiske ressourcer tilhørende en person, efter at den pågældende er optaget på en liste opstillet af et organ under De Forenede Nationer - sanktionskomité - efterfølgende optagelse i bilag I til forordning (EF) nr. 881/2002 - annullationssøgsmål - grundrettigheder - ret til at blive hørt, ret til en effektiv domstolsprøvelse og ret til respekt for ejendomsretten)
 2010/C 317/52
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Yassin Abdullah Kadi (Jeddah, Saudi-Arabien) (ved D. Anderson, QC, barrister M. Lester og solicitor G. Martin)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved P. Hetsch, P. Aalto og F. Hoffmeister, derefter ved P. Hetsch, F. Hoffmeister og E. Paasivirta, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bishop, E. Finnegan og R. Szostak, som befuldmægtigede), Den franske Republik (ved G. de Bergues og L. Butel, som befuldmægtigede) og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved S. Behzadi-Spencer og E. Jenkinson, som befuldmægtigede, bistået af barrister D. Beard)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 1190/2008 af 28. november 2008 om 101. ændring af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban (EUT L 322, s. 25), for så vidt som denne retsakt berører sagsøgeren.
 Konklusion
 1)
 Kommissionens forordning (EF) nr. 1190/2008 af 28. november 2008 om 101. ændring af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban annulleres for så vidt som den vedrører Yassin Abdullah Kadi.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler Yassin Abdullah Kadis omkostninger.
 3)
 Rådet for Den Europæiske Union, Den Franske Republik og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 90 af 18.4.2009.


text:
6.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/29
 Sag anlagt den 23. april 2015 — ZZ mod KHIM
 (Sag F-64/15)
 (2015/C 221/39)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat H. Tettenborn)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af sagsøgtes afgørelsen af 4. juni 2014 om at bringe sagsøgerens ansættelseskontrakt til ophør i overensstemmelse med en klausul i denne kontrakt.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Harmoniseringskontorets afgørelse af 4. juni 2014, der blev meddelt sagsøgeren ved skrivelse af samme dato, ifølge hvilken sagsøgerens kontrakt som midlertidigt ansat ved Harmoniseringskontoret med en opsigelsesfrist på seks måneder regnet fra den 4. juni 2014 blev bragt til ophør, annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagsøgeren en erstatning på et passende beløb, der fastsættes af Personaleretten for den ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt som følge af den i den første påstand nævnte afgørelse truffet af Harmoniseringskontoret.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at genansætte sagsøgeren i stillingen og fuldt ud genetablere den karriere, som sagsøgeren ville have opnået ved fortsat beskæftigelse, samt fuldt ud erstatte dennes økonomiske tab, især ved udbetaling af alle udestående vederlag og dækning af alle de øvrige økonomiske tab, der er opstået som følge af Harmoniseringskontorets retsstridige handling (med fradrag af modtaget arbejdsløshedsunderstøttelse).
 —
 Subsidiært, for det tilfælde, at en genansættelse af sagsøgeren i stillingen og/eller en fortsat beskæftigelse under de hidtidige vilkår af retlige eller faktiske grunde i den foreliggende situation ikke sker, tilpligtes Harmoniseringskontoret at betale sagsøgeren en erstatning for det økonomiske tab, der er opstået på grund af det ulovlige ophør af sagsøgerens ansættelse, på et beløb svarende til forskellen mellem den faktisk forventelige livsindkomst og den livsindkomst, som sagsøgeren ville have opnået, såfremt kontrakten ikke var blevet bragt til ophør, under hensyntagen til pensionsydelser og andre rettigheder.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
18.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 49/5
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 21. december 2011 — ENEL Produzione SpA mod Autorità per l’energia elettrica e il gas (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Italien)
 (Sag C-242/10) (1)
 (Direktiv 2003/54/EF - det indre marked for elektricitet - anlæg for produktion af elektricitet, som er grundlæggende for driften af elektricitetssystemet - pligt til at afgive bud på markedet for den nationale elektricitetsbørs i overensstemmelse med de begrænsninger og kriterier, som fastsættes af operatøren af systemet for transmission og distribution af elektricitet - lastfordelings- og balanceringstjenester - offentlige serviceforpligtelser)
 2012/C 49/09
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: ENEL Produzione SpA
 Sagsøgt: Autorità per l’energia elettrica e il gas
 Procesdeltager: Terna rete elettrica nazionale SpA
