text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/5
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 1. oktober 2009 — sag anlagt af Compañía Española de Comercialización de Aceite SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Supremo — Spanien)
 (Sag C-505/07) (1)
 (Præjudiciel forelæggelse - fælles markedsordning for fedtstoffer - forordning nr. 136/66/EØF - artikel 12a - oplagring af olivenolie uden fællesskabsfinansiering - de nationale myndigheders kompetence på konkurrenceområdet)
 2009/C 282/07
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Supremo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Compañía Española de Comercialización de Aceite SA
 Procesdelatagere: Asociación Española de la Industria y Comercio Exportador de Aceite de Oliva (Asoliva), Asociación Nacional de Industriales Envasadores y Refinadores de Aceites Comestibles (Anierac) og Administración del Estado
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal Supremo — fortolkning af artikel 12a i Rådets forordning nr. 136/66/EØF af 22. september 1966 om oprettelse af en fælles markedsordning for fedtstoffer (EFT L 172, s. 3025), som affattet ved forordning nr. 1638/98 (EFT L 210, s. 32), af Rådets Forordning (EF) nr. 952/97 af 20. maj 1997 om producentsammenslutninger og foreninger af sådanne (EFT L 142, s. 30) og af Rådets forordning nr. 26 om anvendelse af visse konkurrenceregler inden for produktion og handel med landbrugsvarer (EFT 1959-1962, s. 120) — begrebet »godkendt organisation« — begrebet »sammenslutning og foreninger af producentsammenslutninger« — oplagring
 Konklusion
 1)
 Et aktieselskab, hvis kapital overvejende indehaves af olivenolieproducenter, olivenoliemøller og producentkooperativer, og hvis resterende kapital indehaves af pengeinstitutter, kan være omfattet af begrebet organisation som omhandlet i artikel 12a i Rådets forordning nr. 136/66/EØF af 22. september 1966 om oprettelse af en fælles markedsordning for fedtstoffer, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1638/98 af 20. juli 1998, og kan derfor bemyndiges til at indgå private kontrakter om oplagring af olivenolie i henhold til denne artikel, med forbehold for at betingelserne i denne bestemmelse opfyldes.
 2)
 Den »statslige godkendelse«, som organisationerne i henhold til artikel 12a i forordning nr. 136/66 — som ændret ved forordning nr. 1638/98 — skal have, kan opnås i forbindelse med behandlingen af en til de nationale konkurrencemyndigheder indgivet ansøgning om individuel fritagelse (»godkendelse«), på betingelse af at disse myndigheder har effektive midler til at efterprøve, om den organisation, der har indgivet ansøgningen, er egnet til under overholdelse af de lovbestemte krav at foretage privat oplagring af olivenolie.
 3)
 Artikel 12a i forordning nr. 136/66 — som ændret ved forordning nr. 1638/98 — er ikke til hinder for den ordning for opkøb og oplagring af olivenolie, der er indgået og finansieret privat, og som ikke har været underlagt den godkendelsesprocedure, som denne bestemmelse henviser til.
 4)
 De nationale konkurrencemyndigheder kan — for så vidt som de undlader dels at træffe foranstaltninger, der kan fravige eller skade den fælles markedsordning for olivenolie, dels at træffe en afgørelse, der er i strid med Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers beslutning, eller at skabe en risiko for en sådan modstrid — anvende nationale konkurrenceregler på en aftale, der kan påvirke olivenoliemarkedet på fællesskabsplan.
 (1) EUT C 37 af 9.2.2008.


text:
Nr . C 145/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18 . 5 . 96
 kelse af borgernes tabte fortjeneste, er ikke i overens Anmodninger om præjudiciel afgørelse forelagt af Consiglio
 stemmelse med fællesskabsretten. Endvidere skal sær di Stato ved kendelser af 6. december 1995 i sagerne
 lige former for erstatning, såsom » exemplary damages « I ) Maria Antonella Garofalo, 2 ) Giovanni Pagano, 3 ) Rosa
 i henhold til engelsk ret, kunne tilkendes under et Bruna Vitale, 4 ) Francesca Nuccio, 5 ) Giacomo Cangialosi,
 søgsmål på grundlag af fællesskabsretten, hvis de kan 6 ) Giacoma D'Amico, 7) Giulia Lombardo, 8 ) Emanuela
 tilkendes under et tilsvarende søgsmål på grundlag af Giovenco, 9 ) Caterina Lo Gaglio, 10 ) Daniela Guerrera og
 national ret. II ) Cesare Di Marco mod Ministero della Sanità og USL
 nr. 58 , Palermo
 5 ) Medlemsstaternes forpligtelse til at erstatte skader, der ( Sagerne C-69/96 - C-79/96 )
 er forvoldt borgerne ved overtrædelser af fællesskabs ( 96/C 145/03 )
 retten, der må tilregnes medlemsstaterne, kan ikke
 begrænses til kun at omfatte skader, der er lidt, efter at
 Domstolen har afsagt en dom, hvori den pågældende
 overtrædelse er blevet fastslået. Ved kendelser afsagt den 6 , december 1995 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 14 og. 15 . marts 1996 , har
 (') EFT nr. C 92 af 2 . 4 . 1993 . Consiglio di Stato i sagerne 1 ) Maria Antonella Garofalo,
 EFT nr . C 94 af 3 . 4 . 1993 . 2 ) Giovanni Pagano, 3 ) Rosa Bruna Vitale, 4 ) Francesca
 Nuccio, 5 ) Giacomo Cangialosi, 6 ) Giacoma D'Amico,
 7 ) Giulia Lombardo, 8 ) Emanuela Giovenco, 9 ) Caterina
 Lo Gaglio, 10 ) Daniela Guerrera og 11 ) Cesare Di Marco
 mod Ministero della Sanità og USL nr. 58 , Palermo, forelagt
 De Europæiske Fællesskabers domstol anmodninger ora
 préjudiciel afgørelse af følgende sporgsmål :
 KENDELSE AFSAGT AF DOMSTOLENS PRÆSIDENT
 af 26 . februar 1996
 a ) Skal udtrykket » ret « i traktatens artikel 177 fortolkes
 i sag C- 1 8 1/95 , Biogen Inc. mod Smithkline Beecham udvidende, dvs . således at det ikke alene omfatter de
 Biologicals SA (*) retsinstanser, der er defineret som sådanne i de nationale
 (Artikel 20 og 37i EF-statutten for Domstolen — indtræden retsordener, men også de administrative procedurer,
 i en procedure efter EF-traktatens artikel 1 77) som — ud over at afgørelserne træffes af et uvildigt
 organ, at der er garanti for en kontradiktorisk behand
 ( 96/C 145/02 ) ling osv. — er kendetegnet ved, at afgørelsen er endelig
 og dermed ikke kan ændres, og at den ikke kan appeleres
 (Processprog: fransk) af andre administrative og judicielle myndigheder ?
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 b ) Omfatter udtrykket » en læge, der . . . pr . 31 . december
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) 1994 besidder denne ret « i artikel 7, stk . 2, i direktiv
 86/457/EØF (*) læger, som teoretisk kunne indtræde i et
 I sag C-181 /95 , angående en anmodning, som Tribunal de ansættelsesforhold ( som ansatte, læger med overens
 commerce de Nivelles ( Belgien) i medfør af EF-traktatens komst, midlertidigt ansatte osv.) med det nationale
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte sundhedssystem, eller kun dem, som allerede faktisk
 ret verserende sag, Biogen Inc . mod Smithkline Beecham havde et sådant ansættelsesforhold ?
 Biologicais SA, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 fortolkningen af Rådets forordning (EØF ) nr. 1768/92 af
 18 . juni 1992 om indførelse af et supplerende beskyttelses c ) Såfremt det foregående spørgsmål besvares på sidst
 certificat for lægemidler ( EFT nr. L 182, s . 1 ), har nævnte måde, skal direktivet da fortolkes således, at det
 Domstolens præsident, efter at have hørt generaladvokat N. ligger inden for den nationale myndigheds beføjelse at
 Fennelly, den 26 . februar 1996 afsagt kendelse, hvis udvide begrebet » erhvervede rettigheder « til også at
 konklusion lyder således : omfatte dem, som på det angivne tidspunkt kun havde
 opnået autorisation, eller således, at der ved » erhvervede
 1 ) Den af Research Corporation Technologies Inc. frem rettigheder « skal forstås en situation, hvor der kræves
 kvalifikationer ud over autorisationen ?
 satte begæring om intervention afvises.
 2 ) Det er ufornødent at træffe afgørelse om sagens
 omkostninger. (!) EFT nr. L 267 af 19 . 9 . 1986 , s . 26 .
 (!) EFT nr. C 208 af 12 . 8 . 1995 .

