text:
23.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 65/40
 Sag anlagt den 12. december 2014 — Portugal mod Kommissionen
 (Sag T-810/14)
 (2015/C 065/55)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Den Portugisiske Republik (ved L. Inez Fernandes, J. Arsénio de Oliveira og S. Nunes de Almeida, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Betalingsanmodningen fra Europa-Kommissionens Generalsekretariat, som blev meddelt ved skrivelse 2014D/14507 af 6. oktober 2014, erklæres ugyldig.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført seks anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at Kommissionen uretmæssigt har tilegnet sig beføjelser, som henhører under Den Europæiske Unions retsinstanser, hvorfor der foreligger en kompetencemangel.
 2.
 Andet anbringende om, at der foreligger en tilsidesættelse af traktaterne eller af retsakterne vedrørende deres gennemførelse, idet nævnte anmodning beror på en kunstig opdeling af de virkninger, der følger af Domstolens dom i sag C-292/11.
 3.
 Tredje anbringende om, at der foreligger en tilsidesættelse af retskraften, idet anmodningen er vedtaget i strid med traktaterne eller retsakterne vedrørende deres gennemførelse.
 4.
 Fjerde anbringende om, at retssikkerhedsprincippet, princippet om stabiliteten i retsforhold og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, der er fastsat i EU-retten, ikke er overholdt.
 5.
 Femte anbringende om, at der foreligger en tilsidesættelse af princippet om forbud mod dobbelt straf, som er til hinder for, at der med en ny individuel retsakt opnås det, som ikke kunne opnås tidligere ved annullerende retsakter.
 6.
 Sjette anbringende om, at kompetencefordelingen mellem medlemsstaterne og Kommissionen ikke er overholdt, hvilket udgør en kompetencemangel, idet Kommissionen har forsøgt at begrænse medlemsstaternes beføjelse til at fastsætte en rimelig vacatio legis-periode.


text:
10.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/26
 Rettens dom af 24. juni 2015 — Infocit mod KHIM — DIN (DINKOOL)
 (Sag T-621/14) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket DINKOOL - det ældre internationale figurmærke DIN - det ældre nationale forretningskendetegn DIN - relative registreringshindringer - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 4, i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 262/35)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Infocit — Prestação de Serviços, Comércio Geral e Indústria, Lda (Luanda, Angola) (ved advokat A. Oliveira)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved M. Fischer, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: DIN — Deutsches Institut für Normung eV (Berlin, Tyskland) (ved advokat M. Bagh)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation til prøvelse af afgørelse truffet den 4. juni 2014 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1312/2013–2) vedrørende en indsigelsessag mellem DIN — Deutsches Institut für Normung eV og Infocit — Prestação de Serviços, Comércio Geral e Indústria, Lda.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Infocit — Prestação de Serviços, Comércio Geral e Indústria, Lda. bærer sine egne omkostninger og betaler omkostningerne afholdt af Harmoniseringskontoret.
 3)
 DIN — Deutsches Institut für Normung eV bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 351 af 6.10.2014.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
6.3.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 59/29
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter tør, Telefonica SA, havde gjort sig skyldig i forskellige former
 for misbrug af dominerende stilling i strid med artikel 82 EF
 ved at nægte at indgå en aftale om grænseoverskridende
 Som følge af Rettens dom i sag T-17/95 (1) har Kommissionen roaming (GSM) med sagsøgeren. Sagsøgeren ændrede senere
 vedtaget en ændring af reglerne vedrørende de kriterier, der klagen til en klage i henhold til artikel 86 EF, sammenholdt
 finder anvendelse ved udnævnelse i lønklasse og på løntrin med artikel 82 EF, 49 EF og 12 EF mod Spanien med påstand
 ved ansættelsen, hvilket gav Kommissionens tjenestemænd om, at Telefonica handlede efter anvisninger fra den spanske
 mulighed for at anmode om, at deres indplacering ved regering, som gør krav på at udøve territorialhøjhed over
 tiltrædelsen af tjenesten blev taget op til fornyet overvejelse. I Gibraltar.
 den anfægtede beslutning opretholdt Kommissionen sagsøge-
 rens indplacering i lønklasse A 7 ved sagsøgerens ansættelse
 og afviste følgelig en anmodning om ændret indplacering fra
 sagsøgerens side. Til støtte for sin påstand har sagsøgeren gjort gældende, at den
 anfægtede beslutning er behæftet med en række mangler som
 følge af åbenbart urigtige skøn. Sagsøgeren er af den opfattelse,
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort gældende, at den at Kommissionen med urette fandt, at Telefonica ikke er en
 anfægtede beslutning ikke er begrundet, at der er tale om et offentlig virksomhed eller har særlige rettigheder i henhold til
 åbenbart fejlskøn og forskelsbehandling mellem på den ene artikel 86 EF. Sagsøgeren har endvidere anført, at Telefonica
 side sagsøgeren selv, hvis anmodning om ændret indplacering indtager en dominerende stilling, og at afvisningen af at
 blev afvist, og på den anden side andre tjenestemænd, som indgå en aftale med sagsøgeren har mærkbar indvirkning
 med en mindre faglig erfaring end sagsøgeren alligevel er på samhandelen og konkurrencen. I forbindelse med dette
 blevet indplaceret i en højere lønklasse i stillingsgruppen. anbringende har sagsøgeren anført, at Kommissionens vurde-
 ring af, at indbyggerne i Gibraltar har adgang til mobile
 telekommunikationstjenester i Spanien, er fejlagtig, og at der
 (1) Dom afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 ikke er nogen egnede alternativer til Kommissionens indgriben.
 den 5.10.1995, offentliggjort i EFT C 315 af 25.11.1995, s. 14.
 Sagsøgeren har endvidere fremført en række proceduremæssi-
 ge og administrative annullationsgrunde med henvisning i
 denne forbindelse til mangelfuld begrundelse og tilsidesættelse
 af sagsøgerens berettigede forventninger, som hævdes at være
 Sag anlagt den 24. december 2003 af Gibtelecom Limited opstået som følge af en skrivelse af 7. juni 2000 fra tre
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber medlemmer af Kommissionen til Spanien og Det Forenede
 Kongerige, hvori de to medlemsstater bl.a. blev anmodet om
 (Sag T-433/03) at finde en løsning på klagen vedrørende roaming. Sagsøgeren
 har endvidere i forbindelse med samme anbringende hævdet,
 at Kommissionen ikke har handlet upartisk, og at den har
 (2004/C 59/46) tilsidesat princippet om, at den skal handle inden for en rimelig
 frist.
 (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 24. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Gibtelecom Limited, Gibraltar, ved
 barrister M. Llamas og solicitor B. O’Connor.
 Sag anlagt den 24. december 2003 af Gibtelecom Limited
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Kommissionens beslutning af 17. oktober 2003 om ikke
 at give medhold i en klage, som Gibtelecom havde (Sag T-434/03)
 indgivet i henhold til artikel 86 EF, sammenholdt med
 artikel 82 EF, annulleres.
 (2004/C 59/47)
 — Kommissionen tilpligtes at betale Gibtelecoms omkost-
 ninger.
 (Processprog: engelsk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Ved den anfægtede beslutning afslog Kommissionen at give den 24. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 medhold i en klage indgivet af sagsøgeren den 14. maj 1996, Europæiske Fællesskaber af Gibtelecom Limited, Gibraltar, ved
 hvori det anførtes, at den spanske telekommunikationsopera- barrister M. Llamas og solicitor B. O’Connor.


text:
17.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 94/15
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Tredje Afdeling)
 af 11. december 2003
 i sag C-408/02, straffesag mod José António da Silva Carvalho anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3 - direktiv 91/439/EØF - gensidig anerkendelse af kørekort - krav om bopæl - erhvervelse af kørekort i en anden medlemsstat end den, hvor indehaveren af kørekortet har bopæl)
 (2004/C 94/31)
 Processprog: fransk
 I sag C-408/02, angående en anmodning, som Cour de cassation (Luxembourg) i medfør af traktatens artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende straffesag mod José António da Silva Carvalho at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 1, stk. 2 og 3, i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort (EFT L 237, s. 1), som ændret ved Rådets direktiv 97/26/EF af 2. juni 1997 (EFT L 150, s. 41), har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas (refererende dommer) og dommerne R. Schintgen og N. Colneric; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: R. Grass, den 11. december 2003 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 1, stk. 2, sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 9 i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort, som ændret ved Rådets direktiv 97/26/EF af 2. juni 1997, skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for, at en medlemsstat nægter at anerkende et kørekort udstedt af en anden medlemsstat med henvisning til, at ifølge de oplysninger, førstnævnte medlemsstat råder over, havde kørekortets indehaver på tidspunktet for udstedelsen af kørekortet bopæl på denne medlemsstats område og ikke på den medlemsstats område, hvor kørekortet er udstedt.
 (1) EFT C 7 af 11.1.2003.


text:
18.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 121/39
 Sag anlagt den 15. februar 2017 — Apple Distribution International mod Kommissionen
 (Sag T-101/17)
 (2017/C 121/58)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Apple Distribution International (Cork, Irland) (ved advokaterne S. Schwiddessen, H. Lutz, N. Niejahr og A. Patsa)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse (EU) 2016/2042 af 1. september 2016 annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører en tilsidesættelse af direktivet om audiovisuelle medietjenester
 —
 For det første har Europa-Kommissionen tilsidesat artikel 2, stk. 1, artikel 2, stk. 2, og artikel 3, i direktivet om audiovisuelle medietjenester ved at finde, at oprindelseslandsprincippet ikke finder anvendelse på filmafgiften. For det andet har Europa-Kommissionen tilsidesat artikel 13, stk. 1, i direktivet om audiovisuelle medietjenester ved at finde, at denne artikel gør det muligt for medlemsstater at opkræve finansielle bidrag til promovering af europæiske værker af video on demand-udbydere, der er etableret i andre medlemsstater.
 2.
 Andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 110 TEUF
 —
 Europa-Kommissionen har tilsidesat artikel 110 TEUF ved at finde, at opkrævningen af en filmafgift af video on demand-udbydere, der er etableret i andre medlemsstater, ikke udgør forskelsbehandling.
 3.
 Tredje anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 56 TEUF
 —
 Europa-Kommissionen har undladt at foretage en undersøgelse af, om opkrævningen af en filmafgift af video on demand-udbydere, der er etableret i andre medlemsstater, er i strid med artikel 56 TEUF.
 4.
 Fjerde anbringende vedrører en tilsidesættelse af direktiv 98/34/EF
 —
 Europa-Kommissionen har undladt at foretage en undersøgelse af, om opkrævningen af en filmafgift af video on demand-udbydere, der er etableret i andre medlemsstater, krævede notifikation i henhold til direktiv 98/34/EF.


text:
8.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 39/25
 Sag anlagt den 2. december 2013 — Meda mod KHIM — Takeda (PANTOPREM)
 (Sag T-647/13)
 2014/C 39/44
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Meda AB (Solna, Sverige) (ved advokaterne G. Würtenberger og R. Kunze)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Takeda GmbH (Konstanz, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 25. september 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2171/2012-4) vedrørende indsigelse mod EF-varemærkeansøgning 9 403 973»PANTOPREM« annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Meda AB
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »PANTOPREM« for varer i klasse 5 — EF-varemærkeansøgning nr. 9 403 973
 Indehaver af de i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Takeda GmbH
 De påberåbte varemærker eller tegn: EF-ordmærkerne »PANTOPAN«, »PANTOMED«, »PANTOPRAZ«, »PANTOPRO« og det nationale ordmærke »PANTOP« for varer i klasse 5
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), artikel 59, første punktum, artikel 64, stk. 1, artikel 75, artikel 76, stk. 1, andet sætningsled, artikel 77 og artikel 112, stk. 1, i forordning (EF) nr. 207/2009.


