text:
Nr. C 269/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14 . 9 . 96
 Sag anlagt den 26. juni 1996 af Kommissionen for De nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv 91 /
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien 156/EØF ( 1 ) af 18 . marts 1991 om ændring af direktiv
 ( Sag C-222/96 ) 75/442/EØF om affald ( 2 ), eller ved ikke at have givet
 meddelelse herom, har tilsidesat sine forpligtelser i
 ( 96/C 269/ 14 ) henhold til dette direktiv .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost
 26 . juni 1996 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af ninger.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gotz
 zur Hausen som befuldmægtiget, bistået af advokat J. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 J. Evrard, og med valgt adresse i Luxembourg hos C. Gomez
 de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 Centret, Kirchberg.
 dem, der er fremført i sag C-205/96 ( 3 ); direktivets gennem
 førelsesfrist udløb den 1 . april 1993 .
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande :
 (M EFT nr . L 78 af 26 . 3 . 1991 , s . 32 .
 — Det fastslås, at Kongeriget Belgien ved ikke at have ( 2 ) EFT nr . L 194 af 25 . 7 . 1975 , s . 39 .
 vedtaget de love og administrative bestemmelser, som er ( 3 ) EFT nr. C 247 af 24 . 8 . 1996 , s . 7 .
 nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv 92/
 32/EØF (') af 30 . april 1992 om syvende ændring af
 direktiv 67/548/EØF ( 2 ) om tilnærmelse af lovgivning
 om klassificering, emballering og etikettering af farlige
 stoffer, eller ved ikke at have givet meddelelse herom, har
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til dette direktiv .
 Sag anlagt den 27. juni 1996 af Promotion Leopold SA mod
 — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostnin Europa-Parlamentet
 ger . ( Sag C-224/96 )
 ( 96/C 269/ 16 )
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til 27. juni 1996 anlagt sag mod Europa-Parlamentet af
 dem , der er fremført i sag C-205/96 ( 3 ); den i direktivet Promotion Leopold SA ved advokaterne Lucien Simont og
 fastsatte frist udløb den 31 . oktober 1993 . Paul Alain Foriers, som befuldmægtigede, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat J. Loesch, 11 , rue
 Goethe .
 (') EFT nr . L 154 af 5 . 6 . 1992 , s . 1 .
 ( 2 ) EFT 1967, s . 211 /67 .
 (■') EFT nr . C 247 af 24 . 8 . 1996 , s . 7 . Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Sagen fremmes til realitetsbehandling, og sagsøgeren
 gives medhold, og det fastslås følgelig, at der i de endelige
 investeringsomkostninger vedrørende bygning D2 som
 omhandlet i langtidslejekontrakten med køberet af
 8 . januar 1992 indgår et beløb på 23 355 000 bfr. i
 Sag anlagt den 26 . juni 1996 af Kommissionen for De renter af den del af startforskuddet på en milliard, som er
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik fastsat for denne ejendom .
 ( Sag C-223/96 )
 — I fornødent omfang tilpligtes Europa-Parlamentet at
 ( 96/C 269/ 15 ) betale leje beregnet på grundlag af det således korrige
 rede beløb og renter efter loven ( 8% ) fra forfaldsda
 gen .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 26 . juni 1996 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkost
 Kontou-Durande, som befuldmægtiget, bistået af advokat ninger.
 J.-J . Evrard, og med valgt adresse i Luxembourg hos C.
 Gomez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Wagner-Centret, Kirchberg.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er baseret
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : på en kontrakt mellem parterne, der desuden indeholder en
 voldgiftsklausul .
 — Det fastslås, at Den Franske Republik ved ikke at have
 vedtaget de love og administrative bestemmelser, som er


text:
12.8.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 190/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 12. januar 2006 — Militzer & Münch GmbH mod Ministero delle Finanze
 (Sag C-230/06)
 (2006/C 190/15)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte suprema di cassazione.
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Militzer & Münch GmbH.
 Sagsøgt: Ministero delle Finanze.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 a)
 Skal artikel 11a, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 1062/87 (1), som ændret ved forordning (EØF) nr. 2454/93 (2), fortolkes således, at det er muligt at påberåbe sig fristen på elleve måneder, inden for hvilken afgangstoldmyndigheden skal give underretning om den manglende opfyldelse af forpligtelserne i henhold til toldproceduren for varer under fællesskabsforsendelsesordningen, såfremt bestemmelsestoldstedets opfyldelse heraf er sket ved anvendelse af forfalskede dokumenter, hvis falskhed vanskeligt kan påvises?
 b)
 Kan de principper, der fastslås i Domstolens domme i sagerne C-325/00 og C-222/01, anvendes ved fortolkningen af nævnte bestemmelse?
 c)
 Er det i strid med proportionalitetsprincippet at pålægge toldspeditøren de fulde konsekvenser af en uregelmæssig fællesskabsforsendelsesprocedure, som her må antages at have fundet sted?
 2)
 Kan artikel 11a, stk. 2, finde anvendelse i et tilfælde, som antages at have fundet sted som beskrevet i det første spørgsmål?
 3)
 Skal artikel 215, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2913/92 (3) fortolkes således, at toldstedets kompetence i et tilfælde, som antages at have fundet sted som beskrevet i det første spørgsmål, skal fastsættes i henhold til det kriterium, der fastslås henholdsvis under det andet eller det tredje led i nævnte bestemmelse?
 (1) EFT L 107, s. 1.
 (2) EFT L 253, s. 1.
 (3) EFT L 302, s. 1.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
3.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 65/12
 Rettens dom af 24. januar 2012 — Indo Internacional mod KHIM — Visual (VISUAL MAP)
 (Sag T-260/08) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket VISUAL MAP - det ældre nationale ordmærke VISUAL - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2012/C 65/21
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Indo Internacional, SA (Sant Cugat del Vallès, Spanien) (først ved advokaterne X. Fàbrega Sabaté og M. Curell Aguilà, dernæst ved advokaterne M. Curell Aguilà og J. Güell Serra)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Pohlmann og R. Manea, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Visual SA (Saint Apollinaire, Frankrig)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. april 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 700/2007-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Visual SA og Indo Internacional, SA.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Indo Internacional, SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 223 af 30.8.2008.


