text:
22.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/21
 Rettens dom af 5. april 2017 — HB m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-361/14) (1)
 ((Regler for institutionerne - europæisk borgerinitiativ - beskyttelse af omstrejfende dyr - den psykologiske effekt på voksne og børn - afslag på registrering - åbenbart uden for Kommissionens beføjelse - artikel 4, stk. 2, litra b), og artikel 4, stk. 3, i forordning (EU) nr. 211/2011))
 (2017/C 161/29)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: HB (Linz, Østrig) og de seks andre sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget til dommen (først ved advokat C. Kolar, derefter ved advokat F. Moyse)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved H. Krämer og J. Vondung, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand støttet på artikel 263 TEUF om annullation af Kommissionens afgørelse C(2014) 2119 final af 26. marts 2014 vedrørende afslag på registrering af forslaget til borgerinitiativ med overskriften »Ethics for Animals and Kids«.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 HB og de seks andre sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget til dommen, betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 409 af 17.11.2014.


text:
3.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour constitutionnelle (Belgien) den 9. april 2010 — Marie-Noëlle Solvay, Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Jean-Marie Solvay de la Hulpe, La Hulpe — Notre village ASBL, Alix Walsh, André Philips, Les amis de la Forêt de Soignes ASBL, Association des Riverains et Habitants des Communes Proches de l’Aéroport B.S.C.A. (Brussels South Charleroi Airport) ASBL, Grégoire Stassin, André Gilliard, Paul Fastrez, Henriette Fastrez, Jean-Pierre Olivier, Pierre Deneye, Paul Thiry, Antoine Boxus, Willy Roua, Gouvernement flamand, Inter-Environnement Wallonie ASBL, Sartau SA, Charleroi South Air Pur ASBL, Pierre Grymonprez, Philippe Grisard de la Rochette, Nicole Laloux, Annabelle Denoël-Gevers, Marc Traversin, Joseph Melard, Chantal Michiels, Thierry Regout, René Canfin, Georges Lahaye, Jeanine Postelmans, Christophe Dehousse, Christine Lahaye, Jean-Marc Lesoinne, Jacques Teheux, Anne-Marie Larock, Bernadette Mestdag, Jean-François Serrafin, Françoise Mahoux, Ferdinand Wallraf, Jeanne Mariel, Agnès Fortemps, Georges Seraffin, Jeannine Melen, Groupement Cerexhe-Heuseux/Beaufays ASBL, Action et Défense de l’Environnement de la vallée de la Senne et de ses affluents ASBL, Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne, Guido Durlet, Philippe Daras, Bernard Croiselet og Bernard Page mod Région wallonne
 (Sag C-182/10)
 2010/C 179/30
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour constitutionnelle
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Marie-Noëlle Solvay, Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Jean-Marie Solvay de la Hulpe, La Hulpe — Notre village ASBL, Alix Walsh, André Philips, Les amis de la Forêt de Soignes ASBL, Association des Riverains et Habitants des Communes Proches de l’Aéroport B.S.C.A. (Brussels South Charleroi Airport) ASBL, Grégoire Stassin, André Gilliard, Paul Fastrez, Henriette Fastrez, Jean-Pierre Olivier, Pierre Deneye, Paul Thiry, Antoine Boxus, Willy Roua, Gouvernement flamand, Inter-Environnement Wallonie ASBL, Sartau SA, Charleroi South Air Pur ASBL, Pierre Grymonprez, Philippe Grisard de la Rochette, Nicole Laloux, Annabelle Denoël-Gevers, Marc Traversin, Joseph Melard, Chantal Michiels, Thierry Regout, René Canfin, Georges Lahaye, Jeanine Postelmans, Christophe Dehousse, Christine Lahaye, Jean-Marc Lesoinne, Jacques Teheux, Anne-Marie Larock, Bernadette Mestdag, Jean-François Serrafin, Françoise Mahoux, Ferdinand Wallraf, Jeanne Mariel, Agnès Fortemps, Georges Seraffin, Jeannine Melen, Groupement Cerexhe-Heuseux/Beaufays ASBL, Action et Défense de l’Environnement de la vallée de la Senne et de ses affluents ASBL, Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne, Guido Durlet, Philippe Daras, Bernard Croiselet og Bernard Page
 Sagsøgt: Région wallonne
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 2, nr. 2), og artikel 9, stk. 4, i Århuskonventionen »om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet« (1) fortolkes i overensstemmelse med de præciserende bemærkninger, der er indeholdt i de vejledende retningslinjer til konventionen?
 2)
 a)
 Skal Århuskonventionens artikel 2, nr. 2), fortolkes således, at den fra konventionens anvendelsesområde udelukker retsakter i form af byggetilladelser og miljøgodkendelser, der er udstedt i henhold til den procedure, som er indført ved artikel 1-4 i regionen Valloniens dekret af 17. juli 2008 vedrørende »en række byggetilladelser af afgørende almen interesse«?
 b)
 Skal Århuskonventionens artikel 2, nr. 2), fortolkes således, at den fra konventionens anvendelsesområde udelukker retsakter i form af godkendelser af de byggetilladelser og miljøgodkendelser, der er omhandlet i dekretets artikel 5-9 og 14-17?
 c)
 Skal artikel 1, stk. 5, i Rådets direktiv 85/337/EØF »om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet« (2) fortolkes således, at den fra sit anvendelsesområde udelukker retsakter i form af de byggetilladelser og miljøgodkendelser, der er udstedt i henhold til den procedure, som er indført ved dekretets artikel 1-4?
 d)
 Skal artikel 1, stk. 5, i Rådets direktiv 85/337/EØF fortolkes således, at den fra sit anvendelsesområde udelukker retsakter i form af godkendelser af de byggetilladelser og miljøgodkendelser, der er omhandlet i dekretets artikel 5-9 og 14-17?
 3)
 a)
 Skal Århuskonventionens artikel 3, stk. 9, og artikel 9, stk. 2, 3 og 4, og artikel 10 a i Rådets direktiv 85/337/EØF fortolkes således, at bestemmelserne er til hinder for en procedure som den, der er indført ved dekretets artikel 1-4, hvorefter lovgiver meddeler byggetilladelser og miljøgodkendelser, der forberedes af en administrativ myndighed, og som alene kan påklages som nævnt i B.6 og B.7 til Cour constitutionnelle og de almindelige domstole?
 b)
 Skal Århuskonventionens artikel 3, stk. 9, og artikel 9, stk. 2, 3 og 4, og artikel 10 a i Rådets direktiv 85/337/EØF fortolkes således, at bestemmelserne er til hinder for vedtagelsen af retsakter i form af de godkendelser med tilbagevirkende kraft, som er omhandlet i dekretets artikel 5-9 og 14-17, og som alene kan påklages som nævnt i B.6 og B.7 til Cour constitutionnelle og de almindelige domstole?
 4)
 a)
 Skal Århuskonventionens artikel 6, stk. 9, og artikel 9, stk. 1, i Rådets direktiv 85/337/EØF fortolkes således, at bestemmelserne er til hinder for en procedure som den, der er indført ved dekretets artikel 1-4, hvorefter et dekret, som giver meddelelse om byggetilladelser og miljøgodkendelser, ikke i sig selv indeholder alle de elementer, som giver mulighed for kontrollere, om tilladelserne og godkendelserne er baseret på en forudgående korrekt undersøgelse, der er gennemført i henhold til de krav, som følger af Århuskonventionen og direktiv 85/337/EØF?
 b)
 Skal Århuskonventionens artikel 6, stk. 9, og artikel 9, stk. 1, i Rådets direktiv 85/337/EØF fortolkes således, at bestemmelserne er til hinder for vedtagelsen af retsakter i form af de godkendelser, der er omhandlet i dekretets artikel 5-9 og 14-17, der ikke i sig selv indeholder alle de elementer, som giver mulighed for at kontrollere, om tilladelserne og godkendelserne er baseret på en forudgående korrekt undersøgelse, der er gennemført i henhold til de krav, som følger af Århuskonventionen og direktiv 85/337/EØF?
 5)
 Skal artikel 6, stk. 3, i Rådets direktiv 92/43/EØF »om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter« (3) fortolkes således, at bestemmelsen giver mulighed for, at lovgiver kan give tilladelse til projekter som dem, der er omhandlet i dekretets artikel 16 og 17, selv om Conseil d’Etat har truffet afgørelse i henhold til en særligt hastende procedure og fundet, at den gennemførte miljøindvirkningsvurdering for så vidt angår disse projekter er mangelfuld, og selv om vurderingen er blevet bestridt ved en udtalelse fra den myndighed i regionen Vallonien, som har ansvaret for miljøforvaltningen af naturområderne?
 6)
 Såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende spørges, om artikel 6, stk. 4, i Rådets direktiv 92/73/EØF skal fortolkes således, at bestemmelsen giver mulighed for at antage, at en infrastruktur, der har til formål at huse et privat selskabs hovedkontor og et stort antal medarbejdere, må anses for at være af tvingende almen interesse?
 (1) Århuskonventionen blev indgået 25.6.1998 og godkendt på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved Rådets afgørelse 2005/370/EF af 17.2.2005 (EUT L 124, s. 1).
 (2) Rådets direktiv 85/337/EØF af 27.6.1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 175, s. 40).
 (3) Rådets direktiv 92/43/EØF af 21.5.1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (EFT L 206, s. 63).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
21.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/28
 Sag anlagt den 16. februar 2012 — Mecafer mod Kommissionen
 (Sag T-74/12)
 2012/C 118/47
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Mecafer SA (Valence, Frankrig) (ved solicitor R. MacLean)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling.
 —
 Artikel 1 i Kommissionens beslutning K(2011) 8804 endelig af 6. december 2011, annulleres delvist, for så vidt som den kun indrømmer delvis tilbagebetaling af den af sagsøgeren betalte antidumpingtold og ulovligt tilbageholder yderligere antidumpingtold, som skal tilbagebetales, og som sagsøgeren lovligt har krav på.
 —
 Der træffes bestemmelse om, at den anfægtede afgørelse opretholdes, indtil Europa-Kommissionen har truffet de foranstaltninger, der er nødvendige til opfyldelse af en dom afsagt af Retten.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1)
 Første anbringende, hvorefter sagsøgte har anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved at anvende en passende og rimelig ikke-forretningsmæssigt forbundet EU-importør fortjenstmargen, og dermed undladt at fastsætte en realistisk eksportpris med henblik på at beregne det korrekte antidumpingbeløb, som skal tilbagebetales, og herved overtrådt artikel 2, stk. 9, artikel 2, stk. 11, og artikel 11, stk. 10, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 (1).
 2)
 Andet anbringende, hvorefter sagsøgte har anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved at fratrække antidumpingtold som en udgift ved beregningen af eksportprisen, og dermed undladt at fastsætte en realistisk dumpingmargen med henblik på at beregne det korrekte antidumpingbeløb, som skal tilbagebetales, og herved overtrådt artikel 2, stk. 9, artikel 2, stk. 11, og artikel 11, stk. 10, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009.
 3)
 Tredje anbringende, hvorefter sagsøgte ikke på en hurtig og passende måde underrettede sagsøgeren om de nødvendige betingelser for at opfylde artikel 11, stk. 10, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009, og herved tilsidesatte den ret til forsvar, der er knæsat som et almindeligt EU-retligt princip, og princippet om god forvaltningsskik, der også er et forankret almindeligt EU-retligt princip, samt artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.11.2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 343, s. 51).


text:
6.10.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 235/10
 Sag anlagt den 14. august 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-392/07)
 (2007/C 235/18)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved R. Lyal, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2005/19/EF af 17. februar 2005 om ændring af direktiv 90/434/EØF om en fælles beskatningsordning ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier vedrørende selskaber i forskellige medlemsstater (1), da det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv, for så vidt angår flytning af det vedtægtsmæssige hjemsted for et europæisk selskab (SE) eller et europæisk andelsselskab (SCE) og indsættelse af dette SE eller SCE på listen over de selskabstyper, hvorpå direktivet finder anvendelse, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivets bestemmelser om flytning af det vedtægtsmæssige hjemsted for et SE eller et SCE og for gennemførelse af bilagets litra a), udløb den 1. januar 2006.
 (1) EUT L 58, s. 19.


text:
16.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 89/26
 Rettens kendelse af 22. januar 2015 — GEA Group mod KHIM (Engineering for a better world)
 (Sag T-488/13) (1)
 ((EF-varemærker - søgsmålsfrist - begyndelsestidspunkt - meddelelse af appelkammerets afgørelse pr. telefax - modtagelse af telefaxen - søgsmålet for sent anlagt - ingen force majeure eller omstændigheder, som ikke kunne forudses - åbenbart afvisningsgrundlag))
 (2015/C 089/31)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: GEA Group AG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokat J. Schneiders)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (først ved A. Pohlmann og derefter ved S. Hanne, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 21. marts 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 935/2012-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet engineering for a better world som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 GEA Group AG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 352 af 30.11.2013.


