text:
1.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/19
 Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 23. oktober 2015 — Cruz & Companhia Lda mod Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP) og Caixa Central — Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal da Relação de Lisboa — Portugal)
 (Sag C-152/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - landbrug - fælles markedsordning - forordning (EØF) nr. 3665/87 - artikel 4, stk. 1, og artikel 13 - forordning (EØF) nr. 2220/85 - artikel 19, stk. 1, litra a) - betingelser for frigivelse af sikkerheden, der er stillet for tilbagebetaling af forudbetalingen - betingelser for udbetalingen af restitutionen - sund og sædvanlig handelskvalitet af de eksporterede produkter - hensyntagen ved udbetalingen af restitutionen til de forhold, der er fastlagt af de kompetente myndigheder som følge af en kontrol gennemført, efter at eksporten er foretaget og efter toldangivelsen af de pågældende produkter - fortolkning af dom Cruz & Companhia (C-128/13, EU:C:2014:2432)))
 (2016/C 038/28)
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Tribunal da Relação de Lisboa
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Cruz & Companhia Lda
 Sagsøgte: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP) og Caixa Central — Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL
 Konklusion
 Artikel 19, stk. 1, litra a), i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 af 22. juli 1985 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 3403/93 af 10. december 1993, skal fortolkes således, at den af eksportøren stillede sikkerhed for tilbagebetaling af en forudbetalt eksportrestitution kan frigives, når det fastslås som følge af en kontrol, der gennemføres, efter at eksporten faktisk er foretaget og efter toldangivelsen af de pågældende produkter, at en af de andre betingelser for udbetalingen af denne restitution, bl.a. betingelsen vedrørende sund og sædvanlig handelskvalitet af de eksporterede produkter, som fremgår af artikel 13 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1829/94 af 26. juli 1994, ikke er opfyldt.
 (1) EUT C 205 af 22.6.2015.


text:
19.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 312/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour du travail de Bruxelles (Belgien) den 30. september 2009 — Jhonny Briot mod Randstad Interim, Sodexho SA og Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-386/09)
 2009/C 312/29
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour du travail de Bruxelles
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Jhonny Briot
 Sagsøgte: Randstad Interim, Sodexho SA og Rådet for Den Europæiske Union
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Når det i forbindelse med en overførsel af en virksomhed i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 1, stk. 1, i direktiv 2001/23 (1), fremgår, at den overførte enhed, nemlig en fællesskabsinstitutions virksomhedsrestaurant, anvendte et betydeligt antal vikararbejdstagere i henhold til en rammekontrakt indgået med forskellige vikarbureauer, skal vikarbureauet eller i mangel heraf den institution, under hvis kontrol og ledelse vikararbejdstagerne udførte deres arbejde, anses for den overdragende arbejdsgiver som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a), i direktiv 2001/23?
 Kan vikararbejdstagere ikke omfattes af garantierne i direktiv 2001/23, såfremt hverken vikarbureauet eller brugervirksomheden kan anerkendes som den overdragende arbejdsgiver?
 2)
 Skal artikel 4, stk. 1, i direktiv 2001/23/EF fortolkes således, at manglende fornyelse af vikararbejdstagernes tidsbegrænsede arbejdskontrakter som følge af overførslen af den aktivitet, de beskæftigede sig med, er i strid med forbuddet i henhold til denne bestemmelse, således at vikararbejdstagerne skal anses for stadig at være til rådighed for brugeren på overførselstidspunktet?
 3)
 Skal artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/23/EF, eventuelt sammenholdt med direktivets artikel 2, stk. 2, litra c), fortolkes således, at bestemmelsen pålægger erhververen at opretholde et arbejdsforhold med de vikararbejdstagere, som beskæftigede sig med den aktivitet, der var genstand for overførslen, eller som skal anses for stadig at være til rådighed for brugeren på overførselstidspunktet?
 Skal artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/23 i bekræftende fald fortolkes således, at bestemmelsen pålægger indgåelse af en tidsubegrænset arbejdskontrakt, såfremt erhververen ikke er et vikarbureau og ikke kan indgå en vikararbejdskontrakt?
 (1) Rådets direktiv 2001/23/EF af 12.3.2001 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller af dele af virksomheder eller bedrifter (EFT L 82, s. 16).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
22.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/10
 Rettens dom af 14. maj 2013 — Unister mod KHIM (fluege.de)
 (Sag T-244/12) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket fluege.de - absolutte registreringshindringer - beskrivende karakter - mangel på fornødent særpræg - fornødent særpræg opnået ved brug - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2013/C 178/18
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Unister GmbH (Leipzig, Tyskland) (ved advokaterne H. Hug og A. Kessler-Jensch)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 14. marts 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2149/2011-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket fluege.de som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Unister GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler Harmoniseringskontorets omkostninger.
 (1) EUT C 217 af 21.7.2012.


text:
25.8.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 258/8
 Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 26. april 2012 — Deichmann SE mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-307/11 P) (1)
 (Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 7, stk. 1, litra b) - absolut registreringshindring - manglende fornødent særpræg - figurtegn der gengiver et bøjet bånd omgivet af stiplede linjer)
 2012/C 258/13
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Deichmann SE (ved Rechtsanwalt O. Rauscher)
 Den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved K. Klüpfel, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 13. april 2011 i sag T-202/09, Deichmann SE mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i et annullationssøgsmål til prøvelse af afgørelse truffet den 3. april 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) vedrørende afslag på en klage over undersøgerens afgørelse, hvorved denne afslog at registrere et figurtegn, der gengiver et bøjet bånd omgivet af stiplede linjer, som EF-varemærke for visse varer i klasse 10 og 25 — varemærkets særpræg
 Konklusion.
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Deichmann SE betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 269 af 10.9.2011.


text:
8.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/90
 Personalerettens dom (enedommer) af 18. december 2015 — De Nicola mod EIB
 (Sag F-104/13)
 ((Personalesag - ansatte ved EIB - psykisk chikane - undersøgelsesprocedure - undersøgelseskomitéens rapport - forkert definition af psykisk chikane - afgørelse truffet af præsidenten for EIB om ikke at imødekomme klagen - annullation - erstatningssøgsmål))
 (2016/C 048/101)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Carlo De Nicola (Strassen, Luxembourg) (ved advokat L. Isola)
 Sagsøgt: Den Europæiske Investeringsbank (ved G. Nuvoli og F. Martin, som befuldmægtigede, og advokat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation dels af skrivelsen fra EIB’s præsident, hvorved denne, for det første, ikke traf nogen foranstaltninger vedrørende den psykiske chikane, som sagsøgeren havde været udsat for i 20 år, for det andet retfærdiggjorde alle de anmeldte faktiske omstændigheder og, for det tredje, i det væsentlige forpligter ham til at arbejde med en »mentor« og en »business partner«, dels af udtalelsen af 14. marts 2013 fra udvalget for »værdighed på arbejdspladsen«
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen af 29. april 2013, hvorved præsidenten for Den Europæiske Investeringsbank afslog Carlo De Nicolas klage over psykisk chikane, annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes EIB.
 3)
 Den Europæiske Investeringsbank bærer sine egne omkostninger og betaler de af Carlo De Nicola afholdte omkostninger.


text:
29.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 319/12
 Rettens dom af 21. september 2011 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung mod Kommissionen
 (Sag T-34/08) (1)
 (Finansielt tilskud ydet inden for rammerne af Daphné-II-programmet - fastsættelse af det beløb, som skal ydes til modtageren - fejlvurdering)
 2011/C 319/21
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV (Berlin, Tyskland) (først ved advokat B. Henning, derefter ved advokat U. Claus, og sidst ved advokaterne S. Reichmann og L.J. Schmidt)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved S. Grünheid og B. Simon, derefter ved S. Grünheid og F. Dintilhac, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 16. november 2007 vedrørende delvis afvisning af anerkendelse af udgifter afholdt af sagsøgeren inden for rammerne af Daphné-programmet JAI/DAP/2004-2/052W.
 Konklusion
 1)
 Kommissionens beslutning af 16. november 2007 om delvis afvisning af anerkendelse af udgifter afholdt af Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV inden for rammerne af Daphné-programmet, JAI/DAP/2004-2/052W annulleres for så vidt angår omkostningerne i forbindelse med posterne A 6, A 39, A 40, A 41, A 43 et E 41.
 2)
 Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung bærer to tredjedele af sine egne omkostninger og betaler to tredjedele af Europa-Kommissionens omkostninger. Kommissionen bærer en tredjedel af sine egne omkostninger og betaler en tredjedel af Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschungs omkostninger.
 (1) EUT C 79 af 29.3.2008.


text:
C 55/6 DA Den Europæiske Unions Tidende 8.3.2003
 1 Skal forordning (EØF) nr. 2913/92 ( 1) (EF-toldkodeksen) Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 og forordning (EØF) nr. 2454/93 (2) (gennemførelsesbe- se afsagt den 29. oktober 2002 af Bundesfinanzhof i sagen
 stemmelser til EF-toldkodeksen), navnlig gennemførelses- Hauptzollamt Hamburg-Jonas mod Gouralnik & Partner
 bestemmelsernes artikel 379, stk. 1, fortolkes således, at GmbH
 afgangstoldstedet ikke kan inddrive en toldskyld, som er
 opstået som følge af en overtrædelse eller en uregelmæs-
 sighed i forbindelse med en ekstern fællesskabsforsendel- (Sag C-446/02)
 se, hos den hovedforpligtede, når sidstnævnte inden for
 fristen på 11 måneder efter datoen for registreringen af
 angivelsen til fællesskabsforsendelse har modtaget den (2003/C 55/12)
 i gennemførelsesbestemmelsernes artikel 379 nævnte
 underretning (...)?
 2. Er det af betydning for besvarelsen af dette spørgsmål, at
 afgangstoldstedet ikke har anvendt en i EF-toldkodeksen Ved kendelse afsagt den 29. oktober 2002, indgået til Domsto-
 fastsat administrativ ordning for videregivelse af oplys- lens Justitskontor den 10. december 2002, har Bundesfinanz-
 ninger (early warning system), eller at det kan tilregnes hof i sagen Hauptzollamt Hamburg-Jonas mod Gouralnik &
 afgangstoldstedets myndigheder, at en underretning ikke Partner GmbH forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 er foretaget rettidigt? en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1. Består der i det mindste et krav på eksportrestitution i
 ( 1) EFT L 302 af 19.10.1992, s. 1-50. henhold til den sats, der finder anvendelse på det faktisk
 ( 2) EFT L 253 af 11.10.1993, s. 1-766. udførte produkt, når det i forbindelse med en toldkontrol
 konstateres, at den angivne og udførte forsendelse ikke
 udelukkende består af det angivne produkt, men i et vist
 omfang indeholder et andet produkt, for hvilket der
 gælder en lavere restitutionssats?
 2. Er det af væsentlig betydning, såfremt det ukorrekt
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- angivne produkt er en vare, der ligner den, der faktisk er
 se afsagt den 15. november 2002 af Vestre Landsret i angivet?
 sagen Fonden Marselisborg Lystbådehavn mod Skattemi-
 nisteriet
 3. Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende: Efter hvilke
 kriterier skal det afgøres, hvorvidt også ukorrekt angivne
 (Sag C-428/02) varer er omfattet af angivelsen?
 (2003/C 55/11)
 Ved kendelse afsagt den 15. november 2002, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 26. november 2002, har Vestre
 Landsret i sagen Fonden Marselisborg Lystbådehavn mod
 Skatteministeriet forelagt De Europæiske Fællesskabers Dom- Appel iværksat den 11. december 2002 af KWS SAAT AG
 stol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende til prøvelse af dom afsagt den 9. oktober 2002 af De
 spørgsmål: Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden
 Afdeling) i sag T-173/00, KWS SAAT AG mod Kontoret
 1) Skal artikel 13 B, litra b), i sjette momsdirektiv (Rådets for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og
 direktiv 77/388 (1) fortolkes således, at begrebet »udlej- Design)
 ning af fast ejendom« omfatter udlejning af en bådeplads,
 som består af en del af et landfast havneareal, samt et
 afgrænset og identificerbart areal i vandet? (Sag C-447/02 P)
 2) Skal artikel 13 B, litra b), nr. 2, i sjette momsdirektiv
 fortolkes således, at begrebet »køretøjer« omfatter både? (2003/C 55/13)
 ( 1) af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgiv-
 ning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem:
 ensartet beregningsgrundlag — EFT L 145, s. 1 og berigtigelse Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 11. de-
 EFT L 149, s. 26. cember 2002 iværksat appel af KWS SAAT AG ved Rechtsan-
 walt Christian Rohnke, Jungfernstieg 51, D-20354 Hamburg,
 og med valgt adresse i Luxembourg, til prøvelse af dom afsagt


