text:
13.10.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 289/7
 Agroindustriale SpA (ISI), Padova (Italien), Sadam Zuccherifici, til Domstolen for i forbindelse med behandlingen af en
 SECI-afdelingen — Società Esercizi Commerciali Industriali begæring om registrering i handelsregistret fremsat af HSB-
 SpA, Bologna (Italien), Sadam Castiglionese SpA, Bologna, Wohnbau GmbH, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 Sadam Abruzzo SpA, Bologna, Zuccherificio del Molise SpA, fortolkningen af artikel 43 EF og 48 EF, har Domstolen (Femte
 Termoli (ltalien) og Società Fondiaria Industriale Romagnola Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. La Pergola, og
 SpA (SFIR), Cesena (Italien), ved solicitor B. 0’Connor og dommerne M. Wathelet (refererende dommer), P. Jann,
 advokat I. Vigliotti, angående appel af kendelse afsagt af De L. Sevón og S. von Bahr; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Første Afdeling) Colomer; justitssekretær: R. Grass, den 10. juli 2001 afsagt
 den 8. juli 1999 i sag T-168/95, Eridania m.fl. mod Rådet, kendelse, hvis konklusion lyder således:
 Sml. II, s. 2245, hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af
 denne kendelse den anden part i appelsagen er: Rådet for Den
 Europæiske Union (befuldmægtigede: I. Dı́ez Parra og J.-P. Hix); Det er åbenbart, at De Europæiske Fællesskabers Domstol ikke har
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- kompetence til at besvare de spørgsmål, Amtsgericht Heidelberg har
 get: F.P. Ruggeri Laderchi) og Ponteco Zuccheri SpA, Pontela- forelagt ved kendelse af 3. marts 2000.
 goscuro (Italien), har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat
 af afdelingsformanden V. Skouris, og dommerne R. Schintgen
 og N. Colneric (refererende dommer); generaladvokat: J. Mi- (1) EFT C 149 af 27.5.2000.
 scho; justitssekretær: R. Grass, den 28. juni 2001 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1) Appellen afvises.
 2) Eridania SpA, Industria Saccarifera Italiana Agroindustriale
 SpA (ISI), Sadam Zuccherifici, SECI-afdelingen — Societå
 Esercizi Commerciali Industriali SpA, Sadam Castiglionese DOMSTOLENS KENDELSE
 SpA, Sadam Abruzzo SpA, Zuccherificio del Molise SpA og
 Società Fondiaria Industriale Romagnola SpA (SFIR) afholder
 in solidum sagens omkostninger. (Første Afdeling)
 3) Kommissionen afholder sine egne omkostninger.
 af 12. juli 2001
 (1) EFT C 352 af 4.12.1999.
 i sag C-102/00, Welthgrove BV mod Staatssecretaris van
 Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge
 Raad der Nederlanden) (1)
 (»Procesreglementets artikel 104, stk. 3 — artikel 4 i sjette
 momsdirektiv — økonomisk virksomhed — et holdingsel-
 DOMSTOLENS KENDELSE skabs indgriben i administrationen af dets datterselskaber«)
 (Femte Afdeling) (2001/C 289/13)
 af 10. juli 2001 (Processprog: nederlandsk)
 i sag C-86/00, HSB-Wohnbau GmbH (anmodning om (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Heidelberg) (1) gjort i Samling af Afgørelser)
 (»Præjudiciel forelæggelse — registrering i handelsregistret
 af et selskabs forlæggelse af sit hjemsted — Domstolens I sag C-102/00, angående en anmodning, som Hoge Raad der
 manglende kompetence«) Nederlanden (Nederlandene) i medfør af artikel 234 EF har
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
 Welthgrove BV mod Staatssecretaris van Financiën, at opnå en
 (2001/C 289/12) præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 4 og
 artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), og artikel 13, punkt B,
 (Processprog: tysk) litra d), nr. 5, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj
 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om
 omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensar-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- tet beregningsgrundlag, har Domstolen (Første Afdeling), sam-
 gjort i Samling af Afgørelser) mensat af afdelingsformanden, M. Wathelet, og dommerne
 P. Jann og L. Sevón (refererende dommer); generaladvokat:
 I sag C-86/00, angående en anmodning, som Amtsgericht C. Stix-Hackl; justitssekretær: R. Grass, den 12. juli 2001 afsagt
 Heidelberg (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet kendelse, hvis konklusion lyder således:


text:
26.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 233/17
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 22. juni 2009 — Nijs mod Revisionsretten
 (Sag T-376/08) (1)
 (Appel - personalesag - tjenestemænd - karriereudviklingsrapport for perioden 2005/2006 - afgørelse om ikke at udnævne appellanten i forfremmelsesåret 2007 - Revisionsrettens afgørelse om at genudnævne sin generalsekretær - åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet)
 2009/C 233/32
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Bart Nijs (Bereldange, Luxembourg) (ved avocat F. Rollinger og A. Hertzog)
 Den anden part i sagen: Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber (ved T. Kennedy, J.-M. Steiner og G. Corstens, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af EU-Personaleretten (Anden Afdeling) den 26. juni 2008 i sag F-1/08, Nijs mod Revisionsretten, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser med påstand om ophævelse af denne kendelse.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Bart Nijs bærer sine egne omkostninger og betaler desuden Revisionsrettens omkostninger i appelsagen.
 (1) EUT C 301 af 22.11.2008.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
9.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 274/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 12. juli 2010 — Zollamt Linz Wels
 (Sag C-351/10)
 ()
 2010/C 274/14
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Zollamt Linz Wels
 Sagsøgt: Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Salzburg
 Procesdeltager: LAKI D.O.O.E.L.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 558, stk. 1, sammenholdt med artikel 555, stk. 1, litra c), i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 (1) (herefter »gennemførelsesbestemmelserne til toldkodeksen«), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 993/2001 af 4. maj 2001, fortolkes således, at der allerede foreligger en retsstridig anvendelse af et transportmiddel til intern trafik ved lastningen og transportens påbegyndelse, når der er meddelt en tilladelse til intern trafik mellem to medlemsstater til et køretøj, der anvendes til erhvervsmæssig brug, og lastningen sker i en af disse to medlemsstater, men bestemmelsesstedet (planlagte losningssted) ligger i en tredje medlemsstat, og der ikke er meddelt en tilladelse for denne medlemsstat?
 2)
 For det tilfælde, at det første spørgsmål besvares bekræftende, spørges: Skal artikel 204, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 215, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 (2) (toldkodeksen) fortolkes således, at toldskylden i det tilfælde opstår i den medlemsstat, hvori lastningen sker, og at denne medlemsstat har kompetence til at opkræve importafgifterne, selv om det først ved losningen fastslås, at transporten har fundet sted i en medlemsstat, for hvilken der ikke foreligger en tilladelse til intern trafik?
 3)
 For det tilfælde, at det første spørgsmål besvares bekræftende, spørges desuden: Skal artikel 61 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (3) fortolkes således, at under de foreliggende faktiske omstændigheder sker indførslen i den medlemsstat, hvor lastningen sker, og at denne medlemsstat har kompetence til at opkræve merværdiafgift ved indførsel, selv om det først ved losningen fastslås, at transporten har fundet sted i en medlemsstat, for hvilken der ikke foreligger en tilladelse til intern trafik?
 (1) EFT L 253 af 11.10.1993, s. 1.
 (2) EFT L 302 af 19.10.1992, s. 1.
 (3) EUT L 347 af 11.12.2006, s. 1.


text:
30.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 226/19
 Sag anlagt den 20. juni 2011 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik
 (Sag C-312/11)
 2011/C 226/36
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved J. Enegren og C. Cattabriga, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sin forpligtelse til korrekt og fuldstændigt at gennemføre artikel 5 i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (1), idet den ikke har pålagt alle arbejdsgivere en pligt til at foretage tilpasninger i rimeligt omfang for alle handicappede.
 —
 Republikken Italien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1)
 Den Italiensk Republik har tilsidesat sin pligt til korrekt og fuldstændigt at gennemføre artikel 5 i Rådets direktiv 2000/78/EF artikel 5 af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv, idet den ikke har pålagt alle arbejdsgivere en pligt til at foretage tilpasninger i rimeligt omfang for alle handicappede.
 2)
 Den pågældende bestemmelse pålægger medlemsstaterne en almindelig pligt til at foretage tilpasninger i rimeligt omfang for at give en handicappet adgang til beskæftigelse, til at udøve den eller have fremgang i den eller for at give vedkommende adgang til uddannelse. Disse tilpasninger skal under overholdelse af proportionalitetsprincippet og på grundlag af de konkrete omstændigheder vedrøre alle handicappede, samtlige aspekter ved arbejdsforholdet og samtlige arbejdsgivere.
 3)
 I den italienske lovgivning er der ikke tegn på foranstaltninger, der gennemfører en sådan almindelig pligt. Der foreligger ganske vist en række bestemmelser i lov nr. 68/1999, som i visse henseender omfatter garantier og lempelser, der ligefrem går videre end foreskrevet ved direktivets artikel 5. Disse garantier og lempelser omfatter imidlertid ikke alle handicappede, forpligter ikke alle arbejdsgiverne, angår ikke samtlige aspekter ved arbejdsforholdet eller har udelukkende et programindhold.
 (1) EFT L 303, s. 16.


text:
23.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/28
 Sag anlagt den 28. maj 2004 af José Félix Merladet mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-198/04)
 (2004/C 262/54)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 28. maj 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af José Félix Merladet, Overijse (Belgien) ved avocat Nicolas Lhoëst, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. juni 2001 til den 31. december 2002 annulleres.
 —
 Ansættelsesmyndighedens udtrykkelige afgørelse af 12. februar 2004 om afvisning af sagsøgerens klage annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet påberåbt sig, at bedømmelsesproceduren er ulovlig. Sagsøgeren har i referenceperioden arbejdet ved Kommissionens delegation i New Delhi (Indien) og i Maputo (Mozambique) under forskellige overordnede. Karriereudviklingsrapporten tager ifølge sagsøgeren ikke i tilstrækkeligt omfang hensyn til bedømmelserne fra disse overordnede, som sagsøgeren har arbejdet for i mere end en måned.
 Sagsøgeren har desuden gjort gældende, at der er sket et åbenbart urigtigt skøn og at der foreligger manglende begrundelse.


text:
30.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/26
 Sag anlagt den 31. januar 2005 af Camper, SL, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag T-43/05)
 (2005/C 106/58)
 Det sprog, stævningen er affattet på: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 31. januar 2005 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Camper, S.L., Inca, Mallorca (Spanien), ved I. Temiñ o Ceniceros. Den anden part i sagen for appelkammeret var JC AB, Mölnlycke (Sverige).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Afgørelsen truffet af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 170/2004-1, hvorved klagen over afslag på EF-varemærkeansøgning nr. 1.954.601 for varer og tjenesteydelser i klasse 25 blev afslået, annulleres.
 —
 Det fastslås, at EF-varemærke nr. 1.954.601 »BROTHERS BY CAMPER« kan registreres for alle varer i klasse 25.
 —
 Hver part tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale halvdelen af de fælles omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ansøger om EF-varemærket:
 Sagsøgeren
 EF-varemærket, der søges registreret
 Figurmærket »BROTHERS by CAMPER« for varer og tjenesteydelser i klasse 18, 25 og 39 (læder, beklædningsgenstande, fodtøj, hovedbeklædning, transportvirksomhed ...) — ansøgning nr. 1.954.601.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn
 JC AB
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn
 Det svenske, finske og danske firgurmærke »Brothers« for varer i klasse 25 (beklædningsgenstande, fodtøj og hovedbeklædning).
 Indsigelsesafdelingens afgørelse
 Indsigelsen forkastet, for så vidt den støttedes på den ældre svenske registrering. Indsigelsen taget til følge for dele af de anfægtede varer, nemlig »beklædningsgenstande, fodtøj, hovedbeklædning« i klasse 25, for så vidt den støttedes på den ældre danske og finske registrering.
 Appelkammerets afgørelse:
 Afslag på den af sagsøgeren indbragte klage.
 Søgsmålsgrunde:
 De omtvistede varemærker ligner ikke hinanden i et sådant omfang, at der er risiko for forveksling som omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94.