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — fortolkning af artikel 23, 43, 49 og 56 EF samt artikel 11, stk. 2 og 6, og artikel 24 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF (EUT L 176, s. 37) — national lovgivning, som forpligter elektricitetsproducenterne i deres affattelse af bud på elektricitetsforsyning at overholde regler fastsat af det selskab, som driver transport- og forsyningsnettet for elektricitet
 Konklusion
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF, og herunder navnlig artikel 3, stk. 2, og artikel 11, stk. 2 og 6, heri, skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for en national lovgivning, som med henblik på at reducere prisen på elektricitet i den endelige forbrugers interesse og med henblik på elektricitetssystemets sikkerhed pålægger operatører, som er indehavere af anlæg eller grupper af anlæg, der efter kriterier fastsat af den nationale regulerende myndighed anses for grundlæggende for opfyldelsen af behovet i forbindelse med efterspørgslen på elektricitet for lastfordelingstjenester, en forpligtelse til at fremsætte tilbud på de nationale elektricitetsmarkeder efter betingelser, som på forhånd er fastsat af denne myndighed, forudsat at disse bestemmelser ikke går videre end nødvendigt for at nå det mål, som de forfølger. Det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve, om denne betingelse er opfyldt i hovedsagen.
 (1) EUT C 209 af 31.7.2010.


text:
25.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 199/24
 Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 5. juni 2007 — British Telecommunications plc, The Queen mod The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-185/06) (1)
 (2007/C 199/40)
 Processprog: engelsk
 Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registeret.
 (1) EUT C 154 af 1.7.2006.


text:
4.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 300/6
 DOMSTOLENS DOM
 (Første Afdeling)
 af 14. oktober 2004
 i sag C-113/02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene (1)
 (Forordning (EØF) nr. 259/93 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald - direktiv 75/442/EØF om affald - national foranstaltning, der foreskriver, at der gøres indsigelse mod overførsler af affald til nyttiggørelse, når 20 % af affaldet kan nyttiggøres i medlemsstaten, og når den procentdel af affaldet, der kan nyttiggøres i bestemmelsesstaten, er mindre - en medlemsstats foranstaltning, der ikke klassificerer en operation under punkt R 1 (nyttiggørelse ved forbrænding) i bilag II B til direktiv 75/442 eller under punkt D 10 (bortskaffelse ved forbrænding) i bilag II A til nævnte direktiv i henhold til kriteriet om effektiv anvendelse, men i henhold til kriteriet om det brændte affalds brændværdi)
 (2004/C 300/10)
 Processprog: nederlandsk
 I sag C-113/02, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 27. marts 2002, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: H. van Lier, bistået af M. van der Woude og R. Wezenbeek-Geuke) mod Kongeriget Nederlandene (befuldmægtiget: H.G. Sevenster), har Domstolen (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann (refererende dommer), og dommerne A. Rosas, R Silva de Lapuerta, K. Lenaerts og s. von Bahr; generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den 14. oktober 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 259/93 af 1. februar 1993 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab, samt i henhold til artikel 1, litra e) og f), og artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald, som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 18. marts 1991 og ved Kommissionens beslutning 96/350/EF af 24. maj 1996.
 2)
 Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 144 af 15.6.2002.


text:
16.5.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/6
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 19. marts 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-275/07) (1)
 (Traktatbrud - ekstern fællesskabsforsendelse - TIR-carneter - told - Fællesskabernes egne indtægter - overdragelse - frist - morarenter - regler om bogføring)
 2009/C 113/10
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Wilms, M. Velardo og D. Recchia, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik (ved I.M. Braguglia og G. Albenzio, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 8 og 11 i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (EFT L 155, s. 1) og af artikel 6, stk. 2, litra a), i samme forordning, som den 30. maj 2000 blev erstattet af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (EFT L 130, s. 1) — regler om bogføring — forfaldne morarenter i tilfælde af for sen betaling af egne indtægter
 Konklusion
 1)
 Den Italienske Republik frifindes.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 199 af 25.8.2007.