text:
26.9.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 299/21
 sat i direktiverne. De frister, der er fastsat i de i Kommis- L-1011 Luxembourg, til prùvelse af dom afsagt den
 sionens påstande nñvnte direktiver, er udlùbet, uden at 14. maj 1998 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste
 Den Italienske Republik har udstedt de bestemmelser, der Instans (Tredje Udvidede Afdeling) i de forenede sager
 er nùdvendige for at efterkomme direktiverne. T-339/94, T-340/94, T-341/94 og T-342/94, Metsä-Serla
 Oyj m.fl. mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 (1) EFT L 148 af 30.6.1995, s. 52. skaber.
 (2) EFT L 49 af 28.2.1996, s. 29.
 Appellanterne har nedlagt fùlgende påstande:
 1) Sagsùgtes beslutning af 13. juli 1994 om en procedure
 i henhold til traktatens artikel 85 (IV/C/33.833 Ð Kar-
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse ton), som blev tilsendt sagsùgerne den 8. august 1994
 afsagt den 1. juni 1998 af Juzgado de Primera Instancia e og blev offentliggjort i De Europñiske Fñllesskabers
 Instrucción no 5 de Oviedo i sagen Entidad de Gestión de Tidende af 19. september 1994, annulleres, for så vidt
 Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA) mod som den berùrer sagsùgerne.
 Hostelaria Asturiana, SA (HOASA)
 (Sag C-293/98)
 2) Sagsùgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (98/C 299/32)
 Anbringender og vñsentligste argumenter:
 Ved kendelse afsagt den 1. juni 1998, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 29. juli 1998, har Juzgado de Pri-
 mera Instancia e Instrucción no 5 de Oviedo i sagen Enti- Tilsidesñttelse af fñllesskabsretten: Der er ingen hjemmel
 dad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovi- for at pålñgge sagsùgerne solidarisk ansvar for en bùde,
 suales (EGEDA) mod Hosteleria Asturiana, SA (HOASA), der er pålagt Finnboard. Artikel 15, stk. 2, i forordning
 forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmod- nr. 17 hjemler intet ansvar for tredjemands ulovlige
 ning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål: adfñrd. Hverken Kommissionen eller Retten i Fùrste
 Instans har fastslået, at sagsùgerne selv har overtrådt EF-
 traktatens artikel 85, stk. 1. Rettens opfattelse, hvorefter
 Skal artikel 1, stk. 2, litra a), og artikel 1, stk. 3, i direktiv en virksomhed kan gùres solidarisk ansvarlig for betalin-
 93/83/EéF (1) fortolkes således, at en hotelvirksomhed, der gen af en bùde, såfremt Kommissionen i den samme rets-
 modtager tv-signaler via satellit eller jordkabel og sender akt fastslår, at den ulovlige adfñrd også kunne vñre fast-
 disse pr. kabel til de enkelte vñrelser på hotellet, foretager slået for så vidt angår denne virksomhed, er i strid med
 en »handling«, der udgùr en »tilgñngeliggùrelse for princippet »nulla poena sine lege«, henholdsvis med det
 almenheden« eller en »modtagelse i almenheden«? deraf fùlgende forbud mod analogisk anvendelse, såvel
 som med princippet om formodningen for uskyldighed;
 (1) EFT L 248 af 6.10.1993, s. 15. den er uforenelig med principperne for retssager i en rets-
 stat og tilsidesñtter sagsùgernes grundlñggende ret til for-
 svar.
 Retten har med urette henvist til Domstolens praksis om
 bùder, der pålñgges virksomheder, der udgùr en ùkono-
 Appel ivñrksat den 29. juli 1998 af Metsä-Serla Oyj, misk enhed. Den fastsatte solidariske hñftelse kan ikke
 UPM-Kymmene Oyj (tidligere United Paper Mills Ltd), udledes af principperne vedrùrende den ùkonomiske
 Tamrock Oy (tidligere Tampella Corporation) og Kyro enhed. Betingelserne for, at der kan antages at foreligge en
 Oyj ABP (tidligere Oy Kyro AB) til prùvelse af dom afsagt ùkonomisk enhed, er i ùvrigt ikke opfyldt.
 den 14. maj 1998 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 Fùrste Instans (Tredje Udvidede Afdeling) i de forenede
 sager T-339/94, T-340/94, T-341/94 og T-342/94, Metsä-
 Serla Oyj m.fl. mod Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber
 (Sag C-294/98 P)
 (98/C 299/33) Sag anlagt den 29. juli 1998 af Kommissionen for De
 Europñiske Fñllesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-296/98)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 29. juli 1998 ivñrksat appel af Metsä-Serla Oyj m.fl. ved (98/C 299/34)
 advokat Hans Hellmann, Am Morsdorfer Hof 16, D-
 50933 Köln, og advokat Hans-Joachim Hellmann, LL.M.,
 advokatfirmaet Schilling, Zutt & Anschütz, Otto-Beck- Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 Straûe 42, D-68165 Mannheim, og med valgt adresse hos 29. juli 1998 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 advokaterne Loesch og Wolter, 11, rue Goethe B.P. 1107, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved juri-


text:
30.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 191/20
 Appel iværksat den 23. marts 2016 af Proforec Srl til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Første Afdeling) den 21. januar 2016 i sag T-120/15, Proforec mod Kommissionen
 (Sag C-176/16 P)
 (2016/C 191/25)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Proforec Srl (ved avvocati G. Durazzo, M. Mencoboni og G. Pescatore)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Kendelsen nr. 704600 afsagt den 21. januar 2016 i sag T-120/15, hvorved søgsmålet blev afvist, ophæves af de grunde, der fuldt ud henvises til nedenfor.
 —
 Det fastslås, at søgsmålet kan antages til realitetsbehandling, og sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret, medmindre der bliver truffet en mere fordelagtig afgørelse.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. Såfremt nærværende appel utænkeligvis forkastes, tilpligtes Kommissionen at betale de indtil dette tidspunkt afholdte sagsomkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har appellanten fremsat følgende tre anbringender vedrørende afvisningen af søgsmålet:
 FØRSTE ANBRINGENDE: Fejlagtig begrundelse, som er behæftet med retlige og faktuelle fejl for så vidt angår den manglende søgsmålsinteresse. Den Europæiske Unions Ret fastslog fejlagtigt i kendelsens præmis 28-31, at sagsøgeren ikke havde nogen interesse i at påstå forordningen annulleret på grundlag af en ulogisk argumentation, idet den alene identificerede forhandlere af tredjemands varemærker som dem, der ville drage fordel af en annullation af forordningen og ikke direkte Proforec.
 ANDET ANBRINGENDE: Den Europæiske Unions Ret undlod at anvende artikel 263, stk. 4, TEUF, idet den afviste, at appellanten havde søgsmålsinteresse.
 DET TREDJE ANBRINGENDE: I præmis 32-35 i kendelsen om afvisning undlod Den Europæiske Unions Ret i tilstrækkelig grad at begrunde appellantens manglende søgsmålsinteresse, idet den urigtigt gengav de faktiske omstændigheder vedrørende den manglende risiko for, at Proforec ville blive retsforfulgt, henset til, at den ikke anså denne risiko for at være opstået og aktuel på tidspunktet for sagens anlæggelse, og eftersom den ikke tog stilling til den omstændighed, at forordningen er ulovlig, fordi den ikke fastlægger en overgangsperiode til bortskaffelse af lager og emballage.


text:
4.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 253/6
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 5. juni 2014 — Coty Germany GmbH, tidligere Coty Prestige Lancaster Group GmbH mod First Note Perfumes NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)
 (Forenede sager C-360/12) (1)
 ((Retligt samarbejde i civile sager - forordning (EF) nr. 40/94 og nr. 44/2001 - EF-varemærker - artikel 93, stk. 5, i forordning (EF) nr. 40/94 - international kompetence på området for varemærkekrænkelse - fastlæggelse af det sted, hvor skadetilføjelsen er foregået - flere personers grænseoverskridende deltagelse i den samme ulovlige handling))
 2014/C 253/08
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Coty Germany GmbH, tidligere Coty Prestige Lancaster Group GmbH
 Sagsøgt: First Note Perfumes NV
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesgerichtshof — fortolkning af artikel 93, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (EFT L 11, s. 1), og af artikel 5, nr. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT 2001 L 12, s. 1) — EF-varemærker — international kompetence på området for varemærkekrænkelse — handling foretaget i en medlemsstat, som består i medvirken til en krænkelseshandling, der er foretaget på en anden medlemsstats område — fastlæggelse af det sted, hvor skadetilføjelsen er foregået
 Konklusion
 1)
 Udtrykket »medlemsstat, hvor krænkelsen er begået«, der fremgår af artikel 93, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker, skal fortolkes således, at når der i tilfælde af et salg og en levering af en varemærkeforfalsket vare, som er foretaget i en medlemsstat, efterfølgende sker et videresalg foretaget af køberen i en anden medlemsstat, tillader denne bestemmelse ikke, at der etableres en stedlig kompetence til at træffe afgørelse i et søgsmål vedrørende krænkelse af et EF-varemærke, som er anlagt mod den oprindelige sælger, der ikke selv har handlet i den medlemsstat, som den påkendende ret henhører under.
 2)
 Artikel 5, nr. 3), i forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at når der er tale om en påstand om en ulovlig sammenlignende reklame eller en illoyal efterligning af et tegn, der er beskyttet ved et EF-varemærke, som er forbudt ved Gesetz gegen den unlauteren Wettbewerb (lov om bekæmpelse af illoyal konkurrence) i den medlemsstat, som den påkendende ret henhører under, tillader denne bestemmelse ikke, at der i forhold til den skadevoldende begivenhed for en skade, der skyldes overtrædelsen af denne lov, etableres kompetence for en ret i den nævnte medlemsstat, når den af de formodede skadevoldere, der er sagsøgt der, ikke selv har handlet der. I et sådant tilfælde tillader den nævnte bestemmelse derimod, at der i forhold til stedet for skadens indtræden etableres stedlig kompetence til at træffe afgørelse i et erstatningssøgsmål, der er støttet på den nævnte nationale lov, der er anlagt mod en person, der har hjemsted i en anden medlemsstat, og med hensyn til hvilken det påstås, at den pågældende i denne medlemsstat har begået en handling, der har medført eller vil kunne medføre en skade i den påkendende rets jurisdiktion.
 (1) EUT C 343 af 10.11.2012.


text:
10.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 175/17
 Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 6. februar 2014 — Kongeriget Nederlandene mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-223/13) (1)
 ((Annullationssøgsmål - forordning (EU) nr. 93/2013 - hjemvisning til Retten for Den Europæiske Union))
 2014/C 175/20
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Nederlandene (ved M. Bulterman og J. Langer, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved M. Clausen og P. Van Nuffel, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens forordning (EU) nr. 93/2013 af 1. februar 2013 om detaljerede regler for gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 2494/95 om harmoniserede forbrugerprisindeks for så vidt angår indførelse af ejerboligprisindeks (EUT L 33, s. 14)
 Konklusion
 1)
 Sag C-223/13 hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 189 af 29.6.2013.