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
25.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/20
 Appel iværksat den 30. maj 2014 af Buzzi Unicem SpA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 14. marts 2014 i sag T-297/11, Buzzi Unicem SpA mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-267/14 P)
 2014/C 282/26
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Buzzi Unicem SpA (ved avvocati C. Osti, A. Prastaro og A. Sodano)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 Den appellerede dom ophæves helt eller delvist, hvorefter:
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres i sin helhed som følge af en manglende eller utilstrækkelig begrundelse og deraf følgende tilsidesættelse af selskabets ret til forsvar samt princippet om god forvaltningsskik.
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres i sin helhed som følge af en magtoverskridelse og magtfordrejning med deraf følgende -vending af bevisbyrden.
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres helt eller delvist som følge af en overskridelse af de beføjelser, som Kommissionen er tildelt i henhold til artikel 18, tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og princippet om god forvaltningsskik, manglende forudgående kontradiktion i strid med Kommissionens Best Practices.
 —
 Den appellerede dom ophæves, for så vidt som Buzzi Unicem blev pålagt at betale sagens omkostninger i første instans.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostninger vedrørende nærværende sag samt vedrørende sag T-297/11.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 A.
 Første anbringende — retlig fejl, manglende eller utilstrækkelig begrundelse vedrørende argumenterne om tilsidesættelse af retten til forsvar og princippet om god forvaltningsskik.
 Med det første anbringende har Buzzi Unicem gjort gældende, at den appellerede dom er behæftet med en retlig fejl og med en manglende eller utilstrækkelig begrundelse, for så vidt som det konkluderes, at den generelle henvisning til påståede tilsidesættelser i iværksættelsesakten udgør en tilstrækkelig begrundelse for begæringen om oplysninger som omhandlet i artikel 18, stk. 3, hvorved »mindstekravet til klarhed«, som kræves i henhold til denne bestemmelse, integreres hvad angår begæringens genstand og formål.
 B.
 Andet anbringende — Åbenbart urigtigt skøn og retlig fejl i forbindelse med Kommissionens påståede overskridelse af magtbeføjelser og magtfordrejning og den deraf følgende vending af bevisbyrden.
 Med det andet anbringende har Buzzi Unicem gjort gældende, at Retten har anlagt et åbenbart urigtigt skøn og begået en retlig fejl ved at forkaste anbringendet om Kommissionens magtfordrejning, som skyldes anvendelsen af en begæring om oplysninger i henhold til artikel 18 i forordning nr. 1/2003 (1), på trods af at der ikke forelå tegn på en tilsidesættelse, for så vidt som Retten fastslog, at Buzzi Unicem ikke havde fremsat en udtrykkelig og begrundet anmodning, som gav mulighed for at efterprøve, om der forelå tilstrækkelige indicier, og for så vidt som den afviste den påståede vending af bevisbyrden uden at give nogen begrundelse.
 C.
 Tredje anbringende — Faktisk og retlig fejl, ulogisk begrundelse hvad angår den påståede overskridelse af magtbeføjelser med hensyn til artikel 18 i forordning nr. 1/2003.
 Med det tredje anbringende har Buzzi Unicem gjort gældende, at der er foretaget en urigtig anvendelse af principperne om virksomhedernes samarbejdsforpligtelser, idet det er fastslået, at Kommissionen lovligt havde pålagt virksomhederne at besvare spørgsmål, der ikke var rent faktiske, om oplysninger, som Kommissionen vidste, at virksomhederne ikke havde til rådighed, og om andre oplysninger, som Kommissionen selv havde kunnet indhente.
 D.
 Fjerde anbringende — Retlig fejl og manglende begrundelse hvad angår påstanden om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og overskridelse af magtbeføjelser hvad angår artikel 18.
 Med det fjerde anbringende har appellanten gjort gældende, at den appellerede dom er behæftet med en manglende eller mangelfuld begrundelse og en retlig fejl hvad angår tilsidesættelsen af proportionalitetsprincippet og en deraf følgende overdreven byrde for parterne, som er afledt af de begærede oplysninger, af deres gentagelse og omformulering, af fremlæggelsen af nye variabler og begæringer, af nægtelsen af at begrænse de oplysninger, der skal fremlægges, og af valget af ved afgørelser ligeledes at anmode om oplysninger, der tidligere var fremlagt.
 E.
 Femte anbringende — Retlig fejl og manglende begrundelse vedrørende tilsidesættelsen af Kommissionens Best Practices og vedrørende tilsidesættelsen af princippet om god forvaltningsskik.
 Med det femte anbringende har Buzzi Unicem gjort gældende, at Retten har begået en retlig fejl ved at have fundet, at Kommissionens Best Practices ikke er bindende for denne, når den, efter at den besluttede at anmode virksomhederne om at kommentere udkastet til en afgørelse i henhold til artikel 18, stk. 3, herefter ikke tog hensyn til de modtagne bemærkninger og i væsentligt omfang ændrede teksten i den endelige afgørelse. Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at der mangler en begrundelse hvad angår Kommissionens tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik ved den måde, hvormed den udøvede sine beføjelser til at begære oplysninger.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EØS-relevant tekst) (EFT L 1, s. 1).


text:
C 86/6 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 27.3.1999
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling) (Sjette Afdeling)
 af 28. januar 1999 af 4. februar 1999
 i sag C-303/97, Verbraucherschutzverein eV mod Sektkel-
 lerei G. C. Kessler GmbH und Co. (anmodning om prñju- i sag C-103/97, Josef Köllensperger GmbH & Co. KG og
 diciel afgùrelse fra Bundesgerichtshof) (1) Atzwanger AG mod Gemeindeverband Bezirkskranken-
 haus Schwaz (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra
 (Varemñrke Ð mousserende vin Ð artikel 13, stk. 2, Tiroler Landesvergabeamt) (1)
 litra b), i forordning (EéF) nr. 2333/92 Ð betegnelse af
 produktet Ð beskyttelse af forbrugerne Ð risiko for for- (Begrebet »national ret« i EF-traktatens artikel 177's for-
 veksling) stand Ð fremgangsmåder ved indgåelse af offentlige ind-
 kùbs- samt bygge- og anlñgskontrakter Ð instans, der er
 (1999/C 86/10) ansvarlig for klageprocedurerne)
 (1999/C 86/11)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: tysk)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-303/97, angående en anmodning, som Bundes- (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 gerichtshof (Tyskland) i medfùr af EF-traktatens offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte
 ret verserende sag, Verbraucherschutzverein eV mod Sekt-
 kellerei G. C. Kessler GmbH und Co., at opnå en prñjudi-
 ciel afgùrelse vedrùrende fortolkningen af artikel 13, stk. 2,
 I sag C-103/97, angående en anmodning, som Tiroler Lan-
 litra b), i Rådets forordning (EéF) nr. 2333/92 af 13. juli
 desvergabeamt (éstrig) i medfùr af EF-traktatens
 1992 om fastsñttelse af almindelige regler for betegnelse
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte
 og prñsentation af mousserende vine og mousserende vine
 ret verserende sag, Josef Köllensperger GmbH & Co. KG
 tilsat kulsyre (EFT L 231 af 13.8.1992, s. 9), har Domsto-
 og Atzwanger AG mod Gemeindeverband Bezirkskranken-
 len (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 haus Schwaz, at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrùrende
 J.-P. Puissochet, og dommerne J. C. Moitinho de Almeida,
 fortolkningen af artikel 2, stk. 8, i Rådets direktiv
 C. Gulmann, D. A. O. Edward og M. Wathelet (refere-
 89/665/EéF af 21. december 1989 om samordning af love
 rende dommer); generaladvokat: N. Fennelly; justitssekre-
 og administrative bestemmelser vedrùrende anvendelsen af
 tñr: ekspeditionssekretñr D. Louterman-Hubeau, den
 klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige
 28. januar 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 indkùbs- samt bygge- og anlñgskontrakter (EFT L 395 af
 30.12.1989, s. 33), har Domstolen (Sjette Afdeling), sam-
 mensat af afdelingsformanden, P. J. G. Kapteyn (refere-
 Artikel 13, stk. 2, litra b), i Rådets forordning (EéF) rende dommer), og dommerne G. Hirsch, G. F. Mancini,
 nr. 2333/92 af 13. juli 1992 om fastsñttelse af almindelige H. Ragnemalm og R. Schintgen, generaladvokat: A. Sag-
 regler for betegnelse og prñsentation af mousserende vine gio; justitssekretñr: ekspeditionssekretñr H. A. Rühl, den
 og mousserende vine tilsat kulsyre skal fortolkes således, 4. februar 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 at det, for at det i bestemmelsen indeholdte forbud kan
 anvendes, ikke er tilstrñkkeligt at fastslå, at et mñrke,
 som indeholder et ord, der indgår i betegnelsen for et af
 de produkter, som er nñvnt i denne bestemmelse, i sig selv
 Betingelserne i artikel 2, stk. 8, i Rådets direktiv
 kan forveksles med den anfùrte betegnelse. Det skal desu-
 89/665/EéF af 21. december 1989 om samordning af love
 den godtgùres, at anvendelsen af mñrket faktisk kan vild-
 og administrative bestemmelser vedrùrende anvendelsen af
 lede de pågñldende forbrugere og dermed påvirke deres
 klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige
 ùkonomiske adfñrd. I denne forbindelse skal den natio-
 indkùbs- samt bygge- og anlñgskontrakter finder ikke
 nale ret tage hensyn til den formodede forventning, der
 anvendelse på bestemmelser som dem, der vedrùrer Tiroler
 knytter sig til den pågñldende angivelse, hos en alminde-
 Landesvergabeamts sammensñtning og virke.
 ligt oplyst, rimeligt opmñrksom og velunderrettet gennem-
 snitsforbruger.
 (1) EFT C 142 af 10.5.1997.
 ( ) EFT C 318 af 18.10.1997.
 1


text:
14.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 302/19
 Appel iværksat den 24. juni 2015 af SolarWorld AG til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 14. april 2015 i sag T-393/13, SolarWorld AG mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-312/15 P)
 (2015/C 302/24)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: SolarWorld AG (ved avocat L. Ruessmann og solicitor J. Beck)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Solsonica SpA
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling, og der gives sagsøgeren medhold.
 —
 Rettens dom i sag T-393/13 ophæves, for så vidt som Retten fastslog, at det ikke længere er fornødent at træffe afgørelse i søgsmålene om annullation og erstatning.
 —
 Annullationssøgsmålet og erstatningssøgsmålet i sag T-393/13 antages til realitetsbehandling
 —
 Sagen hjemvises til Retten til fornyet afgørelse af annullations- og erstatningssøgsmålet.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har gjort gældende, at Retten begik en åbenbar fejl ved at fastslå, at det ikke længere var fornødent at træffe afgørelse i appellantens annullationssøgsmål og erstatningssøgsmål.


text:
13.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 228/15
 Sag anlagt den 12. februar 2015 — NK Rosneft m.fl. mod Rådet
 (Sag T-69/15)
 (2015/C 228/18)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: NK Rosneft OAO (Moskva, Rusland), RN-Shelf-Arctic OOO (Moskva), RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO (Yuzhniy Sakhalin, Rusland) RN-Exploration OOO (Moskva) og Tagulskoe OOO (Krasnoyarsk, Rusland) (ved T. Beazley, QC)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgernes påstande
 —
 Artikel 1, stk. 1, i Rådets afgørelse 2014/872/FUSP af 4. december 2014 (»den anden ændringsafgørelse«), som ændrer afgørelse 2014/512/FUSP om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine, og afgørelse 2014/659/FUSP om ændring af afgørelse 2014/512/FUSP (1), annulleres.
 —
 Artikel 1, stk. 3-8, i Rådets forordning (EU) nr. 1290/2014 af 4. december 2014 (»den anden ændringsforordning«) om ændring af forordning (EU) nr. 833/2014 om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine, og om ændring af forordning (EU) nr. 960/2014 om ændring af forordning (EU) nr. 833/2014 (2), annulleres.
 —
 Endvidere eller subsidiært annulleres Rådets afgørelse 2014/872/FUSP og Rådets forordning (EU) nr. 1290/2014, for så vidt som de vedrører sagsøgerne.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført ni anbringender. Ved disse anbringender har sagsøgerne gjort gældende, at Rådet ikke havde kompetence til at vedtage, eller såfremt det havde kompetence ikke lovligt kunne vedtage, den anden ændringspakke.
 1.
 Første anbringende om, at den anden ændringspakke ikke giver en begrundelse, der er tilstrækkelig til at vurdere lovligheden og udgør en tilsidesættelse af sagsøgernes ret til forsvar og ret til effektiv domstolsbeskyttelse.
 2.
 Andet anbringende om, at det med den anden ændringspakke forfulgte formål ikke er et lovligt FUSP-formål.
 3.
 Tredje anbringende om, at den anden ændringspakke er i strid med Unionens folkeretlige forpligtelser i henhold til partnerskabs- og samarbejdsaftale med Rusland og/eller den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel.
 4.
 Fjerde anbringende om, at der af den anden ændringsforordning ikke fremgår en logisk forbindelse mellem afgørelsens formål og midlerne til gennemførelsen heraf.
 5.
 Femte anbringende om, at den anden ændringsforordning ikke foretager en korrekt materiel gennemførelse af afgørelsens bestemmelser.
 6.
 Sjette anbringende om, at den anden ændringspakke er i strid med ligebehandlingsprincippet og princippet om, at der ikke må foreligge vilkårlighed.
 7.
 Syvende anbringende om, at den anden ændringspakke er uforholdsmæssige i forhold til formålet med afgørelsen og derfor uberettiget anfægter Unionens lovgivningsmæssige kompetencer og medfører en uforholdsmæssig indgriben i sagsøgernes grundlæggende rettigheder.
 8.
 Ottende anbringende om, at den anden ændringspakke medfører magtmisbrug.
 9.
 Niende anbringende om, at den anden ændringspakke strider imod retssikkerhedsprincippet på grund af manglende klarhed af nøglebegreber.
 (1) EUT L 349, af 5.12.2014, s. 58.
 (2) EUT L 349, af 5.12.2014, s. 20.