text:
13.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/6
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 14. januar 2010 — Milan Kyrian mod Celní úřad Tábor (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší správní soud — Den Tjekkiske Republik)
 (Sag C-233/08) (1)
 (Gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer - direktiv 76/308/EØF - prøvelseskompetence hos retterne i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig - eksigibilitet af dokumentet, der hjemler ret til eksekution - forskriftsmæssig forkyndelse af dokumentet for skyldneren - forkyndelse på et sprog, som modtageren ikke forstår)
 2010/C 63/09
 Processprog: tjekkisk
 Den forelæggende ret
 Nejvyšší správní soud
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Milan Kyrian
 Sagsøgt: Celní úřad Tábor
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Nejvyšší správní soud — fortolkning af de grundlæggende principper om ret til en retfærdig rettergang og om god forvaltningsskik samt retsstatsprincippet, og artikel 12, stk. 3, i Rådets direktiv 76/308/EØF af 15. marts 1976 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med visse bidrag, afgifter, skatter og andre foranstaltninger (EFT L 73, s. 18), som ændret ved Rådets direktiv 79/1071/EØF af 6. december 1979 om ændring af direktiv 76/308/EØF om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med foranstaltninger, der er finansieret af Den europæiske udviklings- og garantifond for Landbruget (EFT L 331, s. 10), samt af landbrugsafgifter og told og ved Rådets direktiv 2001/44/EF af 15. juni 2001 om ændring af direktiv 76/308/EØF om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med foranstaltninger, der er finansieret af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, samt af landbrugsafgifter og told og i forbindelse med merværdiafgift og visse punktafgifter (EFT L 175, s. 17) — mulighed for retterne i den medlemsstat, hvor den myndighed, der anmodes om bistand, har hjemsted, at prøve, om det dokument, der hjemler ret til eksekution af inddrivelsen af fordringen, er eksigibelt og er blevet forskriftsmæssigt forkyndt — eksekutionsdokument uden angivelse af skyldnerens fødselsdato og udfærdiget på et sprog, skyldneren ikke forstår, og som ikke er et officielt sprog i den medlemsstat, der anmodes om bistand
 Konklusion
 1)
 Artikel 12, stk. 3, i Rådets direktiv 76/308/EØF af 15. marts 1976 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med visse bidrag, afgifter, skatter og andre foranstaltninger, som ændret ved Rådets direktiv 2001/44/EF af 15. juni 2001, skal fortolkes således, at retterne i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig, i princippet ikke har kompetence til at prøve, om det dokument, der hjemler ret til eksekution, er eksigibelt. I det tilfælde, hvor en ret i denne medlemsstat får forelagt en sag om eksekutionsforanstaltningers gyldighed eller forskriftsmæssighed, såsom forkyndelsen af eksekutionsgrundlaget, har denne ret derimod kompetence til at prøve, om disse foranstaltninger er blevet forskriftsmæssigt gennemført i henhold til nævnte medlemsstats love og administrative bestemmelser.
 2)
 I forbindelse med den gensidige bistand, som er indført i henhold til direktiv 76/308, som ændret ved direktiv 2001/44, skal modtageren af et dokument, der hjemler ret til eksekution, for at sættes i stand til at gøre sine rettigheder gældende, modtage forkyndelsen af dette dokument på et officielt sprog i den medlemsstat, i hvilken den myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig. For at beskytte denne ret, tilkommer det den nationale ret at anvende de nationale bestemmelser samtidig med, at den skal sikre fællesskabsrettens fulde virkning.
 (1) EUT C 209 af 15.8.2008.


text:
10.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/44
 Rettens dom af 13. juli 2011 — General Technic-Otis m.fl. mod Kommissionen
 (Sagerne T-141/07, T-142/07, T-145/07 og T-146/07) (1)
 (Konkurrence - aftaler - markedet for installation og vedligeholdelse af elevatorer og rulletrapper - beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 81 EF - manipulering af udbud - opdeling af markeder - prisfastsættelse)
 2011/C 269/97
 Processprog: fransk og engelsk
 Parter
 Sagsøgere: General Technic-Otis (Howald, Luxembourg) (først ved advokat Nosbusch, derefter ved advokat A. Winckler og solicitor J. Temple Lang) (sag T-141/07); General Technic Sàrl (Howald) (ved M. Nosbusch) (sag T-142/07); Otis SA (Dilbeek, Belgien), Otis GmbH & Co. OHG (Berlin, Tyskland), Otis BV (Amersfoort, Nederlandene) og Otis Elevator Company (Farmington, Connecticut, De Forenede Stater) (ved A. Winckler og J. Temple Lang) (sag T-145/07) og United Technologies Corporation (Wilmington, Delaware, De Forenede Stater) (ved A. Winckler og J. Temple Lang) (sag T-146/07)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (i sagerne T-141/07 og T-142/07 ved A. Bouquet og R. Sauer, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Condomines, og i sagerne T-145/07 og T-146/07 ved A. Bouquet, R. Sauer og J. Bourke, som befuldmægtigede, bistået af A. Condomines).
 Sagens genstand
 Påstande om annullation af Kommissionens beslutning K(2007) 512 endelig af 21. februar 2007 vedrørende en procedure i henhold til artikel 81 EF (sag COMP/E-1/38.823 — elevatorer og rulletrapper), samt subsidiært påstand om nedsættelse af den bøde, sagsøgeren er blevet pålagt.
 Konklusion
 1)
 Sagerne T-141/07, T-142/07, T-145/07 og T-146/07 forenes med henblik på dommen.
 2)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 3)
 I sag T-141/07 betaler General Technic-Otis Sàrl sagsomkostningerne.
 4)
 I sag T-142/07 betaler General Technic Sàrl sagsomkostningerne.
 5)
 I sag T-145/07 betaler Otis SA, Otis GmbH & Co. OHG, Otis BV og Otis Elevator Company sagsomkostningerne.
 6)
 I sag T-146/07 betaler United Technologies Corporation sagsomkostningerne.
 (1) EUT C 140 af 23.6.2007.


text:
C 333/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20.11.1999
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling) (Sjette Afdeling)
 af 8. juli 1999 af 8. juli 1999
 i sag C-234/92 P, Shell International Chemical Company i sag C-245/92 P, Chemie Linz GmbH mod Kommissionen
 Ltd mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska- for De Europæiske Fællesskaber (1)
 ber (1)
 (»Appel — Rettens procesreglement — genåbning af den
 (Appel — Rettens procesreglement — genåbning af den mundtlige forhandling — Kommissionens forretningsorden
 mundtlige forhandling — Kommissionens forretningsorden — proceduren for vedtagelse af en beslutning i kommissær-
 — proceduren for vedtagelse af en beslutning i kommissær- kollegiet«)
 kollegiet)
 (1999/C 333/11)
 (1999/C 333/10)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: engelsk)
 (Foreløbig oversaettelse. Den endelige oversaettelse vil blive offentlig-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- gjort i Samling af Afgørelser)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-245/92 P, Chemie Linz GmbH, Linz (Østrig), ved
 I sag C-234/92 P, Shell International Chemical Company Ltd, advokat O. Lieberknecht, Düsseldorf, og med valgt adresse i
 London (Det Forenede Kongerige) , ved advokat K.B. Parker, Luxembourg hos A. Bonn, 22, Cote d’Eich, støttet af DSM NV,
 QC, for solicitor J. W. Osborne , London, og med valgt adresse Heerlen (Nederlandene), ved advokat I.G.F. Cath, Haag, og med
 i Luxembourg hos advokat J. Hoss, 15, Côte d’Eich, støttet af valgt adresse i Luxembourg hos L. Dupong, 14 A, rue des
 DSM NV, Heerlen (Nederlandene), ved advokat I.G.F. Cath, Bains, angående appel af dom afsagt den 10. marts 1992 af De
 Haag, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Første Afdeling)
 L. Dupong, 14a, rue des Bains, angående appel af dom afsagt i sag T-15/89, Chemie Linz mod Kommissionen (Sml. II,
 den 10. marts 1992 af De Europæiske Fællesskabers Ret i s. 1275), hvori der er nedlagt påstand om ophaevelse af
 Første Instans (Første Afdeling) i sag T-11/89, Shell mod dommen—den anden part i appelsagen er Kommissionen for
 Kommissionen (Sml. II, s. 757), hvori der er nedlagt pastand De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: G. zur Hausen),
 om ophævelse af denne dom — den anden part i appelsagen har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 er Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmæg- manden, P.J.G. Kapteyn, og dommerne G. Hirsch, G.F. Mancini
 tiget: J. Currall) — har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat (refererende dommer), J.L. Murray og H. Ragnemalm; genera-
 af afdelingsformanden, P.J.G. Kapteyn, og dommerne ladvokat: G. Cosmas; justitssekretær: assisterende justitssekreta-
 G. Hirsch, G.F. Mancini (refererende dommer), J.L. Murray og er H. von Holstein og ekspeditionssekretær D. Louterman-
 H. Ragnemalm; generaladvokat: G. Cosmas; justitssekretærer: Hubeau, den 8. juli 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 assisterende justitssekretær H. von Holstein og ekspeditions- således:
 sekretær D. Louterman-Hubeau, den 8. juli 1999 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således:
 1) Appellen forkastes.
 1) Appellen forkastes.
 2) Chemie Linz GmbH betaler appelsagens omkostninger.
 2) Shell International Chemical Company Ltd betaler appelsagens
 omkostninger.
 3) DSM NV betaler sine egne omkostninger.
 3) DSM NV betaler sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 212 af 18.8.1992.
 (1) EFT C 187 af 24.7.1992.


text:
4.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/12
 Sag anlagt den 26. januar 2016 — Europa-Kommissionen mod Republikken Finland
 (Sag C-42/16)
 (2016/C 118/15)
 Processprog: finsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved J. Hottiaux og I. Koskinen, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Finland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Finland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 1 og artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF af 20. december 2006 om kørekort (1), idet den har udstedt duplikatkørekort, hvis gyldighedsperiode udløber den 18. januar 2033, og sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 5, i direktiv 2006/126/EF, idet den ikke har tilsluttet sig EU’s kørekortnetværk.
 —
 Republikken Finland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Et af hovedmålene med direktiv 2006/126/EF er at forbedre sikkerheden omkring kørekort. Ved at anvende de i direktivet fastsatte frister kan dette mål opfyldes, og de nyeste foranstaltninger kan anvendes ved udstedelsen af kørekort, således at forfalskninger kan forhindres, og således at direktivets færdselssikkerhedsmål kan opfyldes. Artikel 1 i direktiv 2006/126/EF foreskriver, at der skal indføres et nationalt kørekort baseret på den EF-model, der er fastsat i bilag I. Direktivets artikel 7, stk. 1, regulerer de krav, som finder anvendelse på kørekort, og artikel 7, stk. 2, fastsætter gyldighedsperioden for de kørekort, der er blevet udstedt fra den 19. januar 2013. I Finland kan gyldighedsperioden for de duplikatkørekort, som er blevet udstedt efter den 19. januar 2013, være meget længere end det, der er fastsat i henhold til artikel 7, stk. 2, litra a og b), i direktiv 2006/126/EF.
 I henhold til artikel 7, stk. 5, litra d), i direktiv 2006/126/EF skal medlemsstaterne benytte EU’s kørekortnetværk, når det bliver operativt. EU’s kørekortnetværk (RESPER) er blevet oprettet og blev operationelt den 19. januar 2013. Da Finland ikke har tilsluttet sig EU’s kørekortnetværk (RESPER), kan det ikke kontrolleres i netværket, om forudsætningerne for udstedelsen af et kørekort er opfyldt. De øvrige medlemsstater kan ikke i samarbejde med Finland kontrollere, om forudsætningerne for udstedelsen af et kørekort er opfyldt, og de kan ikke udveksle oplysninger med Finland over dette netværk. Den udveksling af oplysninger, der er fastsat i artikel 15 i direktiv 2006/126/EF, kan således ikke finde sted med Finland over EU’s kørekortnetværk.
 (1) EUT L 403, s. 18.