text:
C 176/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24.6.2000
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 af 11. april 2000 af 11. april 2000
 i de forenede sager C-51/96 og C-191/97, Christelle
 i sag C-356/98, Arben Kaba mod Secretary of State
 Deliège mod Ligue francophone de judo et disciplines
 associées ASBL m.fl. (anmodninger om præjudiciel afgø- for the Home Department (anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra Immigration Adjudicator) (1)
 relse fra Tribunal de première instance de Namur) (1)
 (»Fri udveksling af tjenesteydelser — konkurrenceregler for (»Forordning (EØF) nr. 1612/68 — arbejdskraftens frie
 virksomheder — judokæmpere — regler om nationale kvoter bevægelighed — social fordel — ret for en vandrende
 og om procedurer for udtagelse af de nationale forbund til arbejdstagers ægtefælle til at opnå tidsubegrænset opholds-
 deltagelse i internationale turneringer«) tilladelse i værtsmedlemsstaten«)
 (2000/C 176/02) (2000/C 176/03)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: engelsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I de forenede sager C-51/96 og C-191/97, angående anmod-
 ninger, som Tribunal de première instance de Namur (Belgien) I sag C-356/98, angående en anmodning, som Immigration
 i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) har Adjudicator (Det Forenede Kongerige) i medfør af EF-traktatens
 indgivet til Domstolen for i de for nævnte ret verserende sager, artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i
 Christelle Deliège mod Ligue francophone de judo et disciplines den for nævnte ret verserende sag, Arben Kaba mod Secretary
 associées ASBL, Ligue belge de judo ASBL, Union européene of State for the Home Department, at opnå en præjudiciel
 de judo (sag C-51/96) og Christelle Deliège mod Ligue afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 7, stk. 2, i
 francophone de judo et disciplines associées ASBL, Ligue belge Rådets forordning nr. 1612/68/EØF af 15. oktober 1968 om
 de judo ASBL, François Pacquée (sag C-191/97), at opnå en arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (EFT
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens 1968 II, s. 467), har Domstolen, sammensat af præsidenten,
 artikel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF) og EF-traktatens G.C. Rodriguez Iglesias, afdelingsformændene J.C. Moitinho de
 artikel 60, 66, 85 og 86 (nu artikel 50 EF, 55 EF, 81 EF og 82 Almeida, D.A.O. Edward, L. Sevón samt dommerne C. Gul-
 EF), har Domstolen, sammensat af præsidenten, G.C. Rodriguez mann, J. -P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann (refererende dommer)
 Iglesias, afdelingsformændene J.C. Moitinho de Almeida, og H. Ragnemalm; generaladvokat: A. La Pergola; justitssekre-
 D.A.O. Edward og L. Sevón samt dommerne P.J.G. Kapteyn, tær: ekspeditionssekretær D. Louterman-Hubeau, den 11. april
 J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann og H. Ragnemalm (refereren- 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 de dommer); generaladvokat: G. Cosmas; justitssekretær: assi-
 sterende justitssekretær H. von Holstein, den 11. april 2000
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: En medlemsstats bestemmelser, hvorefter ægtefæller til vandrende
 arbejdstagere, som er statsborgere i andre medlemsstater, skal have
 haft bopæl på denne medlemsstats område i mere end fire år, før de
 En regel, hvorefter det kræves, at en sportsudøver, der er professionel kan ansøge om tidsubegrænset opholdstilladelse der og få ansøgnin-
 eller halvprofessionel eller aspirerer til en status som professionel eller gen behandlet, mens ægtefæller til derværende og fastboende personer,
 halvprofessionel, skal have en tilladelse fra eller være blevet udtaget som ikke er underlagt nogen begrænsninger med hensyn til det
 af sit nationale forbund for at kunne deltage i en international tidsrum, de kan opholde sig dér, kun skal have haft bopæl i
 sportsturnering på højt plan, hvor det ikke er landshold, der 12 måneder på dette område, indebærer ikke en forskelsbehandling,
 konkurrerer, udgør ikke i sig selv en hindring for den frie udveksling som er i strid med artikel 7, stk. 2, i Rådets forordning
 af tjenesteydelser, som er forbudt efter EF-traktatens artikel 59 (efter nr. 1612/68/EØF af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie
 ændring nu artikel 49 EF), forudsat at reglen er nødvendig som led i bevægelighed inden for Fællesskabet.
 organiseringen af en sådan turnering.
 (1) EFT C 358 af 21.11.1998.
 (1) EFT C 133 af 4.5.1996 og EFT C 212 af 12.7.1997.


text:
C 212/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28.7.2001
 Appel iværksat den 28. maj 2001 af Javier Reyna González også anvendelse i et tilfælde, hvor en myndigheds adfærd,
 del Valle til prøvelse af kendelse afsagt den 28. marts 2001 der hævdes at være i strid med fællesskabsretten, er en
 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans afgørelse fra en af de øverste retsinstanser i en medlems-
 (Første Afdeling) i sag T-130/00, Javier Reyna González stat, som Verwaltungsgerichtshof i det foreliggende til-
 del Valle mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- fælde?
 skaber
 2) Såfremt spørgsmål 1) besvares bekræftende:
 (Sag C-219/01 P) Finder EF-Domstolens praksis, hvorefter det tilkommer
 den enkelte medlemsstat i sin retsorden at bestemme,
 (2001/C 212/31) hvilken ret der er kompetent til at afgøre retssager, hvor
 der er spørgsmål om individuelle rettigheder, der hviler
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 28. maj på fællesskabsretten (jf. f.eks. EF-Domstolens dom af
 2001 iværksat appel af Javier Reyna González del Valle ved 17.9.1997, sag C-54/96, og andre domme), også anven-
 advokat J.M. Valoria de Arana, til prøvelse af kendelse afsagt delse i et tilfælde, hvor en myndigheds adfærd, der hævdes
 den 28. marts 2001 af De Europæiske Fællesskabers Ret i at være i strid med fællesskabsretten, er en dom afsagt af
 Første Instans (Første Afdeling) i sag T-130/00, Javier Reyna en af de øverste retsinstanser i en medlemsstat, som
 González del Valle mod Kommissionen for De Europæiske Verwaltungsgerichtshof i det foreliggende tilfælde?
 Fællesskaber.
 3) Såfremt spørgsmål 2) besvares bekræftende:
 Appellanten har nedlagt følgende påstande: Er den retsopfattelse, der kommer til udtryk i Verwal-
 tungsgerichtshof’s ovennævnte dom, hvorefter det særlige
 — Den anfægtede kendelse ophæves i det hele, og anciennitetstillæg er en form for loyalitetsydelse, i strid
 — Der gives appellanten medhold i de påstande, han havde med en regel i den umiddelbart anvendelige fællesskabs-
 nedlagt for Retten i Første Instans. ret, navnlig med forbuddet mod indirekte forskelsbehand-
 ling i EF-traktatens artikel 48 og EF-Domstolens faste
 praksis på dette område?
 Anbringender og væsentligste argumenter
 4) Såfremt spørgsmål 3) besvares bekræftende:
 Selv om der i artikel 90 og 91 i vedtægten for tjenestemænd i Er denne tilsidesatte regel i den umiddelbart anvendelige
 De Europæiske Fællesskaber ikke sondres mellem mangler, der fællesskabsret en regel, der skaber en subjektiv ret for
 medfører absolut ugyldighed, og mangler, der medfører, at sagsøgeren i hovedsagen?
 en afgørelse kan annulleres, ligger der ikke heri, at en
 forvaltningsakt, der er behæftet med en mangel, som medfører 5) Såfremt spørgsmål 4) besvares bekræftende:
 absolut ugyldighed, altid er omfattet af de i de nævnte artikler
 fastsatte frister. Råder EF-Domstolen på grundlag af indholdet af anmod-
 ningen om præjudiciel afgørelse over alle fornødne
 oplysninger for, at den selv kan bedømme, om Verwal-
 tungsgerichtshof under de beskrevne faktiske omstændig-
 heder i hovedsagen åbenbart og væsentligt har overskre-
 det det skøn, som den har, eller overlader Domstolen
 besvarelsen af dette spørgsmål til den forelæggende
 østrigske ret?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 7. maj 2001 af Landesgericht für Zivilrechts-
 sachen Wien i sagen Dr. Gerhard Köbler mod Republikken
 Østrig
 (Sag C-224/01)
 (2001/C 212/32)
 Sag anlagt den 6. juni 2001 af Kommissionen for De
 Ved kendelse afsagt den 7. maj 2001, indgået til Domstolens Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Danmark
 Justitskontor den 6. juni 2001, har Landesgericht für Zivil-
 rechtssachen Wien, i sagen Dr. Gerhard Köbler mod Republik- (Sag C-226/01)
 ken Østrig, forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (2001/C 212/33)
 1) Finder EF-Domstolens praksis, hvorefter det for spørgs-
 målet, om staten pådrager sig ansvar på grund af en
 tilsidesættelse af fællesskabsretten, er uden betydning, Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 6. juni
 hvilket organ i en medlemsstat denne overtrædelse kan 2001 anlagt sag mod Kongeriget Danmark af Kommissionen
 tilregnes (jf. f.eks. EF-Domstolens dom af 5.3.1996, for De Europæiske Fællesskaber ved Hans Støvlbæk, som
 forenede sager C-46/93 og C-48/93 og andre domme), befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 ---pagebreak--- 28.7.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 212/19
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sag anlagt den 7. juni 2001 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 — Det statueres, at Kongeriget Danmark i henhold til
 EF-traktatens artikel 226, ved ikke at have truffet de
 (Sag C-227/01)
 nødvendige foranstaltninger for at sikre badevandets
 kvalitet i overensstemmelse med grænseværdierne i direk-
 tiv 76/160/EØF (1), og ved ikke at have fulgt den i
 direktivet påkrævede mindste prøvetagningshyppighed, (2001/C 212/34)
 ikke har overholdt sine forpligtelser i henhold til artikel 4,
 stk. 1, og artikel 6, stk. 1, i direktiv 76/160/EØF om
 kvaliteten af badevand; Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. juni
 2001 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Valero Jordana,
 — Kongeriget Danmark tilpligtes at afholde de med nærvæ- og med valgt adresse i Luxembourg hos Gérard Berscheid,
 rende sag forbundne omkostninger. Wagnercentret C 254.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter — Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 forpligtelser efter artikel 2 og 3, artikel 5, stk. 2, og
 artikel 6, stk. 2, i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni
 1985 om vurdering af visse offentlige og private projek-
 — Artikel 4, stk. 1, jf. artikel 3 og artikel 5, stk. 1: Direktivet ters indvirkning på miljøet (1), da det ikke hvad angår
 pålægger medlemsstaterne at træffe foranstaltninger med »linjeprojektet Valencia Tarragona, strækningen Las Pal-
 henblik på at opnå et bestemt resultat inden udløbet af mas-Oropesa. Platform«, som indgår i »Middelhavskorri-
 en tidsfrist (10. december 1985), og bortset fra de i dor«-projektet, har foretaget nogen vurdering af miljøpå-
 Direktivet fastsatte undtagelser kan en medlemsstat ikke virkningen.
 gøre særlige omstændigheder gældende som begrundelse
 for ikke at overholde denne forpligtelse. Det følger heraf, — Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 at Danmark ikke kan få medhold i, at det er tilstrækkeligt ninger.
 for at overholde Direktivet, at der blot er truffet foranstalt-
 ninger med henblik på at overholde Direktivet. Danmark
 kan ikke påberåbe sig artikel 5, stk. 2, som begrundelse for
 at korrigere overenstemmelsesprocenterne for »tilfældige Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 overskridelser«, der antages at skyldes forurening fra
 dyr eller stærk regn, idet disse ikke på nogen måde
 dokumenterede forhold ikke kan anses for meteorologi-
 ske forhold af en usædvanlig karakter. Tilsidesættelse af direktiv 85/337/EØF ved udarbejdelse af
 jernbaneprojektet: Projektet blev ikke underkastet den proce-
 dure for vurderingen af miljøpåvirkningen, som er foreskrevet
 — Forpligtelsen efter artikel 6, stk. 1: Kommissionen kan i direktivet. Denne vurdering er obligatorisk for de projekter,
 tiltræde, at Direktivet giver mulighed for at nedsætte der er omhandlet i direktivets bilag I, nr. 7, hvortil henvises i
 antallet af prøver. For så vidt angår de 11 konkrete artikel 4, stk. 1. Den i sagen omhandlede jernbanestrækning
 badesteder, som Kommissionen udbad sig nærmere op- vedrører bygningen af en jernbane til langdistancetrafik. Det
 lysninger om, har Danmark imidlertid kun dokumenteret, gælder i hvert fald dels lægningen af et nyt spor ved siden af
 at de danske regler, hvorefter prøveantallet kan nedsættes det allerede eksisterende, dels anlægget af en ny strækning
 med en faktor 2, det vil sige fra 10 til 5, hvis badevand- inden for Benicassim kommune. Ifølge Kommissionen fritager
 skvaliteten i to på hinanden følgende badesæsoner har den omstændighed, at den generelle byplan for Benicassim er
 haft en bedre kvalitet end den i Direktivet foreskrevne, blevet undergivet en vurdering af miljøpåvirkningen, ikke den
 var overholdt i tre tilfælde. spanske regering fra at foretage en vurdering af det foreliggende
 jernbaneprojekts miljøpåvirkning. På grund af de meget detal-
 jerede oplysninger i nævnte byplan vedrørende jernbanestræk-
 ningen Las Palmas-Oropesa og den omstændighed, at der ikke
 er foretaget nogen undersøgelse af projekts miljøpåvirkning,
 (1) Rådets direktiv af 5. december 1975 om kvaliteten af badevand, var det ifølge Kommissionen nødvendigt at foretage en særskilt
 EFT L 31, s. 1. vurdering af miljøpåvirkningen for at opfylde forpligtelserne
 efter direktiv 85/337/EØF.
 Endelig anfører Kommissionen, at den vurdering af miljøpåvir-
 kningen, som blev foretaget under arbejdet med udfærdigelsen
 af ændring nr. 3 til bygningsprojektet, dels kun omfattede en