text:
29.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 314/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Bucureşti (Rumænien) den 25. maj 2016 — Colegiul Medicilor Veterinari din România mod Autoritatea Națională Sanitară Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor
 (Sag C-297/16)
 (2016/C 314/15)
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel Bucureşti
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Colegiul Medicilor Veterinari din România
 Sagsøgt: Autoritatea Națională Sanitară Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor
 Intervenient: Asociaţia Naţională a Distribuitorilor de Produse de Uz Veterinar din Romania
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er EU-retten til hinder for nationale bestemmelser, som giver dyrlæger eneret til detailsalg og brug af økologiske produkter, antiparasitære midler til specialbrug og veterinærlægemidler?
 2)
 Såfremt en sådan eneret er forenelig med EU-retten, er EU-retten da til hinder for, at en sådan eneret også vedrører de faciliteter, gennem hvilke salget heraf sker, således at disse faciliteter fortrinsvis eller udelukkende skal drives af en eller flere dyrlæger?


text:
1.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 180/32
 Sag anlagt den 26. maj 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Sverige
 (Sag C-185/09)
 2009/C 180/54
 Processprog: svensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved U. Jonsson og L. Balta)
 Sagsøgt: Kongeriget Sverige
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Sverige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 15, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/241/EF af 15. marts 2006 om lagring af data genereret eller behandlet i forbindelse med tilvejebringelse af offentligt tilgængelige elektroniske kommunikationstjenester eller elektroniske kommunikationsnet og om ændring af direktiv 2002/58/EF (1), idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Kongeriget Sverige tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 15. september 2007.
 (1) EUT L 105, s. 54.


text:
C 55/18 DA Den Europæiske Unions Tidende 8.3.2003
 Slettelse af sag C-359/99 (1) Slettelse af sag C-486/99 ( 1)
 (2003/C 55/34) (2003/C 55/37)
 Ved kendelse af 19. november 2002 har præsidenten for De Ved kendelse af 19. november 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-359/99, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-486/99,
 Autogolf Srl mod Ministero delle Finanze (anmodning om Flos SpA m.fl. mod Ministero delle Finanze (anmodning om
 præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Brescia), skal slettes af præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Brescia), skal slettes af
 registeret. registeret.
 ( 1) EFT C 352 af 4.12.1999. (1 ) EFT C 79 af 18.3.2000.
 Slettelse af sag C-360/99 (1) Slettelse af sag C-487/99 ( 1)
 (2003/C 55/35) (2003/C 55/38)
 Ved kendelse af 15. november 2002 har præsidenten for De Ved kendelse af 19. november 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-360/ Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-487/
 99, Union Factor SpA m.fl. mod Ministero delle Finanze 99, Petra Srl mod Ministero delle Finanze (anmodning om
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Brescia), præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Brescia), skal slettes af
 skal slettes af registeret. registeret.
 ( 1) EFT C 352 af 4.12.1999. (1 ) EFT C 79 af 18.3.2000.
 Slettelse af sag C-485/99 (1) Slettelse af sag C-488/99 ( 1)
 (2003/C 55/36) (2003/C 55/39)
 Ved kendelse af 19. november 2002 har præsidenten for De Ved kendelse af 19. november 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-485/99, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-488/99,
 Gottinghen SpA m.fl. mod Ministero delle Finanze (anmodning Supercar Srl mod Ministero delle Finanze (anmodning om
 om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Brescia), skal slettes præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Brescia), skal slettes af
 af registeret. registeret.
 ( 1) EFT C 79 af 18.3.2000. (1 ) EFT C 79 af 18.3.2000.


text:
C 176/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24.6.2000
 Sag anlagt den 26. april 2000 af Kommissionen for De Sag anlagt den 27. april 2000 af Den Hellenske Republik
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-155/00)
 (Sag C-157/00)
 (2000/C 176/27)
 (2000/C 176/28)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 26. april
 2000 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Kommissio- Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 27. april
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Michel Nolin, Kom- 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske
 missionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, bistået af Fællesskaber af Den Hellenske Republik ved konsulent Vasi-
 advokat Massimo Moretto, Venedig, og med valgt adresse i leios Kontolaimos og assisterende konsulent Ioanis-Constanti-
 Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret, nos Chalkeas, statens advokat, bistået af juridisk konsulent
 Kirchberg. Chrisoula Tsianou, statens advokat, og med valgt adresse i
 Luxembourg på Grækenlands Ambassade, 117, Val Ste Croix,
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: Luxembourg.
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat de
 forpligtelser, der påhviler den i henhold til Rådets direktiv Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 93/37/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangs-
 måderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og
 anlægskontrakter (1), navnlig artikel 3 og 7, idet den har — Sagen fremmes til realitetsbehandling.
 godkendt lov nr. 21 af 1. juli 1993 fra regionen Lombardi-
 et, hvorefter de ordregivende myndigheder kan overdrage — Den anfægtede kommissionsbeslutning E/2000/488 ende-
 koncessionskontrakter om offentlige bygge- og anlægsar- lig udg. af 1. marts 2000 om at udelukke visse udgifter,
 bejder uden at overholde reglerne om offentliggørelse og som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske
 overdrage bygge- og anlægsarbejder, uden at der først er Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Ga-
 offentliggjort en udbudsbekendtgørelse, til virksomheder, rantisektionen, fra EF-finansiering, der blev offentliggjort i
 der har fremlagt projekter. EFT L 67 af 15. marts 2000, s. 37, under nr. 2000/216/EF,
 annulleres eller subsidiært ændres for så vidt angår de
 — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- særlige afsnit heri, som vedrører finansielle justeringer,
 ninger. som belaster Den Hellenske Republik.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentliqste argumenter
 I henhold til artikel 32 i den regionale lov kan de ordregivende
 myndigheder dels indgå koncessionskontrakter om bygge- og — Urigtig fortolkning og anvendelse af artikel 5 i forordning
 anlægsarbejder, hvis værdi andrager 5 000 000 ECU eller nr. 2221/95, subsidiært fejlagtig bedømmelse af de faktiske
 derover, uden at overholde reglerne om offentliggørelse, dels forhold.
 overdrage bygge- og anlægsarbejder, hvis værdi andrager det
 samme beløb eller derover, uden at der først er offentliggjort
 — Tilsidesættelse af artikel 5, stk. 2, litra c), i forordning (EØF)
 en udbudsbekendtgørelse, dvs. ved udbud efter forhandling.
 Der er således tale om andre betingelser end de undtagelser, nr. 729/70 og overtrædelse af Kommissionen af grænserne
 der er udtømmende opregnet i direktivet. At Kommissionens for dens skøn.
 fortolkning er korrekt, fremgår af, hvorledes Monza kommune
 har anvendt artikel 32 i forbindelse med en procedure — Manglende hjemmel for pålæggelse af den omtvistede
 med henblik på opførelse af et anlæg til forbrænding af finansielle justering og overtrædelse af princippet om
 husholdningsaffald. retssikkerhed.
 Kommissionen har tilføjet, at selv om det måtte blive fastslået, — Med hensyn til forpligtelsen til at afstå fra nye plantninger:
 at Monza kommune har fortolket og anvendt artikel 32 fejlagtig fortolkning af artikel 2, stk. 1, litra a), i forordning
 fejlagtigt, idet bestemmelsen efter kommunens opfattelse hjem- nr. 2505/95 og artikel 3 og artikel 4, stk. 3, i forordning
 ler mulighed for at fravige de normale regler om offentliggørel- nr. 2684/95.
 se, viser denne omstændighed ifølge Kommissionen, at formu-
 leringen af artikel 32 ikke opfylder de krav om klarhed,
 entydighed og retssikkerhed, medlemsstaterne i henhold til — Med hensyn til undladelsen af at angive datoen på certifika-
 Domstolens faste praksis vedrørende gennemførelse af direkti- terne: fejlagtig fortolkning af artikel 4 i forordning nr.
 ver skal overholde. 2684/95 — fejlagtig bedømmelse af de faktiske omstæn-
 digheder.
 (1) EFT L 199 af 9.8.1993, s. 54.
 — Med hensyn til ikke på forhånd at give meddelelse om
 rydningsdatoen: fejlagtig fortolkning af artikel 5 i forord-
 ning (EØF) nr. 2684/95.


text:
9.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/24
 Rettens kendelse af 13. december 2012 — Mische mod Kommissionen
 (Sag T-641/11 P) (1)
 (Appel - personalesag - tjenestemænd - udnævnelse - indplacering i lønklasse og på løntrin - udvælgelsesprøve offentliggjort inden ikrafttrædelsen af den nye tjenestemandsvedtægt - ansættelse af Parlamentet og samtidig overførsel til Kommissionen - delvist ufornødent at træffe afgørelse - appel, der til dels er åbenbart ugrundet)
 2013/C 38/43
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Harald Mische (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne R. Holland, J. Mische og M. Velardo)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved J. Currall, som befuldmægtiget) og Rådet for Den Europæiske Union (ved A.F. Jensen og J. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten for EU-personalesager (Anden Afdeling) den 29. september 2011 i sag F-70/05, Mische mod Kommissionen (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), med påstand om ophævelse af denne dom
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i appelsagen, for så vidt som denne vedrører en prøvelse af den af Retten for EU-personalesager (Anden Afdeling) afsagte dom af 29. september 2011, Mische mod Kommissionen (sag F-70/05, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), for så vidt som denne forkaster påstandene om annullation af Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers afgørelse af 11. november 2004 derved, at indplaceringen af Harald Mische heri fastsættes til lønklasse A*6.
 2)
 I øvrigt forkastes appellen.
 3)
 Harald Mische bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, som Europa-Kommissionen har afholdt i appelsagen.
 4)
 Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 49 af 18.2.2012.