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Tyskland) den 28. maj 2008 — Colin Wolf mod Stadt Frankfurt am Main
 (Sag C-229/08)
 (2008/C 223/33)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgericht Frankfurt am Main
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Colin Wolf
 Sagsøgt: Stadt Frankfurt am Main
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Har den nationale lovgiver altid en vid skønsmargin ved udnyttelsen af den skønsmargin, der fremgår af artikel 6, stk. 1, i direktiv 2000/78/EF, eller begrænses denne margin til det nødvendige, hvis der skal fastlægges en maksimal aldersgrænse for ansættelse med henblik på, at de pågældende personer skal have været ansat i en minimumsansættelsesperiode inden pensioneringen (1), jf. artikel 6, stk. 1, andet afsnit, litra c), i direktiv 2000/78/EF?
 2)
 Konkretiserer den i artikel 6, stk. 1, andet afsnit, litra c), i direktiv 2000/78/EF nævnte nødvendighed det hensigtsmæssige ved de i artikel 6, stk. 1, første afsnit, i direktiv 2000/78/EF nævnte midler til at opfylde det pågældende formål og begrænser nødvendigheden således anvendelsesområdet for denne generelle bestemmelse?
 3)
 a)
 Er der tale om et legitimt formål inden for rammerne af artikel 6, stk. 1, første afsnit, i direktiv 2000/78/EF, hvis en arbejdsgiver ved at fastlægge en maksimal aldersgrænse for ansættelse varetager sin interesse i, at de tjenestemænd, der skal ansættes, får en længst mulig aktiv ansættelsesperiode?
 b)
 Er gennemførelsen af et sådant formål allerede uforholdsmæssig, hvis den bevirker, at tjenestemænd arbejder længere, end hvad der er nødvendigt for at opnå den lovmæssigt sikrede mindstepension ved en førtidspensionering efter udløbet af 5 beskæftigelsesår?
 c)
 Er gennemførelsen af et sådant formål først uforholdsmæssig, hvis den medfører, at tjenestemænd arbejder længere, end hvad der er nødvendigt for at optjene den lovmæssigt sikrede mindstepension ved en førtidspensionering, pt. 19,51 år?
 4)
 a)
 Er der tale om et legitimt formål i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 6, stk. 1, første afsnit, i direktiv 2000/78/EF, hvis antallet af tjenestemænd, der samlet set skal ansættes ved en lavest mulig maksimal aldersgrænse for ansættelse, holdes så lavt som muligt, med henblik på at antallet af ydelser vedrørende enkelttilfælde — såsom ulykkes- eller sygeforsikring (støtte, også til familiemedlemmer) — holdes så lavt som muligt?
 b)
 Hvilken betydning får den omstændighed, at forsikringsydelserne til ulykker eller støtte i sygdomstilfælde (også familiemedlemmer) med den stigende alder bliver højere i forhold til yngre tjenestemænd, således at de ydelser, der skal betales ved ansættelsen af ældre tjenestemænd, sammenlagt kunne blive højere?
 c)
 Skal der for så vidt foreligge sikre prognoser eller statistikker eller er almindelige sandsynlighedsantagelser tilstrækkelige?
 5)
 a)
 Er der tale om et legitimt formål i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 6, stk. 1, første afsnit, i direktiv 2000/78/EF, hvis en arbejdsgiver vil anvende en bestemt maksimal aldersgrænse for ansættelse, for at sikre en »afbalanceret aldersstruktur i den pågældende karriere«?
 b)
 Hvilke krav skal der i givet fald stilles til overvejelserne vedrørende udformningen af en sådan aldersstruktur for at opfylde betingelserne for en begrundelse (hensigtsmæssighed og nødvendighed)?
 6)
 Er der tale om en legitim overvejelse i henhold til artikel 6, stk. 1, første afsnit, i direktiv 2000/78/EF, hvis arbejdsgiveren med hensyn til en maksimal aldersgrænse for ansættelse henviser til, at det generelt er muligt at opfylde de formelle betingelser for optagelse på en uddannelse i brandvæsenet på mellemniveau gennem en tilsvarende skoleuddannelse og en håndværksmæssig uddannelse, inden denne alder er nået?
 7)
 Efter hvilke kriterier skal det bedømmes, om en minimumsansættelsesperiode indtil pensioneringen er hensigtsmæssig eller nødvendig?
 a)
 Kan nødvendigheden af en minimumsansættelsesperiode kun begrundes som modpræstation for den uddannelse, som arbejdsgiveren alene finansierer (kvalifikation til en karriere i brandvæsenet på mellemniveau) for at sikre en rimelig efterfølgende ansættelsesperiode hos denne arbejdsgiver, således at omkostningerne ved tjenestemandens uddannelse på denne måde gradvis arbejdes af?
 b)
 Hvor længe må den ansættelsesperiode, der følger efter uddannelsesperioden, højest vare? Må den overstige 5 år, og i bekræftende fald under hvilke betingelser?
 c)
 Kan hensigtsmæssigheden eller nødvendigheden af en minimumsansættelsesperiode — uafhængigt af nr. 7, litra a) — begrundes med, at den forventede aktive arbejdsperiode for tjenestemænd, hvis pension udelukkende finansieres af arbejdsgiveren, fra ansættelsen og indtil det må antages, at den pågældende går på pension, skal være tilstrækkelig for at optjene en lovsikret mindstepension ved en ansættelsesperiode på pt. 19,51 år?
 d)
 Er afslaget på en ansættelse i henhold til artikel 6, stk. 1, i direktiv 2000/78/EF da omvendt først begrundet, hvis personen ville blive ansat i en alder, som ved den forventede pensionering ville føre til, at mindstepensionen skulle betales, selv om den endnu ikke var optjent?
 8)
 a)
 Skal der med henblik på bedømmelsen af pensioneringen i henhold til artikel 6, stk. 1, andet afsnit, litra c), i direktiv 2000/78/EF tages udgangspunkt i den ved lov fastlagte aldersgrænse for overgangen til pensioneringen med modtagelse af en pension i tilslutning dertil, eller skal der tages udgangspunkt i den statistiske gennemsnitsalder for pensionering af en bestemt tjenestemands- eller erhvervsgruppe?
 b)
 I hvilket omfang skal der i givet fald tages hensyn til, at den normale pensionsalder for enkelte tjenestemænd kan udskydes indtil to år? Fører denne omstændighed i tilsvarende omfang til, at den maksimale aldersgrænse for ansættelse sættes op?
 9)
 Kan den uddannelse, der først skal gennemføres med henblik på tjenestemandsansættelsen, medregnes ved beregningen af minimumsansættelsesperioden inden for rammerne af artikel 6, stk. 1, direktiv 2000/78/EF? Har det for så vidt betydning, om der ved erhvervelsen af pensionen skal tages hensyn til uddannelsesperioden som en arbejdsperiode, hvor der kan optjenes pension i fuldt omfang, eller skal uddannelsesperioden fradrages det tidsrum, hvori en arbejdsgiver kan forlange en minimumsansættelsesperiode i henhold til artikel 6, stk. 1, andet afsnit, litra c), i direktiv 2000/78/EF?
 10)
 Er bestemmelserne i § 15, stk. 1, andet punktum, og stk. 3, i Allgemeines Gleichbehandlungsgesetz (den almindelige ligebehandlingslov) forenelige med artikel 17 i direktiv 2000/78/EF?
 (1) EFT L 303, s. 16.


text:
26.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice (Chancery Division) (Det Forenede Kongerige) den 5. januar 2011 — Daiichi Sankyo Company mod Comptroller-General of Patents
 (Sag C-6/11)
 2011/C 63/42
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Daiichi Sankyo Company
 Sagsøgt: Comptroller-General of Patents
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Forordning nr. 469/2009 (herefter »forordningen«) (1) anerkender blandt de øvrige formål, som er angivet i betragtningerne, nødvendigheden af, at indehavere af nationale eller europæiske patenter kan tildeles et supplerende beskyttelsescertifikat (herefter »SBC«) i alle medlemsstaterne i Fællesskabet på samme vilkår, således som det anføres i syvende og ottende betragtning. I mangel af harmonisering på fællesskabsplan spørges: Hvordan skal udtrykket »produktet er beskyttet ved et grundpatent, der er i kraft« i forordningens artikel 3, litra a), fortolkes, og ud fra hvilke kriterier skal det afgøres om dette er tilfældet?
 2)
 Er der i en sag som den foreliggende, der omhandler et lægemiddel, som omfatter mere end én aktiv ingrediens, yderligere eller andre kriterier for bestemmelsen af, hvorvidt »produktet er beskyttet ved et grundpatent« i henhold til forordningens artikel 3, litra a), og hvilke yderligere eller andre kriterier er der i bekræftende fald tale om?
 3)
 Er den betingelse, at produktet skal være »beskyttet ved et grundpatent« i den i forordningens artikel 1 og 3 omhandlede forstand, for at en sammensætning af aktive ingredienser, der er nævnt i en tilladelse til markedsføring af et lægemiddel, kan være omfattet af et SBC og henset til ordlyden af forordningens artikel 4, opfyldt, hvis produktet krænker grundpatentet i henhold til national ret?
 4)
 Afhænger opfyldelsen af betingelsen om, at produktet skal være »beskyttet ved et grundpatent« i den i forordningens artikel 1 og 3 omhandlede forstand, for at en sammensætning af aktive ingredienser, der er nævnt i en tilladelse til markedsføring af et lægemiddel, kan være omfattet af et SBC og henset til ordlyden af forordningens artikel 4, af, om grundpatentet indeholder et (eller flere) krav, som specifikt nævner en sammensætning af (1) en gruppe af forbindelser, som omfatter en af de aktive ingredienser i det pågældende produkt, og (2) en gruppe af yderligere aktive ingredienser, som kan være uspecificerede, men som omfatter den anden aktive ingrediens i det pågældende produkt, eller er det tilstrækkeligt, at grundpatentet indeholder et (eller flere) krav, som (1) gør krav på en gruppe af forbindelser, der omfatter en af de aktive ingredienser i det pågældende produkt, og (2) anvender specifik sprogbrug, der i henhold til national ret udvider beskyttelsesomfanget, således at tilstedeværelsen af andre uspecificerede aktive ingredienser, herunder den anden aktive ingrediens i det pågældende produkt, er omfattet?
 (1) EFT L 152, s. 1.