text:
5.1.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 3/11
 — at de autoriserede detailhandlere og grossister ikke har DOMSTOLENS DOM
 pålagt deres egne købere aftalemæssige begrænsninger,
 der gentager dette forbud, selv om de af varemærkeindeha-
 veren har fået oplysning herom. (Tredje Afdeling)
 (1) EFT C 6 af 8.1.2000; EFT C 79 af 18.3.2000. af 13. november 2001
 i sag C-427/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og
 Nordirland (1)
 DOMSTOLENS DOM
 (»Traktatbrud — kvaliteten af badevand — ufuldstændig
 (Sjette Afdeling) gennemførelse af direktiv 76/160/EØF«)
 af 27. september 2001 (2002/C 3/15)
 i sag C-442/99 P, Cordis Obst und Gemüse Großhandel
 GmbH (1) (Processprog: engelsk)
 (Appel — fælles markedsordning — bananer — indførsler (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 fra AVS-stater og tredjelande — ansøgning om importlicen- gjort i Samling af Afgørelser)
 ser — overgangsforanstaltninger — forordning (EØF)
 nr. 404/93 — ligebehandlingsprincippet)
 (2002/C 3/14)
 I sag C-427/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 (Processprog: tysk) ber (befuldmægtiget: R.B. Wainwright), mod Det Forenede
 Kongerige Storbritannien og Nordirland (befuldmægtiget:
 G. Amodeo, bistået af D. Wyatt), angående en påstand om, at
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 det fastslås, at Det Forenede Kongerige Storbritannien og
 gjort i Samling af Afgørelser)
 Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets
 direktiv 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af
 badevand (EFT 1976 L 31, s. 1), idet der ikke har sikret, at
 I sag C-442/99 P, Cordis Obst und Gemüse Großhandel badevandskvaliteten er bragt i overensstemmelse med de
 GmbH, Ostrau (Tyskland) (advokat: G. Meier), angående appel grænseværdier, der er fastsat i medfør af direktivets artikel 3,
 af dom afsagt den 28. september 1999 af De Europæiske har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af C. Gulmann
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte Afdeling) i sag som fungerende formand for Tredje Afdeling og dommerne
 T-612/97, Cordis mod Kommissionen (Sml. II, s. 2771), hvori J.-P. Puissochet og J.N. Cunha Rodrigues (refererende dommer);
 der er nedlagt påstand om ophævelse af denne dom — de generaladvokat: D. Ruı́z-Jarabo Colomer; justitssekretær:
 andre parter i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske R. Grass, den 13. november 2001 afsagt dom, hvis konklusion
 Fællesskaber (befuldmægtiget: K.-D. Borchardt), støttet af Den lyder således:
 Franske Republik (befuldmægtigede: K. Rispal-Bellanger og
 C. Vasak) — har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af
 afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne J.-P. Puisso- 1) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har
 chet, R. Schintgen, N. Colneric og J.N. Cunha Rodrigues tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv
 (refererende dommer); generaladvokat: J. Mischo; justitssekre- 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af badevand,
 tær: assisterende justitssekretær H. von Holstein, den 27. sep- idet det ikke har sikret, at badevandskvaliteten er bragt i
 tember 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: overensstemmelse med de bindende grænseværdier, der er fastsat
 i medfør af direktivets artikel 3.
 1) Appellen forkastes.
 2) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler
 2) Cordis Obst und Gemüse Großhandel GmbH betaler sagens sagens omkostninger.
 omkostninger.
 3) Den franske Republik bærer sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 28 af 27.1.2001.
 (1) EFT C 47 af 19.2.2000.