text:
20.6.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 141/13
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 23. april 2009 — Luigi Scarpelli mod NEOS Banca SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Bergamo — Italien)
 (Sag C-509/07) (1)
 (Direktiv 87/102/EØF - forbrugerbeskyttelse - forbrugerkredit - manglende opfyldelse af købekontrakten)
 2009/C 141/21
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Bergamo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Luigi Scarpelli
 Sagsøgt: NEOS Banca SpA
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale di Bergamo — fortolkning af artikel 11, stk. 2, i Rådets direktiv 87/102/EØF af 22. december 1986 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbrugerkredit — forbrugerkredit (EFT L 42, s. 48) — forbrugerens ret til at tage retsmidler i anvendelse mod kreditgiveren i tilfælde af manglende opfyldelse af købekontrakten vedrørende de goder, der er finansieret ved kreditten
 Konklusion
 Artikel 11, stk. 2, i Rådets direktiv 87/102/EØF af 22. december 1986 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbrugerkredit skal fortolkes således, at i en situation som den i hovedsagen foreliggende er eksistensen af en aftale mellem kreditgiveren og leverandøren, hvorefter denne kreditgiver udelukkende yder kredit til den pågældende leverandørs kunder, ikke en nødvendig betingelse for disse kunders ret til at tage retsmidler i anvendelse mod kreditgiveren i tilfælde af manglende opfyldelse af de forpligtelser, der påhviler leverandøren, med henblik på at opnå ophævelse af kreditaftalen og den efterfølgende tilbagebetaling af de beløb, der er betalt til kreditgiveren.
 (1) EUT C 37 af 9.2.2008.


text:
Nr. C 268/2 PDÂ De Europæiske Fællesskabers Tidende 14 . 10 . 95
 Amphoux, Ricardo Gosalbo Bono og Pieter Van Nuffel, 1 ) Sagsøgte frifindes.
 som befuldmægtigede, angående en påstand om annullation
 af Rådets forordning ( EØF ) nr. 1 768/92 af 1 8 , juni 1 992 om
 indførelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for læge 2 ) Europa-Parlamentet betaler sagens omkostninger. Rå
 midler, har Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C. det bærer sine egne omkostninger.
 Rodriguez Iglesias, afdelingsformændene F. A. Schockwei
 ler og P. J. G. Kapteyn samt dommerne G. F. Mancini, C. N. (') EFT nr . C 159 af 11 . 6 . 1993 .
 Kakouris, J. L. Murray, D. A. O. Edward, J.-P . Puissochet,
 G. Hirsch, H. Ragnemalm og L. Sevón; generaladvokat:
 F. G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den 13 . juli 1995
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 1 ) Rådet frifindes.
 2 ) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 DOMSTOLENS DOM
 3 ) Den Hellenske Republik, Den Franske Republik og af 13 . juli 1995
 Kommissionen bœrer deres egne omkostninger. i sag C-341/93 , Danværn Production A/S mod Schuhfabri
 ken Otterbeck GmbH & Co. ( anmodning om præjudiciel
 (') EFT nr . C 260 af 9 . 10 . 1992 . afgørelse fra Vestre Landsret ) (')
 (Bruxelles-konventionen — specielle kompetenceregler —
 artikel6, nr. 3 — begrebet modfordringer — modfordringer
 til kompensation)
 ( 95/C 268/04 )
 DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: dansk)
 af 13 . juli 1995
 i sag C-156/93 , Europa-Parlamentet mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (') I sag C-341 /93 , angående en anmodning, som Vestre
 (Regler om økologisk produktionsmetode for land Landsret i medfør af protokollen af 3 , juni 1971 vedrørende
 brugsprodukter — Rådets og Kommissionens respektive Domstolens fortolkning af konventionen af 27. september
 beføjelser — Europa-Parlamentets beføjelser) 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af
 95/C 268 /03 ) retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, har
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende
 sag, Danværn Production A/S mod Schuhfabriken Otter
 (Processprog: engelsk) beck GmbH & Co ., at opnå en præjudiciel afgørelse
 vedrørende fortolkningen af artikel 6 , nr . 3 , og artikel 22 i
 ovennævnte konvention af 27. september 1968 ( EFT 1978
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive L 304, s . 17 ), som ændret ved konventionen af 9 , oktober
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede
 Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse ( EFT
 I sag C-156/93 , Europa-Parlamentet ( befuldmægtiget: Jorge L 304, s . 1 , og — den ændrede tekst — s . 77 ) og ved
 Campinos ) mod Kommissionen for De Europæiske Fælles konventionen af 25 . oktober 1982 om Den Hellenske
 skaber ( befuldmægtigede: Christiaan Timmermans, David Republiks tiltrædelse ( EFT L 388 , s . 1 , og — den ændrede
 Gilmour og José Luis Iglesias Buhigues ), støttet af Rådet for tekst — EFT 1983 C 97, s . 1 ), har Domstolen, sammensat af
 Den Europæiske Union ( befuldmægtigede : Jean-Claude præsidenten, G. C. Rodriguez Iglesias, afdelingsformæn
 Piris og Michael Bishop ), angående en påstand om annul dene F. A. Schockweiler, C. Gulmann og P. Jann, samt
 lation af Kommissionens forordning ( EØF) nr. 207/93 af dommerne G. F. Mancini , J. C. Moitinho de Almeida, J. L.
 29 . januar 1993 om fastlæggelse af indholdet af bilag VI til Murray, D. A. O. Edward ( refererende dommer ), J.-P.
 Rådets forordning ( EØF ) nr. 2092/91 om økologisk pro Puissochet, G. Hirsch og L. Sevón; generaladvokat: P. Léger;
 duktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse justitssekretær : R. Grass, den 13 . juli 1995 afsagt dom, hvis
 heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler og om konklusion lyder således :
 gennemførelsesbestemmelser til artikel 5 , stk. 4, til nævnte
 forordning ( EFT L 25 , s . 5 ) eller subsidiært annullation af de
 anfægtede dele af denne forordning, har Domstolen, sam Artikel 6, nr. 3, i konventionen af 27. september 1968 om
 mensat af præsidenten, G. C. Rodriguez Iglesias, afdelings retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i
 formændene F. A. Schockweiler, P. J. G. Kapteyn (refere borgerlige sager, herunder handelssager, som ændret ved
 rende dommer ) og P. Jann samt dommerne G. F. Mancini, konventionen af 9. oktober 1978 om Kongeriget Dan
 C. N. Kakouris, J. C. Moitinho de Almeida , J. L. Murray, G. marks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien
 Hirsch, H. Ragnemalm og L. Sevón; generaladvokat: F. G. og Nordirlands tiltrædelse og ved konventionen af 25. ok
 Jacobs; justitssekretær : fuldmægtig L. Hewlett, den 13 . juli tober 1982 om Den Hellenske Republiks tiltrædelse,
 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : omfatter kun modfordringer, der af sagsøgte fremsættes til
 ---pagebreak--- 14 . 10 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 268/3
 selvstændig dom. Bestemmelsen omfatter ikke den situa tilsvarende retsakt« som omhandlet i artikel 27, nr. 2, i
 tion, hvor en sagsøgt alene som en indsigelse gør gældende, konventionen af 27. september 1968 om retternes kompe
 at ban bar et krav mod sagsøgeren. Hvilke indsigelser, der tence og om fuldbyrdelse afretsafgørelser i borgerlige sager,
 kan gøres gældende, og betingelserne herfor afgøres efter herunder handelssager, som ændret ved konventionen af
 reglerne i national ret. 9, oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det
 Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltræ
 delse.
 (M EFT nr . C 231 af 27 . 8 . 1993 .
 C ) EFT nr . C 43 af 12 . 2 . 1994 .
 DOMSTOLENS DOM
 ( Tredje Afdeling )
 af 13 . juli 1995 DOMSTOLENS DOM
 i sag C-474/93 , Hengst Import BV mod Anna Maria ( Fjerde Afdeling )
 Campese ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Arron af 13 . juli 1995
 dissementsrechtbank, Zwolle (Nederlandene)) f 1 )
 i sag C-1 16/94 , Jennifer Meyers mod Adjudication Officer
 (Bruxelles-konventionen — artikel 27, nr. 2 — begrebet det ( anmodning om préjudiciel afgorelse fra Social Security
 indledende processkrift i sagen eller en tilsvarende rets Commissioner, London ) (')
 akt)
 (Ligebehandling af mænd og kvinder — direktiv 76/
 ( 95/C 268/05 ) 207/EØF — vilkår for adgang til beskæftigelse — arbejds
 vilkår — family crédit)
 95/C 268 /06 )
 (Processprog: nederlandsk)
 (Processprog: engelsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-474/93 angående en anmodning, som Arrondisse
 mentsrechtbank, Zwolle ( Nederlandene ), i medfør af pro
 tokollen af 3 , juni 1971 vedrørende Domstolens fortolkning
 af konventionen af 27 . september 1968 om retternes I sag C- 1 16/94, angående en anmodning, som Social
 kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige Security Commissioner, London, i medfør af EØF-trakta
 sager, herunder handelssager, har indgivet til Domstolen for tens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for
 i den for nævnte ret verserende sag Hengst Import BV mod nævnte ret verserende sag Jennifer Meyers mod Adjudica
 Anna Maria Campese, at opnå en præjudiciel afgørelse tion Officer at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 vedrørende fortolkningen af artikel 27, nr. 2 , i den nævnte fortolkningen af Rådets direktiv 76/207/EØF af 9, februar
 konvention af 27. september 1968 ( EFT 1978 L 304, s . 17 ), 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af
 som ændret ved konventionen af 9 , oktober 1978 om mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse,
 Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige erhvervsuddannelse , forfremmelse samt arbejdsvilkår ( EFT
 Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse ( EFT L 304, s . 1 , L 39 , s . 40 ), har Domstolen ( Fjerde Afdeling ), sammensat af
 og — den ændrede tekst — s . 77 ), har Domstolen ( Tredje afdelingsformanden , P. J. G. Kapteyn ( refererende dommer )
 Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne C. N. Kakouris og H. Ragnemalm; genera
 og dommerne J. C. Moitinho de Almeida (refererende ladvokat: C. O. Lenz; justitssekretær: fuldmægtig L. ITew
 dommer ) og D. A. O. Edward; generaladvokat: F. G. Jacobs; lett, den 13 . juli 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 justitssekretær: R. Grass, den 13 . juli 1995 afsagt dom, hvis således :
 konklusion lyder såldes :
 En ydelse med et formål og øvrige kendetegn som » family
 Et » decreto ingiuntivo « som omhandlet i den italienske crédit « vedrører adgang til beskæftigelse og arbejdsvilkår og
 civilproceslovs fjerde bog (artikel 633-656) skal, sammen er derfor omfattet af anvendelsesområdet for Rådets direk
 med den indledende begæring om et sådant betalingspålæg, tiv 76/207/EØF af 9, februar 1976 om gennemførelse af
 betragtes som » det indledende processkrift i sagen eller en princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så