text:
2.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 73/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Rüsselsheim (Tyskland) den 10. oktober 2014 — Dieter Wedzel og Karin Wedzel mod Condor Flugdienst GmbH
 (Sag C-466/14)
 (2015/C 073/13)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Amtsgericht Rüsselsheim
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Dieter Wedzel og Karin Wedzel
 Sagsøgt: Condor Flugdienst GmbH
 Sagen blev ved Domstolens kendelse af 9. december 2014 slettet fra Domstolens register.


text:
C 70/30 DA Den Europæiske Unions Tidende 22.3.2003
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter støtten«. Flere af de foranstaltninger, som er opregnet, har
 sagsøgeren aldrig modtaget. At kræve tilbagebetalt støtte,
 som ikke er blevet ydet, udgør en åbenbar tilsidesættelse af
 Sagsøgeren er en porcelænsvirksomhed med hjemsted i Kahla, materielle bestemmelser.
 Thüringen. Sagsøgeren var højestbydende investor og erhver-
 vede derfor maskiner, anlæg og ejendomme fra konkursforval-
 teren for Kahla Porzellan GmbH. I den anfægtede beslutning
 fandt Kommissionen, at en række foranstaltninger, der var
 truffet til fordel for Kahla Porzellan GmbH og sagsøgeren,
 udgjorde statsstøtte, og erklærede støtten uforenelig med
 fællesmarkedet.
 Sag anlagt den 30. januar 2003 af Antonio Aresu mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Med søgsmålet har sagsøgeren først og fremmest anfægtet
 kravet om tilbagebetaling af investeringstilskuddet på 2,5 mil-
 lioner DEM, kravet om tilbagebetaling af den hævdede »de (Sag T-24/03)
 minimis«-støtte og kravet om tilbagebetaling af tilskud, som
 blev ydet med henblik på gennemførelsen af arbejdsmarkeds- (2003/C 70/48)
 foranstaltninger i overensstemmelse med § 249 h i Arbeitsför-
 derungsgesetz (herefter »AFG«). Sagsøgeren har gjort gældende,
 at Kommissionen har tilsidesat EF-traktaten og grundlæggende (Processprog: italiensk)
 fællesskabsretlige principper, og at den har begået åbenbare
 faktiske og retlige fejl.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Sagsøgeren har endvidere anført, at EF-traktaten er blevet den 30. januar 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 tilsidesat i forbindelse med kravet om tilbagebetaling af Europæiske Fællesskaber af Antonio Aresu ved Avvocato
 investeringstilskuddet og de tilskud, som blev udbetalt i medfør Sergio Diana.
 af § 249 h i AFG. Investeringstilskuddet blev ydet i henhold til
 en godkendt støtteordning, og for så vidt angår foranstalt-
 ninger, der træffes i medfør af § 249 h, har Kommissionen i Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1994 udtrykkeligt fastslået, at de ikke udgør støtte. I begge
 tilfælde skulle de regler, der gælder for eksisterende støtte, — Annullation af følgende afgørelser:
 således have fundet anvendelse. I beslutningen gik Kommissio-
 nen i sin vurdering imidlertid videre end til blot at fastslå, a) Ansættelsesmyndighedens udtrykkelige afgørelse af
 om de betingelser, der gælder for støtteordningerne, blev 29. august 2002 ifølge skrivelse D(2002)687 af
 overholdt, og anvendte således efterfølgende strengere betin- 2. september 2002 fra T. Lennon, modtaget den
 gelser for de pågældende støtteordninger end dem, som gælder 4. september 2002, hvori sagsøgeren meddeles
 i henhold til støtteordningen, eller som fremgår af de af afslag på ansøgningen til stillingen opslået som
 Kommissionen meddelte vilkår for godkendelsen. Derved ledig under nr. KOM/059/02, og om at udnævne
 tilsidesatte Kommissionen artikel 87 EF og 88 EF og retssikker- M. Scannell i stillingen, og
 hedsprincippet.
 b) ansættelsesmyndighedens stiltiende afgørelse af
 17. januar 2003 om afvisning af sagsøgerens klage
 Sagsøgeren har videre gjort gældende, at Kommissionen har af 17. september 2002 vedrørende ovennævnte
 tilsidesat det grundlæggende princip om beskyttelse af den afgørelse.
 berettigede forventning, idet den ikke tog i betragtning, at
 godkendelsen af investeringssikringsordningen og bestemmel-
 sen i § 249 h i AFG, som Kommissionen selv har offentliggjort — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 i EF-Tidende, ikke omfatter de strengere betingelser, som
 Kommissionen har anvendt i den anfægtede beslutning. Sagsø-
 geren havde derfor en forventning om, at begge støtteordnin-
 ger ville blive anvendt i den offentliggjorte og af Kommissionen Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 godkendte form. Kravet om tilbagebetaling er åbenbart retsstri-
 digt.