text:
2.8.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 184/23
 Skal de pågældende direktiver fortolkes således, at de B. Stromsky, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i
 pålægger de nationale domstole at fortolke national ret på Luxembourg.
 en sådan måde, at forbrugerkreditinstitutterne skal gøre
 samme forbruger bekendt med klausulen om ændring af
 de nævnte årlige omkostninger i procent forud for hver Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 forlængelse af en sådan aftale?
 — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 2. Skal de nævnte direktiver fortolkes således, at de udeluk- forpligtelser dels efter artikel 6, stk. 1 og 3, i Athen-
 kende har til formål at beskytte forbrugeren, eller har de protokollen af 17. maj 1980 om beskyttelse af Middel-
 desuden til formål at regulere det indre kreditmarked? havet mod landbaseret forurening (1) og artikel 4, stk. 1
 samt artikel 8 i Barcelona-konventionen af 16. februar
 Medfører forpligtelsen til at fortolke de pågældende direk- 1976 (2), som er godkendt på Fællesskabets vegne ved
 tiver i overensstemmelse med formålet, som i hvert fald Rådets afgørelse 77/585/EØF (3) og 83/101/EØF (4) af
 omfatter beskyttelse af forbrugerne, at de nationale 25. juli 1977 og 28. februar 1983, dels efter artikel 300
 domstole ex officio kan tage stilling til mangler ved (tidligere artikel 228), stk. 7, i traktaten om oprettelse af
 forbrugerkreditaftalerne, herunder at de samlede omkost- Det Europæiske Fællesskab, da den ikke har truffet alle
 ninger i procent eller klausulen om ændringer af satsen hensigtsmæssige foranstaltninger til at forebygge, begrænse
 ikke er angivet skriftligt? og bekæmpe den massive og vedvarende forurening af
 étang de Berre, og da den ikke efter vedtagelsen af
 protokollens bilag II ved en ændring af godkendelsen til
 3. Skal de nævnte direktiver fortolkes således, at de nationale
 at udlede stoffer henhørende under dette bilag har taget
 domstole på baggrund heraf skal fortolke national ret på
 behørigt hensyn til bestemmelserne i protokollens
 en sådan måde, at de uden tidsbegrænsning under en sag
 bilag III.
 anlagt af kreditinstituttet med påstand om betaling kan
 tage hensyn til et anbringende påberåbt af forbrugeren
 eller rejst ex officio af den pågældende ret om, at — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 indgåelsen eller fornyelsen af en forbrugerkreditaftale er ninger.
 ugyldig, f.eks. under henvisning til ovennævnte forhold?
 I benægtende fald, skal de nævnte direktiver da fortolkes
 således, at domstolene på baggrund heraf skal fortolke
 national ret på en sådan måde, at de kan tilsidesætte en
 bestemmelse i national ret, hvorefter forbrugeren eller den Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 pågældende ret ex officio ikke kan gøre gældende, at
 indgåelsen eller fornyelsen af en forbrugerkreditaftale er
 ugyldig, efter udløbet af en frist, der fraviger de almin- Ifølge artikel 3, litra c), omfatter Athen-protokollens anvendel-
 delige retsregler, for så vidt som den udgør en særlig sesområde saltvandsmarsk med forbindelse til havet og
 begrænsning af forbrugerens søgsmålsret og gør indgreb omfatter dermed også étang de Berre. Den Franske Republik
 i forbrugerbeskyttelsens effektive virkning? er derfor som følge af protokollens artikel 6, stk. 1, forpligtet
 til dels at begrænse den direkte eller indirekte af mennesker
 foretagne udledning af stoffer i étang de Berre, når udledningen
 (1) Rådets direktiv 87/102/EØF af 22.12.1986 om indbyrdes tilnær- heraf har skadelige virkninger, dels at forebygge og bekæmpe
 melse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om udledningen. Dette er en forpligtelse til at opnå et bestemt
 forbrugerkredit (EFT L 42 af 12.2.1987, s. 48). resultat.
 (2) Rådets direktiv 90/88/EØF af 22.2.1990 om ændring af direktiv 87/
 102/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og
 administrative bestemmelser om forbrugerkredit (EFT L 61 af
 10.3.1990, s. 14). Begrænsningen af den direkte eller indirekte udledning af
 stoffer i étang de Berre, skal forfølges regoristisk. En sådan
 rigoristisk forfølgning forudsætter en væsentlig og varig
 begrænsning af den udledte mængde stoffer, som har en
 mærkbar og varig positiv virkning for miljøet, og stiller også
 krav til den metode, som staten anvender til opnåelse af dette
 resultat. Den Franske Republik har imidlertid ikke begrænset
 den landbaserede forurening af étang de Berre i overensstem-
 melse med de forpligtelser til at beskytte Middelhavet, som
 Sag anlagt den 4. juni 2003 af Kommissionen for De påhviler den efter protokollens artikel 6, stk. 1, sammenholdt
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik med artikel 4, stk. 1, og artikel 8 i Barcelona-konventionen af
 16. februar 1976. Siden 1983 er der nemlig på grund af driften
 af centrale hydroélectrique de Saint-Chamas sket en landbaseret
 (Sag C-239/03) forurening af étang de Berre, som har en massiv, vedvarende
 og specifik karakter, og som har haft betydelige og skadelige
 (2003/C 184/41) virkninger for dyre- og plantelivet og de rekreative værdier.
 Selv om forureningen er blevet nedsat, er begrænsningen af
 udledningen sket for sent, ligesom den har haft en tilfældig og
 navnlig meget begrænset karakter. Også de foranstaltninger,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 4. juni som de offentlige myndigheder har truffet for at nedsætte
 2003 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen forureningen af étang de Berre over en længere periode, har
 for De Europæiske Fællesskaber ved G. Valero Jordana og haft begrænsede virkninger.
 ---pagebreak--- C 184/24 DA Den Europæiske Unions Tidende 2.8.2003
 Ifølge protokollens artikel 6, stk. 3, skal to betingelser være en for De Europæiske Fællesskaber ved Minas Konstantinidis,
 opfyldt for at udlede de stoffer, der er nævnt i artikel 6, stk. 1, i Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og
 étang de Berre, nemlig dels af de kompetente nationale myndig- med valgt adresse i Luxembourg.
 heder være udstedt en tilladelse til udledning, dels skal tilla-
 delsen tage behørig hensyn til alle relevante bestemmelser i Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 protokollens bilag III. Den Franske Republik har ikke overholdt
 nogen af disse to betingelser.
 — Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets
 (1) EFT L 67 af 12.3.1983, s. 3. direktiv 2000/53/EF (1) af 18. september 2000 om udran-
 (2) Konvention om beskyttelse af Middelhavet mod forurening (Barce- gerede køretøjer, idet den ikke inden for den fastsatte frist
 lona-konventionen), EFT L 240 af 19.9.1977, s. 3. har vedtaget de nødvendige love og administrative
 (3) Rådets afgørelse af 25.7.1977 om indgåelse af konventionen om bestemmelser for at efterkomme direktivet, eller i hvert
 beskyttelse af Middelhavet mod forurening samt protokollen om
 ikke har givet Kommissionen underretning herom.
 forebyggelse af forurening af Middelhavet, forårsaget af dumpning
 fra skibe og luftfartøjer (EFT L 240 af 19.9.1977, s. 1).
 (4) Rådets afgørelse af 28.2.1983 om indgåelse af protokollen om — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 beskyttelse af Middelhavet mod landbaseret forurening (EFT L 67 ninger.
 af 12.3.1983, s. 1).
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I henhold til artikel 249, stk. 3, i traktaten om oprettelse af
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 Det Europæiske Fællesskab, er et direktiv med hensyn til det
 afsagt den 3. juni 2003 af Cour administrative (Storher-
 tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat, som det rettes
 tugdømmet Luxembourg) i sagen Ministre des finances
 til.
 mod Jean-Claude Weidert og Elisabeth Paulus
 (Sag C-242/03) I henhold til traktatens artikel 10, stk. 1, træffer medlemssta-
 terne alle almindelige eller særlige foranstaltninger, som er
 (2003/C 184/42) egnet til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, som følge af
 denne traktat eller af retsakter foretaget af Fællesskabet institu-
 tioner.
 Ved dom afsagt den 3. juni 2003, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 6. juni 2003, har Cour administrative (Stor- Den Hellenske Republik har ikke bestridt, at den bør træffe
 hertugdømmet Luxembourg) i sagen Ministre des finances foranstaltninger med henblik på at efterkomme nævnte
 (finansministeren) mod Jean-Claude Weidert og Elisabeth Paulus direktiv.
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: Kommissionen fastslår, at Den Hellenske Republik indtil nu
 ikke har truffet egnede foranstaltninger med henblik på fuld
 Er artikel 129c i den luxembourgske lov af 4. december 1967 gennemførelse af det pågældende direktiv i den græske rets-
 om indkomstskat, som ændret, i den affattelse, der finder orden.
 anvendelse på indkomståret 2000, som under visse betingelser
 og inden for visse grænser indrømmer skattemæssigt nedslag
 til fysiske skattepligtige personer, der mod kontantindskud (1) EFT L 269 af 21.10.2000, s. 34.
 erhverver aktier eller anparter i hjemmehørende fuldt skatte-
 pligtige kapitalselskaber, forenelig med princippet om kapita-
 lens frie bevægelighed inden for Det Europæiske Fællesskab
 som omhandlet i artikel 56, stk. 1, EF, under hensyn til de
 begrænsninger af dette princip, der bl.a. fremgår af artikel 58,
 stk. 1, litra a), EF?
 Sag anlagt den 6. juni 2003 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-247/03)
 Sag anlagt den 6. juni 2003 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik (2003/C 184/44)
 (Sag C-246/03)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 6. juni
 (2003/C 184/43) 2003 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommission-
 en for De Europæiske Fællesskaber ved Michel van Beek,
 juridisk konsulent, og Minas Konstantinidis, Kommissionens
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 6. juni Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse
 2003 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommission- i Luxembourg.