text:
22.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 399/19
 Rettens dom af 13. november 2012 — Antrax It mod KHIM — THC (Radiateurs de chauffage)
 (Forenede sager T-83/11 og T-84/11) (1)
 (EF-design - ugyldighedssag - registrerede EF-design, der gengiver termosifoner til radiatorer - ældre design - ugyldighedsgrund - manglende individuel karakter - andet helhedsindtryk foreligger ikke - artikel 6 og artikel 25, stk. 1, litra b), forordning (EF) nr. 6/2002 - mættet kunstform - begrundelsespligt)
 2012/C 399/32
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Antrax It Srl (Resana, Italien) (ved advokat L. Gazzola)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (først ved G. Mannucci og A. Folliard-Monguiral, derefter ved A. Folliard-Monguiral og F. Mattina)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: The Heating Company (THC) (Dilsen, Belgien) (ved advokat J. Haber)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 2. november 2010 af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sagerne R 1451/2009-3 og R 1452/2009-3) vedrørende en ugyldighedssag mellem The Heating Company (THC) og Antrax It Srl.
 Konklusion
 1)
 Afgørelserne, der blev truffet af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) den 2. november 2010 (sagerne R 1451/2009-3 og R 1452/2009-3) annulleres, for så vidt som design nr. 000593959-0001 og 000593959-0002 derved erklæres ugyldige.
 2)
 I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 3)
 Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, som Antrax It Srl har afholdt i forbindelse med sagen for Retten.
 4)
 The Heating Company (THC) bærer sine egne omkostninger i forbindelse med sagen for Retten og betaler de omkostninger, som Antrax It Srl har afholdt i forbindelse med sagerne for appelkammeret.
 (1) EUT C 113 af 9.4.2011.


text:
12.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/8
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 6. november 2012 — Éditions Odile Jacob SAS mod Europa-Kommissionen og Lagardère SCA
 (Sag C-551/10 P) (1)
 (Appel - fusioner på markedet for bogudgivelser - forordning (EØF) nr. 4064/89 - overdragelsesaftale - uvirksomme grunde)
 2013/C 9/10
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Éditions Odile Jacob SAS (ved avocats O. Fréget, M. Struys, M. Potel og L. Eskenazi)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved A. Bouquet, O. Beynet og S. Noë, som befuldmægtigede) og Lagardère SCA (ved avocats A. Winckler, F. de Bure og J.-B. Pinçon)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 13. december 2010 i sag T-279/04 — Éditions Jacob mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen i den af Odile Jacob anlagte sag med påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2004/422/EF af 7. januar 2004 om en fusions forenelighed med fællesmarkedet og EØS-aftalen (sag nr. COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP) — åbenbart urigtigt skøn — tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og ligebehandlingsprincippet
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Éditions Odile Jacob SAS betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 46 af 12.2.2011.


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/19
 Rettens kendelse af 30. juni 2011 — Cross Czech mod Kommissionen
 (Sag T-252/10) (1)
 (Annullationssøgsmål - sjette rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration - skrivelse, der bekræfter konklusionerne i en revisionsrapport og informerer om den følgende procedure - denne skrivelses kontraktmæssige og ikke beslutningsmæssige karakter - afvisning)
 2011/C 282/38
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Cross Czech a.s. (Prag, Den Tjekkiske Republik) (ved advokat T. Schollaert)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved R. Lyal og W. Roels, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens skrivelse af 12. marts 2010, med nummer INFSO-O2/FD/GVC/Isc D (2010) 208676, der bekræfter konklusionerne i revisionsrapporten 09-BA74-006 vedrørende de omkostningsregnskaber, som sagsøgeren har indberettet for perioden fra den 1. februar 2005 til den 30. april 2008 for så vidt angår tre kontrakter, der er indgået mellem sagsøgeren og Kommissionen i forbindelse med EU’s sjette rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration som bidrag til realiseringen af det europæiske forskningsrum og til innovation (2002-2006), og som informerer om den følgende procedure.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Cross Czech a.s. bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med begæringen om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 209 af 31.7.2010.


text:
8.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/36
 Sag anlagt den 13. februar 2006 — Gollnisch mod Parlamentet
 (Sag T-42/06)
 (2006/C 86/73)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Bruno Gollnisch (Limonest, Frankrig) (ved avocat W. de Saint Just)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Europa-Parlamentets afgørelse af 13. december 2005 om vedtagelse af betænkning nr. A6-376/2005.
 —
 B. Gollnisch tilkendes 8 000 EUR som erstatning for ikke-økonomisk skade.
 —
 Sagsøgeren tilkendes yderligere 4 000 EUR for udgifter til advokat og forberedelse af den foreliggende sag.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, der er medlem af Europa-Parlamentet, har med den foreliggende sag nedlagt påstand om annullation af den tekst, som Parlamentet vedtog på plenarmødet den 13. december 2005 om vedtagelse af retsudvalgets betænkning nr. A6-376/2005 vedrørende sagsøgerens udtalelser på et pressemøde, og følgelig om ikke at beskytte hans immunitet og privilegier. Desuden har han nedlagt påstand om erstatning for den skade, han angiveligt har lidt som følge af vedtagelsen af den anfægtede tekst.
 Sagsøgeren har gjort flere anbringender gældende til støtte for sit søgsmål, bl.a. at Parlamentets tekst som påstås annulleret, er behæftet med formmangler, at den angiveligt er i strid med almindelige retsgrundsætninger, såsom retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, at der skulle være begået procedurefejl under vedtagelsen af teksten. Han har desuden gjort gældende, at den anfægtede tekst er i strid med Europa-Parlamentets retsudvalgs faste praksis på området for ytringsfrihed og tendensiøs forfølgelse, og at den krænker parlamentsmedlemmets uafhængighed, idet sagsøgeren blev forhindret i at udtale sig på det omhandlede pressemøde som led i hans nationale og europæiske politiske aktiviteter.


text:
17.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 231/42
 Sag anlagt den 12. maj 2017 — Lion’s Head Global Partners mod EUIPO — Lion Capital (Lion’s Head)
 (Sag T-294/17)
 (2017/C 231/52)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Lion’s Head Global Partners LLP (London, Det Forenede Kongerige) (ved advokat R. Nöske)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Lion Capital LLP (London, Det Forenede Kongerige)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Lion’s Head Global Partners LLP
 Det omtvistede varemærke: International registrering af ordmærket »Lion’s Head«, hvor Den Europæiske Union er designeret, nr. 997 073
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 28. februar 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1478/2016-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres og indsigelsen forkastes.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/51
 Sag anlagt den 19. juli 2011 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-41/11)
 2011/C 282/96
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af den af OLAF’s generaldirektør trufne afgørelse om afslag på sagsøgerens ansøgning om forlængelse af vedkommendes kontrakt som midlertidig ansat, jf. artikel 2, litra a), i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af den af OLAF’s generaldirektør trufne afgørelse af 11. februar 2011 om afslag på sagsøgerens ansøgning om forlængelse af vedkommendes kontrakt som midlertidig ansat, jf. artikel 2, litra a), i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
12.6.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/3
 Appel iværksat den 5. april 2004 af JCB Service til prøvelse af dom afsagt den 13. januar 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Første Afdeling) i sag T-67/01, JCB Service mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-167/04 P)
 (2004/C 156/07)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 5. april 2004 iværksat appel af JCB Service ved lawyer E. Morgon de Rivery, til prøvelse af dom afsagt den 13. januar 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Første Afdeling) i sag T-67/01 (1), JCB Service mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Retten i Første Instans' dom af 13. januar 2004 i sag T-67/01, JCB Service mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, ophæves i sin helhed, idet appellantens ret til kontradiktion i strid med fællesskabsretten er blevet tilsidesat ved denne dom.
 2.
 Alternativt til påstand 1: Retten i Første Instans' dom af 13. januar 2004 i sag T-67/01, JCB Service mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, ophæves, for så vidt som dommen dels fastslår, at der er foretaget en generel begrænsning i de anerkendte britiske, irske, franske og italienske forhandleres passive salg samt en begrænsning af forsyningskilderne for forhandlere i Frankrig og Italien, hvilket har forhindret krydsleverancer mellem forhandlerne, dels pålægger JCB en bøde for disse påståede overtrædelser.
 3.
 Domstolen træffer i medfør af artikel 61 i statutten for Domstolen selv endelig afgørelse i sag T-67/01 og annullerer herefter, helt eller delvist, Kommissionens beslutning af 21. december 2000 i sag COMP.F.1/35.918 (2). Den bøde på 30 mio. EUR, som JCB Service blev pålagt ved Retten i Første Instans' dom af 13. januar 2004 i sag T-67/01, JCB Service mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, ophæves eller nedsættes inden for rammerne af Domstolens fulde prøvelsesret.
 4.
 Kommissionen tilpligtes at betale appellantens omkostninger for Retten i Første Instans og for Domstolen i henhold til artikel 69 i Domstolens procesreglement.
 5.
 Alternativt til påstand 3: Såfremt Domstolen ikke selv træffer afgørelse i sagen: Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes, og sagen hjemvises til Retten i Første Instans til fornyet afgørelse i overensstemmelse med Domstolens dom.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Første anbringende
 Appellanten har gjort gældende, at Retten i Første Instans (herefter »Retten«) har tilsidesat fællesskabsbestemmelserne ved ikke at give appellanten medhold i anbringendet om, at selskabets ret til kontradiktion er blevet tilsidesat. For det første har appellanten anført, at selskabets ret til kontradiktion er blevet tilsidesat som følge af, at proceduren for Kommissionen, som varede 27 år (fra tidspunktet for anmeldelsen til Kommissionen traf sin beslutning), var urimelig lang, hvilket har hindret det i at gøre brug af sine rettigheder som anmelder. Retten har begået en retlig fejl ved at se bort fra de konsekvenser, som denne tilsidesættelse fik for appellantens muligheder for at tilrettelægge et effektivt forsvar. For det andet har appellanten gjort gældende, at selskabets ret til at nyde godt af en formodning om, at det var uskyldigt, ligeledes er blevet tilsidesat som følge af, at Retten ikke har taget visse beviser, som talte til dets fordel, i betragtning, ikke har anvendt metoden »faisceau d'indices« (»en række indicier«) ved bevisbedømmelsen, og ikke har truffet en tilstrækkeligt begrundet og upartisk afgørelse.
 Andet anbringende
 Appellanten har gjort gældende, at Retten har overtrådt artikel 81 EF ved at fastslå, at appellanten i) har pålagt sine britiske, irske, franske og italienske forhandlere et generelt forbud mod passivt salg, og ii) har begrænset forsyningskilderne for dets franske og italienske forhandlere, på grundlag af en fejlagtig afgrænsning af de faktiske omstændigheder, en fordrejning af beviserne og en forkert anvendelse af Fællesskabets konkurrenceregler. Dette har medført, at forbuddet i artikel 81 EF er blevet håndhævet på en måde, som klart er i strid med bestemmelsens ordlyd og formål.
 Tredje anbringende
 Dette anbringende vedrører fastsættelsen af bøden. Appellanten har i denne forbindelse anført, at Retten har overtrådt artikel 15 i forordning nr. 17 ved at tilsidesætte grundlæggende principper for bødefastsættelsen, herunder princippet om god forvaltningsskik, princippet om private parters berettigede forventning og princippet om en retfærdig strafudmåling, samt ved at foretage en forkert bedømmelse af grovheden og varigheden af de påståede overtrædelser såvel som af de formildende og skærpende omstændigheder.
 (1) EFT C 186 af 30.6.2001, s. 9.
 (2) EFT L 69 af 12.3.2003, s. 1.