text:
18.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 346/20
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 28. oktober 2010 — Europa-Kommissionen mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-500/09) (1)
 (Traktatbrud - posttjenester - direktiv 97/67/EF - nationale begrænsninger - eksprestjenestevirsomheder - national ordning for tilladelser)
 2010/C 346/33
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved L. Lozano Palacios og D. Triantafyllou, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik (ved P. Mylonopoulos og D. Tsagkaraki, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet (EFT L 15, s. 14)
 Konklusion
 1)
 Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 direktiv 97/67/EF om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/39/EF af 10. juni 2002, især direktivets artikel 9, stk. 1 og 2, idet den fortsat har anvendt ministeriel bekendtgørelse A1/44351/3608 af 12. oktober 2005.
 2)
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 37 af 13.2.2010.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/27
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 13. december 2006 — Abad Pérez m.fl. mod Rådet og Kommissionen
 (Sag T-304/01) (1)
 (Fælles landbrugspolitik - veterinærkontrol - bovin spongiform encephalopati - bestemmelser om beskyttelse af dyrs sundhed og folkesundheden - erstatningssøgsmål - ansvar uden for kontraktforhold - årsagsforbindelse - formelle mangler - sammenslutning af erhvervsdrivende - afvisning)
 (2006/C 331/61)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøgere: Julia Abad Pérez (El Barraco, Spanien) og 481 andre sagsøgere, hvis navne findes i bilaget til nærværende dom, Confederación de Organizaciones de Agricultores y Ganaderos (Madrid, Spanien) og Unió de Pagesos (Barcelona, Spanien) (ved advokaterne M. Roca Junyent, J. Roca Sagarra, M. Pons de Vall Alomar og E. Sagarra Trias)
 Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union (først ved J. Carbery og F. Florindo Gijón, derefter ved M. Florindo Gijón og M. Balta, som befuldmægtigede) og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Berscheid og S. Pardo Quintillán, som befuldmægtigede, bistået af advokat J. Guerra Fernández)
 Sagens genstand
 Påstand om erstatning i henhold til artikel 235 EF og artikel 288, stk. 2, EF med henblik på at opnå godtgørelse for det tab, som sagsøgerne hævder at have lidt som følge af Rådets og Kommissionens handlinger og undladelser, efter at sygdommen bovin spongiform encephalopati opstod i Spanien
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises, for så vidt som den er anlagt af Unió de Pagesos og Confederación de Organizaciones de Agricultores y Ganaderos.
 2)
 I øvrigt frifindes Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 3)
 Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler Rådets og Kommissionens omkostninger.
 (1) EFT C 56 af 2.3.2002.


text:
21.4.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 118/11
 Skal direktivets artikel 3a, stk. 1, fortolkes således, at Sag anlagt den 5. februar 2001 af Kommissionen for
 omfanget af oplysningerne til identifikation af konkurren- De Europæiske Fællesskaber mod Beta Television SpA
 terne skal indskrænkes til det absolut nødvendige, og at (Videomusic/TMC2), Rom
 det derfor ikke er tilladt, hvis der ud over konkurrentens
 navn endvidere (eventuelt) vises dennes firmalogo og
 forretningslokale? (Sag C-51/01)
 (2001/C 118/17)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 5. fe-
 (1) EFT L 290, s. 18. bruar 2001 anlagt sag mod Beta Television SpA (Videomu-
 (2) EFT L 250, s. 17. sic/TMC2) af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ved Bernard Mongin, bistået af advokat Massimo Moretto.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Sagsøgte dømmes til til Kommissionen at betale et beløb
 på 382 312 EUR med tillæg af renter fra den 14. juni
 1999, og indtil betaling sker.
 Sag anlagt den 5. februar 2001 af Kommissionen for De — Sagsøgte tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Sag C-47/01)
 Sagen er anlagt i henhold til en voldgiftsbestemmelse med
 (2001/C 118/16) påstand om tilbagebetaling af et pengebeløb, der er udbetalt
 som forskud i henhold til kontrakt nr. 70320 af 13. november
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 5. fe- 1996 inden for rammerne af handlingsplan 16:9, der tager
 bruar 2001 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissio- sigte på at fremme udsendelse af high definitionfjernsynspro-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved G.V. Jordana, som grammer i Europa.
 befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 C. Gómez de la Cruz, Wagnercentret. Beløbets modtager har inden for den i kontrakten fastsatte frist
 kun transmitteret 6 timer og 34 minutter programmer i
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: formatet 16:9 i stedet for de 500 timer, der blev tilbudt og
 angivet i kontrakten. Kommissionen har derfor besluttet at
 — Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine træde tilbage fra den på grundlag af belgisk ret afsluttede
 forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 96/59/EF af kontrakt og har herved påberåbt sig sagsøgtes misligholdelse
 16. september 1996 om bortskaffelse af polychlorbiphe- af kontrakten.
 nyler og polychlorterphenyler (PCB/PCT) (1), idet det ikke
 har udarbejdet eller under alle omstændigheder ikke har
 tilstillet Kommissionen de planer, sammenfatninger af
 fortegnelser, som kræves i henhold til direktivets artikel 4,
 stk. 1, og artikel 11.
 — Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Sag anlagt den 5. februar 2001 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod TV Internazionale SpA,
 Rom
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Sag C-52/01)
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter fremgår af
 de nedlagte påstande.
 (2001/C 118/18)
 (1) EFT L 243 af 24.9.1996, s. 31. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 5. fe-
 bruar 2001 anlagt sag mod TV Internazionale SpA af Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved Bernard Mongin,
 bistået af advokat Massimo Moretto.


text:
9.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 251/15
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Tredje Afdeling)
 den 8. juli 2004
 i sag T-341/02, Regione Siciliana mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (EFRU - forordning (EØF) nr. 4253/88 - afslutning af en sag vedrørende finansiel støtte - annullationssøgsmål - umiddelbart berørt - afvisning)
 (2004/C 251/27)
 Processprog: italiensk
 I sag T-341/02, Regione Siciliana ved avvocato dello Stato I. Braguglia, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: E. de March og L. Flynn, og med valgt adresse i Luxembourg), angående en påstand om annullation af Kommissionens beslutning D(2002)810439 af 5. september 2002 om afslutning af sagen vedrørende den finansielle støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) til det store projekt »Motorvejen Messina-Palermo« (EFRU nr. 93.05.03.001 — Arinco nr. 93.IT.16.009), har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne M. Jaeger og F. Dehousse; justitssekretær: H. Jung, den 8. juli 2004 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 (1) EFT C 7 af 11.1.2003.


text:
22.1.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 20/29
 Slettelse af sag T-201/98 (1) Første Instans besluttet, at sag T-98/99, UPS Europe NV/SA
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal
 (2000/C 20/64) slettes af registeret.
 (Processprog: fransk) (1) EFT C 174 af 19.6.1999.
 Ved kendelse af 8. november 1999 har formanden for Femte
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-201/98, Rumpstad ATM BV mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 Slettelse af sag T-107/99 (1)
 (1) EFT C 71 af 13.3.1999.
 (2000/C 20/67)
 (Processprog: fransk)
 Slettelse af sag T-76/99 (1)
 Ved kendelse af 8. november 1999 har formanden for Anden
 (2000/C 20/65) Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-107/99, Maria Soledad Garcia Retortillo
 mod Rådet for Den Europæiske Union, skal slettes af registeret.
 (Processprog: tysk)
 (1) EFT C 226 af 7.8.1999.
 Ved kendelse af 18. november 1999 har formanden for Første
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-76/99, Jütro Konservenfabrik GmbH & Co.
 KG mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal
 slettes af registeret.
 (1) EFT C 174 af 19.6.1999. Slettelse af sag T-117/99 (1)
 (2000/C 20/68)
 (Processprog: fransk)
 Slettelse af sag T-98/99 (1)
 Ved kendelse af 8. november 1999 har formanden for Femte
 (2000/C 20/66) Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-117/99, Natalia Martinez Paramo m.fl. mod
 (Processprog: engelsk) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af
 registeret.
 Ved kendelse af 29. oktober 1999 har formanden for Fjorde
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i (1) EFT C 204 af 17.7.1999.


text:
22.7.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 211/21
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I KENDELSE AFSAGT AF FORMANDEN FOR ANDEN
 FØRSTE INSTANS AFDELING VED RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 15. maj 2000
 den 2. maj 2000
 i sag T-101/00 R, Miguel Angel Martı́n de Pablos mod
 i sag T-17/00 R, Willi Rothley og 70 andre sagsøgere mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Europa-Parlamentet
 (Tjenestemænd — udvælgelsesprøve — ikke adgang til
 prøverne — procedure om foreløbige forholdsregler — udsæt-
 (Foreløbige forholdsregler — retsakt udstedt af Parlamentet telsen af udvælgelsesproceduren)
 — immunitet for medlemmer af Parlamentet — Det Euro-
 pæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) — betingelser
 for antagelse til realitetsbehandling — fumus boni juris — (2000/C 211/44)
 uopsættelighed — afvejning af interesser)
 (Processprog: spansk)
 (2000/C 211/43)
 I sag T-101/00 R, Miguel Angel Martı́n de Pablos, Madrid
 (Spanien) ved advokat J. Moreno Núñez, Calle Santa Cruz de
 Marcenado 7, Madrid, mod Kommissionen for De Europæiske
 (Processprog: tysk) Fællesskaber (befuldmægtigede: G. Valsesia, J. Currall og
 J. Guerra Fernandez), angående en begæring om udsættelse af
 proceduren for afholdelse af udvælgelsesprøve KOM/A/11/98,
 I sag T-17/00 R, Willi Rothley og 70 andre medlemmer af har formanden for Rettens Anden Afdeling den 15. maj 2000
 Europa-Parlamentet ved H.-J. Rabe og G. Berrisch, advokater i afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 Hamburg, Avenue de Tervuren, 35, Bruxelles, mod Europa-
 Parlamentet (befuldmægtigede: J. Schoo og H. Krück), støttet af 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtigede: J. Aussant,
 M. Bauer og I. Dı́ez Parra) og af Kommissionen for De 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: C. Timmermans,
 H.-P. Hartvig og U. Wölker), angående en begæring om udsæt-
 telse af gennemførelsen af Europa-Parlamentets afgørelse af
 18. november 1999 om ændringer af forretningsordenen i
 tilslutning til den interinstitutionelle aftale af 25. maj 1999 om
 de interne undersøgelser, der foretages af Det Europæiske
 Kontor for Bekæmpelse af Svig, eller subsidiært iværksættelse
 af foreløbige forholdsregler, har Rettens præsident den 2. maj
 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: Sag anlagt den 21. april 2000 af Miguel Angel Martin de
 Pablos mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber
 1) Gennemførelsen af artikel 1 og 2 i Parlamentets afgørelse vedrø-
 rende betingelser og fremgangsmåder for interne undersøgelser (Sag T-101/00)
 udsættes i det omfang, hvor de forpligter sagsøgerne til at
 samarbejde med Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig
 og til at informere Parlamentets formand eller Kontoret. (2000/C 211/45)
 2) Det pålægges Parlamentet omgående at oplyse sagsøgerne om (Processprog: spansk)
 enhver forestående foranstaltning, som Det Europæiske Kontor
 for Bekæmpelse af Svig iværksætter mod dem, og kun at give
 medarbejdere fra det nævnte Kontor adgang til sagsøgernes Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 kontorer med disses samtykke, i tiden indtil Retten har afsagt sin den 21. april 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 dom, som afslutter dens behandling af hovedsagen. Europæiske Fællesskaber af Miguel Angel Martin de Pablos,
 Madrid, ved advokat D. Javier Moreno Núñez.
 3) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Udvælgelseskomitéens afgørelse om ikke at give Miguel
 Angel Martin de Pablos adgang til de mundtlige prøver
 annulleres, og der fremsættes som følge heraf krav over for
 Kommissionen om, at han gives adgang til disse prøver.