text:
20.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 319/17
 Sag anlagt den 5. juli 2012 — BZ mod ECB
 (Sag F-71/12)
 2012/C 319/31
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: BZ (ved advokat N. Lhöest)
 Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ECB)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af ECB’s afgørelse om afslag på sagsøgerens ansøgning om, at hendes sygdom anerkendes som en erhvervssygdom.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af ECB’s afgørelse af 25. april 2012 om afslag på sagsøgerens ansøgninger, der blev indgivet den 28. juni 2011, og som var indeholdt i de efterfølgende klageskrivelser af 24. oktober 2011 og af 20. februar 2012.
 —
 Følgelig gives sagsøgeren medhold i hendes anmodninger som anført i hendes ansøgning og i klageskrivelserne, bl.a. om iværksættelse af en egentlig undersøgelse og om udarbejdelse af en egentlig rapport med henblik på opremsning af alle faktiske omstændigheder, der har forbindelse til sagsøgerens arbejdssituation, og som er nyttige med henblik på udarbejdelsen af en lægelig vurdering.
 —
 ECB tilpligtes at fremsende alle de data, der er indsamlet og gemt af GD-H vedrørende sagsøgerens helbredsmæssige situation og lægelige procedurer, herunder de data, der p.t. er indsamlet (herunder besvarelsen af spørgeskemaet i en ikke-anonymiseret form samt de øvrige indsamlede data, f.eks. notaterne fra de af GD-H organiserede interviews, som skulle foreligge i en ikke-anonymiseret form, samt fremtidige data, som kan indsamles i forbindelse med en ny procedure. Såfremt disse data indeholder helbredsmæssige oplysninger, kan disse data fremsendes til sagsøgerens læge).
 —
 ECB tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 50 000 EUR for den urimelige forsinkelse vedrørende gennemførelsen af proceduren.
 —
 ECB tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 5 000 EUR i advokatomkostninger i forbindelse med behandlingen af de ulovlige lægelige procedurer.
 —
 ECB tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 50 000 EUR i erstatning for den ikke-økonomiske skade som følge af ulovlighederne og den ekstra unødvendige byrde med hensyn til erhvervssygdoms- og invaliditetsproceduren.
 —
 ECB tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 25 000 EUR for forsøg på at skade sagsøgerens omdømme og agtelse og for det ulovlige forsøg på at afslutte hendes kontrakt.
 —
 ECB tilpligtes at betale sagsøgeren forskellen mellem hendes handicapydelse og fulde løn fra januar 2009.
 —
 ECB tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 100 000 EUR for tab af karrieremulighed.
 —
 ECB tilpligtes at betale tab af lønforhøjelse på grundlag af 7 løntrinsforhøjelser pr. år (3,5 %) siden 2009.
 —
 ECB tilpligtes at godtgøre sagsøgeren de lægelige omkostninger, der er afholdt siden 2006 i forbindelse med hendes sygdom, med 100 %.
 —
 ECB tilpligtes at betale sagsøgeren morarenter på 8 % af det tilkendte beløb.
 —
 Den Europæiske Centralbank tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
6.8.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 17. maj 2005 af College van Beroep voor het bedrijfsleven i sagen 1. J. van der Weerd, 2. Maatschap van der Bijl og 3. J.W. Schoonhoven mod Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
 (Sag C-222/05)
 (2005/C 193/21)
 Processprog: nederlandsk
 Ved kendelse afsagt den 17. maj 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 20. maj 2005, har College van Beroep voor het bedrijfsleven i sagen 1. J. van der Weerd, 2. Maatschap van der Bijl og 3. J.W. Schoonhoven mod Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1)
 Forpligter fællesskabsretten til prøvelse af egen drift — dvs. prøvelse på grundlag af anbringender, som falder uden for grundlaget for sagen — af anbringender, som støttes på direktiv 85/511/EØF (1)?
 2)
 Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende: Har den forpligtelse, der i henhold til artikel 11, stk. 1, første led, sammenholdt med artikel 13, stk. 1, andet led, i direktiv 85/511/EØF påhviler medlemsstaterne, til at påse, at laboratorieundersøgelser til påvisning af mund- og klovesyge udføres af et laboratorium, der er anført i bilag B til direktiv 85/511/EØF, direkte virkning?
 3
 a)
 Skal artikel 11, stk. 1, i direktiv 85/511/EØF fortolkes således, at den omstændighed, at tilstedeværelsen af mund- og klovesyge er påvist af et laboratorium, som ikke er anført i bilag B til direktiv 85/511/EØF, skal være forbundet med retlige følger?
 b)
 Såfremt spørgsmål 3a besvares bekræftende:
 Har artikel 11, stk. 1, i direktiv 85/511/EØF til formål at beskytte interesserne hos borgere, såsom sagsøgerne i hovedsagen? Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, ønskes det oplyst, om borgere, såsom sagsøgerne i hovedsagen, kan påberåbe sig en eventuel tilsidesættelse af de forpligtelser, som påhviler medlemsstaternes myndigheder på grundlag af denne bestemmelse?
 c)
 Såfremt svaret på spørgsmål 3b indebærer, at borgere kan påberåbe sig artikel 11, stk. 1, i direktiv 85/511/EF:
 Hvilke retlige følger skal være forbundet med den omstændighed, at tilstedeværelsen af mund- og klovesyge påvises af et laboratorium, som ikke er anført i bilag B til direktiv 85/511/EØF?
 4)
 Skal bilag B til direktiv 85/511/EØF under hensyn til bestemmelserne i dette direktivs artikel 11 og 13 fortolkes således, at anførelsen i bilag B til direktiv 85/511/EØF af »Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad« også kan eller skal omfatte ID-Lelystad B.V.?
 5)
 Såfremt det følger af svarene på ovenstående spørgsmål, at tilstedeværelsen af mund- og klovesyge kan påvises af et laboratorium, som ikke er anført i bilag B til direktiv 85/511/EØF, eller at bilag B til direktiv 85/511/EØF skal fortolkes således, at anførelsen af »Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad« også kan eller skal omfatte ID-Lelystad B.V.:
 Skal direktiv 85/511/EØF da fortolkes således, at det fastsætter, at den nationale forvaltningsmyndighed, der har beføjelse til at træffe beslutning, er bundet af resultatet af en undersøgelse udført af et laboratorium, som er anført i bilag B til direktiv 85/511/EØF, eller, såfremt svaret på spørgsmål 3a indebærer, at forvaltningsmyndigheden også kan basere sine foranstaltninger til bekæmpelse af mund- og klovesyge på resultater fra et laboratorium, som ikke er anført i bilag B til direktiv 85/511/EØF, af resultaterne fra sidstnævnte laboratorium, eller er bestemmelsen af beføjelsen omfattet af medlemsstatens procesautonomi, og skal den domstol, som hovedsagen er anlagt ved, undersøge, om bestemmelserne herom gælder, uanset om laboratorieundersøgelsen finder sted på grundlag af en fællesskabsretlig eller nationalretlig forpligtelse, eller om anvendelsen af bestemmelserne i den nationale procesret ikke gør gennemførelsen af fællesskabsbestemmelserne særdeles vanskelig eller praktisk umulig?
 6)
 Såfremt svaret på spørgsmål 5 indebærer, at nationale myndigheder er bundet af laboratorieresultatet i henhold til direktiv 85/511/EØF:
 Er nationale myndigheder da ubetinget bundet af resultatet af en mund- og klovesygeundersøgelse udført af et laboratorium? Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, ønskes oplyst, hvilken skønsbeføjelse direktiv 85/511/EØF giver disse nationale myndigheder?
 (1) Rådets direktiv 85/511/EØF af 18.11.1985 om fællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af mund- og klovesyge (EFT L 315, s. 11).


text:
3.4.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 85/23
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 11. december 2003 den 13. januar 2004
 i sag T-67/01, JCB Service mod Kommissionen for De
 i sag T-306/00, Conserve Italia Soc. coop. rl mod Kommis- Europæiske Fællesskaber (1)
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (»Konkurrence — artikel 81 EF — distributionsaftaler«)
 (»Landbrug — EUGFL — nedsættelse af en finansiel støtte
 — begrundelse — fejlvurdering af de faktiske omstændighe- (2004/C 85/44)
 der — proportionalitetsprincippet«)
 (Processprog: engelsk)
 (2004/C 85/43)
 (Processprog: italiensk) I sag T-67/01, JCB Service, Rocester, Staffordshire (Det For-
 enede Kongerige), ved R. Fowler, QC, barrister R. Anderson,
 solicitor L. Carstensen, og først solicitor M. Israel, derefter
 solicitor S. Smith, og med valgt adresse i Luxembourg, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 I sag T-306/00, Conserve Italia Soc. coop. rl, San Lazzaro di gede: A. Whelan og S. Rating), angående en påstand om
 Savena (Italien), ved advokaterne M. Averani, A. Pisaneschi og principalt annullation af Kommissionens beslutning 2002/
 S. Zunarelli, og med valgt adresse i Luxembourg, mod 190/EF af 21. december 2000 om en procedure i henhold til
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- EF-traktatens artikel 81 (sag COMP.F.1/35.918 — JCB) (EFT
 gede: L. Visaggio og M. Moretto), hvori der er nedlagt påstand 2002 L 69, s. 1), subsidiært delvis annullation af samme
 om annullation af Kommissionens beslutning K(2000) 1752 beslutning og forholdsmæssig nedsættelse af den bøde, som
 af 11. juli 2000 om nedsættelse af den støtte fra EUGFL, er blevet pålagt JCB Service, har Retten (Første Afdeling),
 Udviklingssektionen, som blev ydet inden for rammerne af sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf, og dommerne
 projekt nr. 88.41.IT.002.0 om »teknisk modernisering af et J. Azizi og H. Legal; justitssekretær: J. Plingers, den 13. januar
 center for forarbejdning af produkter inden for sektoren for 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 frugt og grøntsager i Alseno (Piacenza)«, har Retten (Femte
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R. García-Valde-
 1) Artikel 1, litra c), d) og e), samt artikel 3, litra d) og e), i
 casas, og dommerne P. Lindh og J.D. Cooke; justitssekretær:
 Kommissionens beslutning 2002/190/EF af 21. december
 fuldmægtig J. Plingers, den 11. december 2003 afsagt dom,
 2000 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81
 hvis konklusion lyder således:
 (sag COMP.F.1/35.918 — JCB) annulleres.
 1) Kommissionens beslutning K(2000) 1752 af 11. juli 2000 2) Den bøde, som er pålagt sagsøgeren ved artikel 4 i beslutning
 om nedsættelse af den støtte fra EUGFL, Udviklingssektionen, 2002/190, nedsættes til 30 mio. EUR.
 som blev ydet inden for rammerne af projekt
 nr. 88.41.IT.002.0 om »teknisk modernisering af et center for 3) Det er ikke fornødent at træffe afgørelse vedrørende påstandene
 forarbejdning af produkter inden for sektoren for frugt og om fremlæggelse af visse dokumenter i sagen, som Kommissio-
 grøntsager i Alseno (Piacenza)«, annulleres. nen har nægtet sagsøgeren aktindsigt i under den administrative
 procedure.
 2) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler fire
 4) I øvrigt frifindes Kommissionen.
 femtedele af sagsøgerens omkostninger.
 5) Sagsøgeren bærer tre fjerdedele af sine egne omkostninger.
 3) Sagsøgeren bærer en femtedel af sine egne omkostninger.
 6) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler en
 fjerdedel af sagsøgerens omkostninger.
 (1) EFT C 355 af 9.12.2000.
 (1) EFT C 186 af 30.6.2001.