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/8
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 9. december 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-121/07) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2001/18/EF - udsætning i miljøet og markedsføring af genetisk modificerede organismer - Domstolens dom, der fastslår et traktatbrud - manglende opfyldelse - artikel 228 EF - opfyldelse under verserende sag - økonomiske sanktioner)
 (2009/C 44/12)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved B. Stromsky og C. Zadra, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Franske Republik (ved E. Belliard, S. Gasri og G. de Bergues, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Den Tjekkiske Republik (først ved T. Boček, derefter ved M. Smolek, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende opfyldelse af Domstolens dom af 15. juli 2004 i sag C-419/03, Kommissionen mod Frankrig, om manglende gennemførelse i national ret af de bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF af 12. marts 2001 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer og om ophævelse af Rådets direktiv 90/220/EØF (af 23.4.1990 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer) (EFT L 106, s. 1), der afviger fra eller går videre end bestemmelserne i sidstnævnte direktiv — påstand om idømmelse af en tvangsbøde og et fast beløb
 Konklusion
 1)
 Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i medfør af artikel 228, stk. 1, EF, idet den ikke inden for den i den begrundede udtalelse fastsatte frist har truffet alle foranstaltninger til opfyldelse af dommen af 15. juli 2004 i sagen Kommissionen mod Frankrig (sag C-419/03) om manglende gennemførelse i national ret af de bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF af 12. marts 2001 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer og om ophævelse af Rådets direktiv 90/220/EØF, som afviger fra eller går videre end bestemmelserne i Rådets direktiv 90/220/EØF af 23. april 1990 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer.
 2)
 Den Franske Republik betaler Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber et fast beløb på 10 mio. EUR, der indbetales på kontoen »Det Europæiske Fællesskabs egne indtægter«.
 3)
 Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 4)
 Den Tjekkiske Republik bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 95 af 28.4.2007.


text:
9.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 274/33
 Sag anlagt den 3. august 2010 — Mantzouratos mod Parlamentet
 (Sag F-64/10)
 ()
 2010/C 274/51
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Andreas Mantzouratos (Bruxelles, Belgien) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af Europa-Parlamentets afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 13 i forfremmelsesåret 2009 og af afgørelserne om at forfremme tjenestemænd, der har færre point for fortjeneste end sagsøgeren, til denne lønklasse
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Parlamentets afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 13 i forfremmelsesåret 2009 og afgørelserne om at forfremme tjenestemænd, der har færre point for fortjeneste end sagsøgeren, til denne lønklasse, annulleres.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
8 . 4 . 95 DA 1 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 87/9
 (Nederlandene ), Utrechtse Aannemers Vereniging, Utrecht sukkerpriser, der er fastsat i forordningen (2 ), dels i medfør
 (Nederlandene ), Vereniging Wegenbouw Aannemers Com af traktatens artikel 178 og artikel 215 , stk. 2, er nedlagt
 binatie Nederland, Zeist (Nederlandene ), Zuid Nederlandse påstand om erstatning, har Retten (Første Afdeling), sam
 Aannemers Vereniging, Heeze (Nederlandene ), ved advokat mensat af afdelingsformanden, R. Schintgen, og dommerne
 Louis H. van Lennep, og Erik H. Pijnacker Hordijk, R. Gracía-Valdecasas, H. Kirschner, B. Vesterdorf og C. W.
 Amsterdam, og med valgt adresse i Luxembourg hos Bellamy; justitssekretær: H. Jung, den 21 . februar 1995
 advokat Luc Frieden, 6, avenue Guillaume, mod Kommis afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede:
 Berend J. Drijber og Paul Glazener), hvori der er nedlagt
 påstand om, at det fastslås, at Kommissionens beslutning 1 . Sagen afvises, for så vidt angår sagsøgerens påstand om
 92/204/EØF af 5 . februar 1992 om en procedure i henhold annullation af Rådets forordning (EØF) nr. 3814/92 af
 til EØF-traktatens artikel 85 (IV/31 . 572 og IV/32.571 — 28. december 1992 om ændring af forordning (EØF)
 Bygge- og anlægsbranchen i Nederlandene ) (2 ), har Retten nr. 1785/81 og om anvendelse i Spanien af de sukker
 (Første Afdeling) sammensat af afdelingsformand, R. priser, der er fastsat i forordningen.
 Schintgen, og dommerne H. Kirschner, B. Vesterdorf, K.
 Lenaerts og C. W. Bellamy; justitssekretær: H. Jung, den
 21 . februar 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder 2 . Sagsøgte frifindes, for så vidt angår sagsøgernes påstand
 således : om erstatning.
 3 . Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler in
 1 . Sagsøgte frifindes. solidum Rådets omkostninger.
 2 . Sagsøgerne betaler omkostningerne in solidum, herun 4 . Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 der omkostningerne vedrørende begæringen om forelø
 bige forholdsregler.
 (!) EFT nr. C 135 af 14 . 5 . 1993 .
 (2 ) EFT nr. L 387 af 31 . 12 . 1992, s. 7.
 (!) EFT nr. C 142 af 4 . 6 . 1992 .
 (2 ) EFT nr. L 92 af 7. 4 . 1992 , s . 1 .
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 7. marts 1995
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS i de forenede sager T-432/93 , T-433/93 og T-434/93 ,
 den 21 . februar 1995 Socurte — Sociedad de Curtumes a Sul do Tejo, Ld.a m.fl.
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (*)
 i sag T-472/93 , Campo Ebro Industrial, SA m.fl. mod Rådet
 for Den Europæiske Union ( l ) (Den Europæiske Socialfond — beslutning om at nedsætte
 et støttebeløb — annullationssøgsmål — ugyldighed —
 (Annullationssøgsmål — forordning — tilpasning af suk formaliteten — tilsidesættelse af væsentlige formforskrif
 kerprisen i Spanien til den fællespris — ingen kompensation ter)
 til isoglukoseproducenterne — formaliteten — erstatnings
 søgsmål — generel retsakt der bygger på et økonomisk ( 95/C 87/20 )
 politisk valg)
 ( 95/C 87/19 ) (Processprog: portugisisk)
 (Processprog: engelsk) I de forenede sager T-432/93 , T-433/93 og T-434/93 ,
 Socurte — Sociedad de Curtumes a Sul do Tejo, Ld.a, Quavi
 — Revestimentos de Cortiça, Ld.a, og Stec — Sociedade
 I sag T-472/93, Campo Ebro Industriai, SA, Levantina Transformadora de Carnes, Ld.a, Pau Queimado (Portugal),
 Agricola Industriai, SA, Cerestar Iberica, SA, ved advokat ved advokaterne Carlos Botelho Moniz og Antonio Magal
 Paul Glazener, Rotterdam, og med valgt adresse i Luxem hães, Cardoso, Lissabon, og med valgt adresse i Luxem
 bourg hos advokat Marc Loesch, 11 , rue Goethe, mod bourg hos advokat Guy Harles, 8-10, rue Mathias Hårdt,
 Rådet for Den Europæiske Union ( befuldmægtigede: Arthur mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (be
 Brautigam og Guus Houttuin), støttet af Kommissionen for fuldmægtigede : Nicholas Khan og Francisco de Sousa
 De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtiget: X. Lewis ), Fialho ), angående en påstand om, at det fastslås, at der før
 hvori der dels i medfør af traktatens artikel 173 er nedlagt den 10. juli 1991 ikke i retligt henseende forelå en beslutning
 påstand om annullation af Rådets forordning (EØF ) fra Kommissionen om at nedsætte tilskuddet fra Den
 nr. 3814/92 af 28 . december 1992 om ændring af forord Europæiske Socialfond til projekt nr. 860012/P1 for så vidt
 ning (EØF) nr. 1785/81 og om anvendelse i Spanien af de angik visse erhvervsuddannelsesforanstaltninger, som sag
 ---pagebreak--- Nr. C 87/10 I DA I De Europæiske Fællesskabers Tidende 8 . 4 . 95
 søgerne traf i 1986, og om, at beslutningen annulleres med DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 virkning fra den 10. juli 1991 , samt om, at Kommissionen den 8 . marts 1995
 tilpligtes at betale saldobeløbet af fællesskabstilskuddet,
 som sagsøgerne gør gældende at have krav på i forbindelse i sag T-493/93 , Hansa-Fisch GmbH mod Kommissionen
 med projekt nr. 860012/P1 , har Retten (Første Afdeling), for De Europæiske Fællesskaber i 1 )
 sammensat af præsidenten, J. L. Cruz Vilaça, og dommerne (Fiskeri — aftale EØF/Marokko — udstedelse aflicenser —
 H. Kirschner og A. Kalogeropoulos, justitssekretær: fuld akten vedrørende Spaniens og Portugals tiltrædelse —
 mægtig J. Palacio Gonzålez, den 7. marts 1995 afsagt dom, relativ stabilitet — berettiget forventning)
 hvis konklusion lyder således: ( 95/C 87/22 )
 1 ) Kommissionens beslutning om at nedsœtte tilskuddet
 fra Den Europæiske Socialfond til projektet nr. 86001 2/ (Processprog: tysk)
 PI vedrørende erhvervsuddannelsesforanstaltninger i
 Portugal i 1986 annulleres. I sag T-493/93 , Hansa-Fisch GmbH, Schenefeld (Tyskland ),
 først ved advokat Heinrich-Werner Goltz, og derefter
 2 ) I øvrigt frifindes Kommissionen. advokat Rafael Barber-Llorente, Hamburg, mod Kommis
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede:
 T. van Rijn og U. Wölker ), angående en påstand om, at
 3 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger. Kommissionens afvisning af at forelægge den af sagsøgeren
 indgivne licensansøgning for de marokkanske myndigheder,
 (!) EFT nr. C 142 af 4 . 6 . 1992 . jf. bilag I til aftalen om forbindelserne mellem Det Europæi
 ske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget Marokko på
 havfiskeriområdet, som blev godkendt ved Rådets forord
 ning ( EØF ) nr. 2054/88 af 23 . juni 1988 (2 ) og nr. 3954/92
 af 19 . december 1992 ( 3 ), annulleres, har Retten ( Fjerde
 Afdeling) sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts,
 og dommerne R. Schintgen og R. García-Valdecasas;
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS justitssekretær: H. Jung, den 8 . marts 1995 afsagt dom, hvis
 den 8 . marts 1995
 konklusion lyder således:
 i sag T-34/93 , Société générale mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (*) 1 ) Sagsøgte frifindes.
 (Konkurrence — krav om oplysninger i form af en beslut
 ning i henhold til artikel 1 1, stk. S, i forordning nr. 17 —
 begrundelse — retten til kontradiktion) 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 ( 95/C 87/21 )
 (!) EFT nr. C 231 af 27. 8 . 1993 .
 ( 2 ) EFT nr. L 181 af 12 . 7. 1988 , s. 1 .
 (Processprog: fransk) ( 3 ) EFT nr. L 407 af 31 . 12 . 1992 , s . 1 .
 I sag T-34/93 , Société générale, Paris, ved advokat Robert
 Saint-Esteben, Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat Aloyse May, 31 , Grand-Rue, mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede: E.
 Traversa og H. Lehman ), angående en påstand om dels
 annullation af Kommissionens beslutning af 1 . april 1993
 om en procedure i henhold til artikel 11 , stk. 5 , i Rådets KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 forordning nr. 17 og dels om erstatning for det tab, som den 13 . januar 1995
 sagsøgeren hævder at have lidt på grund af denne beslut
 ning, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelings i sag T-524/93, Humphrey Hennessy m.fl. mod Rådet for
 formanden, K. Lenaerts, samt dommerne R. Schintgen og R. Den Europæiske Union og Kommissionen for De Euro
 García-Valdecasas; justitssekretær: H. Jung, den 8 . marts pæiske Fællesskaber ( J )
 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: (Delvis slettelse)
 ( 95/C 87/23 )
 1 ) Sagsøgte frifindes.
 (Processprog: engelsk)
 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (M EFT nr. C 188 af 10 . 7. 1993 . I sag T-524/93 , Humphrey Hennessy, Timoleague (Irland ),
 og de andre mælkeproducenter, der er nævnt i bilaget til
 kendelsen, ved solicitor Oliver Ryan-Purcell ved James
 O'Reilly, SC, og barrister Philippa Watson, og med valgt