text:
14.12.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 367/16
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 22. oktober 2013 — Jiří Sabou mod Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší správní soud — Den Tjekkiske Republik)
 (Sag C-276/12) (1)
 (Direktiv 77/799/EF - gensidig bistand mellem medlemsstaternes myndigheder inden for området direkte skatter - udveksling af oplysninger efter anmodning - skattesag - grundlæggende rettigheder - grænse for omfanget af den anmodende medlemsstats og den anmodede medlemsstats forpligtelser over for den skattepligtige person - ingen forpligtelse til at oplyse den skattepligtige person om anmodningen om bistand - ingen forpligtelse til at opfordre den skattepligtige person til at deltage i vidneafhøringen - den skattepligtige persons ret til at anfægte de udvekslede oplysninger - minimumsindhold af de udvekslede oplysninger)
 2013/C 367/27
 Processprog: tjekkisk
 Den forelæggende ret
 Nejvyšší správní soud
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Jiří Sabou
 Sagsøgt: Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Nejvyssí správní soud — fortolkning af artikel 1, 2 og 6, artikel 7, stk. 1 og artikel 8, stk. 1, i Rådets direktiv 77/799/EØF af 19. december 1977 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder inden for området direkte skatter (EFT L 336, s. 15), og af artikel 41, stk. 2, litra a), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (EFT C 303, s. 1) — skattepligtig persons grundlæggende rettigheder under en skattesag indledt over for personen såsom retten til få meddelelse om beslutningen fra den kompetente myndighed i den anmodende stat om at anmode om oplysninger, til at deltage i formuleringen af denne anmodning om oplysninger, til på forhånd at blive oplyst om afhøringen af vidner i den anmodede stat og til at deltage heri samt til at anfægte rigtigheden af oplysningerne afgivet af den kompetente myndighed i denne stat
 Konklusion
 1)
 EU-retten, således som den navnlig fremgår af Rådets direktiv 77/799/EØF af 19. december 1977 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder inden for området direkte skatter og afgiftsbelastning af forsikringspræmier, som ændret ved Rådets direktiv 2006/98/EF af 20. november 2006, og den grundlæggende ret til at blive hørt, skal fortolkes således, at den hverken giver den skattepligtige person i en medlemsstat ret til at få meddelelse om den anmodning om bistand, som denne stat har rettet til en anden medlemsstat navnlig med henblik på at undersøge de oplysninger, som denne skattepligtige person har givet i forbindelse med sin indkomstskatteangivelse, eller en ret til at deltage i dels formuleringen af den anmodning, som rettes til den anmodede medlemsstat, dels vidneafhøringerne gennemført i sidstnævnte stat.
 2)
 Direktiv 77/799, som ændret ved direktiv 2006/98, regulerer ikke spørgsmålet om, under hvilke betingelser den skattepligtige person kan anfægte rigtigheden af de oplysninger, som den anmodede stat har afgivet, og opstiller ikke noget særligt krav med hensyn til indholdet af de afgivne oplysninger.
 (1) EUT C 273 af 8.9.2012.


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/41
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 26. februar 2007 — Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen
 (Sag T-205/05) (1)
 (Annullationssøgsmål - værnetingsklausul - e-Content programmet - opsigelse af kontrakt - tilbagebetaling - afvisning)
 (2007/C 95/84)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Wilderspin og M. Patkova, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af for det første af Kommissionens beslutning af 16. maj 2003 om at opsige kontrakten EDC-53007 EEBO/27873, for det andet af Kommissionens beslutning af 12. november 2004 om at godtgøre sagsøgeren et beløb for arbejdskraft på ikke over 85 971 EUR, og for det tredje af Kommissionens beslutning af 7. marts 2005 om at pålægge sagsøgeren at tilbagebetale et beløb på 59 485 EUR.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Sagsøgeren betaler sine egne og Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers omkostninger.
 (1) EUT C 193 af 6.8.2005.


text:
14.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 98/48
 Sag anlagt den 31. december 2015 — Sony Optiarc og Sony Optiarc America mod Kommissionen
 (Sag T-763/15)
 (2016/C 098/63)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Sony Optiarc, Inc (Atsugi, Japan) og Sony Optiarc America, Inc (San Jose, De Forenede Stater) (ved solicitors N. Levy og E. Kelly og advokat R. Snelders)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 21. oktober 2015 i sag AT.39639 — Optiske diskettedrev om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgerne.
 —
 Subsidiært nedsætter Retten under udøvelse af dens fulde prøvelsesret de bøder, sagsøgerne er blevet pålagt ved denne afgørelse.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgernes sagsomkostninger og andre udgifter i forbindelse med denne sag.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1.
 Første anbringende, hvorved det gøres gældende, at den anfægtede afgørelse indeholder faktiske og retlige fejl, idet den fastslår, at sagsøgerne var involverede i en overtrædelse af artikel 101 TEUF med konkurrencebegrænsende formål.
 —
 De fremførte beviser, som er blevet gjort gældende mod sagsøgerne, er utilstrækkelige til at underbygge en konklusion om, at sagsøgerne deltog i en samlet og vedvarende overtrædelse af artikel 101 TEUF med konkurrencebegrænsende formål.
 —
 Afgørelsens subsidiære konklusion, hvorefter sagsøgerne havde deltaget i særskilte overtrædelser af artikel 101 TEUF med konkurrencebegrænsende formål, er ikke blevet bevist, og tilsidesatte sagsøgernes ret til forsvar, da den blev fremført for første gang i afgørelsen.
 2.
 Andet anbringende, hvorved det subsidiært gøres gældende, at den anfægtede afgørelse indeholder faktiske og retlige fejl og er baseret på en utilstrækkelig begrundelse.
 —
 Afgørelsen indeholder en fejl, idet omsætning, der blev videregivet fra sagsøgerne til en anden af afgørelsens adressater, blev medregnet to gange.
 —
 Afgørelsen indeholder en fejl, idet den ikke anerkender sagsøgerens væsentligt mere begrænsede adfærd sammenlignet med visse af afgørelsens andre adressater, og idet den således ikke anvender en lavere multiplikationsfaktor for grovhed og et mindre ekstrabeløb og/eller en nedsættelse grundet formildende omstændigheder i forhold til sagsøgerne.


text:
20.11.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 284/17
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 10. maj 2004
 i sag T-391/02, Bundesverband der Nahrungsmittel- und Speiseresteverwertung eV, Josef Kloh mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union (1)
 (Annullationssøgsmål - forordning (EF) nr. 1774/2002 - sundhedsbestemmelser for aminalske biprodukter, som ikke er bestemt til konsum - afvisning)
 (2004/C 284/36)
 Processprog: tysk
 I sag T-391/02, Bundesverband der Nahrungsmittel- und Speiseresteverwertung eV, Bochum (Tyskland), Josef Kloh, Eichenried (Tyskland), ved Rechtsanwälte R. Steiling og S. Wienhues, mod Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: H. Duintjer Tebbens og U. Rösslein, og med valgt adresse i Luxembourg), og Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtigede: J.-P. Hix og F. Ruggeri Laderchi), støttet af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: G. Braun, og med valgt adresse i Luxembourg), angående en påstand om delvis annullation af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1774/2002 af 3. oktober 2002 om sundhedsbestemmelser for animalske biprodukter, som ikke er bestemt til konsum (EFT L 273, s. 1), har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Pirrung, og dommerne A.W.H. Meij og N.J. Forwood; justitssekretær: H. Jung, den 10. maj 2004 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Det er ufornødent at tage stilling til interventionsbegæringerne fra Landwirtschaftskammer Vorarlberg samt Wohlgenannt og Taferner.
 3)
 Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler Europa-Parlamentets og Rådets omkostninger.
 4)
 Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 5)
 Landwirtschaftskammer Vorarlberg samt Wohlgenannt og Taferner, der har indgivet interventionsbegæring, bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 44 af 22.2.2003.


text:
19.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 304/22
 Sag anlagt den 21. august 2013 — Bora Creations mod KHIM Beauté Prestige International (essence)
 (Sag T-448/13)
 2013/C 304/38
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Bora Creations, SL (Ceuta, Spanien) (ved advokaterne R. Lange, G. Hild og C. Pape)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Beauté Prestige International SA (Paris, Frankrig)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 6. juni 2013 af Femte Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) i sag R 1085/2012-5 annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »essence« for varer i klasse 3, 4, 8, 14, 16, 21, 25 og 26 — EF-varemærkeregistrering nr. 6 816 144
 Indehaver af EF-varemærket: Beauté Prestige International SA
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket ugyldigt: Beauté Prestige International SA
 Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: Absolutte hindringer i henhold til artikel 52, stk.1, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (EF-varemærkeforordningen) (1), nemlig at EF-varemærke var registreret i strid med EF-varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra b), og c).
 Annullationsafdelingens afgørelse: Ugyldighedsbegæringen afslået
 Appelkammerets afgørelse: Klagen taget til følge og varemærket erklæret delvist ugyldigt
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens artikel 7, stk.1, litra b) og c).
 (1) EUT L 78, s. 1.