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/50
 Sag anlagt den 29. april 2014 — Buderus Guss mod Kommissionen
 (Sag T-302/14)
 2014/C 223/53
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Buderus Guss GmbH (Breidenbach, Tyskland) (ved advokaterne D. Greinacher, J. Martin og B. Scholtka)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure vedrørende støtte til el fra vedvarende energikilder og fra grubegas i henhold til loven om forrang for vedvarende energi (EEG) og reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere over for Forbundsrepublikken Tyskland — Statsstøtte SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) af 18. december 2013, offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 7. februar 2014, C 37, s. 73, annulleres i medfør af artikel 263, stk. 1, TEUF, for så vidt som Kommissionen kvalificerede den særlige godtgørelsesordning i EEG’s § § 40 og 41 som statsstøtte som omhandlet i artikel 107 TEUF.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til artikel 87, stk. 3, i Rettens procesreglement.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende: tilsidesættelse af artikel 107 TEUF
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen med urette har kvalificeret støtten til vedvarende energi i form af den afgiftsbaserede ordning såvel som den særlige godtgørelsesordning til reduktion af EEG-afgiften som støtte og derfor ikke burde have indledt den formelle undersøgelsesprocedure.
 —
 Sagsøgeren har herved anført, at Kommissionen i forbindelse med den foreløbige vurdering af spørgsmålet, om den særlige godtgørelsesordning udgjorde støtte, anlagde et åbenbart ukorrekt skøn, eftersom den særlige godtgørelsesordning som en undtagelse til EEG-afgiften ikke indebærer nogen fordel, som energiintensive forbrugere ikke ville have opnået under normale markedsvilkår.
 —
 Sagsøgeren har videre anført, at statsmidler ikke var berørt. Eftersom allerede indtægterne fra EEG-afgiften ikke udgjorde statsmidler, kunne undtagelsen for energiintensive forbrugere heller ikke berøre statsmidler.
 —
 Sagsøgeren har desuden gjort gældende, at den særlige godtgørelsesordning heller ikke er konkurrencefordrejende. Den fastsætter højest de konkurrencebetingelser, som ville gøre sig gældende uden EEG-afgiften.
 2.
 Andet anbringende: tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
 —
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen med vedtagelsen af afgørelsen ligeledes har tilsidesat princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. Den tyske ordning til støtte af vedvarende energi er allerede blevet undergivet en indgående støtteretlig undersøgelse. I forbindelse med denne undersøgelse konkluderede Kommissionen i 2002, at ordningen ikke er forbundet med en overførsel af statsmidler. Eftersom EEG 2012 i denne henseende ikke indeholder nogen væsentlige ændringer af den daværende retstilstand, burde de berørte økonomiske operatører kunne forvente, at der ikke blev foretaget en fornyet undersøgelse, men at ordningen ville fortsætte.
 3.
 Tredje anbringende: magtfordrejning
 Endelig er det sagsøgerens opfattelse, at Kommissionen har misbrugt de skønsbeføjelser, som den er tillagt i artikel 107 TEUF og 108 TEUF. Med indledningen af undersøgelsesproceduren forfølger Kommissionen i det væsentlige det mål at opnå en grundlæggende harmonisering af støtte til el fra vedvarende energi. Dette grundlæggende mål fremgår også af det nye udkast til retningslinjer for miljø- og energistøtte, hvori Kommissionen for første gang fastsætter detaljerede bestemmelser for støtte til vedvarende energi. Kommissionen skal imidlertid med henblik på en harmonisering anvende den til dette formål fastsatte procedure for tilnærmelse af lovgivningerne i henhold til artikel 116 TEUF og 117 TEUF.


text:
9.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/22
 Sag anlagt den 11. januar 2011 — Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag F-3/11)
 2011/C 113/45
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat G. Cipressa)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af den stiltiende afgørelse om afslag på sagsøgerens anmodning af 15. marts 2010 og en påstand om erstatning for den lidte skade.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den afgørelse, uanset dens grundlag, hvorved Kommission meddelte afslag på sagsøgerens anmodning af 15. marts 2010 fremsendt til ansættelsesmyndigheden ved Kommissionen, annulleres.
 —
 Om fornødent annulleres Kommissionens afslag på klagen af 5. august 2010.
 —
 Om fornødent annulleres det notat af 24. august 2010, der var affattet på italiensk, og som sagsøgeren modtog efter den 1. oktober 2010.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for den skade, der uberettiget er forvoldt sagsøgeren ved hver enkelt af de anfægtede afgørelser, og så meget mere ved deres samlede virkning, idet sagsøgeren tilkendes et beløb på 1 000 EUR eller det større eller mindre beløb, som Personaleretten finder ret og rimeligt.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
7.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 406/11
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 15. oktober 2015 — Juan Miguel Iglesias Gutiérrez (C-352/14), Elisabet Rion Bea (C-353/14) mod Bankia SA, Sección Sindical UGT, Sección Sindical CCOO, Sección Sindical ACCAM, Sección Sindical CSICA, Sección Sindical SATE og Fondo de Garantía Salarial (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa — Spanien)
 (Forenede sager C-352/14 og C-353/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 107 TEUF og 108 TEUF - finanskrise - støtte til finanssektoren - en støttes forenelighed med det indre marked - Europa-Kommissionens beslutning - finansiel enhed omfattet af en omstruktureringsproces - afskedigelse af en arbejdstager - national lovgivning om størrelsen af fratrædelsesgodtgørelser))
 (2015/C 406/11)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Juan Miguel Iglesias Gutiérrez (C-352/14) og Elisabet Rion Bea (C- 353/14)
 Sagsøgte: Bankia SA, Sección Sindical UGT, Sección Sindical CCOO, Sección Sindical ACCAM, Sección Sindical CSICA, Sección Sindical SATE og Fondo de Garantía Salarial
 Konklusion
 Kommissionens beslutning C(2012) 8764 final af 28. november 2012 om støtte fra de spanske myndigheder til omstrukturering og rekapitalisering af BFA-koncernen og artikel 107 TEUF og 108 TEUF, hvorpå denne beslutning er baseret, er ikke i forbindelse med en tvist vedrørende en kollektiv afskedigelse, som henhører under denne beslutnings anvendelsesområde, til hinder for anvendelsen af en national lovgivning, som fastsætter størrelsen af den godtgørelse, der skal betales til en arbejdstager, når hans afskedigelse anses for uberettiget, til et beløb, som er højere end det lovbestemte minimum.
 (1) EUT C 339 af 29.9.2014.


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/24
 Sag anlagt den 29. januar 2010 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik
 (Sag C-50/10)
 2010/C 100/36
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A. Alcover San Pedro og C. Zadra, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF af 15. januar 2008 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (1), idet den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de kompetente myndigheder ved hjælp af godkendelser i overensstemmelse med artikel 6 og 8 eller på passende måde ved at revurdere og om nødvendigt ajourføre vilkårene sørger for, at bestående anlæg drives i overensstemmelse med kravene i direktivets artikel 3, 7, 9, 10 og 13, artikel 14, litra a) og b), samt artikel 15, stk. 2.
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Artikel 5, stk.1, i direktivet bestemmer, at medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de kompetente myndigheder ved hjælp af godkendelser i overensstemmelse med artikel 6 og 8 eller på passende måde ved at revurdere og om nødvendigt ajourføre vilkårene sørger for, at bestående anlæg senest 30. oktober 2007 drives i overensstemmelse med kravene i samme direktivs artikel 2, stk. 4.
 Til trods herfor har den italienske regering i januar 2010 og nærmere bestemt på tidspunktet for indgivelsen af denne stævning endnu ikke fuldstændigt opfyldt sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 5, stk. 1.
 (1) EUT L 24, s. 8.


text:
31.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/8
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 8. juni 2017 — Vinyls Italia SpA, under likvidation mod Mediterranea di Navigazione SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Ordinario di Venezia — Italien)
 (Sag C-54/16) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - insolvensbehandling - forordning (EF) nr. 1346/2000 - artikel 4 og 13 - handlinger, som er til skade for alle kreditorerne - betingelser, hvorunder den omhandlede handling kan anfægtes - handling undergivet lovgivningen i en anden medlemsstat end den, hvor insolvensbehandlingen er indledt - handling, der ikke kan anfægtes på grundlag af denne lovgivning - forordning (EF) nr. 593/2008 - artikel 3, stk. 3 - lovgivning valgt af parterne - lokalisering af alle elementer med relevans for sagen i den stat, hvor insolvensbehandlingen er indledt - betydning))
 (2017/C 249/11)
 Processprog: italien
 Den forelæggende ret
 Tribunale Ordinario di Venezia
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Vinyls Italia SpA, under likvidation
 Sagsøgt: Mediterranea di Navigazione SpA
 Konklusion
 1)
 Artikel 13 i Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om insolvensbehandling skal fortolkes således, at spørgsmålet om, i hvilken form og inden for hvilken frist den, der nyder godt af en handling, som er til skade for alle kreditorerne, skal rejse en indsigelse i medfør af denne artikel for at modsætte sig en sag med henblik på omstødelse af denne handling efter lex fori concursus, og spørgsmålet om, hvorvidt denne artikel også kan anvendes ex officio af den kompetente ret, i givet fald efter udløbet af den frist, der er fastsat for den berørte part, henhører under den processuelle lovgivning for den medlemsstat, på hvis område sagen verserer. Denne lovgivning må imidlertid ikke være mindre gunstig end den, som regulerer tilsvarende situationer, der er underlagt den nationale lovgivning (ækvivalensprincippet), og den må i praksis ikke umuliggøre eller uforholdsmæssigt vanskeliggøre udøvelsen af rettigheder, der er tillagt ved EU-retten (effektivitetsprincippet), hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve.
 2)
 Artikel 13 i forordning nr. 1346/2000 skal fortolkes således, at den part, som har bevisbyrden, når lex causae gør det muligt at anfægte en angiveligt skadelig handling, skal godtgøre, at de betingelser, der kræves for, at et søgsmål anlagt til prøvelse af denne handling kan tages til følge, og som afviger fra dem, der er fastsat ved lex fori concursus, konkret ikke er opfyldt.
 3)
 Artikel 13 i forordning nr. 1346/2000 kan med føje påberåbes, når parterne i en kontrakt, der har deres hjemsted i én og samme medlemsstat, på hvis område alle de andre relevante elementer i den pågældende situation ligeledes er lokaliseret, for denne kontrakt har valgt en anden medlemsstats lovgivning som anvendelig lovgivning, på den betingelse, at disse parter ikke har valgt denne lov på en måde, der er udtryk for svig eller misbrug, hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve.
 (1) EUT C 156 af 2.5.2016.