text:
Nr . C .315 /20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25 . 11 . 95
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Sag anlagt den 28 . september 1995 af Patrick Barraux ,
 Klaus Kammerichs og Vittorino Tebaldi mod Kommissio
 nen for De Europæiske Fællesskaber
 I. Sagsøgeren gør gældende , at der foreligger en over
 ( Sag T- 177/95 )
 trædelse af væsentlige formforskrifter . Sagsøgeren har ikke
 kunnet erhverve nogen oversættelse til fransk — som er ( 95/C 315 /39 )
 processproget og den for sagsøgeren bestemmende affattelse
 — af det referat, som blev udfærdiget vedrørende høringen (Processprog: fransk )
 af 23 . september 1993 . Hermed er artikel 3 i Rådets
 forordning nr . 1 af 15 . april 1958 blevet tilsidesat tillige med
 sagsøgerens ret til forsvar . Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 28 . september 1995 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Patrick Barraux , Karlsruhe
 II . Aftalen mellem sagsøgeren og BASF L+F af 8 . oktober ( Tyskland ), Klaus Kammerichs , Stutensee ( Tyskland ), og
 1982 strider ikke mod EF-traktatens artikel 85 , stk . 1 . Vittorino Tebaldi , Marxzell-Burbach ( Tyskland ), ved advo
 katerne Jean-Noël Louis , Thierry Demaseure, Véronique
 Leclerq og Ariane Tornel , Bruxelles , og mod valgt adresse i
 1 . Når Kommissionen alligevel er kommet til dette resultat , Luxembourg hos Fiduciaire Myson Sari , 1 , rue Glesener .
 kan det kun bero på, at afklaringen af sagens omstæn
 digheder har været helt utilstrækkelig. Grunden til
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande :
 sagsøgerens og Accinautos adfærd skyldtes selskabernes
 leveringsvanskeligheder inden for den pågældende
 periode og nødvendigheden af at sikre en ligelig forsy -— Sagsøgernes lønsedler for perioden 1 . juli til 31 . decem
 ber 1994 annulleres .
 ning af alle de markeder, som sagsøgeren leverede til .
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgerne den løn , som
 2 . Aftalens ordlyd og anvendelse i praksis er ikke til hinder disse har ret til med renter 8 % p.a . fra forfaldsdatoen til
 for den af sagsøgeren anlagte fortolkning . Det i aftalen betaling sker .
 anvendte udtrykt » videregivelse « ( af kundeordrer ) skal
 efter aftalens baggrund og anvendelse i praksis blot — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin
 forstås på den måde , at det har været meningen at give ger .
 BASF L+F oplysning om varestrømmene . Der er ikke
 retligt grundlag for at anfægte lovligheden af denne
 fremgangsmåde . Navnlig i en knaphedssituation er det Sogsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 uomgængeligt nødvendigt at råde over sådanne oplys
 ninger for at kunne sikre en så vidt mulig ligelig Sagsøgerne, tre tjenestemænd ved Kommissionen med
 forsyning af de forskellige markeder og for at undgå , ar tjenestested ved Instituttet for Transuraner i Karlsruhe ,
 karrosseriværkstederne overgår til konkurrenter . anfægter den reduktion af deres løn med tilbagevirkende
 kraft, som har fundet sted efter ikrafttrædelsen af Rådets
 forordning ( EKSF, EF, Euratom ) nr . 3 161 /94 om tilpasning
 3 . Når de fremlagte bevismidler vurderes på denne bag
 med virkning fra 1 . juli 1994 af vederlag og pensioner ril
 grund , bliver det ud Ira helheden klart, at de støtter
 tjenestemænd og øvrige ansatte i De Europæiske Fællesska
 sagsøgerens opfattelse , idet deltagernes adfærd ene og
 ber samt af justeringskoefficienterne for disse vederlag og
 alene kan forklares som en følge af en knaphedssituation
 pensioner.
 og de problemer, dette har medført . Adfærden beror
 derfor ikke på en samordning.
 1 denne forordning, der blev vedtaget til opfyldelse af
 dommen af 27. oktober 1994 i sag T-64/92 , hvorved Retten
 4 . Selv om det antages, at den omhandlede aftale strider fastslog, at Rådet ikke havde ret til at fastsætte en
 mod EF-traktatens artikel 85 , stk . 1 , har virkningen midlertidig koefficient for Tyskland på grundlag af leveom
 heraf ikke været mærkbar . Den del af markedet, som var kostningerne i en anden by end hovedstaden , fastsættes bl.a .
 berørt af den eneste levering, som ikke blev gennemført , i artikel 6 , stk . 1 , en særlig justeringskoefficient for lønnen
 var så ubetydelig, at det er udelukket, at markedsfor til tjenestemænd med tjenestested i Karlsruhe .
 holdene blev påvirket deraf.
 Sagsøgerne har indledningsvis gjort gældende , at den
 ovennævnte forordning er ugyldig, for så vidt som Rådet i
 5 . Den antagelse, som Kommissionen har lagt til grund for henhold til vedtægtens artikel 64 og 65 , og artikel 9 i
 vurderingen af aftalens varighed , er uholdbar . Da der bilag XI til samme vedtægt , alene besidder en bundet
 under alle omstændigheder kun har foreligget ét tilfælde beføjelse for så vidt angår udarbejdelse af justeringskoeffi
 af leveringsnægtelse, må der foretages en sondring cienter, hvilket i overensstemmelse med princippet om
 allerede ved vurderingen af aftalens varighed . ligebehandling af tjenestemænd indebærer en forpligtelse til
 » straks « at fastsætte en særlig justeringskoefficient, hver
 gang der konstateres en væsentlig afvigelse i leveomkostnin
 gerne ved et tjenestested i forhold til leveomkostningerne i
 hovedstaden .
 ---pagebreak--- 25 . 11 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 315/21
 Tilsvarende bestemmer artikel 65 , stk . 2 , at enhver væsentlig ansøger ledede, og at denne i øvrigt var blevet valgt på
 ændring i leveomkostningerne skal medføre, at der inden for forhånd . Da fristen for indsendelse af ansøgninger bevidst
 en frist på højst to måneder foretages en tilpasning af var blevet forkortet, kunne eventuelle interesserede tredje
 justeringskoefficienterne . Derudover har lovgiver bestemt, mænd fra andre fællesskabsinstitutioner ikke få kendskab
 at der skal være truffet afgørelse om den årlige tilpasning af til den pågældende meddelelse før efter udløbet af ansøg
 vederlagene inden udgangen af hvert år med virkning fra ningsfristen , eller i bedste fald , nogle timer før udløbet
 1 . juli i det foregående år. Således har lovgiver kun tilladt, at heraf.
 Rådet foretager en årlig tilpasning af tjenestemændenes
 vederlag, og i så fald med tilbagevirkende kraft. Lovgiver har Sagsøgeren har fremsat følgende anbringender :
 derimod pålagt Rådet en særligt kort frist til at træffe de — magtfordrejning, samt tilsidesættelse af princippet om
 nødvendige foranstaltninger i ethvert tilfælde af afvigelse i ligebehandling samt om ikke-diskrimination af tjeneste
 tjenestemændenes købekraft . Ifølge sagsøgerne er denne mænd
 margen foreståelig for så vidt som denne tilpasning i
 henhold til vedtægten artikel 85 og princippet om den — tilsidesættelse af vedtægtens artikel 25 derved, at afsla
 berettigede forventning ikke kan føre til en reduktion af get af 5 . december 1994 på sagsøgerens ansøgning først
 vederlagene . blev meddelt ham af den sagsøgte institution ved en
 skrivelse uden nogen form for begrundelse , som var
 På dette grundlag har Rådet ved ar vedtage den omtvistede dateret den 10 . februar 1995 , poststemplet den 13 . fe
 forordning med tilbagevirkende kraft tilsidesat principperne bruar, og som sagsøgeren først fik kendskab til den
 om den berettigede forventning , ligebehandling, ikke 16 . februar 1995 , samt
 diskrimination af tjenestemænd og beskyttelse af velerhver — tilsidesættelse af vedtægtens artikel 45 for så vidt som
 vede rettigheder . ansættelsesmyndigheden ikke har foretaget nogen sam
 menligning af fortjenester således som krævet i henhold
 til denne bestemmelse .
 Sag anlagt den 28 . september 1995 af Santo Picciolo mod
 Regionsudvalget Sag anlagt den 28 . september 1995 af Giuseppe Calo mod
 ( Sag T- 178/95 )
 Regionsudvalget
 ( 95/C 315/40 ) ( Sag T- 179/95 )
 ( 95/C 315 /41 )
 (Processprog: fransk) (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 28 . september 1995 anlagt sag mod Regionsudvalget af den 28 . september 1995 anlagt sag mod Regionsudvalget af
 Santo Picciolo, Itzig ( Luxembourg ), ved advokaterne Jean- Giuseppe Calo, Luxembourg, ved advokaterne Jean-Noël
 Noël Louis, Thierry Demaseure og Ariane Tornel, Bruxelles, Louis , Thierry Demaseure og Ariane Tornel, Bruxelles, og
 og med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson
 SARL, 1 , rue Glesener . SARL, 1 , rue Glesener .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Afslagene på sagsøgerens ansøgning til stillingen Cdr/
 — Afslagene på sagsøgerens ansøgning til stillingen Cdr/ 1 /94 som direktør (A 2 ) for Regionsudvalgets Sekreta
 1 /94 som direktør (A 2 ) for Regionsudvalgets Sekreta riats-, Forvaltnings- og Finanskontrolafdeling og
 riats-, Forvaltnings- og Finanskontrolafdeling og udnævnelsen af en anden person til stillingen annulle
 udnævnelsen af en anden person til stillingen annulle res .
 res .
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Sagsøgeren , som er tjenestemand ved Europa-Parlamentet,
 anfægter den fremgangsmåde, som blev fulgt under proce
 Sagsøgeren, der er tjenestemand ved Europa-Parlamentet, duren til udnævnelse af en direktør for Regionsudvalgets
 anfægter den fremgangsmåde, som blev fulgt under proce Sekretariats- og Forvaltningsafdeling .
 duren til udnævnelse af en direktør for Regionsudvalgets
 Sekretariats - og Forvaltningsafdeling. Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som de i sag T-178/95 , Santo Picciolo mod Regions
 Sagsøgeren har nærmere anført, at meddelelsen om ledig udvalget .
 stilling med henblik på den omhandlede udnævnelse blev
 udfærdiget af den tjenestegren, som den senere udvalgte


text:
19.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 340/39
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 27. september 2011 — Brown og Volpato mod Kommissionen
 (Sag F-75/07) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - forfremmelse - forfremmelsesåret 2006 - ny karrierestruktur - forlængelse af karrieren ved indsættelsen af nye lønklasser, der ikke har noget modstykke i den tidligere gældende vedtægt - anvendelse af vedtægtens artikel 45, af bilag XIII til vedtægten og af de almindelige gennemførelsesbestemmelser, der fandt anvendelse fra 2005 - ligebehandlingsprincippet - tilbagevirkende gyldighed af afgørelserne om forfremmelse til en dato før den 1. maj 2004 - overgangsforanstaltninger - søgsmål, hvori der åbenbart skal ske frifindelse)
 2011/C 340/80
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Colin Brown (Bruxelles, Belgien) og Alberto Volpato (Moskva, Rusland) (ved advokaterne B. Cortese og C. Cortese)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og G. Berscheid, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Rådet for den Europæiske Union (først ved M. Arpio Santacruz og I. Šulce, dernæst ved M. Bauer, J. Monteiro og K. Zieleśkiewicz, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse, der blev offentliggjort i Meddelelser fra Administrationen nr. 55-2006 af 17. november 2006, for så vidt som det heri blev fastsat, at sagsøgerne forfremmes til lønklasse A*9 og ikke til lønklasse A*10 i forfremmelsesåret 2006.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Colin Brown og Alberto Volpato samt Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger.
 3)
 Rådet for den Europæiske Union, der er intervenient i sagen, bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 235 af 6.10.2007, s. 30.