text:
Nr . C 16/ 14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20 . 1 . 96
 1 . Sagen afvises. KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 13 . november 1995
 2 . Det er ufornødent at træffe afgørelse om begæringen om i sag T-128/95 , Aéroports de Paris mod Kommissionen for
 intervention . De Europæiske Fællesskaber (')
 (Kommissionens afvisning afat indlede en traktatbrudspro
 3 . Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og de cedure — annullationssøgsmål — passivitetssøgsmål —
 omkostninger, der er afholdt af Kommissionen. Den afvisning)
 Hellenske Republik bærer de omkostninger, den har ( 96/C 16 /32 )
 afholdt i forbindelse med fremsættelsen af begæringen
 om intervention .
 (Processprog: fransk)
 (') EFT nr . C 208 af 12 . 8 . 1995 . I sag T-128/95 , Aéroports de Paris, Paris, ved advokat
 Hugues Calvet, Paris, og med valgt adresse i Luxembourg
 hos advokat Aloyse May, 31 , Grand-rue, mod Kommissio
 nen for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtiget:
 Hendrik van Lier ), hvorunder der principalt er nedlagt
 påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af
 29 . marts 1995 om ikke at retsforfølge Den Hellenske
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS Republik for tilsidesættelse af fællesskabsretten ved tilde
 den 13 . november 1995 lingen af den offentlige kontrakt vedrørende Athens nye
 lufthavn i Spata , subsidiært om fastslåelse af Kommissio
 i sag T-127/95 , Société Auxiliaire d'Entreprises mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (') nens passivitet, har Retten (Tredje Afdeling ), sammensat af
 afdelingsformanden, C. P. Briët, og dommerne B. Vester
 (Kommissionens afvisning afat indlede en traktatbrudspro dorf og A. Potocki ; justitssekretær: H. Jung, den 13 . no
 cedure — annullationssøgsmål — passivitetssøgsmål — vember 1995 afsagt kendelse , hvis konklusion lyder såle
 afvisning) des :
 ( 96/C 16/31 )
 1 . Sagen afvises.
 (Processprog: fransk)
 2 . Det er ufornødent at træffe afgørelse om begæringen om
 intervention .
 I sag T-127/95 , Société Auxiliaire d'Entreprises, Issy-
 les-Moulineaux ( Frankrig ), ved advokat Alexandre Carne
 lutti , Paris, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles 3 . Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og de omkost
 skaber ( befuldmægtiget: Hendrik van Lier ), hvorunder der ninger, der er afholdt af Kommissionen. Den Hellenske
 principalt er nedlagt påstand om annullation af Kommis Republik bærer de omkostninger, den har afholdt i
 sionens afgørelse af 29 . marts 1995 om ikke at retsforfølge forbindelse med fremsættelsen af begæringen om inter
 vention .
 Den Hellenske Republik for tilsidesættelse af fællesskabs
 retten ved tildelingen af den offentlige kontrakt vedrørende
 Athens nye lufthavn i Spata , subsidiært om fastslåelse af (M EFT nr . C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 Kommissionens passivitet, har Retten ( Tredje Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden , C. P. Briët, og dom
 merne B. Vesterdorf og A. Potocki ; justitssekretær : H. Jung,
 den 13 . november 1995 afsagt kendelse, hvis konklusion
 lyder således :
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN
 FOR RETTEN I FØRSTE INSTANS
 1 . Sagen afvises.
 den 7 , november 1995
 2 . Det er ufornødent at træffe afgørelse om begæringen om i sag T-168/95 R, Eridania Zuccherifici Nazionali SpA m.fl .
 intervention . mod Rådet for Den Europæiske Union
 96/C 16/33
 3 . Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og de omkost
 ninger, der er afholdt af Kommissionen. Den Hellenske (Processprog: italiensk)
 Republik bærer de omkostninger, den har afholdt i
 forbindelse med fremsættelsen af begæringen om inter I sag T-168/95 R, Eridania Zuccherifici Nazionali SpA,
 vention . Genova ( Italien ), ISI — Industria Saccarifera Italiana
 Agroindustriale SpA, Padua ( Italien ), Sadam Zuccherifici,
 (M EFT nr . C 208 af 12 . 8 . 1995 . Bologna ( Italien ), Sadam Castiglionese SpA, Bologna ,
 Sadam Abruzzo SpA, Bologna, Zuccherificio del Molise
 SpA, Termoli ( Italien ), SFIR — Società Fondiaria Industriale
 Romagnola SpA, Cesena ( Italien ), og Ponteco Zuccheri


text:
C 171/22 DA Den Europæiske Unions Tidende 19.7.2003
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 7. maj 2003
 den 26. februar 2003
 i sag T-23/01, Eugène Émile Marie Kimman mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 i sag T-184/00, Zissis Christou Drouvis mod Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber (1) (Tjenestemænd — årlig ferie — tjeneste i et tredjeland —
 ulovlighedsindsigelse)
 (Tjenestemænd — pension — justeringskoefficient — lovlig- (2003/C 171/32)
 heden af vedtægtens artikel 82, stk. 1, andet afsnit —
 ligebehandlingsprincippet — princippet om arbejdskraftens (Processprog: fransk)
 frie bevægelighed og om retten til frit at etablere sig på
 Fællesskabets område)
 I sag T-23/01, Eugène Émile Marie Kimman, tjenestemand ved
 (2003/C 171/31) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i
 Overijse (Belgien), ved avocat N. Lhoëst, og med valgt adresse
 i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber (befuldmægtigede: H. Tserepa-Lacombe og F. Clotuche-
 (Processprog: græsk)
 Duvieusart), angående en påstand om annullation af den
 afgørelse af 25. maj 2000, hvorved Kommissionen nedsatte
 sagsøgerens årlige ferie for 2000 med en dag, har Retten
 (Første Afdeling), sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf,
 og dommerne N.J. Forwood og H. Legal; justitssekretær:
 I sag T-184/00, Zissis Christou Drouvis, forhenværende tjene- fuldmægtig D. Christensen, den 7. maj 2003 afsagt dom, hvis
 stemand ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, konklusion lyder således:
 med bopæl i Maroussi-Attikis (Grækenland), ved advokat
 I. Stamoulis, og med valgt adresse i Luxembourg, mod
 1) Kommissionens afgørelse af 25. maj 2000 annulleres, for så
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- vidt sagsøgerens årlige ferie for 2000 nedsættes med en dag.
 gede: J. Currall og P. Anestis), støttet af Rådet for Den
 Europæiske Union (befuldmægtigede: D. Zahariou og A. Pilet- 2) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 te), angående en påstand om, at Kommissionens afgørelse,
 som blev meddelt sagsøgeren den 30. november 1999, om
 fastsættelse af sagsøgerens pension under anvendelse af den (1 ) EFT C 95 af 24.3.2001.
 justeringskoefficient, der gælder for Grækenland, ændres, såle-
 des at pensionen fastsættes under anvendelse af den samme
 justeringskoefficient, der gælder for personer bosat i Det
 Forenede Kongerige, eller, subsidiært, under anvendelse af den
 justeringskoefficient, der gælder for personer bosat i Belgien,
 har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsforman- DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den, M. Vilaras, og dommerne V. Tiili og P. Mengozzi;
 justitssekretær: assisterende justitssekretær B. Pastor, den den 20. maj 2003
 26. februar 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 i sag T-80/01, Barbara Diehl-Leistner mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ( 1)
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 (Tjenestemænd — almindelig udvælgelsesprøve — mundtlig
 2) Hver part bærer sine omkostninger. prøve — ikke-optagelse på reservelisten — udvælgelseskomi-
 témedlemmernes sprogkundskaber — ligebehandling)
 3) Rådet for Den Europæiske Union bærer sine omkostninger. (2003/C 171/33)
 (Processprog: tysk)
 ( 1) EFT C 335 af 25.11.2000.
 I sag T-80/01, Barbara Diehl-Leistner, Luxembourg, ved avocat
 L. Thielen, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-


text:
2.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 197/16
 Sag anlagt den 16. juni 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 (Sag C-256/08)
 (2008/C 197/27)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. O'Reilly og M. Condou-Durande, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse (1), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet eller under alle omstændigheder ikke har meddelt Kommissionen disse.
 —
 Det Forenede Kongerige Storbritannienog Nordirland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 10. oktober 2006.
 (1) EUT L 304, s. 12.


text:
10.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/47
 Rettens dom af 14. juli 2011 — Winzer Pharma mod KHIM — Alcon (OFTAL CUSI)
 (Sag T-160/09) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsesprocedure - ansøgning om EF-ordmærket OFTAL CUSI - det ældre EF-ordmærke Ophtal - relativ registreringshindring - mangel på risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2011/C 269/102
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Dr. Robert Winzer Pharma GmbH (Berlin, Tyskland) (ved advokat S. Schneller)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (KHIM) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Alcon Inc. (Hünenberg, Schweiz) (ved advokat M. Vidal-Quadras Trias de Bes)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 4. februar 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 1471/2007-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Dr. Robert Winzer Pharma GmbH og Alcon Inc.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) frifindes.
 2)
 Dr. Robert Winzer Pharma GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler de af Harmoniseringskontoret og Alcon Inc. afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 167 af 18.7.2009.