text:
13.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 238/19
 Sag anlagt den 23. maj 2011 — Bopp mod KHIM (Ottekant med grønne kanter)
 (Sag T-263/11)
 2011/C 238/34
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Carsten Bopp (Glashütten, Tyskland) (ved advokat C. Russ)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 11. marts 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 605/2010-4), annulleres
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærke, der gengiver en ottekant med grønne kanter — ansøgning nr. 8 248 965
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgning om registrering
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk.1, litra b) og c), i forordning nr. 207/2009, idet det ansøgte varemærke som følge af sin identificerbare og konturløse fremstilling har fornødent særpræg.


text:
8.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 379/21
 Rettens dom af 25. oktober 2012 — Arbos mod Kommissionen
 (Sag T-161/06) (1)
 (Erstatningssøgsmål - kultur 2000-programmet - støtte ydet inden for rammerne af projekter - krav om betaling af forskellige beløb - procesreglementets artikel 44, stk. 1, litra c) - afvisning)
 2012/C 379/35
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater (Klagenfurt, Østrig) (ved advokat H. Karl)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved L. Pignataro Nolin og I. Kaufmann-Bühler, derefter ved L. Pignataro-Nolin og W. Mölls og endelig ved W. Mölls og D. Roussanov, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Sag med påstand om, at Kommissionen tilpligtes at betale dels et beløb på 38 545,42 EUR med rente 12 % fra den 1. januar 2001 og på 27 618,91 EUR med rente 12 % fra den 1. marts 2003, dels et beløb på 26 459,38 EUR til dækning af advokathonorarer i forbindelse med den administrative procedure.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 212 af 2.9.2006.


text:
1.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 290/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Audiencia Provincial de Barcelona (Spanien) den 1. august 2011 — Pedro Espada Sánchez m.fl. mod Iberia Líneas Aéreas de España S.A.
 (Sag C-410/11)
 2011/C 290/11
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Audiencia Provincial de Barcelona
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Pedro Espada Sánchez m.fl.
 Sagsøgt: Iberia Líneas Aéreas de España S.A.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal begrænsningen på 1 000 særlige trækningsrettigheder i artikel 22, stk. 2, i konventionen om indførelse af visse ensartede regler for international luftbefordring (Montréalkonventionen) for luftfartsselskabets erstatningsansvar i tilfælde af ødelæggelse, bortkomst eller beskadigelse af bagagen, sammenholdt med samme konventions artikel 3, stk. 3, fortolkes som en maksimumgrænse for hver af passagererne, i tilfælde hvor flere personer rejser og checker ind sammen, idet de deler bagage, uanset om det antal bagagestykker, der checkes ind, er lavere end det faktiske antal rejsende?
 2)
 Eller skal den i ovennævnte bestemmelse indeholdte grænse for erstatningsansvaret fortolkes på den måde, at der for hvert enkelt stykke indchecket bagage kun kan være en passager, der har beføjelse til at kræve erstatning, og følgelig — idet den maksimale grænse for hver passager anvendes — selv om det godtgøres, at den bortkomne bagage, der er forsynet med én identificeringsmærkeseddel, tilhører mere end én passager?


text:
19.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/4
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 29. april 2010 — Dansk Transport og Logistik mod Skatteministeriet (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Østre Landsret — Danmark)
 (Sag C-230/08) (1)
 (Fællesskabets toldkodeks - artikel 202, artikel 215, stk. 1 og 3, artikel 217, stk. 1, og artikel 233, stk. 1, litra d) - begrebet varer, der »beslaglægges og samtidig eller senere konfiskeres« - gennemførelsesforordningen til toldkodeksen - artikel 867a - direktiv 92/12/EØF - artikel 5, stk. 1 og 2, artikel 6, artikel 7, stk. 1, artikel 8 og 9 - sjette momsdirektiv - artikel 7, artikel 10, stk. 3, og artikel 16, stk. 1 - ikke-forskriftsmæssig indførsel af varer - godstransport på grundlag af et TIR-carnet - beslaglæggelse og destruktion - fastlæggelse af den medlemsstat, hvori toldskylden samt fordringerne på punktafgift og moms opstår - ophør af told- og afgiftsskyld)
 (2010/C 161/06)
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Østre Landsret
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Dansk Transport og Logistik
 Sagsøgt: Skatteministeriet
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Østre Landsret — fortolkning af artikel 215 og 233 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1), artikel 454 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 253, s. 1), artikel 5 og 6 i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (EFT L 76, s. 1) samt artikel 7 og 10 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — ophør af told- og afgiftsskyld i forbindelse med konfiskation og destruktion foretaget af en medlemsstats myndigheder ved ikke-forskriftsmæssig indførsel af varer til Fællesskabets toldområde
 Konklusion
 1)
 Varer, der ved deres indførsel til Fællesskabets toldområde er taget i bevaring af de lokale told- og skattemyndigheder i den zone, hvor det første toldsted ved Fællesskabets ydre grænse er beliggende, og som samtidig eller senere destrueres af myndighederne, uden at de har været ude af deres besiddelse, er omfattet af begrebet varer, der »beslaglægges og samtidig eller senere konfiskeres«, i artikel 233, stk. 1, litra d), i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 955/1999 af 13. april 1999, således at toldskylden ophører i medfør af denne bestemmelse.
 2)
 Artikel 5, stk. 1, tredje afsnit, og artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed, som ændret ved Rådets direktiv 96/99/EF af 30. december 1996, skal fortolkes således, at varer, som beslaglægges af de lokale told- og skattemyndigheder ved deres indførsel til Fællesskabets område og samtidig eller senere destrueres af myndighederne, uden at de har været ude af deres besiddelse, skal anses for ikke at være blevet indført til Fællesskabet, således at punktafgiftspligten ikke er indtrådt for disse varers vedkommende. Varer, som beslaglægges efter deres ikke-forskriftsmæssige indførsel til dette område, dvs. efter at varerne har forladt den zone, hvor det første toldsted inden for Fællesskabets toldområde er beliggende, og som samtidig eller senere destrueres af myndighederne, uden at de har været ude af deres besiddelse, skal ikke anses for at være under »en ordning med suspension af punktafgifter«, jf. nævnte direktivs artikel 5, stk. 2, første afsnit, og artikel 6, stk. 1, litra c), sammenholdt med artikel 84, stk. 1, litra a), og artikel 98 i forordning nr. 2913/92, som ændret ved forordning nr. 955/1999, samt artikel 867a i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2913/92, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1662/1999 af 28. juli 1999, og derfor er punktafgiftspligten indtrådt for disse varer og punktafgiften forfalden til betaling.
 3)
 Artikel 2, nr. 2), artikel 7 og artikel 10, stk. 3, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 1999/85/EF af 22. oktober 1999, skal fortolkes således, at varer, som beslaglægges af de lokale told- og skattemyndigheder ved deres indførsel til Fællesskabets område og samtidig eller senere destrueres af myndighederne, uden at de har været ude af deres besiddelse, skal anses for ikke at være blevet indført til Fællesskabet, således at merværdiafgiftspligten ikke er indtrådt for disse varers vedkommende, og denne afgift derfor ikke er forfalden til betaling. Dog skal bestemmelserne i nævnte direktivs artikel 10, stk. 3, andet afsnit, og artikel 16, stk. 1, punkt B, litra c), sammenholdt med artikel 867a i forordning nr. 2454/93, som ændret ved forordning nr. 1662/1999, fortolkes således, at for varer, som beslaglægges af myndighederne efter deres ikke-forskriftsmæssige indførsel til dette område, dvs. efter at varerne har forladt den zone, hvor det første toldsted inden for Fællesskabets toldområde er beliggende, og som samtidig eller senere destrueres af de nævnte myndigheder, uden at de har været ude af deres besiddelse, er merværdiafgiftspligten indtrådt og afgiften forfalden til betaling, selv om varerne senere henføres til en toldoplagsprocedure.
 4)
 Artikel 202, artikel 215, stk. 1 og 3, og artikel 217 i forordning nr. 2913/92, som ændret ved forordning nr. 955/1999, samt artikel 7, stk. 2, og artikel 10, stk. 3, i sjette direktiv 77/388, som ændret ved direktiv 1999/85, skal fortolkes således, at det er myndighederne i den medlemsstat ved Fællesskabets ydre grænse, via hvilken varerne er blevet ikke-forskriftsmæssigt indført til Fællesskabets toldområde, der er kompetente til at opkræve toldskyld og merværdiafgift, også selv om varerne derefter blev transporteret til en anden medlemsstat, hvor de blev opdaget og beslaglagt. Artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i direktiv 92/12, som ændret ved direktiv 96/99, skal fortolkes således, at myndighederne i sidstnævnte medlemsstat er kompetente til at opkræve punktafgift, forudsat at varerne er oplagt til erhvervsmæssige formål. Det tilkommer den forelæggende ret at afgøre, om denne betingelse er opfyldt i den tvist, den skal påkende.
 (1) EUT C 197 af 2.8.2008.


text:
18.11.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/25
 Appel iværksat den 13. september 2006 af Thomas Faherty til prøvelse af dom afsagt den 13. juni 2006 af Retten i Første Instans (Første Afdeling) i de forenede sager T-218/03 — T-240/03, Cathal Boyle m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-373/06 P)
 (2006/C 281/40)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Thomas Faherty (ved P. Gallagher, SC, A. Collins, SC, og solicitor D. Barry)
 De andre part i appelsagen: Irland, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dommen afsagt af Retten i Første Instans den 13. juni 2006, sag T-224/03, Thomas Faherty mod Kommissionen, ophæves for så vidt som den afviste den af Thomas Faherty anlagte sag om annullation af Kommissionens beslutning 2003/245/EF (1) af 4. april 2003 om de anmodninger, Kommissionen har modtaget om forøgelse af FUP IV-målene af hensyn til forbedringer vedrørende sikkerhed, navigation til søs, hygiejne, produktkvalitet og arbejdsforhold for fartøjer med en længde overalt på mere end 12 m, da beslutningen fandt anvendelse på sikkerhedskapacitetsansøgningen for et foreslået nyt RSW-fartøj til erstatning for MFV Westward Isle, og pålagde ham at betale sagens omkostninger.
 —
 Kommissionens beslutning 2003/245/EF af 4. april 2003 om de anmodninger, Kommissionen har modtaget om forøgelse af FUP IV-målene af hensyn til forbedringer vedrørende sikkerhed, navigation til søs, hygiejne, produktkvalitet og arbejdsforhold for fartøjer med en længde overalt på mere end 12 m annulleres, da beslutningen fandt anvendelse på sikkerhedskapacitetsansøgningen for et foreslået nyt RSW-fartøj til erstatning for MFV Westward Isle.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Appellanten har gjort gældende, at dommen afsagt af Retten i Første Instans bør ophæves af følgende grunde:
 Ved at træffe afgørelse om appellantens søgsmålsinteresse under henvisning til datoen for vedtagelsen af beslutning 2003/245 og ikke til datoen, da ansøgningen blev indsendt, har Retten i Første Instans anvendt et urigtigt retligt kriterium.
 Retten begik en materiel fejl, hvilket fremgår af de indgivne dokumenter, nemlig vedrørende appellantens ejerskab af MFV »Westward Isle«, hvilket gennem hele forløbet var relevant for ansøgningen.
 Der er ingen retlige holdepunkter for konstateringen af, at appellanten ikke var individuelt berørt af beslutning 2003/245, »idet de omhandlede fartøjer ikke eksisterer«, og modsiges desuden af Rettens begrundelse i dommen.
 Appellanten er, og har hele tiden været, ejer af MFV »Westward Isle«. Appellanten kan derfor ikke siges at have mistet den interesse, han utvivlsomt havde, da han anlagde sag om annullation af beslutning 2003/245 i det omfang, det havde indvirkning på hans ansøgning om sikkerhedstonnage i forhold til det forslåede MFV »Westward Isle«.
 Retten i Første Instans begik en fejl, da den fastslog, at appellanten ikke havde adgang til at få en påstand om annullation af beslutning 2003/245 prøvet, pga. de skridt han havde truffet for at begrænse tab og skade, som var pådraget som følge af denne foranstaltning.
 (1) EUT L 90, s. 48.