text:
4.12.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 352/27
 3) Artikel 1 i forordning nr. 1404/99 fastsatte ingen afledt Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 interventionspris for hvidt sukker for Italien, men fastsatte se afsagt den 2. september 1999 af Tribunale di Brescia —
 specifikt en sådan for Det Forenede Kongerige, Irland, Anden Afdeling for Civilsager, i sagen Autogolf Srl mod
 Portugal, Finland og Spanien. Ministero delle Finanze
 (Sag C-359/99)
 Den italienske regering er ubekendt med de grunde, der
 førte til at nægte den afledte interventionspris for Italien, (1999/C 352/43)
 og de grunde, som altså førte til at indføre den for de
 andre medlemsstater, hvorfor den italienske regering må
 protestere mod krænkelsen af lighedsprincippet og mod Ved kendelse afsagt den 2. september 1999, indgået til Dom-
 forskelsbehandling. stolens Justitskontor den 24. september 1999, har Tribunale
 di Brescia — Anden Afdeling for Civilsager, i sagen Autogolf
 Srl mod Ministero delle Finanze forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 af følgende spørgsmål:
 (1) EFT L 164 af 30.6.1999, s. 15.
 (2) EFT L 164 af 30.6.1999, s. 13.
 (3) EFT L 177 af 1.7.1981, s. 4. Er bestemmelsen i artikel 11, stk. 1, i italiensk lov nr. 448 af
 23. december 1998 (GURI nr. 302 af 29.12.1998, supplemen-
 to ordinario) om, at der skal betales registreringsgebyr med et
 fast årligt beløb, som andrager 750 000 ITL for aktieselskaber
 og kommanditselskaber og 400 000 ITL for selskaber med
 begrænset hæftelse, for registrering af de andre selskabsdoku-
 menter for hvert år fra 1985 til 1992, i overensstemmelse med
 fællesskabsretten og navnlig med artikel 10 og 12 i Rådets
 direktiv 335 af 17. juli 1969 (1)?
 Er bestemmelsen i artikel 11, stk. 3, i italiensk lov
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- nr. 448/1998, hvorefter renten af de beløb, der skal tilbagebe-
 se afsagt den 2. september 1999 af Tribunale di Brescia — tales, idet de overstiger de i artiklens stk. 1 fastsatte beløb, skal
 Anden Afdeling for Civilsager, i sagen TMA Tecnologie beregnes med den fastsatte rentesats, der var gældende på
 Meccaniche Avanzate Srl mod Ministero delle Finanze datoen for lovens ikrafttræden (2,5 % p.a.), og ikke med den
 rentesats, der er fastsat i artikel 5, jf. artikel 1, i lov nr. 29 af
 26. januar 1961 med senere ændringer, lovlig efter fællesskabs-
 (Sag C-358/99) retten?
 (1999/C 352/42)
 (1) EFT 1969 II, s. 405.
 Ved kendelse afsagt den 2. september 1999, indgået til Dom-
 stolens Justitskontor den 24. september 1999, har Tribunale
 di Brescia — Anden Afdeling for Civilsager, i sagen TMA
 Tecnologie Meccaniche Avanzate Srl mod Ministero delle
 Finanze forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Er bestemmelsen i artikel 11, stk. 1, i italiensk lov nr. 448 af Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 23. december 1998 (GURI nr. 302 af 29.12.1998, supplemen- se afsagt den 2. september 1999 af Tribunale di Brescia —
 to ordinario) om, at der skal betales registreringsgebyr med et Tredje Afdeling for Civilsager, i sagen Union Factor SpA
 fast årligt beløb, som andrager 750 000 ITL for aktieselskaber m.fl. mod Ministero delle Finanze
 og kommanditselskaber og 400 000 ITL for selskaber med
 begrænset hæftelse, for registrering af de andre selskabsdoku-
 menter for hvert år fra 1985 til 1992, i overensstemmelse med (Sag C-360/99)
 fællesskabsretten og navnlig med artikel 10 og 12 i Rådets
 direktiv 335 af 17. juli 1969 (1)? (1999/C 352/44)
 Ved kendelse afsagt den 2. september 1999, indgået til Dom-
 (1) EFT 1969 11, s. 405. stolens Justitskontor den 24. september 1999, har Tribunale
 di Brescia Tredje Afdeling for Civilsager, i sagen Union Factor
 SpA m.fl. mod Ministero delle Finanze forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 af følgende spørgsmål:
 ---pagebreak--- C 352/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.12.1999
 Er bestemmelsen i artikel 11, stk. 1, i italiensk lov nr. 448 af Sag anlagt den 4. oktober 1999 af Kommissionen for De
 23. december 1998 (GURI nr. 302 af 29.12.1998, supplemen- Europæiske Fællesskaber mod Irland
 to ordinario) om, at der skal betales registreringsgebyr med et
 fast årligt beløb, som andrager 750 000 ITL for aktieselskaber
 og kommanditselskaber og 400 000 ITL for selskaber med (Sag C-370/99)
 begrænset hæftelse, for registrering af de andre selskabsdoku-
 menter for hvert år fra 1985 til 1992, i overensstemmelse med (1999/C 352/46)
 fællesskabsretten og navnlig med artikel 10 og 12 i Rådets
 direktiv 335 af 17. juli 1969 (1)?
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 4. okto-
 ber 1999 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for De
 Er bestemmelsen i artikel 11, stk. 3, i italiensk lov Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent Karen Banks
 nr. 448/1998, hvorefter renten af de beløb, der skal tilbagebe- og Manuel Desantes, som er udstationeret som national ekspert
 tales, idet de overstiger de i artiklens stk. 1 fastsatte beløb, skal ved Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i
 beregnes med den fastsatte rentesats, der var gældende på Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens
 datoen for lovens ikrafttræden (2,5 % p.a.), og ikke med den Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg, Luxembourg.
 rentesats, der er fastsat i artikel 5, jf. artikel 1, i lov nr. 29 af
 26. januar 1961 med senere ændringer, lovlig efter fællesskabs-
 retten? Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i
 (1) EFT 1969 II, s. 405. henhold til Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 96/9/EF
 af 11. marts 1996 om retlig beskyttelse af databaser (1),
 idet det ikke har vedtaget eller underrettet Kommissionen
 om de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser,
 som er nødvendige for at efterkomme dette direktiv.
 — Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 21. september 1999 af Landesgericht Kor- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 neuburg (Østrig) i sagen Hugo Boss Aktiengesellschaft
 mod Coalle FA-93 Artikel 249 EF (tidligere EF-traktatens artikel 189), hvorefter
 et direktiv med hensyn til det tilsigtede mål er bindende for
 (Sag C-367/99) enhver medlemsstat, indebærer en forpligtelse for medlemssta-
 terne til at overholde den frist for gennemførelse, som er
 fastsat i direktivet. Denne frist udløb den 1. januar 1998, uden
 (1999/C 352/45) at Irland havde truffet de nødvendige foranstaltninger til at
 gennemføre det ovennævnte direktiv.
 Ved kendelse afsagt den 21. september 1999, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 4. oktober 1999, har Landesge- (1) EFT L 77 af 27.3.1996. s. 20.
 richt Korneuburg (Østrig) i sagen Hugo Boss Aktiengesellschaft
 mod Coalle FA-93 forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål:
 Skal artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 3295/94 af 22. de-
 cember 1994 om foranstaltninger med henblik på at forbyde
 overgang til fri omsætning, udførsel, genudførsel og henførsel
 under en suspensionsprocedure af varemærkeforfalskede og Sag anlagt den 6. oktober 1999 af Kommissionen for De
 piratkopierede varer (De Europæiske Fællesskabers Tidende L 341 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 af 30.12.1994) fortolkes således, at denne forordning også
 finder anvendelse i den situation, hvor varer af den i forordnin-
 gen nærmere angivne art, som er under transit fra en stat, der (Sag C-372/99)
 ikke hører til Det Europæiske Fællesskab, til en stat, der heller
 ikke hører til Det Europæiske Fællesskab, på anmodning fra
 en rettighedsindehaver, hvis virksomhed har hjemsted i en (1999/C 352/47)
 EF-medlemsstat, og som gør gældende, at hans rettigheder
 er blevet krænket, foreløbig standses i en medlemsstat af
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 6. okto-
 medlemsstatens toldmyndigheder under henvisning til den
 ber 1999 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Kommis-
 nævnte forordning?
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved Paolo Stancanelli,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz,
 Wagnercentret, Kirchberg.


text:
22.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 462/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 29. september 2014 — Vorarlberger Gebietskrankenkasse og Alfred Knauer
 (Sag C-453/14)
 (2014/C 462/24)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Vorarlberger Gebietskrankenkasse og Alfred Knauer
 Sagsøgt: Landeshauptmann von Vorarlberg
 Procesdeltager: Rudolf Mathis
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (1) under hensyn til artikel 45 TEUF fortolkes således, at alderspensioner i henhold til en erhvervstilknyttet pensionsforsikringsordning (som er blevet iværksat og præsteres af staten, som skal give mulighed for opretholdelse af den vante levestandard i rimeligt omfang, som bygger på kapitaliseringsprincippet, som principielt er obligatorisk, men hvis (»ekstra-obligatoriske«) bidrag imidlertid kan overstige det lovbestemte minimum og tilsvarende kan omfatte højere ydelser, og hvis gennemførelse påhviler en pensionskasse, som arbejdsgiveren opretter eller anvender, såsom konkret pensionsordningen i »søjle 2« i Lichtenstein), og alderspensioner i henhold til en lovbestemt pensionsordning (der ligeledes iværksættes og præsteres af staten, som skal give mulighed for opretholdelse af den vante levestandard i rimeligt omfang, men som imidlertid bygger på princippet om løbende finansiering, som er obligatorisk, og hvis gennemførelse påhviler pensionsforsikringsinstitutioner, der er oprettet ved lov, såsom konkret pensionsordningen i Østrig), er »tilsvarende ydelser« i den nævnte bestemmelses forstand?
 (1) EUT L 166, s. 1.


text:
3.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/14
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 4. maj 2017 — August Storck KG mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 (Sag C-417/16 P) (1)
 ((Appel - EU-varemærker - forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 7, stk. 1, litra b) - absolutte registreringshindringer - figurmærke - gengivelse af hvid og blå firkantet emballage - fornødent særpræg))
 (2017/C 213/16)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: August Storck KG (ved Rechtsanwältinnen I. Rohr og P. Goldenbaum)
 Den anden part i sagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret EUIPO (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 August Storck KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 428 af 21.11.2016.