text:
C 79/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.3.2001
 DOMSTOLENS KENDELSE der Angestellten-Krankenkassen e.V., 6. AEV — Arbeiter-
 Ersatzkassen-Verband e.V., 7. Seekrankenkasse og 8. Bundes-
 af 12. oktober 2000 knappschaft, adciteret: 1. Bundesrepublik Deutschland, 2.
 Bundesausschuss der Ärzte und Krankenkassen, forelagt De
 i sag C-278/00 R, Den Hellenske Republik mod Kommis- Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1) ciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (»Foreløbige forholdsregler — udsættelse af gennemførelse 1. Skal de institutioner, der varetager den lovfastsatte syge-
 — statsstøtte«) forsikring, henholdsvis deres organisationer, som er un-
 dergivet statsligt tilsyn, anses for virksomheder, henholds-
 (2001/C 79/18) vis sammenslutninger af virksomheder i den i artikel 81
 ff. EF forudsatte forstand, når de i fællesskab fastsætter
 ensartede faste priser for lægemidler, der udgør et loft for
 (Processprog: græsk) institutionernes ydelsespligt i forhold til de forsikrede?
 2. I tilfælde af en bekræftende besvarelse på spørgsmål 1
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- spørges: Skal fastprisbestemmelsen af den under spørgs-
 gjort i Samling af Afgørelser) mål 1 nævnte art anses for konkurrencebegrænsende
 aftaler i den i artikel 81, stk. 1, EF forudsatte forstand?
 I sag C-278/00 R, Den Hellenske Republik (befuldmægtigede:
 I. Chalkias og C. Tsiavou) mod Kommissionen for De Europæi-
 3. Er artikel 81 og 86 EF til hinder for en lovfastsat ordning,
 ske Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Flett og D. Triantafyllou)
 der indrømmer institutionerne inden for et bestemt
 angående principalt en påstand om udsættelse af gennemfø-
 socialsikringssystem, henholdsvis deres organisationer,
 relsen af Kommissionens beslutning C(2000) 686 endelig udg.
 beføjelse til at fastlægge faste priser for lægemidler af den
 af 1. marts 2000 vedrørende den støtteordning, der anvendtes
 under spørgsmål 1 nævnte art?
 i Grækenland i årene 1992 og 1994 med henblik på en
 regulering af landbrugsandelsselskabers gæld, inklusive den
 støtte der blev ydet til reorganiseringen af andelsmejeriet
 AGNO, og subsidiært en påstand om annullation af artikel 2 i
 samme beslutning, har Domstolens præsident den 12. oktober
 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. Sag anlagt den 13. december 2000 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (1) EFT C 259 af 9.9.2000.
 (Sag C-455/00)
 (2001/C 79/20)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 13. de-
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- cember 2000 anlagt sag mod Den Italienske Republik af
 se afsagt den 28. september 2000 af Landessozialgericht Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Antonio
 Nordrhein-Westfalen i sagen Merz + Co. GmbH & Co. Aresu, Kommissionen Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget,
 mod 1. AOK-Bundesverband, 2. Bundesverband der Betri- og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la
 ebskrankenkassen, 3. IKK-Bundesverband, 4. Bundesver- Cruz, Wagnercentret, Kirchberg.
 band der landwirtschaftlichen Krankenkassen, 5. Verband
 der Angestellten-Krankenkassen e.V., 6. AEV — Arbeiter-
 Ersatzkassen-Verband e.V., 7. Seekrankenkasse og 8. Bun- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 desknappschaft, adciteret: 1. Bundesrepublik Deutsch-
 land, 2. Bundesausschuss der Ärzte und Krankenkassen — Det fastslås, at Den Italienske Republik har undladt at
 opfylde sine forpligtelser i henhold til artikel 9, stk. 1, 2
 (Sag C-428/00) og 3, i Rådets direktiv 90/270/EØF (1) af 29. maj 1990
 om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i
 (2001/C 79/19) forbindelse med arbejde ved skærmterminaler (femte
 særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv
 Ved kendelse afsagt den 28. september 2000, indgået til 89/391/EØF (2), i det omfang den
 Domstolens Justitskontor den 20. november 2000, har Landes-
 sozialgericht Nordrhein-Westfalen i sagen Merz + Co. GmbH a) ikke garanterer regelmæssige undersøgelser af øjne
 & Co. mod 1. AOK-Bundesverband, 2. Bundesverband der og syn for samtlige arbejdstagere, der benytter
 Betriebskrankenkassen, 3. IKK-Bundesverband, 4. Bundesver- udstyr, der er forsynet med skærmterminal, jf.
 band der landwirtschaftlichen Krankenkassen, 5. Verband førstnævnte direktivs artikel 2, litra c)
 ---pagebreak--- 10.3.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 79/11
 b) ikke sikrer en supplerende øjenundersøgelse i alle — Efter artikel 9, stk. 3, i direktiv 90/270/EØF har arbejdsta-
 tilfælde, hvor dette efter regelmæssig undersøgelse gerne ret til at få udleveret »specielle synskorrigerende
 af øjne og syn viser sig nødvendigt hjælpemidler, som er beregnet til det pågældende arbej-
 de«, når dette viser sig nødvendigt efter de undersøgelser,
 der har fundet sted, og det ikke er muligt at anvende
 c) ikke fastlægger betingelserne for udlevering til de normale synskorrigerende hjælpemidler. Denne bestem-
 berørte arbejdstagere af specielle synskorrigerende melse er en logisk og nødvendig følge af bestemmelserne
 hjælpemidler, som er beregnet til det pågældende om forpligtelsen til at give arbejdstagerne adgang til
 arbejde undersøgelser af øjne og syn samt øjenundersøgelser, når
 dette er nødvendigt med henblik på en fuldstændig
 beskyttelse af sikkerhed og sundhed for risikogrupper af
 — Den Italienske Republik tilpligtes at afholde sagens om- arbejdstagere.
 kostninger.
 — I artikel 55 i lovdekret nr. 626/94 findes der imidlertid
 ikke bestemmelser, der udtrykkeligt sikrer denne adgang.
 I artiklens stk. 5 hedder det blot, at »udgifter i forbindelse
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter med anvendelsen af specielle synskorrigerende hjælpe-
 midler, som er beregnet til det pågældende arbejde,
 afholdes af arbejdsgiveren«, hvilket er en selvfølge, men
 Kommissionen har anført, at Den Italienske Republik har ikke en tilstrækkelig klar angivelse af »det fundamentale
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 9, stk. 1, 2 og 3, grundlag« for arbejdstagerens ret til at nyde godt af disse
 i direktiv 90/270/EØF, i det omfang bestemmelser.
 — de gældende italienske bestemmelser må anses for at være
 (1) EFT L 156 af 21.6.1990, s. 14.
 i strid med direktiv 90/270/EØF for så vidt angår
 regelmæssige undersøgelser af øjne og syn, dvs. når (2) Rådets direktiv af 12.7.1989, EFT L 183 af 29.6.1989, s. 1.
 arbejdet ved skærmterminal er påbegyndt. I artikel 9,
 stk. 1, i dette direktiv er det således bestemt, at alle
 arbejdstagere, som arbejder ved skærmterminal, har ret
 til undersøgelse af øjne og syn med jævne mellemrum
 efter påbegyndelse af arbejdet ved skærmterminalen med
 henblik på at undgå, at der opstår synsproblemer, samt
 eventuelle andre lidelser, der kan sættes i forbindelse med
 den langvarige udsættelse for stråling fra videoterminaler.
 De pågældende arbejdstagere må således anses for at
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 udgøre en særlig risikogruppe, jf. direktiv 89/391. Arti-
 se afsagt den 15. december 2000 af Unabhängiger Verwal-
 kel 55, stk. 2, i lovdekret nr. 626/94 er imidlertid således
 tungssenat des Landes Oberösterreich i sagen Primetzho-
 formuleret, at regelmæssige undersøgelser med i al fald
 fer Stahl- und Fahrzeugbau GmbH mod Land Oberöster-
 kun to års mellemrum alene sikres to særlige grupper
 reich
 arbejdstagere, nemlig arbejdstagere, der oprindeligt er
 blevet henført til gruppen »tidsbegrænset egnede, når det
 gælder arbejdet ved skærmterminaler« eller arbejdstagere (Sag C-464/00)
 over 45 år. Arbejdstagere under 45 år, der oprindeligt
 er fundet egnede uden begrænsninger til arbejdet ved
 skærmterminal, opnår slet ikke beskyttelse i overensstem- (2001/C 79/21)
 melse med direktivets artikel 9, stk. 1.
 Ved kendelse afsagt den 15. december 2000, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 22. december 2000, har Unab-
 — Kommissionen har påpeget, at de arbejdstagere, der
 hängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich i sagen
 efter de italienske bestemmelser ikke får adgang til den
 Primetzhofer Stahl- und Fahrzeugbau GmbH mod Land Oberö-
 regelmæssige undersøgelse af øjne og syn i henhold til
 sterreich forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 artikel 9, stk. 1, i direktiv 90/270/EØF, i praksis også
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 afskæres fra den øjenundersøgelse, der er omhandlet i
 direktivets artikel 9, stk. 2, idet det normalt er den første
 undersøgelse, der viser eventuelle synsproblemer. Under a) Er bestemmelser i en medlemsstat, hvorefter også retten
 alle omstændigheder sikrer artikel 55, stk. 4, i lovdekret (den uafhængige instans) under en klageprocedure skal
 nr. 626/94, selv om bestemmelsen omtaler muligheden handle på embeds vegne og træffe afgørelse om, hvorledes
 for en sådan undersøgelse, ikke på nogen måde, at denne sagen skal oplyses, en tilsidesættelse af artikel 2, stk. 8,
 finder sted i alle tilfælde, i hvilken den sædvanlige sidste punktum, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. de-
 regelmæssige undersøgelse af øjne og syn viser, at yderli- cember 1989 om samordning af love og administrative
 gere undersøgelser er nødvendige, således at der også her bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedu-
 bliver tale om en mærkbar forringelse af det ved direktivet rerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs-
 fastlagte beskyttelsesniveau. samt bygge- og anlægskontrakter (1)?


text:
29.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 30/56
 Sag anlagt den 3. december 2010 — H.Eich mod KHIM — Arav (H.EICH)
 (Sag T-557/10)
 ()
 2011/C 30/98
 Stævningen er affattet på italiensk
 Parter
 Sagsøger: H.Eich Srl (Signa, Italien) (ved advokaterne D. Mainini, T. Rubin, A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli, G. Petrocchi og B. Passaretti)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Arav Holding Srl (Palma Campania, Italien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 9. september 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) annulleres.
 —
 Varemærket H. EICH, der er omfattet af registreringsansøgning nr. 6 256 242 erklæres gyldigt.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: H.Eich Srl
 Det omhandlede EF-varemærke: ordmærket »H.EICH« (registreringsansøgning nr. 6 256 242) for varer i klasse 18 og 25
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Arav Holding Srl
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Figurmærket, der indeholder ordbestandelen »H- Silvian Heach« (det italienske varemærke nr. 976 125 og varemærke nr. 880 562, der i henhold til protokollen til Madridarrangementet er registreret i Beneluxlandene, Den Tjekkiske Republik, Tyskland, Grækenland, Spanien, Frankrig, Ungarn, Østrig, Polen, Portugal, Rumænien, Det Forenede Kongerige og Sverige) for varer i klase 18 og 25
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen ikke taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Annullation af den anfægtede afgørelse og afslag på varemærkeansøgningen
 Søgsmålsgrunde: Fejlagtig anvendelse og fortolkning af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 om EF-varemærker (manglende risiko for forveksling).