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Haarlem (Nederlandene) den 8. juli 2011 — Hewlett-Packard Europe BV mod Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
 (Sag C-361/11)
 2011/C 282/16
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank Haarlem
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Hewlett-Packard Europe BV
 Sagsøgt: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Under hensyn til det [...] anførte vedrørende print- og kopieringshastigheden anmodes Domstolen om nærmere anvisninger med henblik på besvarelsen af følgende spørgsmål: hvilken betydning har det, at print- og kopieringshastigheden bestemmes af samme printenhed, og forskellen i hastighed mellem disse funktioner alene skyldes, at der ved kopiering først skal scannes, før der kan printes?
 2)
 Under hensyn til det [...] anførte anmodes Domstolen om at præcisere, om dens udtalelser i de forenede sager C-362/07 og C-363/07 vedrørende antallet af papirbakker og den omstændighed, at der findes en papirføder, skal fortolkes således, at forekomsten af flere papirbakker og en papirføder er objektive kendetegn, der giver grundlag for at antage, at der snarere er tale om en kopieringsmaskine end en printer?
 3)
 Under hensyn til det [...] anførte vedrørende spørgsmålet om, hvad der er de i sagen omhandlede apparaters væsentligste karakter, og under hensyntagen til de kriterier, som Cour d’appel de Paris i sin dom af 20. maj 2010 har opstillet med hensyn til apparater, der ligner de i den foreliggende sag omhandlede, anmodes Domstolen om at give nærmere anvisning med hensyn til følgende spørgsmål: skal værdien af vægten af den centrale printindretning (printengine) henregnes til printfunktionen eller kopieringsfunktionen, og skal værdien og vægten af scanneren helt eller delvist, eller slet ikke, henregnes til kopieringsfunktionen?
 4)
 Er toldsatsen på seks procent for KN-koden 8443 31 19i forordning 1031/2008 gyldig i betragtning af det af Rechtbank [...] anførte, for så vidt der er tale om MFP’er, som ifølge Domstolens anvisninger i de forenede sager C-362/07 og C-363/07 skulle være tariferet under KN-kode 8471 60 20, såfremt de var blevet indført før den 1. januar 2007?


text:
4.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/25
 Rettens dom af 25. februar 2016 — FCC Aqualia mod KHIM — Sociedad General de Aguas de Barcelona (AQUALOGY)
 (Sag T-402/14) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket AQUALOGY - det ældre EF-ordmærke AQUALIA og det ældre nationale figurmærke aqualia - relative registreringshindringer - artikel 8, stk. 1, litra b), og stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2016/C 118/27)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: FCC Aqualia, SA (Madrid, Spanien) (ved advokaterne J. de Oliveira Vaz Miranda de Sousa, N. González Alberto Rodríguez og C. Sueiras Villalobos)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved V. Melgar og J. Crespo Carrillo, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Sociedad General de Aguas de Barcelona, SA (Barcelona, Spanien) (ved advokaterne J. Grau Mora, C. Viola Zendrera og A. Torrente Tomás)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 13. marts 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1209/2013-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Sociedad General de Aguas de Barcelona, SA og FCC Aqualia, SA.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 FCC Aqualia, SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 261 af 11.8.2014.


text:
10.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 413/10
 Sag anlagt den 3. august 2016 af EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island
 (Sag E-10/16)
 (2016/C 413/09)
 EFTA-Tilsynsmyndigheden, rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgien, har ved Carsten Zatschler, Øyvind Bø og Marlene Lie Hakkebo, som befuldmægtigede, den 3. august 2016 anlagt sag mod Island ved EFTA-Domstolen.
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er nævnt i punkt 6a og 6e i kapitel VIII i bilag II til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/68/EU af 15. maj 2014 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om tilgængeliggørelse på markedet af trykbærende udstyr), som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til aftalens artikel 7, idet det ikke inden for den fastsatte frist har truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre retsaktens artikel 13, eller i hvert fald ikke har underrettet EFTA-Tilsynsmyndigheden herom.
 2.
 Island tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Retlige og faktiske omstændigheder samt søgsmålsgrunde:
 —
 Søgsmålet vedrører den omstændighed, at Island ikke inden den 13. marts 2016 har efterkommet den begrundede udtalelse, som EFTA-Tilsynsmyndigheden afgav den 13. januar 2016 om denne stats manglende gennemførelse i den nationale retsorden af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/68/EU af 15. maj 2014 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om tilgængeliggørelse på markedet af trykbærende udstyr (herefter »retsakten«), som omhandlet i punkt 6a og 6e i kapitel VIII i bilag II til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, og som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil.
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har gjort gældende, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til retsakten og EØS-aftalens artikel 7, idet det ikke har truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre retsakten inden for den fastsatte frist.


text:
25.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 147/35
 Personalerettens kendelse (Tredje Afdeling) af 6. februar 2013 — Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag F-67/12) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - erstatningssøgsmål - ulovlighed - fremsendelse af en skrivelse vedrørende opfyldelse af en dom til sagsøgerens repræsentant efter appel af denne dom - søgsmål, der er åbenbart ugrundet - artikel 94, litra a), i procesreglementet)
 2013/C 147/66
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien), (ved advokat G. Cipressa)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Berardis-Kayser og G. Gattinara, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afslaget på sagsøgerens ansøgning om erstatning som følge af, at Kommissionen angiveligt fremsendte en skrivelse vedrørende sagsøgeren til en advokat, der endnu ikke repræsenterede ham i denne sag.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Luigi Marcuccio bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 3)
 Luigi Marcuccio betaler Personaleretten 2 000 EUR.
 (1) EU C 311 af 13.10.2012, s. 16.


text:
5.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/2
 Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 21. juni 2016 — Aktiv Kapital Portfolio AS, Oslo, succursale à Zurich, tidligere Aktiv Kapital Portfolio Investment mod Angel Luis Egea Torregrosa (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena — Spanien)
 (Sag C-122/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 93/13/EØF - urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler - betalingspåkravsprocedure - tvangsfuldbyrdelse - den nationale rets kompetence til ex officio at erklære et urimeligt kontraktvilkår ugyldigt under fuldbyrdelsen af et betalingspåkrav - effektivitetsprincippet - princippet om retskraft))
 (2016/C 326/02)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Aktiv Kapital Portfolio AS, Oslo, filial i Zürich, tidligere Aktiv Kapital Portfolio Investment
 Sagsøgt: Angel Luis Egea Torregrosa
 Konklusion
 Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der ikke tillader den dommer, der skal behandle fuldbyrdelsen af en kendelse om et betalingspåkrav, ex officio at efterprøve — selv om vedkommende er i besiddelse af de i denne henseende nødvendige retlige og faktiske omstændigheder — om et vilkår, der er indeholdt i en kontrakt, som er indgået mellem en erhvervsdrivende og en forbruger, og som har givet anledning til denne kendelse, er urimeligt, når den myndighed, der behandler anmodningen om udstedelse af betalingspåkrav, ikke er kompetent til at foretage en sådan efterprøvelse, fordi forbrugeren ikke har gjort indsigelse mod betalingspåkravet.
 (1) EUT C 159 af 26.5.2014.