text:
16.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 296/45
 Sag anlagt den 25. maj 2016 — ZZ mod EASA
 (Sag F-27/16)
 (2016/C 296/56)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne S. Rodrigues og C. Bernard-Glanz)
 Sagsøgt: Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (EASA)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen om at overføre sagsøgeren til en ny stilling i tjenestens interesse.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af den anfægtede afgørelse og, om fornødent, af afgørelsen om afslag på klagen.
 —
 Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
11.9.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 228/39
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 14. juni 2004
 i sag T-267/02, Rewe-Zentral AG mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (EF-varemærker - delvis afslag på registrering - tilbagekaldelse af indsigelsen - ufornødent at træffe afgørelse i sagen)
 (2004/C 228/89)
 Processprog: tysk
 I sag T-267/02, Rewe-Zentral AG, Köln (Tyskland), ved Rechtsanwälte H. Eichmann, G. Barth, U. Blumenröder, C. Niklas-Falter, M. Kinkeldey, K. Brandt, A. Franke, U. Stephani, B. Allekotte, E. Pfrang, K. Lochner og B. Ertle, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: J. Weberndorfer og G. Schneider), intervenient ved Retten: Fritidsresor AB, Stockholm, ved advokat U. Sander, angående et søgsmål til prøvelse af afgørelse truffet den 1. juli 2002 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 888/2000-1) vedrørende registrering af tegnet Atlasreisen som EF-varemærke, har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Pirrung, og dommerne A.W.H. Meij og I. Pelikánová; justitssekretær: H. Jung, den 14. juni 2004 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 289 af 23.11.2002.


text:
20.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 114/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Kúria (Ungarn) den 5. december 2012 — BDV Hungary Trading Kft., i likvidation, mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága
 (Sag C-563/12)
 2013/C 114/33
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Kúria
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: BDV Hungary Trading Kft., i likvidation
 Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan artikel 15 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 (1) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (herefter »det tidligere momsdirektiv«) og artikel 146 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 (2) om det fælles merværdiafgiftssystem (herefter »det nye momsdirektiv«) fortolkes således, at transport ud af Fællesskabets område af varer, som er bestemt til udførsel, skal foregå inden for en bestemt frist, for at den kan anses for en afgiftsfritaget levering med henblik på udførsel?
 2)
 Har de internationale handelsklausuler, det forhold, at sælgeren, køberen eller transportøren har handlet i god eller ond tro, med den fornødne omhu eller eventuelt culpøst, angivelsesperioden eller det forhold, at transporten af varerne reelt finder sted efter fristens udløb, men inden udløbet af forældelsesfristen for beregning af afgiften, relevans i forbindelse med besvarelsen af det første spørgsmål?
 3)
 Er det foreneligt med principperne om afgiftsneutralitet, retssikkerhed og proportionalitet, at der i en medlemsstats lovgivning er fastsat yderligere betingelser ud over de i direktiverne fastsatte, hvorefter en udførsel kun kan anses for at være afgiftsfritaget, såfremt den opfylder visse objektive og kumulative betingelser, som ikke fremgår af direktiverne?
 4)
 Kan artikel 15 i det tidligere momsdirektiv og artikel 131 og 273 i det nye momsdirektiv fortolkes således, at en medlemsstat, for at forebygge afgiftsunddragelse og -svig samt misbrug og for at sikre en korrekt beregning og inddrivelse af afgiften, kan underlægge afgiftsfritagne udførsler sådanne betingelser, som er indeholdt i artikel 11, stk. 1, i lov nr. LXXIV af 1992 om merværdiafgift og i artikel 98, stk. 1, i lov nr. CXXVII af 2007 om merværdiafgift?
 5)
 Er det foreneligt med de grundlæggende principper i EU-retten og med direktivernes bestemmelser, at afgiftsmyndigheden ved manglende opfyldelse af betingelser, der ikke er indeholdt i direktivernes artikel 15 og 146, ændrer kvalifikationen af en afgiftsfritaget udførsel og pålægger den afgiftspligtige person at betale afgift? Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, under hvilke omstændigheder vil dette da være muligt?
 (1) EFT L 145, s. 1.
 (2) EUT L 347, s. 1.


text:
12.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 335/13
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 7. juli 2016 — Občina Gorje mod Republika Slovenija (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Upravno sodišče Republike Slovenije — Slovenien)
 (Sag C-111/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - fælles landbrugspolitik - forordning (EF) nr. 1698/2005 - forordning (EU) nr. 65/2011 - finansiering fra ELFUL - støtte til udvikling af landdistrikterne - regler for støtteberettigede operationer og udgifter - tidsmæssig betingelse - fuldstændig udelukkelse - nedsættelse af støtten))
 (2016/C 335/17)
 Processprog: slovensk
 Den forelæggende ret
 Upravno sodišče Republike Slovenije
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Občina Gorje
 Sagsøgt: Republika Slovenija
 Konklusion
 1)
 Artikel 71 i Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, i henhold til hvilken det kun er udgifter, som afholdes efter vedtagelsen af afgørelsen om bevilling af en sådan støtte, der kan komme i betragtning til bidrag fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne til medfinansiering af en operation til udvikling af landdistrikterne, som er valgt af den myndighed, der forvalter det omhandlede program for udvikling af landdistrikter eller under dennes ansvar.
 2)
 Artikel 71, stk. 3, i forordning nr. 1698/2005, sammenholdt med artikel 30 i Kommissionens forordning (EU) nr. 65/2011 af 27. januar 2011, skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som fastsætter, at betalingsanmodningen vedrørende en operation, der er valgt til medfinansiering af Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne, skal afvises i sin helhed, når visse udgifter, der er påløbet denne operation, er blevet afholdt inden vedtagelsen af afgørelsen om bevilling af en sådan støtte, hvis den støtteberettigede ikke forsætligt har indsendt en urigtig anmeldelse i sin betalingsanmodning.
 (1) EUT C 245 af 27.7.2015.


text:
5.3.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 57/35
 Sag anlagt den 23. december 2004 af Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co., Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag T-498/04)
 (2005/C 57/60)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 23. december 2004 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Union af Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co., Ltd (Folkerepublikken Kina) ved lawyer D. Horovitz, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Artikel 1 i den anfægtede forordning annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger i denne sag.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 1683/2004 af 24. september 2004 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af glyphosat med oprindelse i Folkerepublikken Kina (1), for så vidt som denne forordning vedrører sagsøgeren. Sagsøgeren har anført, at Fællesskabets institutioner ved forordningens vedtagelse ikke har gennemført en tilstrækkelig undersøgelse af, om sagsøgeren skal behandles som en markedsøkonomisk virksomhed.
 Til støtte for sin påstand har sagsøgeren gjort gældende, at der er udøvet et åbenbart urigtigt skøn ved anvendelsen af artikel 2, stk. 7, litra c), i forordning nr. 384/96 (2) med senere ændringer.
 Sagsøgeren har anført, at Rådet i den anfægtede forordning ikke udtalte, at der havde været en omfattende statslig indgriben i sagsøgerens forretningsmæssige beslutninger. Ifølge sagsøgeren anvendte Rådet endvidere ikke den korrekte tærskel ved vurderingen af, om kriteriet i artikel 2, stk. 7, litra c), var opfyldt. Sagsøgeren har bestridt, at det på baggrund af en påstået ret til statslig indgriben i virksomhedens forretningsmæssige beslutninger kunne udledes, at det første kriterium i artikel 2, stk. 7, litra c), ikke var opfyldt, når denne påståede ret hverken havde manifesteret sig eller var blevet udøvet. Sagsøgeren har desuden gjort gældende, at det fremlagte bevismateriale klart godtgjorde, at sagsøgerens beslutninger om priser, omkostninger og inputs blev truffet som reaktion på markedssignaler, der afspejlede udbuds- og efterspørgselsforholdene, og at der ikke var nogen statslig indgriben i så henseende.
 For det andet har sagsøgeren gjort gældende, at Rådet hverken har overholdt afsnit 6 i bilag II til WTO's antidumpingaftale, artikel 18, stk. 4, i forordning nr. 384/96 eller sin forpligtelse til at beskytte sagsøgerens rettigheder. Sagsøgeren har anført, at sagsøgerens processuelle og materielle rettigheder er blevet tilsidesat, idet sagsøgeren ikke blev oplyst om årsagen til, at dens bevismateriale blev afvist, idet sagsøgeren ikke fik mulighed for at fremkomme med yderligere oplysninger, og idet begrundelsen for at afvise sagsøgerens argumenter ikke blev offentliggjort.
 Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at sagsøgerens berettigede forventninger er blevet tilsidesat, idet Fællesskabets institutioner ikke tilstrækkeligt hurtigt behandlede sagsøgerens anmodning om status som producent, der driver virksomhed under markedsøkonomiske forhold.
 (1) EUT L 303, s. 1.
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EFT 1996 L 56, s. 1).