text:
6.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 101/25
 Sag anlagt den 7. februar 2013 — Anapurna mod KHIM — Annapurna (ANNAPURNA)
 (Sag T-71/13)
 2013/C 101/54
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Anapurna GmbH (Berlin, Tyskland) (ved advokaterne P. Ehrlinger og T. Hagen)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Annapurna SpA (Prato, Italien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse vedtaget den 3. december 2012 af Femte Appelkammer ved Harmoniseringskontoret annulleres, for så vidt som den opretholdt registreringen af EF-varemærke nr. 001368166 »ANNAPURNA« og undlod at erklære det ugyldigt for varerne »tasker« (klasse 18), »sengetæpper og husholdningslinned« (klasse 24) samt »beklædningsartikler, hovedbeklædning og tøfler« (klasse 25).
 —
 Intervenienten tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med klagesagen.
 —
 Harmoniseringskontoret anmodes om at fremlægge det bevis for brug (»Beviselementer«), som intervenienten fremlagde i forbindelse med ugyldighedssagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret fortabt: Ordmærket »ANNAPURNA« for varer i klasse 3, 18, 24 og 25 — EF-varemærkeansøgning nr. 1 368 166
 Indehaver af EF-varemærket: Annapurna SpA
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærke erklæres fortabt: Anapurna GmbH
 Annullationsafdelingens afgørelse: EF-varemærket erklæret delvist fortabt
 Appelkammerets afgørelse: Den påklagede afgørelse delvist ophævet og EF-varemærket erklæret fortabt for yderligere varer
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 51, stk. 1, litra a), i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
3.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 254/24
 Personalerettens dom (enkelt dommer) af 25. juni 2015 — Mikulik mod Rådet
 (Sag F-67/14) (1)
 ((Personalesag - tjenestemænd - prøveperiode - forlængelse af prøvetid - afskedigelse ved prøvetidens udløb - prøvetid foregået under ulovlige omstændigheder))
 (2015/C 254/27)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Filip Mikulik (Prag, Den Tjekkiske Republik) (ved advokat M. Velardo)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union(ved M. Bauer og M. Veiga, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om at afskedige sagsøgeren ved prøvetidens udløb samt påstand om erstatning for det ikke-økonomiske tab, der angiveligt er lidt.
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Filip Mikulik bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 380 af 27.10.2014, s. 26.


text:
8.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 439/3
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 9. oktober 2014 — Rita van Caster og Patrick van Caster mod Finanzamt Essen-Süd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Düsseldorf — Tyskland)
 (Sag C-326/12) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - frie kapitalbevægelser - artikel 63 TEUF - beskatning af afkast fra investeringsfonde - en investeringsfonds forpligtelse til at meddele og offentliggøre visse oplysninger - fast beskatning af afkast fra investeringsfonde, der ikke opfylder meddelelses- og offentliggørelsesforpligtelserne))
 (2014/C 439/03)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Düsseldorf
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Rita van Caster og Patrick van Caster
 Sagsøgt: Finanzamt Essen-Süd
 Konklusion
 Artikel 63 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter en ikke-hjemmehørende investeringsfonds manglende opfyldelse af en forpligtelse til at meddele og offentliggøre visse oplysninger, som er fastsat i denne lovgivning, og som finder anvendelse uden forskel på hjemmehørende og ikke-hjemmehørende investeringsfonde, medfører en fast beskatning af det afkast, som den skattepligtige får udbetalt fra nævnte investeringsfond, for så vidt som nævnte lovgivning ikke giver den skattepligtige mulighed for at fremlægge forhold eller oplysninger, der kan påvise den faktiske størrelse af dette afkast.
 (1) EUT C 303 af 6.10.2012.


text:
1.5.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 102/2
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 3. marts 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Sverige
 (Sag C-249/06) (1)
 (Traktatbrud - overtrædelse af artikel 307, stk. 2, EF - manglende vedtagelse af egnede foranstaltninger for at fjerne uoverensstemmelser mellem de bilaterale aftaler, indgået med tredjelande før medlemsstatens tiltrædelse af Den Europæiske Union, og EF-traktaten - aftaler vedrørende investeringer indgået af Kongeriget Sverige med Den Argentinske Republik, Republikken Bolivia, Republikken Côte d’Ivoire, Den Arabiske Republik Egypten, Det Særlige Administrative Område Hongkong, Republikken Indonesien, Folkerepublikken Kina, Republikken Madagaskar, Malaysia, Den Islamiske Republik Pakistan, Republikken Peru, Republikken Senegal, Den Demokratiske Socialistiske Republik Sri Lanka, Den Tunesiske Republik, Den Socialistiske Republik Vietnam, Republikken Yemen og eks-Jugoslavien)
 2009/C 102/03
 Processprog: svensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Tufvesson, B. Martenczuk og H. Støvlbæk, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Sverige (ved A. Falk og K. Wistrand, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for den anden part i sagen: Republikken Litauen (ved D. Kriaučiūnas, som befuldmægtiget), Republikken Ungarn (ved J. Fazekas, K. Szíjjártó og M. Fehér, som befuldmægtigede) og Republikken Finland (ved A. Guimaraes-Purokoski og J. Heliskoski, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — overtrædelse af EF-traktatens artikel 307, stk. 2 — undladelse af at træffe de nødvendige foranstaltninger for at fjerne uoverensstemmelser mellem bilaterale aftaler, der er indgået med tredjelande før medlemsstatens tiltrædelse af De Europæiske Fællesskaber, og EF-traktaten — bilaterale aftaler indgået af Kongeriget Sverige med Den Socialistiske Republik Vietnam og 16 andre lande om investeringer
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Sverige har ved ikke at bringe egnede midler i anvendelse for at fjerne de uoverensstemmelser med hensyn til kapitaloverførselsbestemmelserne, som findes i investeringsaftalerne med Den Argentinske Republik, Republikken Bolivia, Republikken Côte d’Ivoire, Den Arabiske Republik Egypten, Det Særlige Administrative Område Hongkong, Republikken Indonesien, Folkerepublikken Kina, Republikken Madagaskar, Malaysia, Den Islamiske Republik Pakistan, Republikken Peru, Republikken Senegal, Den Demokratiske Socialistiske Republik Sri Lanka, Den Tunesiske Republik, Den Socialistiske Republik Vietnam, Republikken Yemen og eks-Jugoslavien, tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 307, stk. 2, EF.
 2)
 Kongeriget Sverige betaler sagens omkostninger.
 3)
 Republikken Litauen, Republikken Ungarn og Republikken Finland bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 178 af 29.7.2006.


text:
4.5.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 109/9
 12. december 1991 om farligt affald (EFT L 377 s. 20) ved at Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (EFT
 fritage virksomheder og anlæg, som varetager nyttiggørelse af L 230, s. 6), som ændret ved Rådets forordning (EØF)
 farligt affald som omhandlet i direktiv 91/689, for kravet om nr. 1248/92 af 30. april 1992 (EFT L 136, s. 7), har Domstolen
 tilladelse i henhold til artikel 10 i direktiv 75/442, som ændret (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, N. Col-
 ved direktiv 91/156, uden at stille som betingelse for denne neric, og dommerne R. Schintgen (refererende dommer) og
 fritagelse, at de krav, som er indeholdt i artikel 3, stk. 2, i V. Skouris; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: assisteren-
 direktiv 91/689, er overholdt, har Domstolen (Anden Afde- de justitssekretær H. von Holstein, den 7. marts 2002 afsagt
 ling), sammensat af afdelingsformanden, N. Colneric, og dom, hvis konklusion lyder således:
 dommerne R. Schintgen og V. Skouris (refererende dommer);
 generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær: R. Grass, den 21. fe-
 bruar 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i
 henhold til artikel 11 i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli
 1975 om affald, som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF
 af 18. marts 1991, og artikel 3 i Rådets direktiv 91/689/EØF 1) En medlemsstats bestemmelse om beregning af efterladtepen-
 af 12. december 1991 om farligt affald ved at fritage sion, der foreskriver en begrænsning af loftet for sammenlæg-
 virksomheder og anlæg, som varetager nyttiggørelse af farligt ning af »alderspension/efterladtepension«, når den efterlevende
 affald som omhandlet i direktiv 91/689, for kravet om tilladelse ægtefælle kan gøre krav på en efterladtepension, der skal udredes
 i henhold til artikel 10 i direktiv 75/442, som ændret ved af en anden medlemsstat, udgør en bestemmelse om nedsættelse
 direktiv 91/156, uden at stille som betingelse for denne i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 46a og 46b
 fritagelse, at de krav, som er indeholdt i artikel 3, stk. 2, i i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om
 direktiv 91/689, er overholdt. anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere,
 selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger. flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved
 Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983, som
 (1) EFT C 135 af 13.5.2000. ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 1248/92 af 30. april
 1992.
 DOMSTOLENS DOM
 2) Artikel 46a og 46c i forordning nr. 1408/71, som ændret og
 (Anden Afdeling) ajourført ved forordning nr. 2001/83, som ændret ved
 forordning nr. 1248/92, er til hinder for anvendelsen af en
 af 7. marts 2002 medlemsstats bestemmelser, der indeholder en antikumulations-
 regel, hvorefter en efterladtepension, der består ret til i den
 i sag C-107/00, Caterina Insalaca mod Office national des pågældende medlemsstat, skal nedsættes som følge af, at der
 pensions (ONP) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra samtidig er erhvervet ret til efterladtepension i henhold til en
 Tribunal du travail de Mons) (1) anden medlemsstats lovgivning, såfremt de ydelser, der skal
 udbetales i medfør af de nationale bestemmelser, viser sig at være
 (»Social sikring — artikel 46-46c i forordning (EØF) mindre fordelagtige end dem, der fastsættes under anvendelse af
 nr. 1408/71 — nationale antikumulationsregler — ydelser forordningens artikel 46.
 af samme art«)
 (2002/C 109/13)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (1) EFT C 149 af 27.5.2000.
 I sag C-107/00, angående en anmodning, som Tribunal du
 travail de Mons (Belgien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet
 til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Caterina
 Insalaca mod Office national des pensions (ONP), at opnå en
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 46-
 46c i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971
 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere,
 selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer,
 der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved


text:
9.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 274/25
 Sag anlagt den 23. juli 2010 — HIM mod Kommissionen
 (Sag T-316/10)
 ()
 2010/C 274/40
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Health Information Management (HIM) (Bruxelles, Belgien) (ved avocat P. Zeegers)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling, og der gives sagsøgeren medhold
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale 11 821,35 EUR med tillæg af morarenter i henhold til gældende belgisk sats fra den 16. juni 2010
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagens omkostninger, foreløbigt opgjort til 5 000 EUR.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har under denne sag, som er anlagt ifølge en voldgiftsbestemmelse, i det væsentlige nedlagt påstand om, at Retten fastslår følgende: Ved beregningen af sagsøgerens generalomkostninger, der skal dækkes af Kommissionen (i forbindelse med kontrakter indgået under særprogrammet eTen), dvs. den del af generalomkostningerne, som kan henføres til udgifter til arbejde udført af det til projektet knyttede personale, skal underleverandørerne ikke medregnes som sagsøgerens personale, da disse underleverandører ikke påfører sagsøgeren nogen generalomkostninger. Som følge heraf skal udgifterne til underleverandørerne ikke inkluderes i det samlede beløb for personaleudgifter, hvormed det samlede beløb for generalomkostningerne divideres med henblik på at finde fællesnævneren, der skal anvendes for at beregne den procentsats af generalomkostningerne, som er dækningsberettigede.
 Sagsøgeren har til støtte for sagen gjort gældende, at eftersom udgifterne for underleverandørerne ikke indgår i de dækningsberettigede personaleomkostninger, opstår der en uoverensstemmelse ved, at underleverandørerne medregnes som sagsøgerens personale i forbindelse med beregningen af det samlede beløb for personaleudgifterne, der skal anvendes ved beregningen af den dækningsberettigede procentsats af generalomkostningerne.
 At underleverandørerne medregnes som personale hos sagsøgeren er desuden til skade for denne, idet metoden bevirker, at fællesnævneren forhøjes, hvorfor den dækningsberettigede procentsats af generalomkostningerne proportionelt nedsættes hermed.