 Sagsøgeren i denne sag anfægter det afslag, sagsøgeren modtog
 på sin ansøgning om stillingen som afdelingsleder i Generaldi-
 Desuden har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen på rektoratet »Sundhed og Forbrugerbeskyttelse«.
 en række punkter har foretaget en fejlagtig bedømmelse af de
 faktiske omstændigheder og har anlagt et åbenbart fejlagtigt
 skøn på flere punkter. For det første anlagde Kommissionen et Til støtte for påstandene gør sagsøgeren gældende, at de
 åbenbart fejlagtigt skøn, idet den klassificerede sagsøgeren som anfægtede afgørelser ikke er begrundet og dermed strider mod
 tjenestemandsvedtægtens artikel 25, stk. 2.
 en kriseramt virksomhed. Der er ligeledes tale om åbenbare og
 betydelige fejl for så vidt angår sagens faktiske omstændigheder
 i forbindelse med kravet om tilbagebetaling af »de minimis-


text:
14.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/44
 Sag anlagt den 12. februar 2007 — Zipcar mod KHIM — Canary Islands Car (ZIPCAR)
 (Sag T-36/07)
 (2007/C 82/94)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Zipcar Inc. (Cambridge, De Forenede Stater) (ved solicitor M. Elmslie og barrister N. Saunders)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Canary Islands Car SL (Lanzarote, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 30.november 2006 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) annulleres i det hele og ansøgningen hjemvises til Harmoniseringskontoret med henblik på videre behandling.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Zipcar Inc.
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »ZIPCAR «for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 39 og 42 — ansøgning nr. 3 139 375
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Canary Islands Car SL
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale ordmærke »CICAR «for tjenesteydelser i klasse 39
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge med hensyn til de anfægtede tjenesteydelser i klasse 39
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94, idet der ikke var risiko for forveksling, og appelkammeret ikke nåede frem til korrekte konklusioner hverken vedrørende karakteren af den gennemsnitlige forbruger af de relevante tjenesteydelser eller det relevante markeds karakter.


text:
11.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/13
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 28. april 2005
 i sag C-329/04, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2000/43/EF - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2005/C 143/18)
 Processprog: tysk
 I sag C-329/04, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 29. juli 2004, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: D. Martin og H. Kreppel) mod Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmægtiget: C.-D. Quassowski), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R. Silva de Lapuerta, og dommerne P. Kūris og J. Klučka (refererende dommer); generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: R. Grass, den 28. april 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2000/43/EF af 29. juni 2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 2)
 Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 239 af 25.9.2004.


text:
18 . 10 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 318/3
 og forskrifter, som ændret ved Rådets direktiv 88/182/ afgift, som fremtræder som en stempelafgift, som opkræ
 EØF af 22. marts 1988, ved at vedtage lov nr. 257 af ves af entreprisekontrakter og kontrakter om levering af
 27. marts 1992 om forskrifter for ophør med anven materialer eller forbrugsgoder, hvorfra en betydelig del af
 delsen af asbest uden at have tilstillet Kommissionen de erhversmæssige transaktioner, der finder sted i den
 udkastet til loven. pågældende medlemsstat, er undtaget.
 O EFT C 180 af 22 . 6 . 1996 .
 2 ) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 H EFT C 351 af 10 . 12 . 1994 .