text:
7.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 139/19
 Sag anlagt den 24. januar 2011 — AECOPS mod Kommissionen
 (Sag T-51/11)
 2011/C 139/37
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: AECOPS — Associação de Empresas de Construção, Obras Públicas e Serviços (Lissabon, Portugal) (ved advokaterne J. da Cruz Vilaça og L. Pinto Monteiro)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 27. oktober 2010 vedrørende sag 88 0369 P1 om nedsættelse til 37 056 405 PTE af den støtte, der var blevet godkendt ved Kommissionens afgørelse K(88) 831 af 29. april 1988, og om krav om tilbagebetaling af et beløb på 294 298,41 EUR, annulleres i henhold til 263 TEUF.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet gjort to søgsmålsgrunde gældende.
 1)
 Den første søgsmålsgrund, der er baseret på en overskridelse af en rimelig frist for vedtagelse af afgørelsen, omhandler følgende:
 —
 Forældelse: Sagsøgeren anfører, at da den anfægtede afgørelse blev vedtaget, var forældelsesfristen på fire år i artikel 3 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser allerede udløbet. Selv hvis der forelå en eventuel afbrydelse af forældelsesfristen, er den frist, der er dobbelt så lang som forældelsesfristen, ligeledes udløbet, uden at der er blevet vedtaget nogen afgørelse som omhandlet i denne forordnings artikel 3, stk. 1, fjerde afsnit. Eftersom der foreligger forældelse af den omhandlede ret, bør den anfægtede afgørelse anses for at være ulovlig og ugennemførlig.
 —
 Tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet: Sagsøgeren gør gældende, at det forhold, at Kommissionen har ladet mere end tyve år gå fra det tidspunkt, hvor de påståede uregelmæssigheder fandt sted, og datoen for vedtagelsen af den endelige afgørelse, medfører en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet. Dette grundlæggende princip i Den Europæiske Unions retssystem fastsætter, at enhver person har ret til, at Unionens institutioner behandler sagerne inden for en rimelig frist.
 —
 Tilsidesættelse af retten til forsvar: Sagsøgeren gør gældende, at retten til forsvar er blevet tilsidesat, henset til at forløbet på mere end tyve år mellem det tidspunkt, hvor de påståede uregelmæssigheder fandt sted, og vedtagelsen af den endelige afgørelse har berøvet sagsøgeren mulighed for at afgive bemærkninger rettidigt, dvs. da denne endnu var i besiddelse af dokumenter, der kunne godtgøre de udgifter, der af Kommissionen ikke anses for støtteberettigede.
 2)
 Den anden søgsmålsgrund er baseret på tilsidesættelse af begrundelsespligten: Sagsøgeren gør gældende, at den anfægtede afgørelse ikke opfylder kravene til begrundelse i henhold til artikel 296 TEUF. Årsagen til nedsættelsen af den finansielle støtte tildelt af Den Europæiske Socialfond fremgår end ikke summarisk af den anfægtede afgørelse. Heller ikke skrivelsen fra Instituto de Gestão do Fundo Social Europeu, hvori sagsøgeren meddeles afgørelsen, oplyser i forståelig form begrundelsen for nedsættelsen af støtten, eller hvilke udgifter der er støtteberettigede, og hvilke der ikke er. Det er sagsøgerens opfattelse, at den manglende begrundelse bør medføre, at Retten annullerer den anfægtede afgørelse.


text:
12.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 220/9
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 16. juli 2009 — Raffaello Visciano mod Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Napoli — Sezione Lavoro — Italien)
 (Sag C-69/08) (1)
 (Socialpolitik - beskyttelse af arbejdstagerne - arbejdsgiverens insolvens - direktiv 80/987/EØF - forpligtelse til at betale alle tilgodehavender indtil en forud fastsat grænse - kvalificeringen af arbejdstagerens krav over for garantiinstitutionen - forældelsesfrist)
 2009/C 220/13
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Napoli — Sezione Lavoro
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Raffaello Visciano
 Sagsøgt: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale di Napoli, Sezione Lavoro — fortolkning af artikel 3 og 4 i Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. oktober 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens (EFT L 283, s. 23) — garanti for løn svarende til de tre sidste måneder af arbejdsforholdet, begrænset af et forud fastsat loft — fradrag i den udbetalte godtgørelse af lønforskud ydet af arbejdsgiveren — nationale regler, der tillader en forskellig retlig kvalifikation af samme ydelse alt efter, hvilket retssubjekt der skal betale ydelsen, samtidig med, at der tillades en ændring af fristen for sagsanlæg
 Konklusion
 1)
 Artikel 3 og 4 i Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. oktober 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens er ikke til hinder for nationale retsforskrifter, der gør det muligt at kvalificere arbejdstageres tilgodehavender som »socialsikringsydelser«, når de betales af en garantiinstitution.
 2)
 Direktiv 80/987 er ikke til hinder for nationale retsforskrifter, der blot anvender en arbejdstagers oprindelige lønfordring som et sammenligningselement ved fastlæggelsen af den ydelse, der skal sikres ved indgriben fra en garantifond.
 3)
 I forbindelse med en arbejdstagers ansøgning om fra en garantiinstitution at få udbetalt ubetalte løntilgodehavender er direktiv 80/987 ikke til hinder for, at der anvendes en forældelsesfrist på et år (ækvivalensprincippet). Det tilkommer imidlertid den nationale domstol at efterprøve, om fristen er udformet således, at den i praksis umuliggør eller gør udøvelsen af rettigheder, som hjemles i Fællesskabets retsorden (effektivitetsprincippet), uforholdsmæssigt vanskelig.
 (1) EUT C 107 af 26.4.2008.


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/66
 Sag anlagt den 26. september 2009 — Lenz mod Kommissionen
 (Sag F-80/09)
 2009/C 282/127
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Erika Lenz (Osnabrück, Tyskland) (ved Rechtsanwälte J. Römer og V. Lenz)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullationssøgsmål vedrørende Kommissionens afgørelse af 4. maj 2009 om ikke at refundere sagsøgerens udgifter til behandling ved en naturlæge.
 Sagsøgerens påstande
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens afgørelse af 4. maj 2009 i form af klageafgørelsen af 8. juli 2009 ophæves og Kommissionen tilpligtes at tildele sagsøgeren dækning for 85 % af udgifterne til naturlægen, dvs. 253 EUR af i alt 297 EUR.
 —
 Det fastslås, at Kommissionen er forpligtet til at godtgøre samtlige udgifter som følge af sygdom, i form af honorarer til naturlægen, afholdt af sagsøgeren efter den 1. april 2009.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger samt sagsøgerens advokatudgifter i relation til hele den administrative procedure og proceduren for Retten.


text:
12.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 220/3
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 16. juli 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland
 (Sag C-427/07) (1)
 (Traktatbrud - vurdering af projekters indvirkning på miljøet - direktiv 85/337/EØF - adgang til klage og domstolsprøvelse - direktiv 2003/35/EF)
 2009/C 220/04
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Recchia, P. Oliver og J.-B. Laignelot, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Irland (ved D. O’Hagan, som befuldmægtiget, M. Collins, SC, og D. McGrath, BL)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 2, stk. 1, og artikel 4, stk. 2-4, i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 175, s. 40) — manglende vedtagelse af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme artikel 3 og 4 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF for så vidt angår offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse (EUT L 156, s. 7)
 Konklusion
 1)
 Irland
 —
 har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997, da man ikke i overensstemmelse med direktivets artikel 2, stk. 1, og artikel 4, stk. 2-4, har truffet foranstaltninger til sikring af, at projekter — der kan have en væsentlig indvirkning på miljøet i kategorien for vejanlæg, hvilken kategori er omfattet af gruppe 10, litra e), i bilag II til direktiv 85/337, som ændret ved direktiv 97/11 — før tilladelse udstedes, er genstand for krav om gennemførelsestilladelse og om en vurdering af virkningerne heraf i overensstemmelse med direktivets artikel 5-10
 —
 har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF for så vidt angår offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse, da man ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivets artikel 3, stk. 3-7, og artikel 4, stk. 2-4, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber herom.
 2)
 I øvrigt frifindes Irland.
 3)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og Irland bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 269 af 10.11.2007.