text:
19.3.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/4
 Appel iværksat den 21. oktober 2004 af Kongeriget Spanien til prøvelse af dom afsagt den 27. december 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte Udvidede Afdeling) i sag T-36/99, Lenzing AG mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, støttet af: Kongeriget Spanien
 (Sag C-525/04 P)
 (2005/C 69/10)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 27. december 2004 iværksat appel af Kongeriget Spanien ved Juan Manuel Rodríguez Cárcamo, Abogado del Estado, og med valgt adresse i Luxembourg, til prøvelse af dom afsagt den 21. oktober 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte Udvidede Afdeling) i sag T-36/99, Lenzing AG mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, støttet af: Kongeriget Spanien.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Dommen afsagt den 21. oktober 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte Udvidede Afdeling) i sag T-36/99, Lenzing AG mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, støttet af: Kongeriget Spanien, hvorved artikel 1, stk. 1 i Kommissionens beslutning 1999/395/EF (1) om Kongeriget Spaniens statsstøtte til virksomheden SNIACE SA i Torrelavega i Cantabrien, som affattet ved Kommissionens beslutning 2001/43/EF (2) af 20. september 2000, blev erklæret ugyldig, ophæves i det hele.
 2.
 Der gives nu appellanten medhold i alle de påstande, denne har nedlagt for Retten i Første Instans, og følgelig afvises sagen, subsidiært frifindes sagsøgte.
 3.
 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2 tilpligtes indstævnte at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 1.
 Ifølge den beslutning i versionen fra 2000, der blev annulleret ved dommen, udgjorde tilbagebetalingsaftalerne mellem Sniace og TGSS samt de aftaler om omlægning af gæld, der var indgået mellem Sniace og Fogasa i 1993 og 1995, ikke er statsstøtte.
 2.
 I den appellerede dom udtales det ikke blot, at de nævnte instanser har indgået aftaler om omlægning af gæld med Sniace, der befandt sig i økonomiske vanskeligheder, men også og navnlig, at de har tålt, at Sniace ikke har overholdt dem.
 3.
 Kongeriget Spanien har som appelgrunde mod den nævnte dom anført følgende:
 —
 Urigtig retsanvendelse, da sagen blev antaget til realitetsbehandling på grundlag af den antagelse, at sagsøgeren var individuelt berørt; dermed blev den retspraksis tilsidesat, hvorefter sagsøgerens position på markedet skal være mærkbart forringet.
 —
 Urigtig retsanvendelse ved fortolkningen og anvendelsen af kriteriet om den private kreditor, da det på grundlag af de faktiske omstændigheder, der findes godtgjort, lægges til grund, at de pågældende offentlige instansers optræden ikke opfylder kriteriet om den private kreditor.
 (1) EFT L 149, s. 40.
 (2) EFT L 11, s. 46.


text:
22.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 85/27
 Sag anlagt den 10. januar 2014 — ZZ mod Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (EASA)
 (Sag F-3/14)
 2014/C 85/46
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne T. Bontinck og A. Guillerme)
 Sagsøgt: Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (EASA)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af EASAs afgørelse om, i strid med artikel 39 i forordning (EF) nr. 216/2008, kun at forlænge sagsøgerens kontrakt med ét år i stedet for fem år
 Sagsøgerens påstande
 —
 Bestyrelsens afgørelse af 12. marts 2013 om kun at forlænge sagsøgerens kontrakt med et år annulleres.
 —
 Følgelig annulleres tillæg nr. 2 til ansættelseskontrakten, hvorved den blev forlænget for ét år.
 —
 Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/6
 Dommernes fordeling mellem afdelingerne
 2009/C 267/12
 Den 7. oktober 2009 har Retten i Første Instans’ plenum, dels som følge af, at H. Kanninen og J. Schwarcz er tiltrådt som dommere, dels som følge af, at I. Wiszniewska-Białecka er blevet valgt til afdelingsformand for Første Afdeling, truffet beslutning om at ændre Rettens plenums beslutninger af 25. september 2007, 8. juli 2008 og 17. september 2008 om dommernes fordeling mellem afdelingerne.
 For perioden fra den 7. oktober 2009 til den 31. august 2010 tilknyttes dommerne afdelingerne på følgende måde:
 Første Udvidede Afdeling, som sættes af fem dommere:
 I. Wiszniewska-Białecka, afdelingsformand, F. Dehousse, K. Jürimäe, S. Soldevila Fragoso og H. Kanninen, dommere.
 Første Afdeling, som sættes af tre dommere:
 I. Wiszniewska-Białecka, afdelingsformand
 F. Dehousse, dommer
 H. Kanninen, dommer
 Anden Udvidede Afdeling, som sættes af fem dommere:
 I. Pelikánová, afdelingsformand, F. Dehousse, K. Jürimäe, S. Soldevila Fragoso og H. Kanninen, dommere
 Anden afdeling, som sættes af tre dommere:
 I. Pelikánová, afdelingsformand
 K. Jürimäe, dommer
 S. Soldevila Fragoso, dommer
 Tredje Udvidede Afdeling, som sættes af fem dommere:
 J. Azizi, afdelingsformand, E. Cremona, I. Labucka, S. Frimodt Nielsen og K. O’Higgins, dommere
 Tredje Afdeling, som sættes af tre dommere:
 J. Azizi, afdelingsformand
 E. Cremona, dommer
 S. Frimodt Nielsen, dommer
 Fjerde Udvidede Afdeling, som sættes af fem dommere:
 O. Czúcz, afdelingsformand, E. Cremona, I. Labucka, S. Frimodt Nielsen og K. O’Higgins, dommere
 Fjerde Afdeling, som sættes af tre dommere:
 O. Czúcz, afdelingsformand
 I. Labucka, dommer
 K. O’Higgins, dommer
 Femte Udvidede Afdeling, som sættes af fem dommere:
 M. Vilaras, afdelingsformand, E. Moavero Milanesi, M. Prek, V. Ciucă og J. Schwarcz, dommere.
 Femte Afdeling, som sættes af tre dommere:
 M. Vilaras, afdelingsformand
 M. Prek, dommer
 V. Ciucă, dommer.
 Sjette Udvidede Afdeling, som sættes af fem dommere:
 A. Meij, afdelingsmand, V. Vadapalas, T. Tchipev, A. Dittrich og L. Truchot, dommere.
 Sjette Afdeling, som sættes af tre dommere:
 A. Meij, afdelingsformand
 a)
 V. Vadapalas og T. Tchipev, dommere
 b)
 V. Vadapalas og L. Truchot, dommere
 c)
 T. Tchipev og L. Truchot, dommere
 Syvende Udvidede Afdeling, som sættes af fem dommere:
 N. Forwood, afdelingsformand, E. Moavero Milanesi, M. Prek, V. Ciucă og J. Schwarcz, dommere
 Syvende Afdeling, som sættes af tre dommere:
 N. Forwood, afdelingsformand
 E. Moavero Milanesi, dommer
 J. Schwarcz, dommer
 Ottende Udvidede Afdeling, som sættes af fem dommere::
 M.E. Martins Ribeiro, afdelingsformand, S. Papasavvas, N. Wahl, T. Tchipev og A. Dittrich, dommere
 Ottende Afdeling, som sættes af tre dommere:
 M.E. Martins Ribeiro, afdelingsformand
 a)
 S. Papasavvas og N. Wahl, dommere
 b)
 S. Papasavvas og A. Dittrich, dommere
 c)
 N. Wahl og A. Dittrich, dommere


text:
24.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/10
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 4. december 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-223/08) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2006/100/EF - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2009/C 19/16)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Huvelin, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Storhertugdømmet Luxembourg (ved C. Schiltz, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse og meddelelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme Rådets direktiv 2006/100/EF af 20. november 2006 om tilpasning af visse direktiver vedrørende frie personbevægelser på grund af Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse (EUT L 363, s. 141)
 Konklusion
 1)
 Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2006/100/EF af 20. november 2006 om tilpasning af visse direktiver vedrørende frie personbevægelser på grund af Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 2)
 Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 171 af 5.7.2008.


text:
25.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 270/14
 Appel iværksat den 7. september 2015 af Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 9. juli 2015 i sag T-89/11 — Nanu-Nana Joachim Hoepp mod EUIPO
 (Sag C-479/15 P)
 (2016/C 270/20)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (ved Rechtsanwälte A. Nordemann og M.C. Maier)
 Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Domstolen (Sjette Afdeling) har ved kendelse afsagt den 14. april 2016 afvist appellen.


text:
21.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 170/28
 Sag anlagt den 8. maj 2007 — Opus Arte UK mod KHIM — Arte (OPUS ARTE)
 (Sag T-170/07)
 (2007/C 170/56)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Opus Arte UK Ltd (Waldron, England) (ved barrister D. McFarland og solicitor J.A. Alchin)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Arte G.E.I.E. (Strasbourg, Frankrig)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 8. marts 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 733/2005-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Opus Arte UK
 Det omhandlede EF-varemærke: EF-figurmærket »Opus Arte« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16, 25 og 41 — ansøgning nr. 2 511 778
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: ARTE G.E.I.E.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-ord- og figurmærker og nationale ord- og figurmærker, der indeholder ordet »ARTE«, for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16, 25 og 41 og andre klasser, som ikke er relevante i nærværende sag.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet som helhed
 Appelkammerets afgørelse: Klagen taget til følge alene for så vidt angik »film- og fjernsynsproduktion og -distribution« i klasse 41, og registreringen kunne finde sted for så vidt angik de resterende varer og tjenesteydelser, der var ansøgt om.
 Søgsmålsgrunde:
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet gjort to anbringender gældende.
 I forbindelse med det første anbringende har sagsøgeren anført, at den anfægtede afgørelse udgør en tilsidesættelse af artikel 73 og 74 i Rådets forordning (EF) nr. 40/94. Ifølge sagsøgeren burde appelkammeret hverken have afvist at tage hensyn til relevante kendsgerninger, beviser og argumenter fremlagt af sagsøgeren, eller have støttet dets afgørelse på antagelser omkring faktiske forhold, som parterne ikke tidligere havde henvist til, eller på indsigerens vage og uunderbyggede påstande.
 I forbindelse med det andet anbringende har sagsøgeren anført, at den anfægtede afgørelse er i strid med artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94, for så vidt som det blev konkluderet, at der var risiko for forveksling mellem »ARTE« og »OPUS ARTE«. Ifølge sagsøgeren kunne denne konklusion ikke støttes på den omtvistede lighed mellem varemærkerne, og den kunne heller ikke behørigt tilbagevise de formodninger, der kunne udledes af det positive bevis for, at der ikke ville ske forveksling, og den faktiske mangel på beviser for, at der ville ske forveksling, og den omstændighed, at varemærkerne uanfægtet har eksisteret samtidigt på markedet i Europa.