text:
4.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 300/49
 Sag anlagt den 5. oktober 2004 af Air One S.p.A. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-395/04)
 (2004/C 300/95)
 Processprog: italiensk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 5. oktober 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Air One S.p.A. ved avvocati Gianluca Belotti og Matteo Padellaro.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Kommissionen har tilsidesat sine forpligtelser ifølge EF-traktaten, idet den ikke — trods formel opfordring hertil — har truffet beslutning efter Air One's klage af den 22. december 2003 vedrørende ulovlig statsstøtte, som de italienske myndigheder har tildelt luftfartselskaber Ryanair.
 —
 Det fastslås, at Kommissionen uden yderligere forsinkelser skal tage stilling dels til sagsøgerens klage ved at udstede en formel retsakt herom, dels til begæringen om foreløbige forholdsregler.
 —
 Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder til at betale sagens omkostninger, selv hvis der ikke skal afsiges dom, fordi Kommissionen har vedtaget en beslutning før domsafsigelse i nærværende sag.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har til støtte for passivitetspåstanden gjort gældende, at selskabet ved skrivelse af 22. december 2003 fremsendte en klage til Kommissionen vedrørende ulovlig støtte, som luftfartsselskabet Ryanair havde fået tildelt fra forskellige italienske lufthavne i form af yderst fordelagtige lufthavnsskatter og priser for ydelser, som var præsteret ved mellemlanding i Italien, og undertiden i form af omkostningsfrihed.
 Da Kommissionen ikke tog stilling til klagen, opfordrede Air One formelt Kommissionen til at træffe afgørelse om klagen i henhold til artikel 232 EF. Da der var gået fire måneder uden fremskridt, besluttede Air One sig for at anlægge sag ved Retten.
 Sagsøgeren har herved understreget, at en periode på ni måneder, uden at selskabet har modtaget svar, og uden at Kommissionen — stillet over for en detaljeret klage vedrørende omstændigheder, der for en stor del og i tilsvarende sager allerede var blevet betragtet som statsstøtte af Kommissionen — havde besluttet at gribe ind over for de italienske myndigheder i forbindelse med den hævdede ulovlige støtte, som højst sandsynlig ikke var forenelig med fællesmarkedet, bør sanktioneres af Retten.
 Sagsøgeren har endvidere anført, at den anfægtede støtte blev tildelt en virksomhed i luftfartsektoren, som i dag er genstand for en særlig opmærksomhed fra Kommissionens side, bl.a. for så vidt angår statsstøtte.


text:
Nr . C 268/ 10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14 . 10 . 95
 Rådets direktiv 92/3 l /EØF af 28 . april 1992 om ændring af 1 ) Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i
 direktiv 89/336/EØF ( EFT L 126 , s . 11 ) og EF-traktatens henhold til EF-traktaten, idet den ikke inden for den
 artikel 189, idet det ikke har vedtaget de love og administra fastsatte frist har udstedt de love og administrative
 tive bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme
 nævnte direktiver, har Domstolen, sammensat af afdelings Rådets direktiv 91 /263/EØF af 29. april 1991 om
 formanden, C. Gulmann, og dommerne P. Jann, J. C. indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning
 Moitinho de Almeida, D. A. O. Edward og L. Sevón om teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse af
 ( refererende dommer); generaladvokat: G. Kosmas; justits udstyrets overensstemmelse.
 sekretær : R. Grass, den 11 . august 1995 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således : 2 ) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostnin
 ger.
 1 ) Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 artikel 12, stk . 1 , i Rådets direktiv 89/336/EØF af3 , maj (M EFT nr. C 316 af 12 . 11 . 1994 .
 1989 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes
 lovgivning om elektromagnetisk kompatibilitet, arti
 kel 2, stk . 1 , i Rådets direktiv 92/31 /EØF af 28. april
 1992 om ændring af direktiv 89/336/EØF og EF
 traktatens artikel 1 89, idet det ikke har vedtaget de love
 og administrative bestemmelser, der er nødvendige for Sag anlagt den 2 , juli 1995 af Giorgio Bernardi mod
 at efterkomme de nævnte direktiver. Europa-Parlamentet
 ( Sag C-228/95 )
 2 ) Irland betaler sagens omkostninger. ( 95/C 268/21 )
 (') EFT nr . C 288 af 15 . 10 . 1994 .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2 , juli
 1995 anlagt sag mod Europa-Parlamentet af Giorgio
 Bernardi, Luxembourg, ved advokat Giancarlo Lattanzi ,
 Massa-Carrara ( Italien ), og med valgt adresse i Luxembourg
 på adressen 33 , rue Godchaux.
 DOMSTOLENS DOM
 Sagsøgeren har bl . a . nedlagt påstand om annullation af
 ( Sjette Afdeling ) meddelelsen om » indkaldelse af ansøgninger med henblik
 af 11 . august 1995 på udnævnelse af den europæiske ombudsmand « ( 1 ) og af
 alle dermed forbundne og efterfølgende retsakter.
 i sag C-260/94 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber mod Den Hellenske Republik ( J )
 Ved kendelse af 11 . juli 1995 har Domstolen i medfør af
 (Traktatbrud — direktiv 91/263/EØF — manglende gen artikel 47 i statutten for EF-Domstolen henvist sagen til
 nemførelse) Retten i Første Instans .
 ( 95/C 268/20 )
 (!) EFT nr . C 127 af 23 . 5 . 1995 , s . 4 .
 (Processprog: græsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 I sag C-260/94 , Kommissionen for De Europæiske Fælles afsagt den 24. maj 1995 af Diikitiko Protodikio, Athen, i
 skaber, ved Dimitrios Gouloussis, og Anders Christian sagen P. Moskof AE, Stavroupolis, Thessaloniki, mod
 Jessen, som befuldmægtigede , mod Den Hellenske Repu Ethnikos Organismos Kapnou
 blik, ved Panagiotis Mylonopoulos og Ioanna Kiki, som
 ( Sag C-244/95 )
 befuldmægtigede, angående en påstand om, at det fastslås,
 at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i ( 95/C 268/22 )
 henhold til EF-traktaten, idet den ikke inden for den
 fastsatte frist har udstedt eller, subsidiært, meddelt Kom Ved dom afsagt den 24 . maj 1995 , indgået til Domstolens
 missionen de love og administrative bestemmelser, der er Justitskontor den 12 . juli 1995 , har Diikitiko Protodikio,
 nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv 91 /263/EØF Athen, i sagen P. Moskof AE, Stavroupolis, Thessaloniki,
 af 29 . april 1991 om indbyrdes tilnærmelse af medlemssta mod Ethnikos Organismos Kapnou forelagt De Europæiske
 ternes lovgivning om teleterminaludstyr samt gensidig Fællesskabers Domstol en anmodning om en præjudiciel
 anerkendelse af udstyrets overensstemmelse ( EFT L 128 , afgørelse vedrørende gyldigheden af Kommissionens
 s . 1 ), har Domstolen, sammensat af afdelingsformanden, forordning ( EF ) nr . 3477/93 ( ! ) i det omfang, denne
 F. A. Schockweiler, og dommerne P. J. G. Kapteyn, G. F. forordning vedrører den landbrugsomregningskurs, der
 Mancini ( refererende dommer ), C. N. Kakouris og G. skal anvendes på præmien for tobak , som er høstet før
 Hirsch; generaladvokat: C. O. Lenz; justitssekretær: R. 1993-høsten, og som forlader kontrollen den 1 , juli 1993 og
 Grass, den 11 . august 1995 afsagt dom, hvis konklusion senere . Der er rejst tvivl om denne forordnings gyldighed af
 lyder således : følgende grunde :
 ---pagebreak--- 14 . 10 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 268/ 11
 A ) Kommissionens undladelse af at forelægge forordning 3 . Såfremt også dette spørgsmål skal besvares benæg
 ( EF ) nr . 3477/93 for Forvaltningskomitéen for Råtobak tende :
 som et forslag til forordning, der havde tilbagevirkende
 gyldighed . Kan et offentligretligt organ også direkte påberåbe sig
 artikel 4, stk . 1 og 2, jf. stk . 5 , i direktiv 77/388/EØF til
 B ) Tilsidesættelse af Rådets forordning ( EØF ) nr. 3813/92 støtte for at modsætte sig anvendelsen af en national
 og begrundelsen i Kommissionens forordning ( EF ) retsforskrift, såfremt anvendelsen af de nævnte direktiv
 nr. 3477/93 utilstrækkelig. bestemmelser ganske vist indirekte har en begunstigende
 virkning i kraft af fradraget for indgående afgift, men i
 C ) Tilsidesættelse af artikel 3 , stk . 1 , andet afsnit, nr. iv ), i øvrigt virker bebyrdende ?
 Rådets forordning ( EØF ) nr. 727/70, som ændret ved
 artikel 1 i Rådets forordning ( EØF ) nr. 1329/90 .
 (■) EFT nr. L 145 af 13 . 6 . 1977, s . 1 .
 D ) Tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 39 , stk . 1 ,
 litra c ).
 E) Tilsidesættelse af forbuddet mod at give EF's retsakter
 tilbagevirkende gyldighed .
 Appel iværksat den 24. juli 1995 af Europa-Parlamentet til
 F ) Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den prøvelse af dom afsagt den 30. maj 1995 af De Europæiske
 berettigede forventning. Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag
 T-289/94 , Angelo Innamorati mod Europa-Parlamentet
 G ) Tilsidesættelse af princippet om ligebehandling af de
 erhvervsdrivende i Fællesskabet . ( Sag C-254/95 P)
 ( 95/C 268/24 )
 Fî) Magtfordrejning.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 (') EFT nr . L 317 af 18 . 12 . 1993 , s . 30 . 24 . juli 1995 iværksat appel af Europa-Parlamentet ved
 Manfred Peter og José Luis Rufas Quintana , som befuld
 mægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Europa-Parlamentets Generalsekretariat, Kirchberg, til prø
 velse af dom afsagt den 30 . maj 1995 af De Europæiske
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Fællesskabers Ret i Første Instans ( Tredje Afdeling ) i sag
 afsagt den 21 . marts 1995 af Bundesfinanzhof — 11 . Af T-289/94 , Angelo Innamorati mod Europa-Parlamentet.
 deling — i sagen Finanzamt Augsburg-Stadt mod Marktge
 meinde Welden Appellanten har nedlagt følgende påstande :
 ( Sag C-247/95 )
 — den anfægtede afgørelse, nemlig dommen af 30 . maj
 ( 95/C 268 /23 )
 1 995 afsagt af Retten i Første Instans i sag T-289/94 ,
 Angelo Innamorati mod Europa-Parlamentet ( ] ), ophæ
 Ved kendelse afsagt den 21 . marts 1995 , indgået til ves
 Domstolens Justitskontor den 17. juli 1995 , har Bundesfi
 nanzhof — 11 . Afdeling — i sagen Finanzamt Augsburg — der gives Europa-Parlamentet medhold i de i første
 Stadt mod Marktgemeinde Welden forelagt De Europæiske instans nedlagte påstande, dvs.
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 relse af følgende spørgsmål : — Europa-Parlamentet frifindes
 — der træffes afgørelse om sagsomkostningerne i hen
 1 . Kan medlemsstaterne efter artikel 4 , stk . 5 , fjerde afsnit, hold til de gældende bestemmelser, og for så vidt
 i direktiv 77/388/EØF ( ] ) med hensyn til offentligretlige angår omkostningerne i anledning af sagens behand
 organer behandle afgiftsfritaget virksomhed, som det er ling ved Domstolen træffes afgørelse efter Domsto
 valgfrit at gøre afgiftspligtig, som en virksomhed, disse lens skøn .
 organer udøver i deres egenskab af offentlig myndighed,
 selv om de udøver denne virksomhed på samme retlige
 vilkår og på samme måde som private erhvervsdri Anbringender og væsentligste argumenter:
 vende ?
 Fællesskabsretten er blevet overtrådt, særligt i kraft af
 tilsidesættelse eller fejlagtig fortolkning af Domstolens og
 2 . Såfremt det første spørgsmål skal besvares benæg Rettens praksis med hensyn til begrundelse af administrative
 tende :
 afgørelser; en udvælgelseskomité er ikke forpligtet til at
 Kan omfanget af valgfriheden med hensyn til afgiftspå meddele de » kriterier « eller parametre for opgaverettelsen,
 som komitéen har ret til at fastsætte i relation til rettelsen af
 læggeise i henhold til artikel 13 , punkt C, stk . 2, i
 direktiv 77/388/EØF begrænses på en sådan måde, at en skriftlig prøve.
 den i direktivets artikel 13 , punkt C, stk . 1 , omhandlede
 virksomhed kun under bestemte betingelser kan betrag (M EFT nr. C 189 af 22 . 7 . 1995 , s . 15 .
 tes som en erhvervsmæssig virksomhed, såfremt den
 udøves af offentligretlige organer ?