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Femte Afdeling)
 DOMSTOLENS DOM
 af 10. juli 1997
 (Første Afdeling) i sag C-234/94, Waltraud Tomberger mod Gebrüder von
 der Wettern GmbH ( T )
 af 17. september 1997
 (Berigtigelse)
 i sag C-130/96, Fazenda Pública mod Solisnor-Estaleiros ( 97/C 318/05 )
 Navais SA, procesdeltager: Ministério Público ( anmod
 ning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal
 Administrativo) (M (Processprog: tysk)
 (Moms — sjette momsdirektivs artikel 33 — opretholdelse
 af indregistreringsafgifter — stempelafgift af værdien af I sag C-234/94, angående en anmodning, som Bundesge
 kontrakter om bygning af et olietankskib) richtshof i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet
 ( 97/C 318/04 ) til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Wal-
 traud Tomberger mod Gebrüder von der Wettern GmbH,
 at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen
 (Processprog: portugisisk) af artikel 31 , stk. 1 , og artikel 59 i Rådets fjerde direktiv
 78/660/EØF af 25 . juli 1978 på grundlag af traktatens
 artikel 54, stk. 3 , litra g), om årsregnskaberne for visse sel
 skabsformer ( EFT L 222 , af 14 . 8 . 1978 , s. 11 ), som
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive ændret ved Rådets syvende direktiv 83/349/EØF af 13 . juni
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) 1983 på grundlag af traktatens artikel 54, stk . 3 , litra g),
 om konsoliderede regnskaber ( EFT L 193 af 18 . 7. 1983 ,
 s. 1 ), har Domstolen, sammensat af afdelingsformanden,
 1 sag C-l 30/96, angående en anmodning, som Supremo J. C. Moitinho de Almeida, og dommerne C. Gulmann,
 Tribunal Administrativo (Portugal) i medfør af EF-trakta D. A. O. Edward (refererende dommer ), J.-P. Puissochet
 tens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for og M. Wathelet; generaladvokat: G. Tesauro; justitssekre
 nævnte ret verserende sag Fazenda Publica mod Solisnor tær: R. Grass, den 10. juli 1997 afsagt kendelse, hvorved
 Estaleiros Navais SA, procesdeltager: Ministério Público, dommen af 27. juni 1996 (2 ) berigtiges, således at doms
 at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen konklusionen herefter er sålydende:
 af artikel 33 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj
 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning
 om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssy I et tilfælde, hvor
 stem: ensartet beregningsgrundlag ( EFT L 145 af 13 . 6 .
 1977, s. 1 ), samt af artikel 378 i akten vedrørende Repu
 blikken Portugals tiltrædelse af De Europæiske Fællesska — et selskab (moderselskabet) er den eneste selskabsdelta
 ber ( EFT L 302 af 15 . 11 . 1985, s. 23 ), har Domstolen ger i et andet selskab (datterselskabet) og kontrollerer
 dette
 ( Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, L.
 Sevón, og dommerne P. Jann og M. Wathelet ( refererende
 dommer); generaladvokat: P. Leger; justitssekretær: assi — moderselskabet og datterselskabet efter national ret
 sterende justitssekretær H. von Holstein, den 17. september udgør en koncern
 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 — de to selskabers regnskabsår er sammenfaldende
 Artikel 33 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj
 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning
 om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgifts — generalforsamlingen i datterselskabet har godkendt, at
 system: ensartet beregningsgrundlag skal fortolkes således, der med hensyn til det pågældende regnskabsår hen
 at den ikke er til hinder for, at der opretholdes en national sættes udbytte til moderselskabet
 ---pagebreak--- C 318/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18 . 10 . 97
 — denne generalforsamling er blevet afholdt, inden revisi Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 onen af moderselskabets årsregnskab for samme regn
 skabsår er afsluttet, og
 A. Olivenoliesektoren
 — den nationale domstol finder at kunne lægge til grund,
 at datterselskabets årsregnskab for det omhandlede
 regnskabsår giver et pålideligt billede af selskabets Den græske regering anfører, at ændringerne i bogføringen
 aktiver og passiver, økonomiske stilling samt resultatet i dette tilfælde beror på en fejlagtig vurdering af de fakti
 ske omstændigheder, og at Kommissionen har overskredet
 grænserne for sin kompetence. De græske myndigheder
 har orienteret Kommissionen om de objektive vanskelighe
 er det ikke i strid med bestemmelsen i artikel 31 , stk. 1 , der, som var forbundet med at overholde forordning
 litra c), aa), i Rådets fjerde direktiv 78/660/EØF af 25. juli (EØF) nr. 154/75 og (EØF) nr. 3453/80 med hensyn til oli
 1978 på grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), venolie, og har samarbejdet loyalt med Kommissionen
 om årsregnskaberne for visse selskabsformer, som ændret med henblik på at løse disse vanskeligheder. Endvidere
 ved Rådets syvende direktiv 83/349/EØF af 13 . juni 1983 henviser den græske regering til Domstolens domme i sag
 på grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om 52/84 ( Kommissionen mod Belgien) og sag C-348/93
 konsoliderede regnskaber, at den nationale domstol fast ( Kommissionen mod Italien) for så vidt angår spørgsmålet
 slår, at den omhandlede fortjeneste skal medtages i moder om, hvorvidt det var umuligt at gennemføre fællesskabs
 selskabets årsregnskab for det regnskabsår, med hensyn til foranstaltningerne . Hvad angår nedsættelsen af støtten til
 hvilket datterselskabet har hensat denne. olivenolieproduktionen anfører den græske regering, at
 Kommissionen har handlet vilkårligt og har overskredet
 grænserne for sin kompetence .