text:
7.8.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 226/17
 3. Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost- befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos
 ninger. Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — (Bestemmelser ikke i overensstemmelse med direktivet) — Det fastslås, at Irland ikke har overholdt sine forpligtelser i
 henhold til Rådets direktiv 96/43/EF (1) om ændring og
 kodifikation af direktiv 85/73/EØF(2) med henblik på
 Ifølge Kommissionen er lov nr. 38/1995 af 12. december finansiering af veterinærundersøgelse- og kontrol af leven-
 1995 om ret til adgang til miljøoplysninger (2) ikke i de dyr og visse animalske produkter og om ændring af
 overensstemmelse med direktivets artikel 3, stk. 2, tredje direktiv 90/675/EØF (3) og 91/496/EØF (4), idet det ikke
 led, idet de offentlige myndigheder i henhold til nævnte har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der
 lov kan afslå en begæring, såfremt den vedrører oplys- er nødvendige for at efterkomme direktivet, og idet det
 ninger, der tidligere har været genstand for sager. ikke har underrettet Kommissionen herom;
 — Den omstændighed, at de offentlige myndigheder i henhold
 til ovennævnte lov er forpligtet til at besvare begæringer — Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 om oplysninger »så hurtigt som muligt og senest inden
 to måneder«, og at de herved skal »begrunde, hvorfor
 begæringen om oplysninger er blevet afslået«, indebærer, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 at også et stiltiende afslag er tilstrækkeligt til, at begæringen
 ikke er imødekommet.
 Artikel 249 EF (tidligere artikel 189), hvorefter et direktiv
 — Endelig findes der ifølge Kommissionen ikke de fornødne med hensyn til det tilsigtede mål er bindende for enhver
 bestemmelser, hvori det enten er fastsat, at miljøoplysnin- medlemsstat, indebærer en forpligtelse for medlemsstaterne til
 ger udleveres gratis, eller som indeholder de gebyrer, der at overholde den frist for gennemførelsen, der er fastsat i
 skal betales for en sådan udlevering af oplysninger, idet det direktivet. Denne frist er udløbet, uden at Irland har fastsat de
 med henblik på at sikre, at direktivets artikel 5 er overholdt, bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme det
 er nødvendigt, at de priser, der fastsættes, ikke overstiger direktiv, der er nævnt i Kommissionens påstande.
 en rimelig udgift.
 — Kommissionen har tilføjet, at i et konkret tilfælde har de (1) af 26.6.1996 (EFT L 162 af 1.7.1996, s. 1).
 (2) af 29.1.1985 om finansiering af sundhedsmæssig undersøgelse og
 spanske myndigheder blot mekanisk anvendt en intern kontrol af fersk kød og fjerkrækød (EFT L 32 af 5.2.1985, s. 14).
 bestemmelse om gebyrer, og at en sådan fremgangsmåde (3) af 10.12.1990 om fastsættelse af principperne for tilrettelæggelse
 er i strid med direktivets artikel 5, idet gebyret, der kræves af veterinærkontrollen for tredjelandsprodukter, der føres ind i
 betalt inden udleveringen af de ønskede dokumenter, Fællesskabet (EFT L 373 af 31.12.1990, s. 1).
 overstiger, hvad der er rimeligt. De spanske myndigheder (4) af 15.7.1991 om fastsættelse af principperne for tilrettelæggelse
 har ikke taget hensyn til direktivet, og, som de har af veterinærkontrollen for dyr, der føres ind i Fællesskabet fra
 indrømmet, er gebyret ikke blevet fastsat på grundlag af tredjelande, og om ændring af direktiv 89/662/EØF, 90/425/EØF
 udleveringen af miljøoplysninger, men med hjemmel i de og 90/675/EØF (EFT L 268 af 24.9.1991, s. 56).
 nationale bestemmelser, der omfatter udlevering af tekni-
 ske undersøgelser, ligesom der ikke er taget hensyn til
 definitionen af begrebet miljøoplysninger i direktivets
 artikel 2, litra a).
 (1) EFT L 158 af 26.6.1990, s. 56.
 (2) BOE 297 af 13.12.1995.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 14. april 1999 af High Court of Justice
 (England and Wales), Queen’s Bench Division, Crown
 Office, i sagen The Queen mod Secretary of State for the
 Home Department, Ex parte: Manjit Kaur
 Sag anlagt den 21. maj 1999 af Kommissionen for De (Sag C-192/99)
 Europæiske Fællesskaber mod Irland
 (1999/C 226/28)
 (Sag C-190/99)
 Ved kendelse afsagt den 14. april 1999, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 25. maj 1999, har High Court of Justice
 (1999/C 226/27)
 (England an Wales), Queen’s Bench Division, Crown Office, i
 sagen The Queen mod Secretary of State for the Home
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 21. maj Department, Ex parte: Manjit Kaur forelagt De Europæiske
 1999 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for De Europæi- Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 ske Fællesskaber ved juridisk konsulent Peter Oliver som af følgende spørgsmål:
 ---pagebreak--- C 226/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.8.1999
 1. Ved fastlæggelsen af om sagsøgeren, som er oversøisk c) den indfører rettigheder, som har direkte virkning, og
 britisk statsborger, om som ifølge gældende ret i Det som kan påberåbes af unionsborgere for en national
 Forenede Kongerige ikke er berettiget til at indrejse eller ret
 tage ophold i Det Forenede Kongerige, er en »statsborger i
 en medlemsstat« og dermed »unionsborger« i EF-traktatens
 artikel 8’s forstand, d) den finder anvendelse på situationer, som er rent
 interne for en medlemsstat?
 1) har følgende retsakter da retsvirkning efter fællesskabs-
 retten (og i givet fald hvilken):
 a) Det forenede Kongeriges erklæring af 1972 »vedrø-
 rende definitionen af udtrykket “statsborgere”«,
 som blev afgivet på tidspunktet for tiltrædelsen til
 De Europæiske Fællesskaber og som blev vedlagt
 som bilag til Tiltrædelseskonferencens Slutakt, Sag anlagt den 26. maj 1999 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongerige
 Storbritannien og Nordirland
 b) Det forenede Kongeriges erklæring af 1982 »vedrø-
 rende betydningen af en statsborger i Det Forende
 Kongerige« og (Sag C-200/99)
 c) Erklæring nr. 2 til Traktaten om Den Europæiske (1999/C 226/29)
 Union undertegnet den 7. februar 1992, hvorefter
 statsborgerskab udelukkende besluttes under hen-
 visning til de pågældende medlemsstats egen lov- Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 26. maj
 givning, og hvorefter medlemsstaterne til oriente- 1999 anlagt sag mod Det Forenede Kongerige Storbritannien
 ring kan afgive en erklæring om hvem, der i og Nordirland af Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 henseende til Fællesskabet skal anses for at være ber ved juridisk konsulent Peter Oliver som befuldmægtiget,
 deres statsborgere? og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la
 Cruz, Wagnercentret, Kirchberg.
 2) I det omfang det følger af fællesskabsretten, at Det
 Forenede Kongerige ikke kan påberåbe sig de under 1) Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 anførte erklæringer, hvilke kriterier er da relevante ved
 afgørelsen af, om en person er statsborger i en — Det fastslås, at Det Forenede Kongerige ikke har overholdt
 medlemsstat i artikel 8’s forstand, når der efter national sine forpligtelser i henhold til 1) Rådets direktiv
 ret findes flere kategorier af statsborgerskab, hvoraf 95/68/EF (1) om ændring af direktiv 77/99/EØF (2) om
 kun visse giver ret til at indrejse og tage ophold i denne sundhedsmæssige problemer i forbindelse med produktion
 medlemsstat? og markedsføring af kødprodukter og visse andre produk-
 ter af animalsk oprindelse og 2) Rådets direktiv 96/90/EF (3)
 om ændring af direktiv 92/118/EØF (4) om dyresundheds-
 3) Hvilken retsvirkning har herved det af sagsøgeren mæssige og sundhedsmæssige betingelser for samhandel
 påberåbte fællesskabsretlige princip om overholdelsen med og indførsel til Fællesskabet af produkter, der for så
 af grundlæggende menneskerettigheder, herunder vidt angår disse betingelser ikke er underlagt specifikke
 navnlig artikel 3, stk. 2, i fjerde protokol til Den fællesskabsbestemmelser, som omhandlet i bilag A, kapi-
 Europæiske Menneskerettighedskonvention, som ikke tel I, i direktiv 89/662/EØF (5), og for så vidt angår patoge-
 er ratificeret af Det Forenede Kongerige, men ifølge ner, i direktiv 90/425/EØF (6), og i henhold til traktaten,
 hvilken ingen kan berøves retten til at indrejse i den idet det ikke har vedtaget alle de love og administrative
 stat, i hvilken han er statsborger? bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direkti-
 verne.
 2. Skal EF-traktatens artikel 8A, stk. 1, under hensyn til
 de faktiske omstændigheder i nærværende sag fortolkes — Det Forenede Kongerige tilpligtes at betales sagens omkost-
 således, at: ninger.
 a) en unionsborger har ret til at indrejse og tage ophold i Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 den medlemsstat, i hvilken han er statsborger, selv om
 den pågældende ikke har en sådan ret ifølge national
 ret Artikel 249 EF (tidligere artikel 189), hvorefter et direktiv
 med hensyn til det tilsigtede mål er bindende for enhver
 medlemsstat, indebærer en forpligtelse for medlemsstaterne til
 b) bestemmelsen indrømmer yderligere rettigheder en at overholde de frister for gennemførelsen, der er fastsat i
 dem, der gjaldt i henhold til EF-traktaten før den ved direktivet. Denne frist er udløbet, uden at Det Forenede
 Traktaten om Den Europæiske Union indførte ændring Kongerige har fastsat de bestemmelser, der er nødvendige for


text:
11.9.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 228/3
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 15. juli 2004
 i de forenede sager C-37/02 og C-38/02, Di Lenardo Adriano Srl og Dilexport Srl mod Ministero del Commercio con l'Estero (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale amministrativo regionale per il Veneto) (1)
 (Bananer - fælles markedsordning - forordning (EF) nr. 896/2001 - fælles ordning for samhandel med tredjelande - primær import - gyldighed - beskyttelse af den berettigede forventning - tilbagevirkende kraft - gennemførelsesbeføjelse)
 (2004/C 228/06)
 Processprog: italiensk
 I de forenede sager C-37/02 og C-38/02, angående anmodninger, som Tribunale amministrativo regionale per il Veneto (Italien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i de for nævnte ret verserende sager, Di Lenardo Adriano Srl (sag C-37/02), Dilexport Srl (sag C-38/02) mod Ministero del Commercio con l'Estero, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende gyldigheden af artikel 1, 3, 4, 5, 6 og 31 i Kommissionens forordning (EF) nr. 896/2001 af 7. maj 2001 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 404/93, for så vidt angår ordningen for indførsel af bananer til EF (EFT L 126, s. 6), har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne J.-P. Puissochet, R. Schintgen (refererende dommer), F. Macken og N. Colneric; generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den 15. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Gennemgangen af de præjudicielle spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 1, 3, 4, 5 og artikel 6, litra c), same artikel 31 i Kommissionens forordning (EF) nr. 896/2001 af 7. maj 2001 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 for så vidt angår ordningen for indførsel af bananer til EF.
 (1) EFT C 97 af 20.4.2002.


text:
2.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 103/25
 Sag anlagt den 28. januar 2011 — Recombined Dairy System mod Kommissionen
 (Sag T-65/11)
 2011/C 103/43
 Processprog: dansk
 Parter
 Sagsøger: Recombined Dairy System A/S (Horsens, Danmark) (ved T. K. Kristjánsson og T. Gønge, advokater)
 Sagsøgte: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 1, stk. 2 og 4, i Europa-Kommissionens afgørelse af 12. november 2010 (sag K(2010) 7692 (REC 03/08)) til den danske toldmyndighed, SKAT, om konstatering af, at det for et beløb af 1 406 486,06 EUR (10 492 385,99 DKK) er berettiget at foretage efterfølgende bogføring af importafgifter omhandlet i Kongeriget Danmarks anmodning af 6. oktober 2008, samt at det for et beløb af 1 234 365,24 EUR (9 208 364,69 DKK) ikke er berettiget at indrømme fritagelse for importafgifter omhandlet i Kongeriget Danmarks anmodning af 6. oktober 2008, annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionens konstatering af, at det er berettiget at foretage efterfølgende bogføring og at det ikke er berettiget at indrømme fritagelse for de omhandlede importafgifter, bygger på en vurdering af, hvorvidt der foreligger myndighedsfejl i henhold til artikel 236, jf. artikel 220, stk. 2, litra b), og særlige omstændigheder i henhold til artikel 239 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF toldkodeks (1).
 Ved den indbragte afgørelse fandt Kommissionen:
 —
 at der ikke foreligger myndighedsfejl vedrørende to varer, for hvilke sagsøgeren havde indhentet bindende tariferingsoplysninger (herefter »BTO«),
 —
 at der foreligger myndighedsfejl vedrørende en vare, hvor toldmyndigheden havde oplyst sagsøgeren, at en BTO var unødvendig, da sagsøgeren var i besiddelse af en BTO for en tariferingsmæssigt identisk vare og
 —
 at der ikke foreligger myndighedsfejl for to yderligere varer, for hvilke sagsøgeren ikke havde anmodet om BTO’er, da varerne var tariferingsmæssigt identiske med varer, for hvilke sagsøgeren havde indhentet BTO’er.
 Kommissionen fandt yderligere, at der foreligger særlige omstændigheder for de to varer med BTO’er og for varen med oplysning om, at en BTO var unødvendig, men at der ikke foreligger særlige omstændigheder for de sidste to varer, da sagsøgeren ikke havde anmodet om BTO’er for disse varer.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1)
 Første anbringende om, at der foreligger myndighedsfejl vedrørende alle fem varer i hele perioden, idet toldmyndighedernes tarifering under hovedposition 3504 i de udstedte BTO’er bibragte sagsøgeren en berettiget forventning om, at tarifering under denne hovedposition var korrekt.
 2)
 Andet anbringende om, at der foreligger særlige omstændigheder vedrørende de to varer, for hvilke der ikke var anmodet om BTO’er, da det ligger ud over en normal erhvervsrisiko, at toldmyndighederne efter en længere årrække ændrer sin fortolkning af Toldtariffen (2) med tilbagevirkende kraft.
 (1) EFT L 302, s. 1.
 (2) Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23.7.1987 om told- og statistiknomenklaturen og Den Fælles Toldtarif (EFT L 256, s. 1).