text:
6.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/31
 Rettens dom af 15. december 2016 — Aldi mod EUIPO — Cantina Tollo (ALDIANO)
 (Sag T-391/15) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket ALDIANO - ældre EU-ordmærke ALDI - reel brug af det ældre varemærke - artikel 42, stk. 2, i forordning (EF) nr. 207/2009 - regel 22, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2868/95))
 (2017/C 038/42)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Tyskland) (ved advokaterne N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen og N. Bertram)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved M. Rajh, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Cantina Tollo SCA (Tollo, Italien) (ved advokaterne F. Celluprica og F. Fischetti)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 13. maj 2015 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1612/2014-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Aldi og Cantina Tollo
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Aldi GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 302 af 14.9.2015.


text:
8.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/26
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Högsta domstolen (Sverige) den 7. december 2015 — Länsförsäkringar AB mod A/S Matek
 (Sag C-654/15)
 (2016/C 048/31)
 Processprog: svensk
 Den forelæggende ret
 Högsta domstolen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Länsförsäkringar AB
 Sagsøgt: A/S Matek
 Præjudicielle spørgsmål
 Spørgsmålene vedrører fortolkningen og anvendelsen af artikel 9, stk.1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker i tilfælde, hvor tredjemand uden samtykke i forbindelse med erhvervsmæssig virksomhed anvender et tegn som ligner et EF-varemærke (1).
 Spørgsmålene er som følger:
 1.
 Har det nogen betydning for varemærkeindehaverens eneret, at han under perioden på fem år regnet fra registreringen, ikke har gjort reel brug af EF-varemærket i Unionen for varer eller tjenesteydelser, som er omfattet af registreringen?
 2.
 Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, på hvilke betingelser og på hvilken måde påvirker dette forhold eneretten?
 (1) EUT L 78, s. 1.


text:
C 68/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.3.2002
 Sag anlagt den 28. januar 2002 af Kommissionen for De Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine
 (Sag C-17/02) forpligtelser i henhold til artikel 2 i Kommissionens
 direktiv 2000/71/EF af 7. november 2000 om tilpasning
 til den tekniske udvikling af bilag I, II, III og IV til Europa-
 (2002/C 68/14) Parlamentets og Rådets direktiv 98/70/EF i henhold til
 bestemmelserne i direktivets artikel 10 (EFT L 287 af
 14.11.2000, s. 46), idet den ikke har udstedt eller i
 hvert fald underrettet Kommissionen om de love og
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 28. januar 2002 anlagt sag mod Den Italienske Republik af efterkomme direktivet.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Laura
 Pignataro og Stefan Rating, som befuldmægtigede. — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv
 1999/64/EF om ændring af direktiv 90/388/EØF med
 henblik på at sikre, at tele- og kabel-tv-net, der ejes af en Artikel 249 EF, hvorefter et direktiv med hensyn til det
 enkelt operatør, adskilles i retlig henseende, idet den ikke tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, som det
 har udstedt eller ikke underrettet Kommissionen om de rettes til, indebærer en forpligtelse for medlemsstaterne til at
 love og administrative bestemmelser, der er nødvendige overholde de gennemførelsesfrister, der er fastsat i direktiver.
 for at efterkomme direktivet. For så vidt angår ovennævnte direktiv udløb denne frist den
 1. januar 2001, uden at Den Italienske Republik havde udstedt
 — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- de bestemmelser, der var nødvendige for at efterkomme
 ninger. direktivet.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Artikel 249 EF, hvorefter et direktiv med hensyn til det
 tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, som det
 rettes til, indebærer en forpligtelse for medlemsstaterne til at Sag anlagt den 29. januar 2002 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 overholde de gennemførelsesfrister, der er fastsat i direktiver.
 For så vidt angår ovennævnte direktiv udløb denne frist den
 30. april 2000, uden at Den Italienske Republik havde udstedt (Sag C-22/02)
 de bestemmelser, der var nødvendige for at efterkomme
 direktivet.
 (2002/C 68/16)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 29. januar 2002 anlagt sag mod Den Italienske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio
 Sag anlagt den 29. januar 2002 af Kommissionen for De Valero Jordana og Roberto Amorosi, som befuldmægtigede.
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 (Sag C-21/02)
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine
 (2002/C 68/15) forpligtelser i henhold til artikel 12 i Europa-Parlamentets
 og Rådets direktiv 1999/94/EF af 13. december 1999 om
 adgang til forbrugeroplysninger om brændstoføkonomi
 og CO2-emissioner i forbindelse med markedsføring af
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den nye personbiler (EFT L 12 af 18.1.2000, s. 16) idet den
 29. januar 2002 anlagt sag mod Den Italienske Republik af ikke har udstedt eller i hvert fald ikke underrettet
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Kommissionen om de love og administrative bestemmel-
 Valero Jordana og Roberto Amorosi, som befuldmægtigede. ser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.


text:
4.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 153/29
 Sag anlagt den 13. maj 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-169/09)
 2009/C 153/56
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved S. Schønberg og M. Karanasou Apostolopoulou)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/32/EF af 6. juli 2005 om rammerne for fastlæggelse af krav til miljøvenligt design af energiforbrugende produkter og om ændring af Rådets direktiv 92/42/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/57/EF og 2000/55/EF (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2005/32/EF udløb den 10. august 2007.
 (1) EUT L 191 af 22.7.2005, s. 29.


text:
15.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 144/43
 RETTENS DOM — »udlejning og/eller leasing af databehandlingsudstyr; pro-
 grammering vedrørende reservation og afregning; trakte-
 ring af gæster; formidling og/eller reservation af værelser
 af 20. marts 2002 på hotel eller pensionat«, der henhører under klasse 42.
 2) I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 i sag T-356/00, DaimlerChrysler AG mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og De- 3) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen
 sign) (KHIM) (1) af Harmoniseringskontorets omkostninger. Harmoniserings-
 kontoret bærer den anden halvdel af sine egne omkostninger.
 (»EF-varemærker — ordet CARCARD — absolutte registre-
 ringshindringer — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (1) EFT C 28 af 27.1.2001.
 (EF) nr. 40/94«)
 (2002/C 144/90)
 (Processprog: tysk)
 RETTENS DOM
 af 20. marts 2002
 I sag T-356/00, DaimlerChrysler AG, Stuttgart (Tyskland), ved
 Rechtsanwalt S. Völker, mod Kontoret for Harmonisering i det i sag T-358/00, DaimlerChrysler AG mod Kontoret for
 Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtige- Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og De-
 de: A. von Mühlendahl og D. Schennen), angående en påstand sign) (KHIM) (1)
 om annullation af afgørelse af 12. september 2000 fra Tredje
 Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre
 Marked (Varemærker og Design) (sag R 477/1999-3) vedrøren- (»EF-varemærker — ordet TRUCKCARD — absolutte regi-
 de registrering af ordet CARCARD som EF-varemærke, har streringshindringer — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i
 Retten (Anden Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsfor- forordning (EF) nr. 40/94«)
 manden, R.M. Moura Ramos, og dommerne V. Tiili, J. Pirrung,
 P. Mengozzi og A.W.H. Meij; justitssekretær: H. Jung, den (2002/C 144/91)
 20. marts 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (Processprog: tysk)
 1) Afgørelsen af 12. september 2000 fra Tredje Appelkammer ved
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og
 Design) (sag R 477/1999-3) annulleres for så vidt angår
 følgende varer og tjenesteydelser: I sag T-358/00, DaimlerChrysler AG, Stuttgart (Tyskland), ved
 Rechtsanwalt S. Völker, mod Kontoret for Harmonisering i det
 Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtige-
 — »stationært og mobilt databehandlingsudstyr; program- de: A. von Mühlendahl og D. Schennen), angående en påstand
 mer lagret på databærere til redigering af data og/eller om annullation af afgørelse af 12. september 2000 fra Tredje
 tekst og/eller billeder«, der henhører under klasse 9 Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre
 Marked (Varemærker og Design) (sag R 569/1999-3) vedrøren-
 — »formidling og afregning af gebyrer, nemlig telefongebyrer; de registrering af ordet TRUCKCARD som EF-varemærke, har
 finansiering og afsætningsfinansiering samt formidling Retten (Anden Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 heraf; afregning af service - og garantiydelser«, der manden, R.M. Moura Ramos, og dommerne V. Tiili, J. Pirrung,
 henhører under klasse 36 P. Mengozzi og A.W.H. Meij; justitssekretær: H. Jung, den
 20. marts 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 — »formidling af service- og garantiydelser«, der henhører
 1) Afgørelsen af 12. september 2000 fra Tredje Appelkammer ved
 under klasse 37
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og
 Design) (sag R 569/1999-3) annulleres for så vidt angår
 — »formidling af tjenesteydelser inden for telekommunika- følgende varer og tjenesteydelser:
 tionsvirksomhed, nemlig telefonering, telefonsvarertjene-
 ster, oplysningstjenester; telekommunikationsvirksomhed, — »stationært og mobilt databehandlingsudstyr; program-
 nemlig telefonering, telefonsvarertjenester, oplysningstje- mer lagret på databærere til redigering af data og/eller
 nester«, der henhører under klasse 38 tekst og/eller billeder«, der henhører under klasse 9