text:
30.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 194/7
 Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 8. marts 2012 — Koninklijke Federatie van Belgische Transporteurs en Logistiek Dienstverleners (Febetra) mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Cassatie van België — Belgien)
 (Sag C-333/11) (1)
 (Artikel 104, stk. 3, første afsnit, i procesreglementet - TIR-konventionen - EF-toldkodeksen - punktafgifter - forsendelse på grundlag af et TIR-carnet - uregelmæssig aflæsning - fastlæggelse af, hvor overtrædelsen fandt sted - opkrævning af importafgifter og punktafgifter - kompetence)
 2012/C 194/12
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van Cassatie van België
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Koninklijke Federatie van Belgische Transporteurs en Logistiek Dienstverleners (Febetra)
 Sagsøgt: Belgische Staat
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hof van Cassatie van België — fortolkning af artikel 454, stk. 3, andet afsnit, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks, af artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed, og af artikel 37 i toldkonventionen om international godstransport på grundlag af TIR-carneter (TIR-konventionen) — overtrædelser eller uregelmæssigheder — stedet for overtrædelsen eller uregelmæssigheden — stedet anses for at være der, hvor overtrædelsen eller uregelmæssigheden konstateres, såfremt det er umuligt at fastlægge det sted, hvor den er begået
 Konklusion
 1)
 Artikel 454, stk. 3, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1662/1999 af 28. juli 1999, skal fortolkes således, at en garanterende organisation kan bevise det sted, hvor overtrædelsen eller uregelmæssigheden er begået ved at basere sig på det sted, hvor TIR-carnetet er blevet udstedt eller seglene er blevet anbragt. Hvis denne organisation kan afkræfte formodningen for, at toldmyndighederne i den medlemsstat, på hvis område overtrædelsen eller uregelmæssigheden er konstateret under en forsendelse på grundlag af et TIR-carnet, er kompetente til fordel for toldmyndighederne i den medlemsstat, på hvis område denne overtrædelse eller uregelmæssighed faktisk blev begået, hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve, bliver toldmyndighederne i den sidstnævnte medlemsstat kompetente til at opkræve toldskylden.
 2)
 Artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed, som ændret ved Rådets Direktiv 96/99/EF af 30. december 1996, skal fortolkes således, at toldmyndighederne i den medlemsstat, hvor varerne er blevet opdaget, beslaglagt og konfiskeret, er kompetente til at opkræve punktafgiften, selv om disse varer er blevet indført på Unionens område i en anden medlemsstat, forudsat at disse varer er oplagt i kommercielt øjemed, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at afgøre.
 (1) EUT C 269 af 10.9.2011.


text:
23.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 344/67
 Sag anlagt den 2. oktober 2013 — Nederlandene mod Kommissionen
 (Sag T-542/13)
 2013/C 344/123
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Nederlandene (ved J. Langer og M. Bulterman, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse K(2013) 4474 endelig af 18. juli 2013 om uanvendelighed af visse bestemmelser i Kongeriget Nederlandenes forordning af 8. juni 2012 om gennemførselsbestemmelser vedrørende liberalisering af international jernbanepassagertransport annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1)
 Første anbringende om, at Kommissionen med urette har støttet den anfægtede afgørelse på artikel 61 i direktiv 2012/34/EU (1). Hvis Kommissionen ikke er indforstået med den måde, hvorpå den nederlandske lovgiver har gennemført direktivet, kan den anvende artikel 258 TEUF.
 2)
 Andet anbringende om tilsidesættelse af princippet om retten til forsvar, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og princippet om loyalt samarbejde, idet Kommissionen efter udløbet af projektet »EU Pilot« (2) erklærede nederlandske retsforskrifter for uanvendelige i henhold til artikel 61 i direktiv 2012/34/EU. Ved besvarelsen af Kommissionens spørgsmål inden for rammerne af projektet »EU Pilot« kunne Kongeriget Nederlandene med rimelighed gå ud fra, at Kommissionen udelukkende ville anvende de oplysninger, den blev meddelt, i forbindelse med et (eventuelt) traktatbrudssøgsmål.
 3)
 Tredje anbringende om manglende begrundelse og en urigtig fortolkning af direktiv 2012/34/EU, idet Kommissionen har antaget, at kriterierne for afgørelsen af transporttjenestens hovedformål som omhandlet i direktivets artikel 10, stk. 3, ikke forudgående kunne fastlægges, og at det tilkom tilsynsmyndighederne at opstille kriterierne for afgørelsen af den økonomiske ligevægt som omhandlet i direktivets artikel 11, stk. 2.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/34/EU af 21.11.2012 om oprettelse af et fælles europæisk jernbaneområde (EUT L 343, s. 32).
 (2) Jf. Meddelelse fra Kommissionen »Et resultatorienteret Europa — anvendelse af fællesskabsretten« (KOM(2007) 502 endelig).


text:
6.4.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 84/43
 artikel 221, stk. 1, foretage opkrævning, så snart beløbet 1) Er det efter Rom-traktatens artikel 28 tilladt, at en
 er bogført, idet den samtidigt underretter debitor om medlemsstat forbyder dyrkning og anden håndtering af
 skyldens størrelse. Det er med urette, at Kongeriget såkaldt industrihamp, som er godkendt i henhold til EF’s
 Nederlandene finder, at det »under hensyntagen til omfan- forordninger?
 get og kompleksiteten af det i en konkret sag fremlagte
 bevismateriale« har tid til at foretage en grundig vurdering.
 Nederlandenes bevisførelse kan ikke opfattes således, at 2) Såfremt dette ikke er tilfældet, kan der da alligevel tillades
 der kun anmodes om, at toldkodeksens artikel 219 en undtagelse under henvisning til Rom-traktatens artikel
 anvendes. Toldkodeksens artikel 218 og 219 er bestem- 30, således at et sådant forbud ikke strider mod EF-retten?
 melser, der har til formål at beskytte Fællesskabets
 økonomiske interesser, og da toldindtægterne udgør en
 egen indtægt, har Fællesskabet derfor en interesse i, at 3) Såfremt dette ikke er tilfældet, kan det svenske forbud da
 disse indtægter fastsættes hurtigt. Derfor kan medlemssta- tillades på andet grundlag?
 terne ikke uden videre påberåbe sig de i toldkodeksens
 artikel 219 anførte grunde for forlængelse over for
 Kommissionen. Derimod skal medlemsstaterne altid godt-
 gøre, hvorfor de af staterne påberåbte grunde gør det
 nødvendigt at forlænge fristen for bogføring.
 — Tilsidesættelse af artikel 9 og 10 i forordning nr. 1552/89.
 — Tilsidesættelse af artikel 11 i forordning nr. 1552/89. De
 i de to sidste anbringender påtalte tilsidesættelser, er en
 nødvendig konsekvens af den i det sidste anbringende
 beskrevne tilsidesættelse. Nederlandene har i den om-
 handlende periode undladt at stille toldskyldens hovedstol Sag anlagt den 4. december 2001 af Kommissionen for De
 rettidigt til rådighed. Nederlandene har indtil nu også altid Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 afvist at betale de tilhørende morarenter. Kommissionens
 tjenestegrene har siden udgangen af 1996 anmodet de
 nederlandske myndigheder om at overføre
 5 323 395,06 NLG, som udgøres af morarenter, til (Sag C-465/01)
 Kommissionen.
 (2002/C 84/75)
 ( 1) EFT 1987 L 107, s. 1 [indsat ved forordning (EØF) nr. 1429/90].
 ( 2) EFT 1992 L 132, s. 1.
 ( 3) EFT 1993 L 253, s. 1.
 ( 4) EFT 1989 L 155, s. 1.
 ( 5) EFT 1992 L 302, s. 1.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 4. de-
 cember 2001 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent,
 dr. Jörn Sack, som befuldmægtiget, og med valgt adresse
 i Luxembourg hos Luis Escobar Guerrero, Kommissionens
 Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg, Luxembourg.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut-
 ning truffet den 8. november 2001 af Halmstads tingsrätt
 i sagen Åklagaren mod Ulf Hammersten Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 (Sag C-462/01)
 1) Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til
 (2002/C 84/74)
 a) EF-traktatens artikel 39 og artikel 8 i Rådets forord-
 ning (EØF) nr. 1612/68/EØF (1) om arbejdskraftens
 Ved beslutning truffet den 8. november 2001, indgået til frie bevægelighed inden for Fællesskabet og arti-
 Domstolens Justitskontor den 3. december 2001, har Halm- kel 28 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske
 stads tingsrätt i sagen Åklagaren mod Ulf Hammersten forelagt Samarbejdsområde, idet den udelukker arbejdstagere
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om fra andre EF- og EØS-medlemsstater fra valgbarhed
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: til arbejderkamrene
 ---pagebreak--- C 84/44 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6.4.2002
 b) bestemmelserne i de associeringsaftaler, Fællesskabet Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 har indgået med tredjelande, om forbud mod diskri- konsulent Maria Kondou-Durande.
 mination af arbejdstagere fra disse stater, som lovligt
 er beskæftigede i den pågældende medlemsstat, idet
 det udelukker de således begunstigede arbejdstagere
 fra valgbarhed til samarbejdsudvalg og til forsamlin- Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 ger i arbejderkamrene.
 2) Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost- — Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 ninger. forpligtelser i henhold til traktaten og Rådets direktiv
 1999/89/EF af 15. november 1999 om ændring af
 direktiv 91/494/EØF om dyresundhedsmæssige betingel-
 ser for handel inden for Fællesskabet med fersk fjerkrækød
 og for indførsel heraf fra tredjelande (1), idet den ikke
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og
 administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 efterkomme direktivet.
 De retlige regler om fri bevægelighed til en medlemsstat i EF
 for statsborgere i andre medlemsstater forudsætter i henhold
 til EF-traktatens artikel 39, stk. 2, afskaffelse af enhver i — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 nationaliteten begrundet forskelsbehandling af medlemsstater- ninger.
 nes arbejdstagere for så vidt angår beskæftigelse, aflønning
 og øvrige arbejdsvilkår. EØS-aftalens artikel 28 indeholder
 tilsvarende bestemmelser. Derudover tillægger artikel 8, stk. 1,
 i forordning (EØF) nr. 1612/68 om arbejdskraftens frie
 bevægelighed inden for Fællesskabet udtrykkeligt arbejdstagere
 fra andre medlemsstater ret til at være »valgbar[e] til organer, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 der repræsenterer arbejdstagerne i virksomhederne«. Denne
 formulering omfatter valgret og valgbarhed til organer, der
 repræsenterer arbejdstagerne, i en medlemsstat.
 I henhold til artikel 249, stk. 3, i traktaten om oprettelse af
 Det Europæiske Fællesskab er direktiver med hensyn til det
 tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat, som de rettes
 Derudover har Kommissionen gjort gældende, at begrebet til.
 arbejdsvilkår i associeringsaftalerne og lignende aftaler skal
 fortolkes som i EF-traktatens artikel 39, stk. 2, og artikel 8 i
 forordning (EØF) nr. 1612/68, i henhold til hvilke det også
 omfatter udøvelse af medbestemmelsesrettigheder samt valgret
 og valgbarhed ved valg til samarbejdsudvalg og ved valg til I henhold til traktatens artikel 10, stk. 1, skal medlemsstaterne
 faglige organisationer. træffe alle almindelige eller særlige foranstaltninger, som er
 egnede til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, som følger af
 traktaten eller af retsakter foretaget af Fællesskabets institu-
 tioner.
 (1) EFT 1968 II, s. 467.
 Den Hellenske Republik bestrider ikke, at den er forpligtet til
 at træffe foranstaltninger med henblik på at efterkomme det
 ovennævnte direktiv.
 Sag anlagt den 4. december 2001 af Kommissionen for De Kommissionen konstaterer, at Den Hellenske Republik hidtil
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik ikke har truffet egnede foranstaltninger med henblik på
 fuldstændigt at inkorporere det omhandlede direktiv i græsk
 ret.
 (Sag C-466/01)
 (2002/C 84/76)
 (1) EFT L 300 af 23.11.1999, s. 17.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 4. de-
 cember 2001 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af