text:
1.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 154/17
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 28. marts 2006 — Mediocurso mod Kommissionen
 (Sag T-451/04) (1)
 (Passivitetssøgsmål - opfyldelse af en dom afsagt af Domstolen - vedtagelse af opfyldelsesforanstaltninger under sagen - afgørelse i sagen ufornøden)
 (2006/C 154/44)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Mediocurso — Estabelecimento de Ensino Particular, Lda (Lissabon, Portugal) (ved avocats C. Botelho Moniz og E. Maia Cadete)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Andrade og A. Weimar, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Passivitetssøgsmål med påstand om, at det fastslås, at Kommissionen retsstridigt har undladt at træffe foranstaltninger til at opfylde Domstolens dom af 21. september 2000, Mediocurso mod Kommissionen (sag C-462/98 P, Sml. I, s. 7183)
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Kommissionen bærer sine egne omkostninger og de omkostninger, der er afholdt af Mediocurso — Estabelecimento de Ensino Particular, Lda.
 (1) EUT C 19 af 22.1.2005.


text:
24.8.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 202/37
 Sag anlagt den 29. juni 2002 af Vassilios Tsarnavas mod Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Annullation af udvælgelseskomitéens beslutning om ikke
 (Sag T-200/02) at give sagsøgeren adgang til prøverne efter stop-prøver-
 ne, meddelt ved skrivelse af 2. maj 2002, j.nr. A2/
 5000LM — IT 001451, underskrevet af Erik Halskov.
 (2002/C 202/61)
 — Annullation af enhver heraf følgende foranstaltning,
 (Processprog: fransk) udvælgelseskomitéen måtte have truffet med hensyn til
 sagsøgerens udelukkelse fra den pågældende udvælgel-
 sesprøve.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 den 29. juni 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Vassilios Tsarnavas, Bruxelles, ved
 avocat Nicolas Lhoëst, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sagsøgeren i den foreliggende sag har anfægtet udvælgelsesko-
 mitéens beslutning om ikke at give hende adgang til den
 — Kommissionens afgørelse af 13. marts 2002 om delvis generelle udvælgelsesprøve KOM/A/10/01, sektor 01/jura, idet
 afvisning af den klage, som sagsøgeren har indgivet i sagsøgeren havde opnået et utilstrækkeligt antal point til at
 henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 2, annulleres for så være blandt de ansøgere, der havde opnået de 400 bedste
 vidt angår hans erstatningskrav. resultater.
 — Som følge heraf dømmes Kommissionen til at betale
 sagsøgeren 12 500 EUR i erstatning for den ikke-økono- Sagsøgeren har nærmere anført, at ifølge meddelelsen om
 miske skade, som han har lidt. udvælgelsesprøven skulle kun de 400 ansøgere, der havde
 opnået de bedste resultater i forbindelse med stopprøverne,
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. udfylde ansøgningen.
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren gjort gældende, at
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — meddelelsen om udvælgelsesprøven er ulovlig, idet den
 er i strid med artikel 4 og 5 i bilag III til vedtægten for
 Sagsøgeren gør gældende, at han har lidt et tab som følge af tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber.
 Kommissionens tilsidesættelse af de generelle bestemmelser til
 gennemførelse af vedtægtens artikel 43, for så vidt forsinkelsen — der er tale om tilsidesættelse af princippet om god
 vedrørende udfærdigelsen af hans bedømmelse skal tilskrives forvaltningsskik derved, at komitéen ikke har overholdt
 Kommissionen. sin forpligtelse til kun at give adgang til prøverne for
 ansøgere, der kan opfylde de adgangsbetingelser, der er
 fastsat i meddelelsen.
 Sag anlagt den 9. juli 2002 af Nicoletta Falcone mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Sag anlagt den 3. juli 2002 af Lene Beier mod Europol
 (Sag T-207/02) (Sag T-208/02)
 (2002/C 202/62) (2002/C 202/63)
 (Processprog: italiensk) (Processprog: nederlandsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 9. juli 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De den 3. juli 2002 anlagt sag mod Europol af Lene Beier, Haag
 Europæiske Fællesskaber af Nicoletta Falcone ved avvocato, (Nederlandene), ved Maria Franciscus Baltussen og Pauline de
 prof. Massimo Condinanzi. Casparis.


text:
15.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/24
 Domstolens dom (Niende Afdeling) af 17. juli 2014 — Sysmex Europe GmbH mod Hauptzollamt Hamburg-Hafen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Hamburg — Tyskland)
 (Sag C-480/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - tarifering - den fælles toldtarif - den kombinerede nomenklatur - pos. 3204, 3212 og 3822 - stof, der ved en kemisk reaktion og bestråling med laserlys producerer en fluorescensvirkning, som er bestemt til analyse af hvide blodlegemer))
 2014/C 315/35
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Hamburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Sysmex Europe GmbH
 Sagsøgt: Hauptzollamt Hamburg-Hafen
 Konklusion
 Den kombinerede nomenklatur i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved forordning (EF) nr. 1810/2004 af 7. september 2004, skal fortolkes således, at en vare, som består af opløsningsmidler og en polymethinsubstans, som, selv om den kan have en svag og ikke-vedholdende farvende effekt på tekstiler, i praksis ikke anvendes for sine farvende egenskabers skyld, og som udelukkende er bestemt til analyse af hvide blodlegemer gennem en ionisk aflejring på definerede bestanddele i nævnte blodlegemer, hvilke bestanddele ved bestråling med laserlys bliver fluorescerende i et begrænset tidsrum, skal tariferes i den nævnte kombinerede nomenklaturs pos. 3822 vedrørende reagensmidler til laboratoriebrug.
 (1) EUT C 352 af 30.11.2013.


text:
12.10.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 247/17
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande gjort gældende, at Sagsøgerne protesterer mod den ændring af beregningsmeto-
 vedtægtens artikel 45, ligebehandlingsprincippet og grundsæt- den, som blev anvendt af Kommissionen indtil 1996 og/
 ningen om adgang til karriere er tilsidesat, at Kommissionen eller 1997 hvad angår omkostningerne for årlig rejse med
 har foretaget et åbenbart urigtigt skøn, og at der ikke foreligger bestemmelsessted i Grækenland.
 en begrundelse.
 Herved henviser de til, at de pågældende rejseudgifter oprinde-
 Forfremmelsesudvalget har tildelt sagsøgeren ekstra point for lig blev beregnet på grundlag af en togbillet på 1. klasse med
 at tage højde for den mobilitet, han har været udsat for. rejse via Jugoslavien, uafhængigt af det endelige bestemmelses-
 Kommissionen præciserer imidlertid ikke, hvorledes der er sted. Den nye metode består i for visse bestemmelsessteder at
 taget hensyn til disse point ved sammenligningen af fortjene- anvende rejseruten via Brindisi og at godtgøre sørejsen mellem
 ster. Den forklarer heller ikke hvorfor, den har forfremmet Brindisi og forskellige græske grænseovergangssteder på
 personer med et lavere samlet antal point end sagsøgeren. grundlag af en billet med køb af en »flysædeplads«.
 Til støtte for påstandene har sagsøgerne gjort følgende gæl-
 dende:
 — Tilsidesættelse af vedtægtens artikel 71 samt artikel 7 og
 8 i bilag VII til vedtægten.
 Sag anlagt den 24. juli 2002 af Giorgio Lebedef m.fl. mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber — Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, for så vidt
 som den ændrede metode til beregning af de pågældende
 (Sag T-221/02) rejseudgifter førte til forskellig behandling af de pågælden-
 de i forhold til deres kollegaer, som har deres hjemsted i
 Nordgrækenland. Mens man nemlig for en del af Græken-
 (2002/C 247/27) land fortsat kan beregne det faste beløb på grundlag af
 rejseruten via Jugoslavien, kan den samme beregning ikke
 (Processprog: fransk) anvendes for den øvrige del af Grækenland.
 — Tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet, idet de pågæl-
 dende ikke har fået adgang til at forelægge den kompeten-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der te myndighed deres synspunkt vedrørende beregningen
 den 24. juli 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De af rejseruten eller den tarif, der skal anvendes.
 Europæiske Fællesskaber af Giorgio Lebedef og 63 andre
 tjenestemænd ved avocat Georges Bounéou og med valgt — Tilsidesættelse af begrundelsespligten, princippet om be-
 adresse i Luxembourg. skyttelse af den berettigede forventning og af omsorgs-
 pligten.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 — Annullation af administrationens afgørelse om med virk-
 ning fra årene 1996 og/eller 1997 at ændre fremgangsmå-
 den ved beregningen af udgifterne til årlig rejse til
 Grækenland med henblik på ruten via Brindisi, der tages
 i betragtning vedrørende visse bestemmelsessteder. Sag anlagt den 23. juli 2002 af Miguel Forcat Icardo mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Subsidiært annulleres afgørelsen fra administrationen om
 med virkning fra årene 1996 og/eller 1997 at godtgøre (Sag T-224/02)
 sørejsen mellem Brindisi til forskellige græske grænse-
 overgangssteder (Korfu, Igoumenitsa, Patras) på grundlag
 af en billet med køb af »flysædeplads« (»aircraft type (2002/C 247/28)
 seats«).
 (Processprog: fransk)
 — Annullation af samtlige af sagsøgeren modtagne lønsed-
 ler, hvori gennemføres de afgørelser, som påstås annul-
 leret.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 — Der træffes afgørelse i Retten vedrørende omkostninger, den 23. juli 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 udgifter og honorarer, ligesom Kommissionen tilpligtes Europæiske Fællesskaber af Miguel Forcat Icardo, Bruxelles,
 at betale disse. ved avocat Marc-Albert Lucas.
 ---pagebreak--- C 247/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12.10.2002
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren renter med
 8 % p.a. af disse beløb fra og med den 23. juli 2002 indtil
 — Afgørelsen af 8. december 1998 truffet af generaldirektø- betaling sker.
 ren for Generaldirektoratet for Udvikling (herefter: »GD
 for Udvikling«) annulleres. — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 — Om fornødent annulleres den fuldmagt, som var vedlagt
 meddelelse af 29. juli 1999 fra chefen for enheden
 »Menneskelige ressourcer« i GD for Udvikling.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Afgørelsen af 21. oktober 1999 truffet af generaldirektø-
 ren for GD for Udvikling annulleres.
 Sagsøgeren, der er tidligere kontorchef i lønklasse A 3, har
 — Afgørelsen af 22. december 1999 truffet af generaldirek- nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelser
 tøren for GD for Udvikling annulleres. om at placere ham som konsulent og at tildele ham visse
 opgaver i forbindelse med denne placering. Han har ligeledes
 — Afgørelsen af 19. februar 2001 truffet af generaldirektø- nedlagt påstand om, at det fastslås, at det var ulovligt, at
 ren for GD for Udvikling annulleres. Kommissionen undlod at placere ham i en mellemlederstilling
 eller i tjenestens interesse at udstationere ham uden for
 — Afgørelsen af 14. november 2001, som er truffet af institutionen. Sagsøgeren har yderligere nedlagt påstand om
 direktøren for direktorat D i GD for Udvikling og annullation af bedømmelsesrapporten for 1999-2001 og om
 godkendt af generaldirektøren, annulleres. godtgørelse for den økonomiske og ikke-økonomiske skade,
 som han mener at have lidt.
 — Sagsøgerens bedømmelsesrapport for 1999-2001, som
 blev udfærdiget den 18. marts 2002 af direktøren for
 direktorat D i GD for Udvikling, annulleres. Til støtte for sine påstande har sagsøgeren gjort gældende, at
 Kommissionen har tilsidesat vedtægtens artikel 5, stk. 4, og
 — Den afgørelse, som blev truffet af Styringsudvalget for artikel 7 samt bilag IV i de almindelige gennemførelsesbestem-
 Kommissionens Delegationer om at meddele afslag på melser af 10. marts 1997. Vedtægtens artikel 5, stk. 4, er
 sagsøgerens ansøgning om en stilling som delegationschef tilsidesat ved, at han ikke er blevet tildelt opgaver, eller at han
 inden for rammerne af turnusordningen for 2002, samt er blevet tildelt opgaver, som ikke svarer til hans stilling og
 stadfæstelsen af denne afgørelse, annulleres. lønklasse. Sagsøgeren gør yderligere gældende, at Kommissio-
 nen har tilsidesat retssikkerhedsprincippet og princippet om
 — Kommissionens stiltiende afgørelse af 16. september den berettigede forventning, idet den omstændighed, at han
 2001 om at afvise sagsøgerens anmodning af 16. maj ikke er blevet placeret i visse mellemlederstillinger og at han
 2001 annulleres. ikke er blevet udstationeret i tjenestens interesse uden for
 institutionen, er i strid med det, som administrationen har
 — Afgørelserne af 31. oktober og 14. december 2001 truffet lovet ham, har truffet afgørelse om og har forpligtet sig til.
 af Kommissionens næstformands kabinetschef og af
 generaldirektøren for GD for Udvikling annulleres, for så
 vidt som de udgør svar på anmodningen af 16. maj 2001.
 — Det fastslås, at det var ulovligt, at generaldirektøren ikke
 traf beslutning om atter at placere sagsøgeren i stillingen
 som chef for enheden »Det indiske Ocean« i GD for
 Udvikling i marts måned 2000.
 Sag anlagt den 26. juli 2002 af André Hecq mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Det fastslås, at det var ulovligt, at sagsøgeren ikke i
 tjenestens interesse blev udstationeret ved den spanske
 administration i Madrid eller ved FAO i Rom. (Sag T-226/02)
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb af
 10 000 EUR opgjort ex aequo et bono for den af ham (2002/C 247/29)
 lidte ikke-økonomiske skade.
 (Processprog: fransk)
 — Kommissionen tilpligtes som godtgørelse for forringede
 karrieremuligheder at betale sagsøgeren et beløb svarende
 til forskellen mellem på den ene side den alderspension
 og de andre fordele, som han i medfør af vedtægtens
 artikel 52, andet led, vil have ret til på det tidspunkt, hvor Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 han anmoder om førtidspension, og på den anden side den 26. juli 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 den løn, den alderspension og de andre fordele, som han Europæiske Fællesskaber af André Hecq, Mondercange
 ville have været berettiget til, såfremt han var fratrådt (Luxembourg), ved avocats Lucas Vogel og Dominique Ama-
 uden ansøgning som 65-årig. tulli.