text:
9 . 12 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 333/ 17
 Sag anlagt den 4. oktober 1995 af » P« mod Kommissionen nistrationens sagsbehandling udtryk for et ulovligt brud på
 for De Europæiske Fællesskaber den berettigede forventning, administrationen har skabt hos
 ( Sag T-181 /95 ) sagsøgeren .
 ( 95/C 333/32
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Sag anlagt den 4 . oktober 1995 af Giuseppe Carraro mod
 den 4 . oktober 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Europæiske Fællesskaber af » P « ved advokaterne Marie ( Sag T-183/95 )
 Vicelli og Jean-Pierre Spitzer, Paris, og med valgt adresse i 95/C 333/33 )
 Luxembourg hos advokat Aloysé May, 30, Grand-rue .
 (Processprog: italiensk)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Afregningskontorets afgørelse af 10 . februar 1995 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 annulleres . den 4 . oktober 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Giuseppe Carraro, tjeneste
 mand med tjenestested på Det Fælles Forskningscenter i
 — Afregningskontorets afgørelse af 5 . januar 1995 som
 Ispra og med bopæl i Varese, ved advokat med møderet for
 nærmere uddybet ved skrivelse af 30 . juni 1995 annul
 leres .
 Den Italienske Republiks Corte di Cassazione Giuseppe
 Marchesini, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat Ernest Arendt, 8—10, rue Mathias Hårdt.
 — Det fastslås, at sagsøgeren har ret til fuld godtgørelse af
 udgifter som følge af sygdom, herunder opholdsudgifter
 i forbindelse med behandling på psykiatrisk hospital og Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 konsultationer efter udskrivning indtil den 3 1 . december
 1999 . — Kommissionens stiltiende afvisning af at yde bistand i
 strid med vedtægtens artikel 24 , stk . 1 , for hvis
 — Kommissionen tilpligtes til at betale den del af udgif anvendelse alle betingelser har været opfyldt i det
 terne, sagsøgeren selv har måttet afholde . foreliggende tilfælde, annulleres .
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin — Kommissionen dømmes til at betale sagsøgeren erstat
 ger .
 ning for den ikke-økonomiske skade, han har lidt som
 følge af den ærekrænkende skrivelse, hvis indhold
 administrationen hidtil ikke officielt har dementeret,
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter idet tabet fastsættes til 10 000 ECU, og til at betale de
 sagsomkostninger, som sagsøgeren vil komme til at
 Sagsøgeren, der er enke efter en tjenestemand ved Fælles afholde ved sin indtræden i sagen for den nationale
 skaberne, og som siden 1984 har været indlagt på et hospital domstol, som kan ansættes til 3 000 ECU .
 på grund af en alvorlig sindssygdom, anfægter to afgørelser,
 hvorved den periode, for hvilken hun kan få godtgjort — Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostnin
 udgifter, og taksten herfor er blevet nedsat i forhold til, hvad ger .
 der hidtil er blevet godtgjort i forbindelse med sagsøgerens
 psykiatriske hospitalsbehandling.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren anfører for det første, at den administrative Sagsøgeren, der er tjenstemand i Kommissionen og gør
 sagsbehandling, der er gået forud for de anfægtede afgørel tjeneste i Afdelingen for Infrastruktur på Det Fælles
 ser, er behæftet med alvorlige fejl . Sagsøgte har således ikke Forskningscenter i Ispra, varetager opgaver som projektde
 forinden indhentet en udtalelse fra institutionens rådgi
 signer for omlægningsarbejde, vedligeholdelse og ombyg
 vende læge vedrørende sagsøgerens helbredstilstand og har ning af centrets bygninger og fører tilsyn med arbejder, der
 ikke givet hende lejlighed til på hensigtsmæssig måde at er givet i entreprise . I forbindelse med disse opgaver har
 fremkomme med sin opfattelse . Ved at anvende denne sagsøgeren fået i opdrag at kontrollere udførelsen af
 fremgangsmåde har sagsøgte tilsidesat væsentlige form arbejderne og udbetalingerne for udført arbejde i forbin
 forskrifter og sagsøgerens ret til at varetage sine interes delse med den kontrakt om omlægning af vestfløjen i
 ser .
 bygning 20/A, som Kommissionen har afsluttet med en
 ekstern lokal virksomhed .
 Sagsøgeren anfører ligeledes, at den gældende ordning er
 blevet tilsidesat. Sagsøgeren gør i denne forbindelse gæl Ved arbejdernes afslutning meddelte sagsøgeren, efter at
 dende, at det er udtryk for en fejlfortolkning, at de have kontrolleret arbejdernes forskriftsmæssige udførelse,
 anfægtede afgørelser er truffet med støtte i afsnit XV, stk . 3 , de af entreprenøren afholdte omkostninger og de under
 i bilag I til ordningen vedrørende sygesikring for tjeneste arbejdet skete betalinger, at betaling, med de arbejder, der
 mænd i De Europæiske Fællesskaber. Endvidere er admi ikke var udført, eller som var gennemført i mindre omfang


text:
14.1.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 10/27
 Sag anlagt den 17. oktober 2005 — Valero Jordana mod Kommissionen
 (Sag T-394/05)
 (2006/C 10/54)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Gregorio Valero Jordana (Bruxelles, Belgien) [ved: avocats M. Merola og I. van Schendel]
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af:
 a)
 den af generaldirektøren for Juridisk Tjeneste trufne afgørelse om ikke i forfremmelsesåret 2004 at tildele sagsøgeren prioritetspoints efter artikel 5, stk 2, litra a), i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til vedtægtens artikel 45, således som det fremgår af databasen Sysper 2, en afgørelse, som blev stadfæstet ved ansættelsesmyndighedens afgørelse af 16. november 2004 om afslag på den klage, sagsøgeren indgav den 4. oktober 2004.
 b)
 tildelingen af de appelpoints i forfremmelsesåret 2004, som blev tildelt af andre årsager end efter en bedømmelse af fortjenesterne i perioden, af prioritetspointene for arbejde i institutionens interesse og af overgangsprioritetspointene.
 c)
 for så vidt angår de i punkt b) anførte points, den på grundlag af fortjenester udfærdigede liste over tjenestemænd i lønklasse A5 i forfremmelsesåret 2004, som blev offentliggjort i Meddelelser fra Administrationen nr. 114-2004 af 20. september 2004 og nr. 119-2004 af 27. september 2004, og listen over tjenestemænd forfremmet til lønklasse A4 i forfremmelsesåret 2004, som blev offentliggjort i Meddelelser fra Administrationen nr. 130-2004 af 30. november 2004, samt af afgørelsen om ikke at opføre sagsøgeren på de nævnte lister.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren påberåbt sig anbringender, der svarer til de i sag T-385/04 (1) anførte.
 (1) EUT C 284 af 20.11.2004, s. 27.


text:
Nr. C 166/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31 . 5 . 97
 spørgsel, vedtager bestemmelser, der ikke kan afhjælpe den Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 pågældende virkning. Tillægspræmiebeløbet på 10 ECU
 for dyr på 108 kg opdrættet i Frankrig giver ikke på nogen Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 måde mulighed for at genoprette konkurrencen med for søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag
 eksempel dyr opdrættet i Nederlandene, som ved 138 kg T-16/97 (').
 kan sælges på det franske marked til en højere pris, ikke
 alene på grund af de ekstra kilo, men også på grund af (') EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 den bedre pris pr. kg, der tilbydes for dyr i bedre form, for
 hvilke der tillige oppebæres en præmie på 60 ECU.
 (<) EFT nr. C 94 af 22 . 3 . 1997, hhv. s . 20 , 21 og 22 .
 (2 ) Endnu ikke trykt i Tidende .
 (') Kommissionens forordning ( EF ) nr. 200/97 af 31 . januar 1997 Sag anlagt den 28 . marts 1997 af F. Javier Maeztu Nieva
 om ændring af forordning ( EØF ) nr. 3886/92 om gennemføre mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 lsesbestemmelser for præmieordningerne i oksekødssektoren ( Sag T-78/97)
 ( EFT nr. L 31 af 1 . 2 . 1997, s . 62 ).
 ( 97/C 166/41 )
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 28 . marts 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af F. Javier Maeztu Nieva,
 Sag anlagt den 27. marts 1997 af José Baiges Planas og 16 Bruxelles, ved advokat Nicolas Lhoëst, Bruxelles, og med
 andre sagsøgere mod Kommissionen for De Europæiske valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL,
 Fællesskaber 30, rue de Cessange .
 ( Sag T-77/97)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 ( 97/C 166/40 )
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 18 . juni
 1996 om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning
 (Processprog: fransk) om, at det blev overvejet, hvorvidt bestemmelsen i ved
 tægtens artikel 31 , stk. 2 , burde bringes i anvendelse .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er — Om nødvendigt annullation af Kommissionens afgø
 der den 27. marts 1 997 anlagt sag mod Kommissionen for relse af 27. december 1996 om udtrykkelig afvisning
 De Europæiske Fællesskaber af José Baiges Planas, Bruxel af sagsøgerens klage.
 les, Viviane Baretti-Piazzi , Rhode St . Genese ( Belgien ), Da
 vid Broderick, Bruxelles, Alessandro Buttice, Bruxelles, Pe — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin
 ter Grasmann, Bruxelles, Timothy Hayes, Wezembeek-Op ger.
 pem ( Belgien ), Louis Hersom, Bruxelles, Owen Jones,
 Bruxelles, Jean-Louis Levy-Gorgeot, Bereldange ( Luxem Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 bourg ), Saturno Mallia , Overijse ( Belgien ), Fernardo Maz
 za, Steinsel ( Luxembourg ), Yasmine Pire , Bruxelles, Willi Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 am Richer, Hoeilaart ( Belgien ), Josefa Rodriguez Portero, søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag
 Bruxelles, Robert Smyth, Sterrebeek ( Belgien ), Alain Van T-16/97 ( 1 ).
 Hamme, Grimbergen ( Belgien ), og Fionnuala Walker, Bru
 xelles, ved advokat Marc-Albert Lucas, Liège, og med (') EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat Evelyne Korn,
 21 , rue de Nassau .
 Hver af sagsøgerne har nedlagt følgende påstande :
 Sag anlagt den 28 . marts 1997 af Michael A. Köhler mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T- 79/97)
 — Annullation af Kommissionens afgørelse om ikke at
 imødekomme sagsøgerens ansøgning om ændret ind ( 97/C 166/42 )
 placering i lønklasse .
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 — Annullation af Kommissionens afgørelse om at afvise der den 28 . marts 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 sagsøgerens administrative klage . De Europæiske Fællesskaber af Michael A. Köhler, We
 zembeek-Oppem (Belgien ), ved advokat Nicolas Lhoëst,
 Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. Fiduciaire Myson SARL, 30 , rue de Cessange .


text:
5.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 72/11
 Sag anlagt den 16. december 2010 — Europa-Kommissionen mod Den Franske Republik
 (Sag C-596/10)
 2011/C 72/18
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved F. Dintilhac og M. Afonso, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Franske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 96-99 i momsdirektivet (1) og bilag III hertil, idet den anvender en nedsat momssats på transaktioner vedrørende enhovede dyr og navnlig heste, når de ikke sædvanligvis er bestemt til anvendelse i fødevarer eller i landbrugsproduktion.
 —
 Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har fremsat to klagepunkter til støtte for sit søgsmål om den nationale lovgivnings manglende overensstemmelse med momsdirektivet, idet der i lovgivningen dels er fastsat en nedsat sats på 5,5 % for virksomhed, der ikke er omfattet af undtagelserne i dette direktivs bilag III, dels en nedsat sats på 2,10 % for visse former for virksomhed.
 Med sit første klagepunkt har sagsøgeren gjort gældende, at ud over det forhold, at den franske lovgivning foreskriver anvendelse af en nedsat momssats på 5,5 % for transaktioner vedrørende levende enhovede dyr uden at sondre med hensyn til deres anvendelse, indeholder lovgivningen yderligere bestemmelser, der ikke er i overensstemmelse med momsdirektivet og nærmere bestemt med nr. 1) og 11) i bilag III til dette direktiv.
 Med sit andet klagepunkt har Kommissionen endvidere anfægtet den sagsøgtes administrative praksis, hvorefter der anvendes en sats på 2,10 % for salg til ikke-afgiftspligtige personer af levende dyr, der ikke er bestemt til slagter- og charcuteributikker, og navnlig på heste, der anvendes til væddeløb, konkurrence, hobbybrug og dressur.
 (1) Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1).