text:
14.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 98/27
 Rettens dom af 4. februar 2016 — Heitkamp BauHolding mod Kommissionen
 (Sag T-287/11) (1)
 ((Statsstøtte - tysk skattelovgivning om fremførsel af underskud til fremtidige skatteår (Sanierungsklausel) - afgørelse, der erklærer støtten uforenelig med det indre marked - annullationssøgsmål - individuelt berørt - formaliteten - begrebet statsstøtte - selektiv karakter - skattesystemets karakter og opbygning))
 (2016/C 098/34)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Heitkamp BauHolding GmbH (Herne, Tyskland) (først ved advokaterne W. Niemann, M. Kiera-Nöllen og S. Geringhoff, derefter ved advokaterne W. Niemann, S. Geringhoff og P. Dodos)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved R. Lyal, T. Maxian Rusche og M. Adam, derefter ved R. Lyal, T. Maxian Rusche og C. Egerer, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgeren: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og K. Petersen, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse 2011/527/EU af 26. januar 2011 om Tysklands statsstøtte C 7/10 (ex CP 250/09 og NN 5/10) Fremskrivning af skattemæssige underskud (»Sanierungsklausel«) (EUT L 235, s. 26)
 Konklusion
 1)
 Formalitetsindsigelsen tages ikke til følge.
 2)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 3)
 Heitkamp BauHolding GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler to tredjedele af de omkostninger, som Kommissionen har afholdt. Kommissionen bærer en tredjedel af sine egne omkostninger.
 4)
 Forbundsrepublikken Tyskland bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 238 af 13.8.2011.


text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/20
 Domstolens kendelse af 5. oktober 2006 — Dorte Schmidt-Brown mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-365/05 P) (1)
 (Appel - tjenestemænd - bistandspligt - afslag på ansøgning om økonomisk bistand i forbindelse med en injuriesag anlagt ved domstolene i Det Forenede Kongerige)
 (2006/C 294/34)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Dorte Schmidt-Brown (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Curral og L. Lozano Palacios, som befuldmægtigede, og avocat D. Waelbroeck)
 Sagens genstand
 Appel til prøvelse af dom afsagt den 5. juli 2005 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Første Afdeling) i sag T-387/02, Schmidt-Brown mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt sagsøgte for en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 26. april 2002 om afslag på sagsøgerens ansøgning om bl.a. at opnå økonomisk bistand fra institutionen i forbindelse med en injuriesag, som sagsøgeren havde anlagt mod et selskab ved High Court of Justice (England & Wales)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Dorte Schmidt-Brown betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 281 af 12.11.2005.


text:
28.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/17
 Rettens dom af 12. marts 2014 — American Express Marketing & Development mod KHIM (IP ZONE)
 (Forenede sager T-102/11 og T-369/12–T-371/12) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærkerne IP ZONE, EUROPE IP ZONE, IP ZONE EUROPE og EUROPEAN IP ZONE - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2014/C 129/21
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: American Express Marketing & Development Corp. (New York, New York, De Forenede Stater) (ved advokaterne V. Spitz, A. Gaul, T. Golda og S. Kirschstein-Freund)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved J. Crespo Carrillo og P. Bullock, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelser truffet den 1. december 2010 (sag R 1125/2010-2) og den 12. juni 2012 (sag R 1451/2011-2, sag R 1452/2011-2 og sag R 1453/2011-2) af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) vedrørende henholdsvis en ansøgning om registrering af tegnet IP ZONE og tegnene EUROPE IP ZONE, IP ZONE EUROPE og EUROPEAN IP ZONE som EF-varemærker
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 American Express Marketing & Development Corp. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 130 af 30.4.2011.


text:
14.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 145/11
 Sag anlagt den 24. februar 2011 — Europa-Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 (Sag C-86/11)
 2011/C 145/15
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved R. Lyal, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Det Forenede Kongerige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 9 og 11 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1), idet det tillader, at ikke-afgiftspligtige personer indbefattes i en momsgruppe (én enkelt momspligtig person).
 —
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med henblik på forenkling og for at bekæmpe eventuelt misbrug giver momsdirektivet medlemsstaterne mulighed for at betragte to eller flere afgiftspligtige personer som én enkelt afgiftspligtig person. Det gøres gældende, at direktivet ikke tillader, at medlemsstaterne lader ikke-afgiftspligtige personer være en del af en sådan gruppe og dermed udstrækker afgiftspligtige personers rettigheder og forpligtelser til ikke-afgiftspligtige personer. Det Forenede Kongeriges lovgivning, der tillader, at ikke-afgiftspligtige personer indbefattes i en momsgruppe, er dermed i strid med direktivet.
 (1) EUT L 347, s. 1.


text:
15.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/34
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 6. maj 2009 — Sergio m.fl. mod Kommissionen
 (Sag F-137/07) (1)
 (Personalesag - rettigheder og forpligtelser - organisationsfrihed - aftaleprotokol mellem Kommissionen og de faglige organisationer og sammenslutninger - individuelle afgørelser om midlertidig tjeneste i en anden stilling i henhold til en protokol - akt der indeholder et klagepunkt - søgsmålskompetence - tjenestemand, der har handlet på egne vegne, ikke på vegne af en fagforening - afvisning - meddelelse af afslaget på klagen til sagsøgerens advokat - beregning af søgsmålsfristen)
 2009/C 193/56
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Giovanni Sergio (Bruxelles, Belgien) m.fl. (ved avocat M. Lucas)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og B. Eggers, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels annullation af »aftaleprotokollen indgået mellem de faglige organisationer og sammenslutninger (OSP) og Generaldirektoratet for Personale og Administration (GD Admin)« samt af de afgørelser truffet af ansættelsesmyndigheden, der er bekræftet i protokollen af 19. december 2006 og ved afgørelse af 14. november 2006 og dels påstand om symbolsk erstatning for ikke-økonomisk skade på 1 EUR
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Sergio, Blanchard, Marquez-Garcia, Scheuer og Wurzler tilpligtes at betale sagens om omkostninger.
 (1) EUT C 79 af 29.3.2008, s. 37.


text:
13.2.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 37/39
 Appel iværksat den 9. november 2009 af Rinse van Arum til prøvelse af dom afsagt den 10. september 2009 af Personaleretten i sag F-139/07, van Arum mod Parlamentet
 (Sag T-454/09 P)
 2010/C 37/55
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Appellant: Rinse van Arum (Winksele, Belgien) (ved advocaat W. van den Muijsenbergh)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Parlamentet
 Appellantens påstande
 —
 Det fastslås, at de i søgsmålet fremførte anbringender og klagepunkter kan antages til realitetsbehandling.
 —
 Dommen afsagt af Personaleretten (Anden Afdeling) den 10. september 2009 i sag F-139/07 ophæves.
 —
 Idet Retten selv træffer afgørelse i sagen, annulleres afgørelsen vedrørende sagsøgerens bedømmelsesrapport.
 —
 Parlamentet tilpligtes at betale de omkostninger, som appellanten har afholdt for begge instanser.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har til støtte for sin appel gjort følgende anbringender gældende:
 —
 Tilsidesættelse af artikel 1 og 9 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 43 i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber, samt af artikel 15, stk. 2, og artikel 87, stk. 1, i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i disse Fællesskaber, og tilsidesættelse af bestemmelserne i vejledning om bedømmelse af tjenestemænd.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 19 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser og af begrundelsespligten.
 —
 Tilsidesættelse af princippet om kontradiktorisk sagsbehandling, princippet om processuel ligestilling og af retten til forsvar.
 —
 Retskrænkelse grundet manglende sammenhæng mellem bedømmelsen og tildelingen af point, tilsidesættelse af retten til forsvar og af princippet om god forvaltningsskik.
 —
 Tilsidesættelse af vedtægtens artikel 90 grundet brugen af dokumenter, der ikke indgår i sagsakterne, og en tilsidesættelse af princippet om kontradiktorisk sagsbehandling samt omvendt bevisbyrde til skade for appellanten og en tilsidesættelse af begrundelsespligten.
 —
 Tilsidesættelse af omsorgspligten, idet bedømmeren i appelleddet under udvisning af manglende agtpågivenhed inddrog forkerte oplysninger og tilsidesatte bevisbyrdeprincipper.
 —
 Urigtig retsanvendelse og urigtig anvendelse af retspraksis og retlige principper hvad angår vedtægtens artikel 90, af omsorgspligten og pligten til agtpågivenhed og god forvaltningsskik samt af bevisbyrdeprincipper.
 —
 Retskrænkelse grundet Personalerettens uforståelige konklusioner og grundet en urigtig kvalificering af de faktiske omstændigheder, samt en tilsidesættelse af begrundelsespligten og af reglerne for god forvaltningsskik.
 —
 Urigtig fastsættelse af de faktiske omstændigheder.


text:
30.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/5
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 3. marts 2005
 i sag C-172/03, Wolfgang Heiser mod Finanzamt Innsbruck (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof) (1)
 (Moms - afgiftsfritagelse af behandling af personer som et led i udøvelse af lægegerning - berigtigelse af fradragene)
 (2005/C 106/09)
 Processprog: tysk
 I sag C-172/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) ved afgørelse af 31. marts 2003, indgået til Domstolen den 14. april 2003, i sagen: Wolfgang Heiser mod Finanzamt Innsbruck, har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans (refererende dommer), og dommerne C. Gulmann, R. Schintgen, J. Makarczyk og J. Klučka; generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: ekspeditionssekretær K. Sztranc, den 3. marts 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 EF-traktatens artikel 92 (efter ændring nu artikel 87 EF) skal fortolkes således, at der er tale om statsstøtte, når en ordning som omhandlet i artikel XIV, stk. 3, i forbundsloven 21/1995, som ændret ved forbundslov 756/1996, og hvorefter den omstændighed, at læger fra at gennemføre momspligtige transaktioner går over til at gennemføre momsfritagne transaktioner, ikke medfører den i artikel 20 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, foreskrevne berigtigelse af det allerede indrømmede fradrag for så vidt angår goder, der fortsat benyttes i virksomheden.
 (1) EUT C 158 af 5.7.2003.


text:
7.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 200/15
 Rettens dom af 24. maj 2012 — TMS Trademark- Schutzrechtsverwertungsgesellschaft mod KHIM — Comercial Jacinto Parera (MAD)
 (Sag T-152/11) (1)
 (EF-varemærker - fortabelsessag - EF-figurmærket MAD - reel brug af varemærket - artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 - form, der kun afviger ved enkeltheder, som ikke forandrer særpræget - artikel 15, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009)
 2012/C 200/31
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft mbH (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokaterne B. Hein og M.-H. Hoffmann)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Comercial Jacinto Parera, SA (Barcelona, Spanien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 16. december 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 449/2009-2) vedrørende en indsigelsessag mellem TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft mbH og Comercial Jacinto Parera, SA.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft mbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 139 af 7.5.2011.


text:
8.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 64/58
 Sag anlagt den 7. januar 2008 — Kwang Yang Motor mod KHIM — Honda Giken Kogyo (gengivelse af en forbrændingsmotor)
 (Sag T-10/08)
 (2008/C 64/93)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kwang Yang Motor Co. Ltd (Kaohsiung City, Taiwan) (ved lawyers P. Rath og W. Festl-Wietek)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha Co. Ltd (Tokyo, Japan)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 8. oktober 2007 af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), som blev meddelt sagsøgers repræsentanter den 30. oktober 2007, i sag R 1337/2006-3 annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagsomkostningerne for Retten og appelkammeret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-design, der begæres erklæret ugyldigt: Det registrerede EF-design for en »forbrændingsmotor« — EF-design nr. 000 163 290 — 0001
 Indehaver af EF-designet: Kwang Yang Motor Co. Ltd
 Indgiveren af begæringen om, at EF-designet erklæres ugyldigt: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha Co. Ltd
 Indgiverens design: Det registrerede amerikanske design for en »forbrændingsmotor« — patent nr. D 367 070
 Ugyldighedsafdelingens afgørelse: Afslag på ugyldighedsbegæringen i sin helhed
 Appelkammerets afgørelse: Ugyldighedsafdelingens afgørelse annulleres og designet erklæres ugyldigt
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 4 og 6 i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 om EF-design.