text:
29.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 339/2
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajowa Izba Odwoławcza (Polen) den 7. jul 2014 — PARTNER Apelski Dariusz mod Zarząd Oczyszczania Miasta
 (Sag C-324/14)
 2014/C 339/03
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Krajowa Izba Odwoławcza
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: PARTNER Apelski Dariusz
 Sagsøgt: Zarząd Oczyszczania Miasta
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 48, stk. 3, jf. artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv nr. 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (1) (herefter: direktiv 2004/18/EF) fortolkes således, at bestemmelsen om, at en økonomisk aktør »i givet fald« kan basere sig på andre enheders formåen, omfatter alle tilfælde, hvor den pågældende økonomiske aktør ikke råder over de kvalifikationer, som den offentlige myndighed forlanger, og ønsker at basere sig på andre enheders formåen? Eller skal henvisningen til, at den økonomiske aktør kun »i givet fald« kan basere sig på andre enheders formåen, betragtes som en begrænsning, som betyder, at en sådan henvisning i forbindelse med dokumentation af de økonomiske aktørers kvalifikationer i forbindelse med udbudsproceduren kun er tilladt undtagelsesvis og ikke som regel?
 2)
 Skal artikel 48, stk. 3, jf. artikel 2 i direktiv 2004/18/EF fortolkes således, at den økonomiske aktør, når han baserer sig på andre enheders formåen »uanset den juridiske karakter af forbindelserne mellem aktøren selv og disse enheder« samt »råder over disse enheders ressourcer«, ved udførelsen af kontrakten kan have ingen eller kun meget løse og udefinerede forbindelser til disse enheder, dvs. at han kan udføre kontrakten selvstændigt (uden inddragelse af en anden enhed), eller at en sådan inddragelse kan bestå i »rådgivning«, »konsultation«, »kursus« eller lignende? Eller skal artikel 48, stk. 3, i direktiv 2004/18/EF fortolkes således, at den enhed, hvis formåen den økonomiske aktør baserer sig på, skal udføre kontrakten faktisk og personligt i det omfang, hans formåen er blevet anført?
 3)
 Skal artikel 48, stk. 3, jf. artikel 2 i direktiv 2004/18/EF fortolkes således, at en økonomisk aktør, som ganske vist råder over egen erfaring, men i et mindre omfang, end han ønsker at oplyse over for den ordregivende myndighed (f.eks. ikke tilstrækkelig til at kunne byde på udførelsen af hele kontrakten), yderligere kan basere sig på andre enheders formåen for at forbedre sine chancer i udbudsproceduren?
 4)
 Skal artikel 48, stk. 3, jf. artikel 2 i direktiv 2004/18/EF fortolkes således, at den ordregivende myndighed ved bekendtgørelsen af kontrakten eller i udbudsbetingelserne kan (eller sågar skal) fastsætte principperne for, hvordan den økonomiske aktør kan basere sig på andre enheders formåen, f.eks. hvordan den anden enhed skal inddrages i udførelsen af kontrakten, hvordan den økonomiske aktørs og den anden enheds formåen kan kombineres, og om den anden enhed hæfter solidarisk med den økonomiske aktør for korrekt udførelse af kontrakten i det omfang, den økonomiske aktør påberåber sig den anden enheds formåen?
 5)
 Tillader principperne om ligebehandling og ikke-forskelsbehandling af økonomiske aktører, som er fastlagt i artikel 2 i direktiv 2004/18/EF, at man påberåber sig en anden enheds formåen i henhold til direktivets artikel 48, stk. 3, idet man i denne forbindelse samler formåen for to eller flere enheder, som med hensyn til deres sagkundskab og erfaring ikke råder over den formåen, som den offentlige myndighed forlanger?
 6)
 Tillader principperne om ligebehandling og ikke-forskelsbehandling af økonomiske aktører, som er fastlagt i artikel 2 i direktiv 2004/18/EF, dermed en fortolkning af artikel 44 og artikel 48, stk. 3, i direktiv 2004/18/EF, ifølge hvilken de kriterier for deltagelsen i udbudsproceduren, som opstilles af den ordregivende myndighed, kun skal opfyldes formelt, uafhængigt af den økonomiske aktørs faktiske kvalifikationer?
 7)
 Tillader principperne om ligebehandling og ikke-forskelsbehandling af økonomiske aktører, som er fastlagt i artikel 2 i direktiv 2004/18/EF, at den økonomiske aktør, hvis det er tilladt at byde på en del af kontrakten, efter afgivelsen af tilbuddene f.eks. i forbindelse med en supplering eller forklaring af bilagene oplyser, hvilken del af kontrakten den formåen referer til, som han har angivet som dokumentation for opfyldelsen af kriterierne for at deltage i proceduren?
 8)
 Tillader principperne om ligebehandling og ikke-forskelsbehandling af økonomiske aktører samt gennemsigtighedsprincippet, som er fastlagt i artikel 2 i direktiv 2004/18/EF, at en gennemført auktion erklæres for ugyldig og en elektronisk auktion gentages, hvis den på vigtige områder ikke er gennemført korrekt, hvis f.eks. ikke alle økonomiske aktører, som har indsendt antagelige tilbud, er blevet opfordret til at deltage?
 9)
 Tillader principperne om ligebehandling og ikke-forskelsbehandling af økonomiske aktører samt gennemsigtighedsprincippet, som er fastlagt i artikel 2 i direktiv 2004/18/EF, at kontrakten tildeles en økonomisk aktør, som har fået tildelt kontrakten ved en sådan auktion, uden at denne auktion er blevet gentaget, hvis det ikke kan konstateres, om den ikke medtagne økonomiske aktørs deltagelse ville have ændret resultatet af auktionen?
 10)
 Kan man ved fortolkningen af bestemmelserne i direktiv 2004/18/EF anvende indholdet i bestemmelserne i samt betragtningerne til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26. februar 2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF — selv om gennemførelsesfristen endnu ikke er udløbet — som rettesnor for fortolkningen, for så vidt som det belyser visse af EU-lovgivernes antagelser og hensigter og ikke er i strid med bestemmelserne i direktiv 2004/18/EF?
 (1) EUT L 134, s. 114.


text:
16.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 336/29
 Sag anlagt den 25. september 2013 — Spanien mod Kommissionen
 (Sag T-515/13)
 2013/C 336/62
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (ved Abogado del Estado N. Díaz Abad)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det foreliggende søgsmål vedrører Kommissionens afgørelse K(2013) 4426 endelig af 17. juli 2013 vedrørende skatteordningen for finansielle leasingaftaler, også kendt som den spanske leasingbeskatningsordning (statsstøtte SA.21233 C/2011(ex NN/2011, ex CP 137/2006)). I denne afgørelse anses de foranstaltninger, der følger af artikel 115, stk. 11, i den konsoliderede selskabsskattelov (førtidsindfrielse af leasede aktiver), af anvendelsen af ordningen om tonnagebeskatning på virksomheder, skibe eller aktiviteter, der ikke er omfattet af ordningen, og af artikel 50, stk. 3, i bekendtgørelse om selskabsskat, for en statsstøtte til økonomiske firmagrupper, der er uforenelig med det indre marked.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1)
 Første anbringende om en tilsidesættelse af artikel 107 TEUF, idet de foranstaltninger, der er undersøgt i den anfægtede afgørelse, ikke opfylder nogle af de betingelser, der kræves for at kunne anses for statsstøtte, for så vidt som der ikke består noget selektivt element i en fordel, som er åben for alle potentielle investorer i alle økonomiske sektorer, uden nogen form for forudgående betingelser. Der er heller ikke tale om, at foranstaltningerne fordrejede eller truede med at fordreje konkurrencen, da en fordel, der er åben for alle uden forskelsbehandling (heller ikke på grund af nationalitet), ikke kan anses for at styrke eller for at kunne styrke visse sektorers eller virksomheders konkurrenceposition til skade for deres konkurrenter, idet alle investorer kan deltage i strukturen, benævnt SEAF, og opnå de fordele, som nævnte ordning tilbyder. Heraf følger, at handelen mellem medlemsstaterne heller ikke er påvirket, eftersom deltagerne (eller aktionærerne) i en enhed ikke udøver aktiviteter på markedet.
 Andet anbringende, der er subsidiært, om en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet, hvorfor der ikke kan kræves tilbagebetaling af støtten i medfør af artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93.


text:
4.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/3
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 1. december 2011 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Nederlandene
 (Sag C-157/09) (1)
 (Traktatbrud - artikel 43 EF - etableringsfrihed - notarer - nationalitetskrav - artikel 45 EF - deltagelse i udøvelse af offentlig myndighed)
 2012/C 32/04
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved H. Støvlbæk og W. Roels, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Nederlandene (ved D.J.M. de Grave og M.A.M. de Ree, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Republikken Slovenien (ved T. Mihelič, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 43 EF og 45 EF — adgang til og udøvelse af notarerhvervet — nationalitetskrav — deltagelse i udøvelse af offentlig myndighed
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 43 EF, idet det opstiller et nationalitetskrav for adgangen til erhvervet som notar.
 2)
 Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger.
 3)
 Republikken Slovenien bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 180 af 1.8.2009.


text:
7.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/17
 Rettens kendelse af 9. november 2011 — Glaxo Group mod KHIM — Farmodiética (ADVANCE)
 (Sag T-243/11) (1)
 (EF-varemærker - sagsøger repræsenteret af advokat, der ikke er tredjemand - afvisning)
 2012/C 6/32
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Glaxo Group Ltd (Greenford, Det Forenede Kongerige) (ved solicitors O. Benito og C. Mansell)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved P. Geroulakos, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Farmodiética — Cosmética, Dietética e Produtos Farmacêuticos, Lda (Estarda de S. Marcos, Portugal)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 25. februar 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 665/2010-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Farmodiética — Cosmética, Dietética e Produtos Farmacêuticos, Lda og Glaxo Group Ltd
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Glaxo Group Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 194 af 2.7.2011.


text:
8.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/16
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 af 18. november 2004
 i sag C-482/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2001/14/EF - Fællesskabets jernbaner - tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2005/C 6/30)
 Processprog: engelsk
 I sag C-482/03, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 19. november 2003, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: W. Wils) mod Irland (befuldmægtigede: D. O'Hagan, bistået af D. Moloney), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af J.-P. Puissochet, som fungerende formand for Sjette Afdeling, og dommerne S. von Bahr og U. Lõhmus (refererende dommer); generaladvokat L. A. Geelhoed; justitssekretær: R. Grass, den 18. november 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF af 26. februar 2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering, idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 2)
 Irland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 7 af 10.1.2004.


text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/2
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 5. oktober 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-377/03) (1)
 (Traktatbrud - Fællesskabernes egne indtægter - TIR-carneter, der ikke er afviklet - manglende eller forsinket betaling af de tilsvarende egne indtægter)
 (2006/C 294/03)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Giolito og G. Wilms, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien (ved E. Dominkovits, A. Goldman og M. Wimmer, som befuldmægtigede, bistået af avocat B. van de Walle de Ghelcke.)
 Sagens genstand
 Traktatbrudssøgsmål — artikel 6, 9, 10 og 11 i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (EFT L 130, s. 1) — manglende eller forsinket betaling af egne indtægter til Kommissionen — manglende iagttagelse af bogføringsbestemmelser — de belgiske toldmyndigheders uregelmæssige afvikling af visse forsendelsesdokumenter (TIR carneter)
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6, 9, 10 og 11 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, som med virkning fra den 31. maj 2000 har ophævet og erstattet Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, hvis genstand er identisk, idet det
 —
 har undladt at bogføre egne indtægter hidrørende fra TIR-carneter, som ikke er afviklet forskriftsmæssigt, eller har bogført disse for sent, har bogført disse egne indtægter i B-regnskabet i stedet for at bogføre dem i A-regnskabet, med det resultat, at de egne indtægter, der følger heraf, ikke er blevet stillet rettidigt til rådighed for Kommissionen, og
 —
 har afvist at betale de morarenter, der er påløbet de skyldige beløb, til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 2)
 I øvrigt frifindes Kongeriget Belgien.
 3)
 Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 264 af 1.11.2003.