text:
24.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/13
 Kendelse afsagt af formanden for Domstolens Anden Afdeling den 14. februar 2017 — José Rui Garrett Pontes Pedroso mod Netjets Management Limited (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal de Justiça — Portugal)
 (Sag C-242/16) (1)
 (2017/C 129/20)
 Processprog: portugisisk
 Formanden for Anden Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.
 (1) EUT C 251 af 11.7.2016.


text:
23.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/12
 Rettens dom af 15. januar 2013 — BSH mod KHIM (ecoDoor)
 (Sag T-625/11) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket ecoDoor - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2013/C 55/20
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (München, Tyskland) (ved advokat S. Biagosch)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 22. september 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 340/2011-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ecoDoor som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 32 af 4.2.2012.


text:
14.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 414/34
 Sag anlagt den 12. oktober 2015 — Onix Asigurări mod EIOPA
 (Sag T-590/15)
 (2015/C 414/45)
 Processprog: rumænsk
 Parter
 Sagsøger: Onix Asigurări SA (Bukarest, Rumænien) (ved advokat M. Vladu)
 Sagsøgt: Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger (EIOPA)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at sagsøgte har undladt at handle med henblik på at vedtage en afgørelse vedrørende Istituto per la vigilanza sulle assicurazionis (forsikringstilsynsmyndigheden) urigtige anvendelse af artikel 40, stk. 6, i Rådets direktiv 92/49/EØF.
 —
 Subsidiært annulleres klageudvalgets afgørelse af 3. august 2015 af klagesag BOA 2015 001 og formandens afgørelse EIOPA-14-267 af 6. juni 2014, bekræftet ved indstilling EIOPA-14-653 af 24. november 2014.
 —
 Det fastslås, at sagsøgte er ansvarlig for det tab, som sagsøgeren har lidt henholdsvis som følge af sagsøgtes manglende vedtagelse af en afgørelse, i overensstemmelse med det under første led anførte og som følge af vedtagelsen af afgørelserne omtalt under andet led.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende om en tilsidesættelse af artikel 17 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1094/2010:
 —
 Sagsøgte har ikke vedtaget en lovlig afgørelse vedrørende grundlaget og muligheden for at iværksætte en undersøgelse.
 —
 Formandens afgørelse EIOPA-14-267 af 6. juni 2014 blev udstedt, uden at de i denne forordnings artikel 39, stk. 1, 2 og 3, fastsatte betingelser var opfyldt.
 —
 Begrundelsen for formandens afgørelse EIOPA-14-267 af 6. juni 2014 henviser ikke til forhold vedrørende muligheden for at iværksætte en undersøgelse, idet den i virkeligheden indeholder overvejelser om de procesmidler, som sagsøgeren har til rådighed i forhold til den nationale italienske myndigheds afgørelse.
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af en grundlæggende processuel betingelse vedrørende klageudvalgets afgørelse af 3. august 2015 af klagesagen, BOA 2015 001, og vedrørende ormandens afgørelse EIOPA-14-267 af 6. juni 2014.
 —
 Kommissionens afgørelse af klagesagen blev vedtaget, uden at det blev undersøgt, om formandens afgørelse EIOPA-14-267 af 6. juni 2014 var lovlig og velbegrundet. Klageudvalget traf afgørelse uden at foretage en fuldstændig undersøgelse af genstanden for de argumenter, der var fremført med henblik på at afgøre sagen.
 —
 Formandens afgørelse EIOPA-14-267 af 6. juni 2014 blev udstedt, uden at de i forordningens artikel 39, stk. 1, 2 og 3, fastsatte betingelser var opfyldt, og den var så meget desto mindre begrundet vedrørende de grundlæggende forhold, der var udledt med henblik på analysen.
 3.
 Tredje anbringende om, at der foreligger et økonomisk tab og en skade på sagsøgerens omdømme (lavere omsætning og overskud, negativ påvirkning af omdømmet), som sagsøgte har forårsaget direkte og forsætligt ved henholdsvis den manglende vedtagelse af en afgørelse og vedtagelse af afgørelser, der er behæftet med de ovennævnte ugyldigheder.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/17
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 9. november 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Joël De Bry
 (Sag C-344/05 P) (1)
 (Appel - tjenestemænd - bedømmelse - karriereudviklingsrapport - bedømmelsesåret 2001/2002 - ret til kontradiktion - vedtægtens artikel 26, stk. 2)
 (2006/C 326/34)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved L. Lozano Palacios og M.H. Kraemer, som befuldmægtigede)
 Den anden part i appelsagen: Joël De Bry (ved avocat S. Orlandi)
 Sagens genstand
 Appel til prøvelse af dom afsagt den 12. juli 2005 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (enedommer) i sag T-157/04, De Bry mod Kommissionen, hvorved Retten annullerede afgørelsen af 26. maj 2003 om udfærdigelse af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. juli 2001 til den 31. december 2002
 Konklusion
 1)
 Den af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans afsagte dom af 12. juli 2005, De Bry mod Kommissionen (sag T-157/04), ophæves delvis, for så vidt Retten herved annullerede Kommissionens omtvistede afgørelse af 26. maj 2003 om stadfæstelse af Joël De Brys karriereudviklingsrapport for tidsrummet fra den 1. juli 2001 til den 31. december 2002 på grund af tilsidesættelse af retten til kontradiktion, som er sikret ved artikel 26 i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber, og følgelig på grund af manglende sammenhæng mellem visse beskrivende kommentarer og den hertil svarende karakter for så vidt angår kritikken om manglende overholdelse af arbejdstiden.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 3)
 Hver part bærer sine egne omkostninger i forbindelse med nærværende appelsag samt de omkostninger, hver part har afholdt under sagen i første instans.
 (1) EUT C 281 af 12.11.2005.