 (>) EFT C 288 af 15 . 10 . 1994, s . 2 .
 (2 ) EFT C 336 af 9 . 11 . 1996 , s . 3 .
 B. Tobakssektoren
 Den græske regering anfører, at Kommissionen har fortol
 ket de relevante forordninger forkert, og har i denne for
 Sag anlagt den 4. juli 1997 af Den Hellenske Republik bindelse henvist til regeringens opfattelse i sag C-61/95
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber vedrørende afslutningen af EUGFL-regnskaberne for regn
 skabsåret 1991 .
 ( Sag C-243/97)
 ( 97/C 318/06 )
 C. Vinsektoren
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 4 . juli 1997 anlagt sag mod Kommissionen for De Euro Den græske regering henviser til vanskelighederne i forbin
 pæiske Fællesskaber af Den Hellenske Republik ved fuld delse med indførelsen af et forædlingsregister, hvorom
 mægtig ved statens advokat I.-K. Chalkia og sekretær E. regeringen orienterede Kommissionen, og som var årsagen
 Mamouna, Sekretariatet for EF-ret, Udenrigsministeriet, til, at Rådet forlængede den fastsatte frist til den
 og med valgt adresse i Luxembourg på Den Græske 31 . december 1998 . Endvidere blev der i alle de tilfælde,
 Ambassade, 177, val Ste Croix. hvor der blev tildelt en braklægningspræmie, udført kon
 trol på stedet. Den generelle korrektion på 2% er derfor
 ikke berettiget.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 D. Kornsektoren
 — Sagen antages til realitetsbehandling.
 I regnskabsåret 1993 blev der indført et nyt kontrolsystem,
 som grundlæggende er forskelligt fra det tidligere, og som
 — Kommissionens beslutning K(97) 1180 endelig udg. af har medført betydelige forbedringer, hvilket Kommissionen
 23 . april 1997 om afslutning af medlemsstaternes har anerkendt i den sammenfattende rapport. Det er der
 regnskaber over de udgifter, der finansieres af Den for fuldstændig uberettiget, at der er foretaget en generel
 Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbru korrektion på 2 % af de pågældende udgifter.
 get (EUGFL ), Garantisektionen, annulleres eller
 ændres, navnlig de dele, der vedrører udgifterne inden
 for områderne olivenolie, tobak, vinavl ( nedlæggelse af
 vinmarker ) og korn ( offentlig oplagring).


text:
23.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/57
 Sag anlagt den 17. august 2004 af Pascal Millot mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-347/04)
 (2004/C 262/104)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 17. august 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Pascal Millot, Bruxelles, ved avocats Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis og Etienne Marchal, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af Kommissionens afgørelse af 11. september 2003 om fastsættelse af sagsøgerens endelige indplacering i lønklasse A6, løntrin 1.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål gjort gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter vedtægtens artikel 32, stk. 2, samt princippet om ligebehandling og om forbud mod forskelsbehandling, idet den er truffet uden en undersøgelse af muligheden for at tilkende sagsøgeren en anciennitetsforbedring på grundlag af hans uddannelse og erhvervserfaring forud for ansættelsen.