text:
22.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/24
 Sag anlagt den 23. februar 2006 — FLS Plast mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-64/06)
 (2006/C 96/42)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: FLS Plast A/S (København, Danmark) (ved QC K. Lasok og lawyer M. Thill-Tayara)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 1, litra h), og artikel 2, litra f), i Kommissionens beslutning K(2005) 4634 af 30. november 2005 i sag COMP/F/38.354 — Industrisække annulleres fuldstændig, for så vidt de vedrører sagsøgeren.
 —
 Subsidiært ændres den anfægtede beslutnings artikel 2, litra f), og den bøde, der er pålagt FLS Plast in solidum, nedsættes væsentligt under Rettens udøvelse af sin fulde prøvelsesret, artikel 1, stk. 1, annulleres delvist for så vidt den vedrører sagsøgeren, eller, mere subsidiært, nedsættes den bøde, der i medfør af artikel 2 er pålagt sagsøgeren.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har ved den anfægtede beslutning fastslået, at sagsøgeren har tilsidesat artikel 81 EF ved at deltage i et kartel af aftaler og samordnet praksis inden for sektoren for industrisække af plastik, hvilket påvirkede Belgien, Frankrig, Tyskland, Luxembourg, Nederlandene og Spanien og bestod i fastsættelse af priser og oprettelse af fælles prisberegningsmodeller, opdeling af markedet og fordeling af salgskvoter, kunder, handler og ordrer, samordning af bud ved visse udbud og udveksling af oplysninger om salgsmængder. Sagsøgerens tilsidesættelse vedrørte et andet selskabs adfærd, Trioplast Wittenheim SA (»TW«), der fandtes at have deltaget i det pågældende kartel. Sagsøgeren ejede aktier i TW, og TW var i størstedelen af den periode, hvor sagsøgeren blev fundet ansvarlig, sagsøgerens 100 % ejede datterselskab. TW blev pålagt en bøde, og sagsøgeren blev fundet ansvarlig in solidum for en del af denne bøde.
 Sagsøgeren har ikke anfægtet kartellet eller dets varighed, endsige dets tidligere datterselskabs deltagelse heri — men gør gældende, at Kommissionen foretog urigtig retsanvendelse ved fastsættelsen af den bøde, den pålagde sagsøgeren. Sagsøgeren fremhæver, at den del af TW's bøde, som sagsøgeren blev holdt ansvarlig for, står i åbenbart misforhold til den periode, hvor sagsøgeren havde aktier i TW.
 Sagsøgeren gør endvidere gældende, at den anfægtede beslutning tilsidesætter princippet om forbud mod forskelsbehandling og proportionalitetsprincippet i det omfang den holdt såvel sagsøgeren som dennes moderselskab ansvarlige for TW's adfærd, selv om den besluttede at undlade at rette den anfægtede beslutning til mellemkommende holdingselskaber og reelt ikke rettede beslutningen til sådanne selskaber ud over sagsøgeren.
 Sagsøgeren gør ligeledes gældende, at man ikke kendte til TW's ulovlige adfærd, ikke udøvede indflydelse på dette selskabs ledelse og ikke var en del af virksomheden (TW), som deltog i den tilsidesættelse, der er henvist til i den anfægtede beslutning, og at den anfægtede beslutning derfor er ulovlig og må annulleres.
 Subsidiært nedlægger sagsøgeren påstand om, at Retten under udøvelse af sin fulde prøvelsesret nedsætter bøden. I den forbindelse gør sagsøgeren gældende, at den bøde, TW blev pålagt, er for høj, eftersom tidligere praksis og alvoren af tilsidesættelsen ikke berettiger til bødens grundbeløb, at Kommissionen begik en fejl, da den fastsatte tilsidesættelsens varighed for TW's vedkommende, og at Kommissionen ikke efterprøvede, om de bøder, TW og sagsøgeren blev pålagt, opfyldte det foreskrevne maksimum på 10 %.
 Med hensyn til den bøde, der blev pålagt sagsøgeren selv, gøres det ligeledes gældende, at den er uforholdsmæssigt høj, når manglen på afskrækkende virkning og tilsidesættelsens varighed og styrke tages i betragtning. Sagsøgeren gør endvidere gældende, at Kommissionen begik en fejl ved ikke at nedsætte sagsøgerens ansvar i henhold til samarbejdsmeddelelsen — nærmere bestemt ved ikke at overføre den nedsættelse på 30 %, TW blev indrømmet, på sagsøgerens eget ansvar og ved at afvise at indrømme sagsøgeren en nedsættelse. Endelig gør sagsøgeren gældende, at der er sket en tilsidesættelse af princippet om non bis in idem og princippet om individuel strafudmåling. Sagsøgeren fremhæver i denne forbindelse, at man blev gjort ansvarlig for at betale 85,7 % af TW's bøde, selvom man kun var TW's moderselskab i 35 % af den periode, hvor TW deltog i kartellet.


text:
6 . 12. 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 370/7
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN
 FOR RETTEN I FØRSTE INSTANS FOR RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 1 . oktober 1997
 den 2 . oktober 1997
 i sag T-230/97 R, Comafrica SpA og Dole Fresh Fruit
 i sag T-213/97 R, Comité des industries du coton et des Europe Ltd & Co. mod Kommissionen for De Europæiske
 fibres connexes de l'Union européenne (Eurocoton ) m.fl. Fællesskaber
 mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Fælles markedsordning — bananer — nedsættelseskoeffi
 (Særlige rettergangsformer — antidumping — manglende cient — udsættelse af gennemførelsen — foreløbige for
 vedtagelse af endelige foranstaltninger — udsættelse af holdsregler — spørgsmålet om begæringen om foreløbige
 gennemførelsen — foreløbige forholdsregler) forholdsregler kan antages til realitetsbehandling — alvor
 ligt og uopretteligt tab)
 { 97IC 370/ 16 ) ( 97IC 370/ 17 )
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: engelsk)
 I sag T-230/97 R, Comafrica SpA, Genova ( Italien) og
 Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co ., Hamburg ( Tyskland ),
 ved solicitor Bernard O'Connor, bistået af advokat Bonifa
 cio García Porras, Salamanca, og med valgt adresse i
 I sag T-213/97 R, Comité des industries du coton et des Luxembourg hos advokat Arsène Kronshagen, 22 , avenue
 fibres connexes de l'Union européenne ( Eurocoton ), Bru Marie-Adelaide, mod Kommissionen for De Europæiske
 xelles, Ettlin Gesellschaft fur Spinnerei und Weberei AG, Fællesskaber ( befuldmægtigede : Xavier Lewis og James
 Ettlingen ( Tyskland ), Textil Hof Weberei GmbH & Co . Macdonald Flett), støttet af Den Franske Republik
 KG, Hof ( Tyskland ), H. Hecking Söhne GmbH & Co ., ( befuldmægtiget: Marc Perrin de Brichambaut), angående
 Stadtlohn (Tyskland ), Spinnweberei Uhingen GmbH, Uhin en begæring i henhold til EF-traktatens artikel 185 og 186
 gen (Tyskland ), FA Kümpers GmbH & Co ., Rheine (Tysk om for det første udsættelse af gennemførelsen af Kommis
 land ), Tenthorey SA, Éloyes (Frankrig), HPG-GAT tissa sionens forordning ( EF ) nr. 1155/97 af 25 . juni 1997 om
 ges, Cornimont ( Frankrig ), Etablissements des fils de Vic fastsættelse af nedsættelseskoefficienterne til beregning af
 tor Perrin , SARL, Thiéfosse ( Frankrig ), Filatures & den mængde bananer, der kan tildeles hver erhvervsdri
 Tissages de Saulxures-sur-Moselotte , Saulxures-sur-Mose vende i henholdsvis kategori A og B i forbindelse med
 lotte ( Frankrig), Tissage Mouline Thillot, Le Thillot ( Fran toldkontingentet for 1997 ( EFT L 168 af 26 . 6 . 1997,
 krig ), Tessival SpA, Azzano S. Paolo ( Italien), Filature Nig s. 67 ), for så vidt denne forordning påvirker sagsøgerne
 geler & Küpfer SpA, Capriolo ( Italien ), og Standardtela eller erga omnes, for det andet at det bestemmes, at der
 SpA, Milano (Italien ), ved Clive Stanbrook, QC, og barri skal fastsættes en særlig nedsættelseskoefficient gældende
 ster of Inner Temple Alan Dashwood, og med valgt for sagsøgerne, for at disse i de sidste måneder af 1997
 adresse i Luxembourg hos advokat Arsène Kronshagen, kan få tildelt den nøjagtige mængde importlicenser for
 12 , boulevard de la Foire, mod Rådet for Den Europæiske bananer, som de har ret til i henhold til fællesskabsretten,
 Union ( befuldmægtigede : Marta Arpio Santacruz, Antonio og for det tredje at der træffes enhver anden foranstalt
 Tanca , Hans-Jürgen Rabe og Georg M. Berrish ), angående ning, som Retten finder nødvendig for at give sagsøgerne
 en begæring om foreløbige forholdsregler vedrørende en foreløbig godtgørelse , hår Rettens præsident den
 Rådets beslutning om forkastelse af Kommissionens for 1 . oktober 1997 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 slag til Rådet (KOM(97) 160 endelig udg . af 21 . april således:
 1997 ) om vedtagelse af en forordning om indførelse af en
 endelig antidumpingtold på importen af ubleget stof af
 bomuld med oprindelse i Kina , Egypten, Indien, Indone 1 ) Det tillades Den Franske Republik at intervenere til
 sien, Pakistan og Tyrkiet, har Rettens præsident den støtte for Kommissionens påstande.
 2 . oktober 1997 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 således :
 2 ) Begæringen om fortrolig behandling af visse dele af de
 sagsakter, som er fremlagt af sagsøgerne, tages til
 følge.
 1 ) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til 3 ) En ikke-fortrolig kopi af sagens dokumenter oversen
 følge. des til den franske regering.
 4 ) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til
 følge.
 2 ) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 5 ) Afgørelsen vedrørende sagens omkostninger udsættes .