text:
24.8.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 202/21
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 af den 14. maj 2002 af den 3. juli 2002
 i sag T-81/00, Associação Comercial de Aveiro mod i sag T-179/00, A. Menarini — Industrie Farmaceutiche
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1) Riunite Srl mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber (1).
 (Socialpolitik — Den Europæiske Socialfond — annulla-
 tionssøgsmål — nedsættelse af finansielt tilskud — begrun- (Rådets direktiv 92/27/EØF — etikettering af et lægemiddel
 delse — åbenbart urigtigt skøn) — centraliseret procedure for godkendelse af lægemidler —
 indsættelse af den lokale repræsentants logo i det blå felt,
 der findes på den ydre emballage til et lægemiddel)
 (2002/C 202/29)
 (2002/C 202/30)
 (Processprog: portugisisk)
 (Processprog: engelsk)
 I sag T-81/00, Associação Comercial de Aveiro, Aveiro
 (Portugal), ved avocats J. Amaral e Almeida og B. Diniz de
 Ayala, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: H. Spe- I sag T-179/00, A. Menarini — Industrie Farmaceutiche
 yart og M. França), angående en påstand om annullation af Riunite Srl, Firenze (Italien), ved avocats D. Waelbroeck og
 Kommissionens beslutning K(99) 3721 af 30. november 1999 D. Brinckman, og med valgt adresse i Luxembourg, støttet
 om nedsættelse af det tilskud fra Den Europæiske Socialfond, af European Federation of Pharmaceutical Industries and
 som i forbindelse med projekt nr. 891038/P 3 er tilkendt Associations, Bruxelles, ved D. Anderson, QC, barrister J. Strat-
 Associação Comercial de Aveiro, har Retten (Femte Afdeling), ford og solicitors I. Dodds-Smith og A. Wearing, og med valgt
 sammensat af afdelingsformanden, J.D. Cooke, og dommerne adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske
 R. Garcı́a-Valdecasas og P. Lindh; justitssekretær: fuldmægtig Fællesskaber (befuldmægtigede: R. Wainwright og H. Støvl-
 J. Plingers, den 14. maj 2002 afsagt dom, hvis konklusion bæk), angående en påstand om annullation af Kommissionens
 lyder således: afgørelse af 17. april 2000 om afslag på sagsøgerens anmod-
 ning om tilladelse til at bruge selskabets logo i det blå felt, der
 findes på emballagen til lægemidlet OPTRUMA, som er blevet
 1) Kommissionens beslutning K(99) 3721 af 30. november godkendt efter den centraliserede godkendelsesprocedure, har
 1999 om nedsættelse af Den Europæiske Socialfonds tilskud Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 til Associação Comercial de Aveiro i forbindelse med projekt M. Vilaras, og dommerne V. Tiili og P. Mengozzi; justitssekre-
 nr. 891038/P 3 annulleres, for så vidt som det for rubrik tær: assisterende justitssekretær B. Pastor, den 3. juli 2002
 14.3.9 — udgifter til leje og husleje, bestemmes, at beløbet for afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 de ydelser, der er faktureret af SI — Sistemas de Informação
 Lda, nedsættes.
 1) Kommissionens afgørelse af 17. april 2000 om afslag på
 sagsøgerens anmodning om tilladelse til at bruge selskabets
 2) I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. logo i det blå felt, der findes på emballagen til lægemidlet
 OPTRUMA, som er blevet godkendt efter den centraliserede
 3) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler en godkendelsesprocedure, annulleres.
 tredjedel af sagsøgerens omkostninger.
 2) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler sagsø-
 4) Sagsøgeren bærer to tredjedele af sine egne omkostninger. gerens og intervenientens omkostninger.
 (1) EFT C 176 af 24.6.2000. (1) EFT C 285 af 7.10.2000.


text:
16.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/5
 Sag anlagt den 20. januar 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Danmark
 (Sag C-19/05)
 (2005/C 93/10)
 Processprog: dansk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 20. januar 2005 (fax 14.1.) anlagt sag mod Kongeriget Danmark af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved N. B. Rasmussen og G. Wilms, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Danmark ved ikke at have betalt Kommissionen et beløb på 18 687 475 DKK i egne indtægter samt morarenter heraf fra den 27. juli 2000, har tilsidesat de forpligtelser, som påhviler det i henhold til fællesskabsretten og særligt EF-traktatens artikel 10 samt artikel 2 og 8 i Rådets afgørelse 94/728/EF, Euratom (1) af 31. oktober 1994 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter;
 —
 Kongeriget Danmark tilpligtes at afholde de med sagen forbundne omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Det i påstanden nævnte beløb udgør den told de danske toldmyndigheder har forsømt at opkræve i perioden 1994-1997 af en virksomhed, de nævnte myndigheder fejlagtigt havde givet tilladelse til at indføre visse varer til nulsats. Tilladelsen var givet, som vedrørende varer bestemt til indbygning i, eller som udstyr eller udrustning til, skibe, både eller fartøjer i overensstemmelse med Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 (2) af 23. juli 1987, om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, bilag 1, afsnit II. Varerne var imidlertid bestemt til fremstilling af containere, og kunne, som også senere erkendt af de danske myndigheder, ikke være omfattet af den nævnte bestemmelse.
 De danske myndigheder har retstridigt undladt at stille de nævnte beløb i egne indtægter til Kommissionens rådighed. De anbringender der gøres gældende i denne henseende svarer til de anbringender Kommissionen har gjort gældende i sin stævning mod Danmark i sag C-392/02 (3).
 (1) EFT L 293 af 12.11.1994, s. 9.
 (2) EFT L 256 af 7.9.1987, s. 1.
 (3) EUT C 31 af 8.2.2003, s. 4.