text:
6.5.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/30
 Sag anlagt den 20. februar 2006 — Semeraro mod Kommissionen
 (Sag F-19/06)
 (2006/C 108/56)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Maria Magdalena Semeraro (Bruxelles, Belgien) (ved avocat L. Vogel)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 8. november 2005, hvorved den klage, sagsøgeren indgav den 12. august 2005 over den bedømmelsesrapport, hun modtog for 2004, blev afslået.
 —
 Om fornødent: Ligeledes annullation af nævnte bedømmelse.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, som er tjenestemand ved Kommissionen og blev udnævnt til lønklasse C*6 den 30. november 2004, blev i bedømmelsesåret 2004 tildelt et antal points for fortjeneste, der var langt lavere end de foregående år.
 Sagsøgerens klage herover blev afslået, og hun har derfor anlagt nærværende søgsmål, hvorunder hun har fremført tre anbringender.
 Det første anbringende er, at vedtægtens artikel 25 og artikel 9, stk. 7, i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til vedtægtens artikel 43 er tilsidesat. Navnlig fastholdt appelbedømmeren bedømmelsen uforandret, uden at besvare indsigelserne og bemærkningerne fra Det Paritetiske Bedømmelsesudvalg med konkrete og individualiserede oplysninger.
 Det andet anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af vedtægtens artikel 43, af artikel 1, stk. 2, i de almindelige gennemførelsesbestemmelser, af proportionalitetsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling, samt anlagt et åbenbart urigtigt skøn. Dels hænger det lavere antal af points for fortjeneste ikke sammen med det forhold, at de fremlagte analytiske bedømmelser er de samme som for de tidligere bedømmelsesår. Dels er den af administrationen anførte begrundelse, hvorefter nedsættelsen beror på den forfremmelse, sagsøgeren fik ultimo 2004, irrelevant.
 Det tredje anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af vedtægtens artikel 25, af artikel 10, stk. 3, i vedtægtens bilag XIII, og af artikel 9, stk. 7, i de almindelige gennemførelsesbestemmelser, samt anlagt et åbenbart urigtigt skøn. Navnlig har hverken bedømmeren, medbedømmeren eller appelbedømmeren fremført en tilstrækkelig begrundelse for deres negative besvarelse af spørgsmålet om, hvorvidt sagsøgeren var egnet til at varetage arbejdsopgaver i kategori B*.


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Umweltsenat (Østrig) den 19. maj 2008 — Umweltanwalt von Kärnten, de andre parter: Kärntner Landesregierung og Alpe Adria Energia SpA
 (Sag C-205/08)
 (2008/C 209/30)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Umweltsenat
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Umweltanwalt von Kärnten
 De andre parter: Kärntner Landesregierung og Alpe Adria Energia SpA
 Præjudicielt
 Skal Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (1) (EFT L 175, s. 40) som ændret ved Rådets såkaldte ændringsdirektiv 97/11/EF af 3. marts 1997 om ændring af direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (2) (EFT L 73) og Europa-Parlamentets og Rådets såkaldte offentlig deltagelsesdirektiv 2003/35/EF af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF for så vidt angår offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse (3) (EFT L 156) fortolkes således, at en medlemsstat også har pligt til at efterprøve de i bilag I til direktivet anførte projekttyper — nemlig i nr. 20, anlæg af stærkstrømsluftledninger med en spænding på mindst 220 kV og en længde på over 15 km — i forbindelse med planlagte anlægsarbejder på to eller flere medlemsstaters område, når grænseværdien, der udløser kravet om efterprøvelse (her længden på 15 km), ikke nås eller bliver overskredet på den del af anlægsarbejdet, som ligger på medlemsstatens område, mens dette er tilfældet for de dele af anlægsarbejdet, som ligger i nabostaten/-staterne?
 (1) EFT L 175, s. 40.
 (2) EFT L 73, s. 5.
 (3) EFT 156, s. 17.


text:
14.5.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 115/2
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 3. marts 2005
 i sag C-32/03, I/S Fini H mod Skatteministeriet (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Højesteret) (1)
 (Sjette momsdirektiv - afgiftspligtige personer - fradragsret - afvikling af virksomhed - direkte og umiddelbar forbindelse - transaktioner, der er dele af den samlede økonomiske virksomhed)
 (2005/C 115/03)
 Processprog: dansk
 I sag C-32/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Højesteret (Danmark) ved afgørelse af 22. januar 2003, indgået til Domstolen den 28. januar 2003, i sagen: I/S Fini H mod Skatteministeriet, har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas, og dommerne A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet, J. Malenovský og U. Lõhmus (refererende dommer); generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von Holstein, den 3. marts 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 4, stk. 1-3, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 95/7/EF af 10. april 1995, skal fortolkes således, at en person, der ophører med at drive forretningsmæssig virksomhed, men som fortsat betaler leje og omkostninger vedrørende det lokale, der har været anvendt til denne virksomhed, fordi lejekontrakten indeholder en uopsigelighedsklausul, kan anses for en afgiftspligtig person og derfor kan fradrage moms vedrørende de således erlagte beløb, for så vidt som der er en direkte og umiddelbar forbindelse mellem denne betaling og den forretningsmæssige virksomhed, og det er godtgjort, at der ikke foreligger hensigt til svig eller misbrug.
 (1) EUT C 83 af 5.4.2003.


text:
8.1.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 6/13
 Appellanten har nedlagt følgende påstande: adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommis-
 sionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 1. Rettens dom af 8. juli 1999 i sag T-163/98, Procter &
 Gamble mod Harmoniseringskontoret for det Indre Mar-
 ked (varemærker, mønstre og modeller), ophæves, for så Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 vidt som Retten fastslog, at Første Appelkammer ved følgende påstande:
 Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemær-
 ker, mønstre og modeller) ikke havde tilsidesat artikel 7, — Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 (1) med vedtagel- forpligtelser i henhold til traktaten om oprettelse af De
 sen af afgørelsen af 31. juli 1998 i sag R 35/1998-1. Europæiske Fællesskaber og direktiv 97/33/EF (1), idet
 det hverken har foretaget en korrekt gennemførelse af
 2. Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemær- direktivets artikel 5, sammenholdt med bilag I til direktivet,
 ker, mønstre og modeller) tilpligtes at betale sagens eller truffet alle de foranstaltninger, som er nødvendige for
 omkostninger. at gennemføre direktivets artikel 5, sammenholdt med
 bilag I og III til direktivet.
 Anbringender og væsentligste argumenter — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Tilsidesættelse af fællesskabsretten, idet Retten i Første Instans
 ved den anfægtede dom har tillagt bestemmelsen i artikel 7, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker en for
 vid rækkevidde: Retten fastslog blot, at ordsammensætningen
 »Baby-dry« udelukkende indeholdt ord, der i omsætningen kan I henhold til 249, stk. 3, og artikel 10, stk. 1, i EF-traktaten
 tjene til at betegne de pågældende varers anvendelse, og undlod samt artikel 23 i direktiv 97/33/EF skulle Belgien senest den
 at behandle spørgsmålet om, hvorvidt denne ordsammensæt- 31. december 1997 træffe de nødvendige bestemmelser for at
 ning er egnet til at betegne de pågældende varer som hidrøren- efterkomme direktivets artikel 5. Kommissionen gør gældende,
 de fra en virksomhed. Det følger imidlertid nødvendigvis af at Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direkti-
 den rette fortolkning af ugyldighedsbestemmelsen i artikel 7, vets artikel 5, idet det har:
 stk. 1, litra c), at det må afvises at registrere et tegn som et
 individuelt varemærke, når tegnet er deskriptivt i en sådan — udstrakt området for de tjenesteydelser, der kan finansieres
 grad, at det ikke kan forstås på anden måde end som en som forsyningspligtydelser, til at omfatte levering af tje-
 beskrivelse af den pågældende vare eller en af dens egenskaber. nesteydelser til den skrevne presse til præferencetakster,
 Denne fortolkning, der tager hensyn til formålet eller sammen-
 hængen, og hvorved der ikke antages at være nogen formod- — opstillet en ufuldstændig metode til beregning af de
 ning for, at deskriptive tegn ikke kan have adskillelsesevne, erhvervsdrivendes bidrag til nettoomkostningerne ved for-
 lægges til grund i den herskende retspraksis i en række syningspligtydelserne, som ikke afspejler forpligtelsen til
 medlemsstater, såsom Benelux-staterne, Frankrig og Tyskland, gennemsigtighed i henhold til artikel 5, stk. 1, i direktiv
 hvor varemærkeretten ikke længere betragtes som en eneret, 97/33/EF. Den bekendtgørelse, som skulle fastlægge den
 hvilket bl.a. er en virkning af Rådets første direktiv 89/104/EØF nøjagtige beregningsmetode for nettoomkostningerne ved
 af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlems- forsyningspligtydelserne samt metoden for beregning af
 staternes lovgivning om varemærker (2). grundlaget for de erhvervsdrivendes bidrag til finansie-
 ringen af disse omkostninger, er endnu ikke blevet udstedt
 og offentliggjort. Under alle omstændigheder er den ikke
 (1) EFT 1994 L 11, s. 1.
 (2) EFT L 40 af 11.2.1989, s. 1.
 blevet meddelt til Kommissionen,
 — fastlagt en ukorrekt beregningsmetode for nettoomkost-
 ningerne ved forsyningspligtydelserne. Det har navnlig
 ikke taget hensyn til de »immaterielle« indtægter, der er
 forbundet med præstationen af forsyningspligtydelserne
 (hvilket ikke er i overensstemmelse med artikel 5, stk. 4, i
 direktiv 97/33/EF), og har ikke taget hensyn til samtlige
 Sag anlagt den 8. oktober 1999 af Kommissionen for De bogføringsprincipper, som er opstillet i bilag III til direktiv
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien 97/33/EF, og som er: begrebet undgåelig nettoomkostning,
 indregning af prognosebaserede og ikke-historiske omkost-
 ninger og indtægter, samt indregning af direkte og indirekte
 (Sag C-384/99) indtægter, som er forbundet med leveringen af hver enkelt
 af de ydelser, der finansieres som forsyningspligtydelser.
 (2000/C 6/25)
 (1) EFT L 199 af 26.7.1997, s. 32.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 8. okto-
 ber 1999 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ved Barry Doherty, Kommis-
 sionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt


text:
C 85/24 DA Den Europæiske Unions Tidende 3.4.2004
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS valgt adresse i Luxembourg, mod Det Europæiske Parlament
 (befuldmægtigede: L. Knudsen og D. Moore), angående en
 den 14. januar 2004 påstand om annullation af afgørelsen truffet af bestyrelsen for
 De Europæiske Socialdemokraters Gruppe i Europa-Parlamen-
 i sag T-109/01, Fleuren Compost BV mod Kommissionen tet på dens møde den 6. og 7. marts 2001 om at forfremme
 for De Europæiske Fællesskaber (1) to ansatte til lønklasse A3 og en påstand om erstatning for det
 tab, sagsøgeren har lidt som følge af denne forfremmelse, har
 Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 (Annullationssøgsmål — statsstøtte — støtte ydet af Konge- V. Tiili, og dommerne P. Mengozzi og M. Vilaras; justitssekre-
 riget Nederlandene til gødningsbearbejdningsanlæg — ord- tær: ekspeditionssekretær J. Palacio González, den 21. januar
 ning godkendt af Kommissionen for en begrænset periode — 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 støtte tildelt før eller efter den godkendte periode)
 (2004/C 85/45) 1) Afgørelsen fra bestyrelsen for De Europæiske Socialdemokraters
 Gruppe under Europa-Parlamentet, truffet på dens møde den
 (Processprog: nederlandsk) 6. og 7. marts 2001, om at forfremme F. og M. til lønklasse
 A3 med virkning fra den 1. marts 2001 annulleres.
 2) Parlamentet betaler sagens omkostninger.
 I sag T-109/01, Fleuren Compost BV, Middelharnis (Nederlan-
 dene), ved advocaat J. Stuyck, mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: V. Di Bucci og
 H. van Vliet), angående en påstand om annullation af Kommis-
 sionens beslutning nr. 2001/521/EF af 13. december 2000 om (1) EFT C 56 af 2.3.2002.
 Kongeriget Nederlandenes støtteordning til fordel for seks
 gødningsforarbejdningsanlæg (EFT 2001 L 189, s. 13), har
 Retten (Anden Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 manden, N.J. Forwood, og dommerne J. Pirrung, P. Mengozzi,
 A.W.H. Meij og M. Vilaras; justitssekretær: fuldmægtig J. Plin-
 gers, den 14. januar 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således:
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger. DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 21. januar 2004
 (1) EFT C 227 af 11.8.2001.
 i sag T-97/02, Prodromos Mavridis mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Tjenestemænd — forfremmelse — manglende opførelse på
 listen over tjenestemænd, der er forfremmet til lønklasse A5
 — bedømmelsesrapporterne til rådighed)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (2004/C 85/47)
 den 21. januar 2004
 (Processprog: fransk)
 i sag T-328/01, Tony Robinson mod Det Europæiske
 Parlament (1)
 (Midlertidig ansat — forfremmelse til lønklasse A3 — I sag T-97/02, Prodromos Mavridis, tjenestemand ved Kom-
 ansatte under De Europæiske Socialdemokraters Gruppe) missionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles (Belgien),
 ved avocat J.-N. Louis, og med valgt adresse i Luxembourg,
 (2004/C 85/46) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld-
 mægtigede: J. Currall, V. Joris og D. Waelbroeck), angående en
 påstand om annullation af Kommissionens beslutning af
 (Processprog: fransk) 6. april 2001 om ikke at opføre sagsøgeren på listen over
 de tjenestemænd, der blev forfremmet til lønklasse A5 i
 forfremmelsesåret 2001, har Retten, sat af dommer P. Men-
 I sag T-328/01, Tony Robinson, midlertidig ansat ved Europa- gozzi; justitssekretær: fuldmægtig J. Plingers, den 21. januar
 Parlamentet, Bruxelles (Belgien), ved avocat É. Boigelot, og med 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- 3.4.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 85/25
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 den 25. november 2003
 (1) EFT C 131 af 1.6.2002. i sag T-85/01, IAMA Consulting Srl mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Esprit-programmet — aktioner inden for forskning og
 teknologisk udvikling — fællesskabsfinansiering — til-
 skudsberettigede beløb — voldgiftsklausul — annullations-
 søgsmål — formaliteten — modkrav — Rettens kompetence)
 (2004/C 85/49)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 20. januar 2004 (Processprog: italiensk)
 i sag T-195/02, Anselmo Briganti mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Tjenestemænd — generel udvælgelsesprøve — annullations- I sag T-85/01, IAMA Consulting Srl, Milano (Italien), ved
 søgsmål — stopprøver –afviklingen af prøverne — annulla- avvocato V. Salvatore, og med valgt adresse i Luxembourg,
 tion med tilbagevirkende kraft af visse multiple choice- mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld-
 spørgsmål — ligebehandlingsprincippet — princippet om mægtigede: E. de March og A. Dal Ferro), angående en
 beskyttelse af den berettigede forventning) påstand om annullation af Kommissionens retsakter af 12. og
 21. februar 2001 vedrørende udgifter, der kan der ydes
 fællesskabsfinansiering til med hensyn til projekterne REGIS
 (2004/C 85/48) 22337 og Refiag 23200, der er afholdt som led i særprogram-
 met for forskning og teknologisk udvikling samt demonstra-
 (Processprog: italiensk) tion inden for informationsteknologi (Esprit), har Retten
 (Fjerde Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 V. Tiili, og dommerne P. Mengozzi, M. Vilaras, J. Pirrung og
 A.W.H. Meij; justitssekretær: H. Jung, den 25. november 2003
 I sag T-195/02, Anselmo Briganti, Tarento (Italien), ved afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 avocat G. Sciusco, og med valgt adresse i Luxembourg, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 gede: J. Currall og A. Dal Ferro), angående en påstand principalt 1) Sagsøgerens principale og subsidiære påstande afvises.
 om annullation af udvælgelseskomitéens afgørelse i forbindelse
 med De Europæiske Fællesskabers generelle udvælgelsesprøve
 KOM/A/11/01 om ikke at give sagsøgeren adgang til at deltage 2) Det af Kommissionen fremsatte modkrav henvises til behand-
 i prøverne efter stopprøverne, har Retten, sat af J.D. Cooke; ling for Domstolen.
 justitssekretær: ekspeditionssekretær J. Palacio González, den
 20. januar 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: 3) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 186 af 30.6.2001.
 (1) EFT C 191 af 10.8.2002.


text:
9 . 11 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 336/3
 nogen objektiv forskel i forholdene for disse skatteplig — de to selskabers regnskabsår er sammenfaldende
 tige og forholdene for hjemmehørende skattepligtige og
 hermed ligestillede personer, som kan begrunde en — datterselskabets årsregnskab for det omhandlede år er
 sådan forskelsbehandling. godkendt af dette selskabs generalforsamling, inden
 revisionen af moderselskabets årsregnskab for samme
 3 ) Traktatens artikel 52 er til hinder for, at en medlemsstat regnskabsår er afsluttet
 ved anvendelse af en højere skattesats ved indkomstbe
 skatningen tager hensyn til, at den skattepligtige i — det fremgår af datterselskabets årsregnskab for det
 henhold til de relevante bestemmelser i Rådets forord omhandlede regnskabsår, således som dette er godkendt
 ning (EØF) nr. 1408/71 af 14 . juni 1971 om anvendelse af selskabets generalforsamling, at datterselskabet på
 af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selv tidspunktet for regnskabsafslutningen — den sidste dag i
 stændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, regnskabsåret — havde hensat udbytte til moderselska
 der flytter inden for Fællesskabet, til bestemmelse af, bet, og
 hvilken sociallovgivning der skal anvendes, ikke skal
 betale bidrag til medlemsstatens sociale forsikringsord — den nationale domstol finder at kunne lægge til grund, at
 ning. Det er i denne forbindelse uden betydning, at den datterselskabets årsregnskab for det omhandlede regn
 skattepligtige er tilsluttet socialsikringsordningen i sin skabsår giver et pålideligt billede afselskabets aktiver og
 bopælsstat, hvilket ligeledes følger afforordning (EØF) passiver, økonomiske stilling samt resultatet
 nr. 1408/71 .
 (') EFT nr. C 132 af 14. 5 . 1994. er det ikke i strid med bestemmelsen i artikel 31 , stk . 1 ,
 litra c), aa), i Rådets fjerde direktiv 78/660/EØF af 25. juli
 1 978 på grundlag af traktatens artikel 54, stk . 3 , litra g), om
 årsregnskaberne for visse selskabsformer, som ændret ved
 DOMSTOLENS DOM Rådets syvende direktiv 83/349/EØF af 13 . juni 1983 på
 ( Femte Afdeling ) grundlag af traktatens artikel 54, stk . 3 , litra g), om
 konsoliderede regnskaber, at den nationale domstol fastslår,
 af 27. juni 1996 at den omhandlede fortjeneste skal medtages i moderselska
 i sag C-234/94 , Waltraud Tomberger mod Gebrüder von bets årsregnskab for det regnskabsår, i hvilket datterselska
 der Wettern GmbH, ( anmodning om præjudiciel afgørelse bet har hensat dette.
 fra Bundesgerichtshof) (')
 (Direktiv 78/660/EØF — årsregnskaber — balance — (!) EFT nr . C 288 af 15 . 10 . 1994 .
 tidspunktet for konstatering af fortjeneste)
 ( 96/C 336/05 )
 (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 DOMSTOLENS DOM
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 ( Femte Afdeling )
 I sag C-234/94 , angående en anmodning, som Bundesge
 richtshof i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har af 27. juni 1996
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende i sag C-240/95 , straffesagen mod Rémy Schmit ( anmodning
 sag, Waltraud Tomberger mod Gebrüder von der Wettern om præjudiciel afgørelse fra Cour d'appel de Metz)(')
 GmbH, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende for (Frie varebevægelser — motorkøretøjer — national ordning
 tolkningen af artikel 31 , stk . 1 , og artikel 59 , i Rådets fjerde om modelårgang — forskelsbehandling af parallelimport)
 direktiv 78/660/EØF af 25 . juli 1978 på grundlag af
 ( 96/C 336/06 )
 traktatens artikel 54 , stk . 3 , litra g ), om årsregnskaberne for
 visse selskabsformer ( EFT L 222 , s . 11 ), som ændret ved
 Rådets syvende direktiv 83/349/EØF af 13 . juni 1983 på (Processprog: fransk)
 grundlag af traktatens artikel 54 , stk . 3 , litra g ), om
 konsoliderede regnskaber ( EFT L 193 , s . 1 ), har Domstolen (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 ( Femte Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden , offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 D. A. O. Edward ( refererende dommer ), og dommerne J.-P .
 Puissochet, J. C. Moitinho de Almeida , C. Gulmann og M.
 Wathelet; generaladvokat: G. Tesauro; justitssekretær: I sag C-240/95 , angående en anmodning, som Cour d'appel
 assisterende justitssekretær H. von Holstein, den 27. juni de Metz i medfør af EF-traktatens artikel 1 77 har indgivet til
 1996 afsagt dom , hvis konklusion lyder således : Domstolen for i den for nævnte ret verserende straffesag
 mod Rémy Schmit at opnå en præjudiciel afgørelse vedrø
 1 et tilfælde, hvor rende fortolkningen af artikel 30 i EF-traktaten, har
 — et selskab (moderselskabet) er den eneste selskabsdelta Domstolen ( Femte Afdeling ), sammensat af afdelingsfor
 ger i et andet selskab (datterselskab) og kontrollerer manden, D. A. O. Edward, og dommerne J.-P . Puissochet,
 dette C. Gulmann, P. Jann og M. Wathelet ( refererende dommer );
 generaladvokat: M. B. Elmer; justitssekretær : fuldmægtig L.
 — moderselskabet og datterselskabet efter national ret Hewlett, den 27. juni 1996 afsagt dom, hvis konklusion
 udgør en koncern lyder således :


text:
25.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/42
 Sag anlagt den 12. juni 2014 — Volkswagen mod KHIM (CHOICE)
 (Sag T-431/14)
 2014/C 282/55
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Volkswagen AG (Wolfsburg, Tyskland) (ved advokat U. Sander)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 3. april 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 2019/2013-1 annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »CHOICE« for varer og tjenesteydelser i klasse 12, 28, 35 og 37 — EF-varemærkeansøgning nr. 1 1 7 69 163
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen om registrering
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.