text:
24.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 421/57
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 9. september 2014 — Moriarty mod Parlamentet
 (Sag F-98/13) (1)
 ((Personalesag - forfremmelse - forfremmelsesåret 2012 - ikke opførelse på listen over forfremmede tjenestemænd - stævning, der er åbenbart uden retsgrundlag))
 2014/C 421/81
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Rainer Moriarty (Colmar-Berg, Luxembourg) (ved advokaterne A. Salerno og B. Cortese)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved E. Despotopoulou og E. Taneva, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om udfærdigelse af listen over tjenestemænd, der blev forfremmet i forfremmelsesåret 2012 derved, at den dels ikke nævner sagsøgeren blandt de ikke-attesterede tjenestemænd i lønklasse AST 6, der blev forfremmet til lønklasse AST 7, dels indeholder navnet på en anden tjenestemand.
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentet frifindes.
 2)
 Rainer Moriarty bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Parlamentet afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 367 af 14.12.2013, s. 40.


text:
C 7/32 DA Den Europæiske Unions Tidende 10.1.2004
 3) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 omkostninger.
 den 21. oktober 2003
 (1 ) EFT C 3 af 5.1.2002.
 i sag T-302/01, Gerhard Birkhoff mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Tjenestemænd — artikel 2, stk. 5, i bilag VII til vedtægten
 — ophævelse af børnetilskud for et myndigt barn, der lider
 af en alvorlig sygdom eller vedvarende svagelighed —
 berettiget forventning)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (2004/C 7/58)
 den 23. oktober 2003
 (Processprog: italiensk)
 i sag T-279/01, Giorgio Lebedef mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (1)
 I sag T-302/01, Gerhard Birkhoff, tidligere tjenestemand ved
 (Tjenestemænd — bedømmelsesrapport — forsinket udarbej- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, nu pensione-
 delse — erstatningssøgsmål) ret, med bopæl i Weitnau (Tyskland), ved avvocato V. Salvato-
 re, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (be-
 fuldmægtigede: J. Currall og A. Dal Ferro), angående en påstand
 (2004/C 7/57)
 dels om annullation af ansættelsesmyndighedens beslutning af
 26. september 2001 om afvisning af den klage, sagsøgeren
 (Processprog: fransk) havde indgivet over Kommissionens beslutning af 4. juli
 2001, hvorved Kommissionen ophævede udbetalingen af
 børnetilskud til sagsøgeren for hans datter, og om annullation
 af beslutningen af 4. juli 2001, dels en påstand om erstatning
 for økonomisk og godtgørelse for ikke-økonomisk skade, har
 I sag T-279/01, Giorgio Lebedef, tjenestemand ved Kommissio- Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 nen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Senninger- N.J. Forwood, og dommerne J. Pirrung og A.W.H. Meij;
 berg (Luxembourg), ved avocats G. Bouneou og F. Frabetti, og justitssekretær: H. Jung, den 21. oktober 2003 afsagt dom,
 med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De hvis konklusion lyder således:
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: J. Currall), angående
 dels en påstand om annullation af Kommissionens afgørelser,
 hvorved sagsøgerens klager med krav om godtgørelse for 1) Kommissionens beslutning af 4. juli 2001 om ophævelse, med
 den ikke-økonomiske skade, han har lidt som følge af den virkning fra den 1. juli 2001, af udbetalingen af børnetilskud
 forsinkede udarbejdelse af hans bedømmelsesrapporter for for sagsøgerens myndige datter annulleres.
 perioderne 1995/1997 og 1997/1999, delvist blev afvist, dels
 en påstand om godtgørelse for nævnte ikke-økonomiske 2) Det er ufornødent at træffe afgørelse om den del af erstatnings-
 skade, har Retten (en enkelt dommer: V. Tiili); justitssekretær: påstanden, hvorved sagsøgeren har krævet erstatning for det
 fuldmægtig I. Natsinas, den 23. oktober 2003 afsagt dom, hvis tab, han har lidt som følge af, at hans datter ikke længere er
 konklusion lyder således: omfattet af EF’s sygesikringsordning, og om den del af
 erstatningspåstanden, hvorved han har krævet erstatning for de
 fiskale følger af den anfægtede beslutning.
 1) Kommissionen betaler sagsøgeren 619,73 EUR ud over de
 1 500 EUR, ansættelsesmyndigheden allerede har ydet ham.
 3) I øvrigt frifindes Kommissionen.
 2) I øvrigt frifindes Kommissionen.
 4) Kommissionen betaler to tredjedele af sagsøgerens omkostnin-
 ger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om
 3) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. foreløbige forholdsregler.
 (1) EFT C 3 af 5.1.2002. (1) EFT C 44 af 16.2.2002.


text:
17.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 94/42
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 21. januar 2004
 i sag T-245/03 R, Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA) m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Foreløbige forholdsregler - konkurrence - betaling af bøde - bankgaranti - fumus boni juris - uopsættelighed - interesseafvejning - delvis og betinget udsættelse)
 (2004/C 94/121)
 Processprog: fransk
 I sag T-245/03 R, Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA) m.fl., Paris (Frankrig), Fédération nationale bovine (FNB), Paris, Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL), Paris, og Jeunes agriculteurs (JA), Paris, ved avocats B. Néouze og V. Ledoux, og med valgt adresse i Luxembourg, støttet af Den Franske Republik (befuldmægtigede: G. de Bergues og F. Million) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: P. Oliver og A. Bouquet), angående en påstand om hel eller delvis fritagelse for forpligtelsen til at stille en bankgaranti for at undgå, at de bøder, der er pålagt i henhold til Kommissionens beslutning 2003/600/EF af 2. april 2003 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (Sag COMP/C.38.279/F3 — Fransk oksekød) (EFT L 209, s. 12), inddrives, har Rettens præsident den 21. januar 2004 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Forpligtelsen for Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles til at stille en bankgaranti over for Kommissionen for at undgå, at den bøde, denne sagsøger er blevet pålagt i henhold til artikel 3 i Kommissionens beslutning 2003/600/EF af 2. april 2003 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (Sag COMP/C.38.279/F3 – Fransk oksekød), straks inddrives, udsættes på følgende betingelser:
 a)
 Inden for en frist på tre uger fra forkyndelsen af nærværende kendelse betaler Fédération nationale des syndicats d'exploitant agricoles Kommissionen 1,5 mio. EUR og stiller en garanti på 1,7 mio. EUR over for Kommissionen, eller, alternativt, stiller en bankgaranti over for Kommissionen på 3,2 mio. EUR.
 b)
 Inden for en frist på fem måneder fra forkyndelsen af nærværende kendelse betaler Fédération nationale des syndicats d'exploitant agricoles Kommissionen resten af bøden, med tillæg af renter, eller stiller en bankgaranti på dette beløb.
 2)
 Forpligtelsen for Fédération nationale bovine til at stille en garanti over for Kommissionen for at undgå, at den bøde, denne sagsøger er blevet pålagt i henhold til artikel 3 i beslutning 2003/600 straks inddrives, udsættes på følgende betingelser:
 a)
 Inden for en frist på tre uger fra forkyndelsen af nærværende kendelse betaler Fédération nationale bovine Kommissionen 200 000 EUR og stiller en garanti på 670 000 EUR over for Kommissionen, eller, alternativt, stiller en bankgaranti over for Kommissionen på 870 000 EUR.
 b)
 Inden for en frist på fem måneder fra forkyndelsen af nærværende kendelse betaler Fédération nationale bovine Kommissionen resten af bøden, med tillæg af renter, eller stiller en bankgaranti på dette beløb.
 3)
 Forpligtelsen for Jeunes agriculteurs til at stille en garanti over for Kommissionen for at undgå, at den bøde, denne sagsøger er blevet pålagt i henhold til artikel 3 i beslutning 2003/600 straks inddrives, udsættes på følgende betingelser:
 a)
 Inden for en frist på tre uger fra forkyndelsen af nærværende kendelse betaler Jeunes agriculteurs Kommissionen 15 000 EUR, eller, alternativt, stiller en garanti over for Kommissionen på dette beløb.
 b)
 Inden for en frist på fem måneder fra forkyndelsen af nærværende kendelse betaler Jeunes agriculteurs Kommissionen resten af bøden, med tillæg af renter, eller stiller en bankgaranti på dette beløb.
 4)
 Den udsættelse, der er truffet bestemmelse om i punkt 2 og 3 ovenfor, ophører med at have virkning, såfremt sagsøgerne ikke inden for en frist på seks måneder fra forkyndelsen af nærværende kendelse tilstiller Kommissionen årsregnskaberne for Fédération nationale bovines og Jeunes agriculteurs for regnskabsårene 2001 og 2002, forsynet med revisionspåtegning af et internationalt anerkendt revisionsfirma.
 5)
 Indtil bankgarantierne, incl. renter, er stillet, meddeler sagsøgerne Kommissionen:
 a)
 Hver måned de vigtigste oplysninger vedrørende udviklingen i deres økonomiske og finansielle forhold. Disse oplysninger fastlægges af Kommissionen ved forkyndelsen af nærværende kendelse.
 b)
 Alle beslutninger, der i væsentlig grad må antages at påvirke deres økonomiske situation, eller som har til formål at ændre deres retlige status, og dette inden sådanne beslutninger vedtages.
 6)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
26.4.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 107/38
 Appel iværksat den 25. februar 2008 af Asa Sundholm til prøvelse af dom afsagt den 13. december 2007 af EU-Personaleretten i sag F-27/07, Sundholm mod Kommissionen
 (Sag T-102/08 P)
 (2008/C 107/64)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Asa Sundholm (Bruxelles, Belgien) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellantens påstande
 —
 Ophævelse af dommen afsagt af EU-Personaleretten (Anden Afdeling) den 13. december 2007 i sag F-27/07.
 —
 Der træffes en ny afgørelse, således at appellanten gives medhold i de for EU-Personaleretten nedlagte påstande, hvorefter afgørelsen om udfærdigelse af appellantens karriereudviklingsrapport for perioden fra 1. juli 2001 til 31. december 2002 til opfyldelse af dom afsagt af Retten i Første Instans den 20. april 2005, annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger i første instans og i appelsagen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 I appelskriftet har appellanten nedlagt påstand om ophævelse af dom afsagt af EU-Personaleretten, hvorved denne frifandt Kommissionen for appellantens påstand om annullation af hendes karriereudviklingsrapport for perioden fra 1. juli 2001 til 31. december 2002, idet den første rapport for den pågældende periode blev annulleret ved dom afsagt af Retten i Første Instans den 20. april 2005 (1).
 Appellanten har til støtte for appellen fremsat ét anbringende om en retlig fejl, tilsidesættelse af artikel 233 EF og manglende overholdelse af fællesskabsretten om den særlige begrundelsespligt.
 Appellanten har gjort gældende, at Personaleretten ved at tilsidesætte rækkevidden af Rettens dom af 20. april 2005 og artikel 233 EF, har begået en retlig fejl, idet den fastslog, at ansættelsesmyndigheden ikke som nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af dommen, og henset til dens begrundelse samt det tidsrum, der var forløbet mellem den annullerede afgørelse og den afgørelse, som blev truffet til gennemførelse af den nævnte dom, skulle give en mere omfattende begrundelse med hensyn til den forpligtelse, som påhviler administrationen specifikt at begrunde en udviklingsrapport, der — for sent ifølge sagsøgeren — udfærdiges til opfyldelse af en af Retten afsagt dom.
 Appellanten har endvidere gjort gældende, at Personaleretten har tilsidesat princippet om retskraften af den af Retten trufne afgørelse ved at acceptere, at den blotte udeladelse af bemærkninger, der ulovligt blev taget i betragtning, udgør en korrekt berigtigelse af sagsøgerens bedømmelse.
 (1) Rettens dom, sag T-86/04, Sundholm mod Kommissionen, ikke trykt i Samling af Afgørelser.