text:
18.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 49/6
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. december 2011 — Haltergemeinschaft LBL GbR mod Hauptzollamt Düsseldorf (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Düsseldorf — Tyskland)
 (Sag C-250/10) (1)
 (Direktiv 2003/96/EF - beskatning af energiprodukter og elektricitet - artikel 14, stk. 1, litra b) - skattefritagelse for energiprodukter, der anvendes som flybrændstof - brændstof, der stilles til rådighed af bortfragteren af et fly, som befragterne af flyet anvender til flyvninger, der har andre formål end levering af en tjenesteydelse med fly mod vederlag)
 2012/C 49/10
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Düsseldorf
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Haltergemeinschaft LBL GbR
 Sagsøgt: Hauptzollamt Düsseldorf
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) — fortolkning af artikel 14, stk. 1, litra b), i Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (EUT L 283, s. 51) — rækkevidden af den fritagelse, der er fastsat for energiprodukter, der leveres til anvendelse som flybrændstof — fritagelse for det flybrændstof, som leveres af en udlejer eller en bortfragter af et fly, der ikke er et luftfartsselskab, og som anvendes af lejerne af flyet til deres kommercielle flyvninger
 Konklusion
 Artikel 14, stk. 1, litra b), i Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet skal fortolkes således, at den i denne bestemmelse fastsatte fritagelse for beskatning af energiprodukter, der leveres til anvendelse som flybrændstof, medmindre der er tale om ikke-erhvervsmæssig privatflyvning, ikke finder anvendelse på en virksomhed som den i hovedsagen omhandlede, når den udlejer eller bortfragter et fly, der tilhører virksomheden, med brændstof til virksomheder, hvis luftfartsvirksomhed ikke umiddelbart tjener disse virksomheders levering af en tjenesteydelse med fly mod vederlag.
 (1) EUT C 226 af 30.7.2011.


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajský soud v Brně (Den Tjekkiske Republik) den 11. januar 2010 — Toshiba Corporation, Areva T&D Holding SA, Areva T&D SA, Areva T&D AG, Mitsubishi Electric Corp., Alstom, Fuji Electric Holdings Co. Ltd, Fuji Electric Systems Co. Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Siemens AG Österreich, VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens AG, Hitachi Ltd, Hitachi Europe Ltd, Japan AE Power Systems Corp., Nuova Magrini Galileo SpA mod Úřad pro ochranu hospodářské soutěže
 (Sag C-17/10)
 2010/C 100/23
 Processprog: tjekkisk
 Den forelæggende ret
 Krajský soud v Brně (Brno regionalret)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Toshiba Corporation, Areva T&D Holding SA, Areva T&D SA, Areva T&D AG, Mitsubishi Electric Corp., Alstom, Fuji Electric Holdings Co. Ltd, Fuji Electric Systems Co. Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Siemens AG Österreich, VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens AG, Hitachi Ltd, Hitachi Europe Ltd, Japan AE Power Systems Corp., Nuova Magrini Galileo SpA
 Sagsøgt: Úřad pro ochranu hospodářské soutěže (den tjekkiske konkurrencebeskyttelsesmyndighed)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal EF-traktatens artikel 81 (nu artikel 101 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde) og Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (1) fortolkes således, at denne lovgivning finder anvendelse (i sager anlagt efter 1.5.2004) på hele virkningsperioden for et kartel, som påbegyndtes i Den Tjekkiske Republik inden denne stats tiltrædelse af Den Europæiske Union (det vil sige før 1.5.2004) og fortsatte og afsluttedes efter Den Tjekkiske Republiks tiltrædelse af Den Europæiske Union?
 2)
 Skal artikel 11, stk. 6, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003, sammenholdt med artikel 3, stk. 1, og syttende betragtning hertil, punkt 51 i Kommissionens meddelelse om samarbejdet inden for netværket af konkurrencemyndigheder (2), princippet ne bis in idem, der er knæsat i artikel 50 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (3), og europæisk rets almindelige principper, fortolkes således, at hvis Kommissionen indleder en sag efter den 1. maj 2004 for tilsidesættelse af artikel 81 EF og træffer en beslutning i den sag:
 a)
 så fratages medlemsstaternes konkurrencemyndigheder automatisk deres kompetence til at behandle denne sag for fremtiden?
 b)
 så fratages medlemsstaternes konkurrencemyndigheder deres kompetence til at anvende bestemmelserne i national ret, som indeholder den lovgivning, der svarer til artikel 81 EF (nu artikel 101 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde) i den sag?
 (1) EFT 2003 L 1, s. 1.
 (2) EUT 2004 C 101, s. 43.
 (3) EUT 2007 C 303, s. 1.