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/38
 Rettens dom af 3. marts 2010 — Lufthansa AirPlus Servicekarten mod KHIM — Applus Servicios Tecnológicos (A+)
 (Sag T-321/07) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket A+ - det ældre EF-ordmærke AirPlus International - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - ingen lighedspunkter mellem mærkerne - begrundelsespligt - ret til forsvar - artikel 8, stk. 1, litra b), og stk. 5, artikel 73, 74 og 79 i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 1, litra b), og stk. 5, artikel 75, 76 og 83 i forordning (EF) nr. 207/200))
 2010/C 100/58
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH (Neu-Isenburg, Tyskland) (ved avocats G. Würtenberger, R. Kunze og T. Wittman)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved D. Botis, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Applus Servicios Tecnológicos, SL (Barcelona, Spanien) (ved avocat E. Torner Lasalle)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 7. juni 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 310/2006-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH og Applus Servicios Tecnológicos, SL.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 269 af 10.11.2007.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/34
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 12. december 2006 — SELEX Sistemi Integrati mod Kommissionen
 (Sag T-155/04) (1)
 (Konkurrence - misbrug af dominerende stilling - begrebet virksomhed - klage - afvisning)
 (2006/C 331/74)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: SELEX Sistemi Integrati SpA, tidligere Alenia Marconi Systems SpA (Rom, Italien) (ved advokat F. Sciaudone)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (først ved P. Oliver og L. Visaggio, derefter ved A. Bouquet, L. Visaggio og F. Amato, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Den Europæiske Organisation for Luftfartens Sikkerhed (Eurocontrol) (ved advokaterne F. Montag og T. Wessely)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation eller ændring af Kommissionens beslutning af 12. februar 2004 om afvisning af sagsøgerens klage vedrørende Eurocontrols påståede tilsidesættelse af konkurrencebestemmelserne i EF-traktaten.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 SELEX Sistemi Integrati SpA bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 3)
 Den Europæiske Organisation for Luftfartens Sikkerhed bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 179 af 10.7.2004.


text:
20.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 327/32
 Sag anlagt den 30. september 2008 — KODA mod Kommission
 (Sag T-425/08)
 (2008/C 327/59)
 Processprog: dansk
 Parterne
 Sagsøger: KODA (København, Danmark) (ved advokaterne K. Dyekjær og J. Borum)
 Sagsøgt: Kommission for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande
 —
 Annullere Kommissionens beslutning af 16. juli 2008 — COMP/C2/38.698 CISAC i sin helhed, eller
 —
 subsidiært, annullere Kommissionens beslutning af 16. juli 2008 — COMP/C2/38.698 CISAC i sin helhed for så vidt angår KODA, eller
 —
 annullere artikel 3 og artikel 4, stk. 2 og 3 af Kommissionens beslutning af 16. juli 2008 — COMP/C2/38.698 CISAC; eller
 —
 subsidiært, annullere artikel 3 og artikel 4, stk. 2 og 3 af Kommissionens beslutning af 16. juli 2008 — COMP/C2/38.698 CISAC for så vidt angår KODA; eller
 —
 mere subsidiært, annullere artikel 3 og artikel 4, stk. 2 og 3 af Kommissionens beslutning af 16. juli 2008 — COMP/C2/38.698 CISAC for så vidt angår fremførsel via kabel; og
 —
 tilpligte Kommissionen at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste påstande
 Sagsøgeren har i nærværende sag nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 3435 end. af 16. juli 2008 i sag COMP/C2/38.698 — CISAC, hvorved Kommissionen lagde til grund, at sagsøgeren havde overtrådt artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 ved i sine gensidige repræsentationsaftaler eller i praksis at have indføjet medlemsbegrænsninger (artikel 1) og ekslusivitetsklausuler (artikel 2) og ved at have samordnet de territoriale afgrænsninger på en måde, der begrænser en licens til hvert forvaltningsselskabs nationale område ved licenseringen af rettigheder til offentlig fremførsel af musikværker via internet, satellit og kabel (artikel 3).
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren gjort gældende, at:
 —
 den anfægtede beslutning lider af en væsentlig formalitetsmangel, idet klagepunktsmeddelelsen på et centralt punkt afviger fra den endelige beslutning;
 —
 den anfægtede beslutning beror på en fejlagtig retsanvendelse, idet i) det ikke er bevist at sagsøgerens inkludering af territoriale afgrænsninger i sine gensidige repræsentationsaftaler for internet, satellit og kabel er resultatet af en samordnet praksis med de andre EØS-forvaltningsselskaber, og idet ii) de territoriale afgrænsninger ikke er konkurrencebegrænsende.
 Subsidiært gør sagsøgeren gældende, at en overtrædelse ikke er påvist i den anfægtede beslutning for så vidt angår licensering af rettigheder via kabelviderespredning.


text:
C 144/38 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.6.2002
 1) Den bøde, der er pålagt sagsøgeren ved artikel 3, litra a), i 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 Kommissionens beslutning 1999/60/EF af 21. oktober 1998
 om en procedure efter EF-traktatens artikel 85 (sag IV/35.691/
 E-4: Rørkartel (præisolerede rør), nedsættes til 2) Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler Kommis-
 65 000 000 EUR. sionens omkostninger.
 2) I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. 3) Intervenienten bærer sine egne omkostninger.
 3) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler 90 % af
 de af Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EFT C 246 af 28.8.1999.
 4) Kommissionen bærer 10 % af sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 121 af 1.5.1999.
 RETTENS DOM
 af 20. marts 2002
 RETTENS DOM
 af 21. marts 2002 i sag T-175/99, UPS Europe SA mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (1)
 i sag T-131/99, Michael Hamilton Shaw og Timothy John
 Falla mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska- (»Konkurrence — misbrug af dominerende stilling — post-
 ber (1) sektoren — tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse
 — anvendelse af indtægter, der hidrører fra et monopoliseret
 marked — erhvervelse af fælles kontrol over en virksomhed,
 (»Konkurrence — aftaler om levering af øl — individuel der opererer på et ikke-monopoliseret marked — begrundel-
 fritagelse — EF-traktatens artikel 85, stk. 3 (nu artikel 81, se«)
 stk. 3, EF)«)
 (2002/C 144/81)
 (2002/C 144/80)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: engelsk)
 I sag T-131/99, Michael Hamilton Shaw, Wixford, Alcester, I sag T-175/99, UPS Europe SA, Bruxelles (Belgien), ved
 Warwickshire (Det Forenede Kongerige), Timothy John Falla, avocats T.R. Ottervanger og D. Arts, og med valgt adresse i
 Brighton (Det Forenede Kongerige), ved solicitor J.H. Maitland- Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 Walker, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissio- skaber (befuldmægtigede: B. Doherty og K. Wiedner), støttet af
 nen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: P. Oli- Deutsche Post AG, Bonn (Tyskland), ved Rechtsanwalt J.
 ver, K. Wiedner og N. Khan), støttet af Whitbread plc, London Sedemund, og med valgt adresse i Luxembourg, angående en
 (Det Forenede Kongerige), ved N. Green, QC, solicitors J. Flynn påstand om annullation af Kommissionens beslutning SG (99)
 og M. Lowe, og med valgt adresse i Luxembourg, angående en D/4155 af 10. juni 1999 om afvisning af sagsøgerens klage af
 påstand om annullation af Kommissionens beslutning 1999/ 8. juni 1999, for så vidt som denne beslutning vedrører
 230/EF af 24. februar 1999 om en procedure i henhold til EF- artikel 82 EF og Deutsche Post AG’s delvise erhvervelse af DHL
 traktatens artikel 85 (sag IV/35.079/F3 — Whitbread) (EFT International Ltd, har Retten (Fjerde Udvidede Afdeling),
 L 88, s. 26), har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af sammensat af afdelingsformanden, P. Mengozzi, og dommerne
 afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne K. Lenaerts og R. Garcı́a-Valdecasas, V. Tiili, R.M. Moura Ramos og J.D.
 M. Jaeger; justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio González, den Cooke; justitssekretær: fuldmægtig D. Christensen, den
 21. marts 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: 20. marts 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:


text:
19.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 304/17
 Rettens dom af 6. september 2013 — Godrej Industries og VVF mod Rådet
 (Sag T-6/12) (1)
 (Dumping - import af visse fedtalkoholer og blandinger heraf med oprindelse i Indien, Indonesien og Malaysia - krav om en justering for valutaomregning - bevisbyrde - skade - endelig antidumpingtold)
 2013/C 304/29
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Godrej Industries Ltd (Mumbai, Indien) og VVF Ltd (Mumbai) (ved advokat B. Servais)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved J.-P. Hix, som befuldmægtiget, bistået af advokaterne G. Berrisch og A. Polcyn)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Hamburg, Tyskland), Sasol Germany GmbH (Hamburg) (ved advokat V. Akritidis og solicitor J. Beck) og Europa-Kommissionen (ved M. França og A. Stobiecka-Kuik, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1138/2011 af 8. november 2011 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse fedtalkoholer og blandinger heraf med oprindelse i Indien, Indonesien og Malaysia (EUT L 293, s. 1).
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Godrej Industries Ltd og VVF Ltd betaler de omkostninger, der er afholdt af Rådet for Den Europæiske Union samt af Sasol Olefins & Surfactants GmbH og Sasol Germany GmbH, og bærer deres egne omkostninger.
 3)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 49 af 18.2.2012.