text:
25.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 58/2
 Appel iværksat den 30. november 2011 af Liga para a Protecção da Natureza (LPN) til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 9. september 2011 i sag T-29/08, Liga para a Protecção da Natureza (LPN) mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-514/11 P)
 2012/C 58/02
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Appellant: Liga para a Protecção da Natureza (LPN) (ved advogada P. Vinagre e Silva)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, Kongeriget Danmark, Republikken Finland og Kongeriget Sverige
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Delvis annullation af Rettens dom af 9. september 2011 i sag T-29/08 for så vidt som
 1)
 Retten frifandt Kommissionen for de påstande, der var nedlagt af LPN, der er appellant i den foreliggende sag, (uden at annullere Kommissionens afgørelse af 22. november 2007).
 2)
 Retten pålagde LPN at bære sine egne omkostninger og betale Kommissionens omkostninger.
 eftersom Retten i begge tilfælde anlagde flere urigtige skøn, som dommen er behæftet med.
 —
 Appellanten gives medhold i sagen og Kommissionens afgørelse af 22. november 2007 annulleres, for så vidt som den vedrører de dokumenter og dele af dokumenter, som appellanten fortsat fik afslag på aktindsigt i ved afgørelse af 24. oktober 2008.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale appellantens omkostninger i begge instanser.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Retten frifandt Kommissionen i det søgsmål, som LPN havde anlagt med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 22. november 2007, for så vidt som den vedrører de dokumenter og dele af dokumenter, som appellanten fortsat fik afslag på aktindsigt i ved afgørelse af 24. oktober 2008.
 Den appellerede dom bør ophæves, da der foreligger følgende retlige fejl:
 i)
 Fejlagtig fortolkning af artikel 6, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6. september 2006 om anvendelse af Århuskonventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (1)
 ii)
 Fejlagtig fortolkning af artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (2)
 iii)
 Fejlagtig vurdering ved fordelingen af sagsomkostningerne.
 Appellanten gives følgelig medhold i sine påstande i første instans med efterfølgende annullation af Kommisssionens afgørelse af 22. november 2007, for så vidt som den vedrører de dokumenter og dele af dokumenter, som appellanten fortsat fik afslag på aktindsigt i ved afgørelse af 24. oktober 2008.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6.9.2006 om anvendelse af Århuskonventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (EUT L 264, s. 13).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).


text:
4.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 253/10
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 5. juni 2014 — P.J. Vonk Noordegraaf mod Staatssecretaris van Economische Zaken (anmodning om præjudiciel afgørelse fra College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nederlandene)
 (Forenede sager C-105/13) (1)
 ((Landbrug - fælles landbrugspolitik - enkeltbetalingsordning - forordning (EF) nr. 73/2009 - artikel 34, 36 og 137 - betalingsrettighed - beregningsgrundlag - præmier, udbetalt for husdyr og parceller, som landbrugeren er indehaver af i løbet af referenceperioden - ændring i fremgangsmåden for bestemmelsen af landbrugsparcellernes areal - nedsættelse af det antal hektar, der er støtteberettiget - landbrugerens anmodning med henblik på at opnå en nedsættelse af antallet af sine betalingsrettigheder og en forøgelse af disse betalingsrettigheders enhedsværdi - forordning (EF) nr. 796/2004 - artikel 73a, stk. 2a - lovlig))
 2014/C 253/13
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 College van Beroep voor het Bedrijfsleven
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: P.J. Vonk Noordegraaf
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Economische Zaken
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — College van Beroep voor het Bedrijfsleven — fortolkning af artikel 34, 36 og 137 i Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006, (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003 (EUT L 30, s. 16) — ordninger for direkte støtte — enkeltbetalingsordning — landbruger der i 2006 har opnået betalingsrettigheder erhvervet på grundlag af jorduafhængig produktion og arealer, som han ejer — senere ændring af metode til opmåling af arealer — reducering af de støtteberettigede hektarer
 Konklusion
 Artikel 73a, stk. 2a, i Kommissionens forordning (EF) nr. 796/2004 af 21. april 2004 om gennemførelsesbestemmelser for krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem som omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 og (EF) nr. 73/2009 og for krydsoverensstemmelse som omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 479/2008, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 380/2009 af 8. maj 2009, skal fortolkes således, at en landbrugers betalingsrettigheder skal beregnes på ny, når denne landbrugers referencebeløb i forbindelse med den oprindelige fastlæggelse af den pågældendes betalingsrettigheder er blevet divideret med et for højt antal hektar som følge af den fremgangsmåde for bestemmelsen af landbrugsparcellernes areal, der på beregningstidspunktet fandt anvendelse i den berørte medlemsstat. Artikel 137 i Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006, (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003 finder ikke anvendelse på en korrektion efter artikel 73a, stk. 2a, i forordning nr. 796/2004.
 (1) EUT C 147 af 25.5.2013


text:
C 7/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11.1.2003
 — For så vidt angår direktiv 78/659/EØF, som ændret, er anden medlemsstat, kan påberåbe sig direktivet for at opnå, at
 ikke alle de krævede oplysninger blevet tilsendt: således bopælslandet anerkender det kørekort, som er udstedt i
 har Kommissionen ikke modtaget oplysninger om over- hjemlandet, og for at undgå at blive sat under tiltale til straf
 fladen og den totale udstrækning af fiskevande, og heller for at have kørt bil uden gyldigt kørekort?
 ikke om, hvorvidt de parametre, der er fastsat i nævnte
 direktiv, er overholdt for så vidt angår disse vande.
 (1 ) Rådets direktiv 91/439/EØF af 29.7.1991 om kørekort (EFT L 237
 af 24.8.1991, s. 1).
 — For så vidt angår direktiv 80/68/EØF, som ændret, er ikke
 alle de krævede oplysninger blevet tilsendt: således har
 Kommissionen ikke modtaget de begærede oplysninger
 om tilladelser, målesystemer og grundvand.
 Kommissionen har anført, at på tidspunktet for udløbet af den
 frist, der var fastsat for Kongeriget Belgien i den begrundede
 udtalelse, var de manglende oplysninger stadig ikke blevet Sag anlagt den 18. november 2002 af Kommissionen for
 tilsendt Kommissionen, hvilket skyldes, at de kompetente De Europæiske Fællesskaber mod Irland
 myndigheder ikke har indsamlet de oplysninger, der er nødven-
 dige med henblik på udarbejdelsen af de omhandlede rap- (Sag C-410/02)
 porter.
 (2003/C 7/30)
 ( 1) Rådets direktiv 76/464/EØF af 4.5.1976 om forurening, der er
 forårsaget af udledning af visse farlige stoffer i Fællesskabets
 vandmiljø, EFT L 129 af 18.5.1976, s. 23.
 ( 2) Rådets direktiv 78/659/EØF af 18.7.1978 om kvaliteten af Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 18. no-
 ferskvand, der kræver beskyttelse eller forbedring for at være egnet vember 2002 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for De
 til, at fisk kan leve deri, EFT L 222 af 14.8.1978, s. 1.
 Europæiske Fællesskaber ved L. Ström og X. Lewis, som
 ( 3) Rådets direktiv 80/68/EØF af 17.12.1979 om beskyttelse af
 befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 grundvandet mod forurening forårsaget af visse farlige stoffer,
 EFT L 20 af 26.1.1980, s. 43.
 ( 4) EFT L 377 af 31.12.1991, s. 48.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 1) Det fastslås, at Irland ikke fuldt ud har opfyldt sine
 forpligtelser i henhold til artikel 2 i Kommissionens
 direktiv 2001/8/EF ( 1) af 8. februar 2001 om erstatning
 af bilag I til Rådets direktiv 92/109/EØF om fremstilling
 og markedsføring af visse stoffer, der benyttes ved ulovlig
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom fremstilling af narkotika og psykotrope stoffer, idet
 afsagt den 31. oktober 2002 af Cour de cassation du det ikke har sat de fornødne love og administrative
 Grand-Duché de Luxembourg i sagen José Antonio Da bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet eller
 Silva Carvalho mod Ministère public ikke har underrettet Kommissionen herom.
 2) Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (Sag C-408/02)
 (2003/C 7/29)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Artikel 249 EF, hvorefter et direktiv med hensyn til det
 Ved dom afsagt den 31. oktober 2002, indgået til Domstolens tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, som det
 Justitskontor den 15. november 2002, har Cour de cassation rettes til, indebærer en forpligtelse for medlemsstaterne til at
 du Grand-Duché de Luxembourg i sagen José Antonio Da overholde direktivets frist for gennemførelse. Denne frist udløb
 Silva Carvalho mod Ministère public forelagt De Europæiske den 1. marts 2001, hvor Irland ikke havde sat de nødvendige
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse bestemmelser i kraft til at opfylde det i Kommissionens påstand
 af følgende spørgsmål: nævnte direktiv.
 Skal artikel 1, stk. 2 og 3, i Rådets direktiv 91/439/EØF (1) af
 (1 ) EFT L 39 af 9.2.2001, s. 31.
 29. juli 1991 fortolkes således, at en person, som har fået
 kørekort under et kort ophold i sit hjemland, på et tidspunkt,
 hvor den pågældende allerede havde sædvanlig bopæl i en


text:
16.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/13
 Sag anlagt den 10. februar 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Sverige
 (Sag C-58/05)
 (2005/C 93/23)
 Processprog: svensk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. februar 2005 anlagt sag mod Kongeriget Sverige af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved L. Ström van Lier og N. Yerrell, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1)
 Det fastslås, at Kongeriget Sverige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3 i Rådets direktiv 2000/79/EF (1) af 27. november 2000 om iværksættelse af den europæiske aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for mobile arbejdstagere i civil luftfart, som er indgået af Sammenslutningen af Europæiske Luftfartsselskaber (AEA), European Transport Workers' Federation (ETF), European Cockpit Association (ECA), Den Europæiske Organisation for Regionale Luftfartsselskaber (ERA) og Den Internationale Charterflysammenslutning (IACA), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 2)
 Kongeriget Sverige tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Den fastsatte frist for gennemførelse af direktivet udløb den 1. december 2003.
 (1) Rådets direktiv, EFT L 302, s. 57.