text:
4.5.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 109/55
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 — Europa-Parlamentets afgørelse af 11. juni 2001, hvorefter — Kommissionens beslutninger om på Det Europæiske
 saldoen over sagsøgerens forfremmelsespoint efter den- Fællesskabs vegne at anlægge sag mod sagsøgerne den
 nes forfremmelse i 2000 er nulstillet, annulleres. 9. januar 2002 ved United States District Court for the
 Eastern District of New York, sagsnummer CV-02.0164,
 annulleres.
 — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 — Kommissionen tilpligtes at betale nærværende sagsom-
 kostninger, herunder sagsøgerens og eventuelle interveni-
 enters.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har rejst indsigelse mod Europa-Parlamentets afgø-
 relse, hvorefter saldoen for sagsøgerens forfremmelsespoint
 efter dennes forfremmelse i 2000 er nulstillet. Sagsøgeren Sagsøgerne er af Europa-Kommissionen blevet sagsøgt ved en
 kunne således ikke til den nye lønklasse overføre de forfrem- domstol i USA i en sag angående påstand om erstatning for
 melsespoint, han har opnået ud over det antal point, der var manglende betaling af skyldig told og moms og for anden
 nødvendige for at blive forfremmet. økonomisk og ikke-økonomisk skade forvoldt ved den mang-
 lende betaling. Det er blevet gjort gældende, at betaling af told
 og moms blev unddraget ved indsmugling af cigaretter til
 Nulstillingen følger af en overgangsordning til gennemførelse Den Europæiske Union. Det er tredje gang, at Europa-
 af Europa-Parlamentets nye forfremmelsesordning. I henhold Kommissionen har anlagt en sådan sag (1). Under den nu
 til denne overgangsordning nulstilles saldoen over forfremmel- verserende sag optræder Kommissionen tillige som befuld-
 sespoint automatisk efter en forfremmelse, mens det i den mægtiget for medlemsstaterne i forbindelse med inddrivelsen
 permanente forfremmelsesordning bestemmes, at forfremmel- af de skyldige afgifter.
 sespoint, der er tildelt efter, at det antal point, der kræves til en
 forfremmelse, er nået, overføres til den nye lønklasse.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de
 i sag T-260/01 fremførte (2).
 Den anfægtede afgørelse indebærer ifølge sagsøgeren en tilside-
 sættelse af vedtægtens artikel 45 og af forbuddet mod forskels-
 behandling. (1) Beslutningen om at anlægge den første sag er blevet anfægtet
 under sag T-379/00 (EFT C 79 af 13.3.2001) og beslutningen om
 at anlægge den anden sag under de forenede sager T-260/01 og
 T-272/01 (EFT C 3 af 5.1.2002, s. 39 og s. 45).
 (2) EFT C af 5.1.2002, s. 39.
 Sag anlagt den 15. februar 2002 af Japan Tobacco Inc.
 og JT International S.A. mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber
 Sag anlagt den 14. februar 2002 af José Cuenda Guijarro
 mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag T-31/02)
 (Sag T-32/02)
 (2002/C 109/106)
 (2002/C 109/107)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 15. februar 2002 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Japan Tobacco Inc. og JT Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 International S.A. ved Onno W. Brouwer og Paul Lomas, den 14. februar 2002 anlagt sag mod Rådet for Den Europæi-
 Freshfields Bruckhaus Deringer, London (Det Forenede Konge- ske Union af José Cuenda Guijarro, med bopæl i Bruxelles, ved
 rige). avocat Jean-Noël Louis, og med valgt adresse i Luxembourg.
 ---pagebreak--- C 109/56 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.5.2002
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Rådets afgørelse om at nægte sagsøgeren aktindsigt i
 dennes helbredsjournal annulleres.
 — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger. Sagsøgeren anfægter ovennævnte beslutning, hvorved Kom-
 missionen fastslog, at sagsøgeren og fem andre virksomheder
 havde tilsidesat traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens
 artikel 53, stk. 1, derved, at de havde deltaget i en løbende
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter aftale og/eller samordnet praksis inden for zinkphosphat-
 sektoren. Sagsøgeren blev pålagt en bøde på 3,37 mio. EUR
 efter, at bøden forinden var blevet nedsat med 10 % i medfør
 Sagsøgeren har gjort gældende, at de dokumenter, som ligger i af afsnit D, stk. 2, i Kommissionens meddelelse af 18. juli
 en tjenestemands helbredsjournal, er direkte forbundet med 1996 om bødefritagelse eller nedsættelse af bøder i kartelsager
 dennes tjenesteforhold og retsstilling, og at de derfor skal (»Leniency Notice«).
 indsættes i dennes personlige aktsamling, under overholdelse
 af de garantier, der fremgår af vedtægtens artikel 26, herunder
 bl.a. retten til at få indsigt i de pågældende akter. Sagsøgeren
 har bestridt, at han har den fornødne aktindsigt, selv om han
 via sin læge kan få adgang til helbredsjournalen, og at en sådan Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen har tilsidesat
 fremgangsmåde er nødvendig under henvisning til den lægelige artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17/62, idet den til grund for
 tavshedspligt. Sagsøgeren er af den opfattelse, at det skal beslutningen lagde sagsøgerens omsætning for det regnskabsår,
 være muligt på egen hånd at gennemse alle dokumenter i der blev afsluttet den 30. juni 1996, da den anvendte reglen
 helbredsjournalen. om en grænse på 10 % af omsætningen, i stedet for at lægge
 det regnskabsår, der gik forud for Kommissionens beslutning,
 til grund, og derved bestemte, at en bøde på 3,37 mio. EUR
 ikke oversteg den øvre grænse for den bøde, der kunne
 pålægges. Ved at lægge et andet regnskabsår til grund end det,
 der gik forud for den beslutning, hvori beregningen blev
 foretaget, afveg Kommissionen fra sin tidligere praksis og
 tilsidesatte således det generelle princip om ligebehandling.
 Sag anlagt den 21. februar 2002 af Britannia Alloys and
 Chemicals Limited mod Kommissionen for De Europæi-
 ske Fællesskaber
 Sagsøgeren gør gældende, at beslutningen ved at lægge det
 (Sag T-33/02) sidste fulde år med »normal økonomisk aktivitet« til grund i
 stedet for det regnskabsår, der gik forud for beslutningen,
 (2002/C 109/108) indebærer en forskelsbehandling mellem virksomheder, der i
 det væsentlige er i samme situation, og det generelle princip
 (Processprog: engelsk) om ligebehandling blev derved tilsidesat. Beslutningen er også
 i strid med proportionalitetsprincippet, idet sagsøgeren ved
 beslutningen blev pålagt en bøde, der ikke afspejler sagsøgerens
 økonomiske situation på det tidspunktet, hvor beslutningen
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der blev truffet.
 den 21. februar 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Britannia Alloys and Chemicals
 Limited ved Samantha Mobley og Helen Bardell, advokatfirma-
 et Baker & McKenzie, London (Det Forenede Kongerige). Sagsøgeren gør endvidere gældende, at Kommissionen — for
 så vidt som beslutningen vedrører sagsøgeren — tilsidesatte
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: retssikkerhedsprincippet ved at lægge et andet regnskabsår til
 grund end det, der gik forud for beslutningen, med henblik på
 — Principalt annulleres artikel 3 i Kommissionens beslut- at beregne grænsen på 10 % af omsætningen. En sådan
 ning af 12. december 2001 om en procedure i henhold fremgangsmåde gør det umuligt for virksomhederne med
 til EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (sag tilstrækkelig sikkerhed at forudsige, hvordan eventuelle bøder
 COMP/E.1/37.027 — zinkphosphat), for så vidt som den måtte blive pålagt dem. I overensstemmelse med det oven-
 berører sagsøgeren. nævnte princip må artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17/62
 skulle fortolkes restriktivt, således at 10 %’s-grænsen beregnes
 på grundlag af det regnskabsår, der går umiddelbart forud for
 — Subsidiært ændres artikel 3 i beslutningen, for så vidt
 vedtagelsen af Kommissionens beslutning.
 som den berører sagsøgeren, således at den bøde, der ved
 bestemmelsen er pålagt sagsøgeren, ophæves eller i
 væsentligt omfang nedsættes.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/54
 Sag anlagt den 4. november 2009 — Centre national de la recherche scientifique mod Kommissionen
 (Sag T-445/09)
 2010/C 24/97
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Centre national de la recherche scientifique (Paris, Frankrig) (ved avocat N. Lenoir)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Beslutning af 17. august 2009 annulleres i det omfang den vedrører modregningen mellem CNRS’s fordring mod Fællesskabet, som udspringer af kontrakten Role of Skin, på den ene side, og Fællesskabets påståede fordring mod CNRS i henhold til kontrakten EURO-THYMAIDE på den anden side.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med det foreliggende søgsmål har Centre national de la recherche scientifique (CNRS) nedlagt påstand om annullation af modregningshandlingen i beslutning BUDG/C3 D(2009) 10.5 — 1232 af 17. august 2009, hvorved Kommissionen foretog inddrivelse af beløb, der inden for rammerne af kontrakten EURO-THYMAIDE nr. LSHB-CT-2003-503410 vedrørende et projekt fra sjette rammeprogram for forskning og udvikling er blevet udbetalt til sagsøgeren.
 Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål gjort følgende fem anbringender gældende:
 —
 Tilsidesættelse af retten til forsvar, idet beslutningen blev truffet, uden at Kommissionen havde undersøgt CNRS’s udførlige svar i den endelige revisionsberetning.
 —
 Tilsidesættelse af den i artikel 253 EF fastsatte begrundelsespligt, idet Kommissionens ræsonnement i beslutningen ikke er forståeligt i mangel på væsentlige dele.
 —
 Urigtig retsanvendelse og et åbenbart urigtigt skøn i forhold til de faktiske omstændigheder, idet Kommissionen afslog støtteberettigede udgifter ved at ændre kriterierne for, at udgifter afholdt i henhold til kontrakten var støtteberettigede, og idet den med urette så bort fra beviser for disse udgifter.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 73, stk. 1, i finansforordningen, idet den omtvistede fordring ikke kan anses for »sikker, opgjort og forfalden til betaling«, eftersom anfægtelsen af fordringen er seriøs.
 —
 Tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, eftersom beslutningen er blevet truffet på grundlag af kriterier for støtteberettigede udgifter, som ikke eksisterede på tidspunktet for kontraktens indgåelse.


text:
17.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 94/6
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 4. marts 2004
 i de forenede sager C-238/02 og C-246/02, Hauptzollamt Hamburg-Stadt mod Kazimieras Viluckas og Ricardas Jonusas (anmodninger om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof) (1)
 (»EF-toldkodeksen - omfanget af pligten til at frembyde varer for toldvæsenet - national lovgivning, der fastsætter bestemmelse om udtrykkelig deklaration af skjulte varer i forbindelse med frembydelse for toldvæsenet - personer, som har indført varer, og som skal frembyde dem for toldvæsenet - begrebet debitor«)
 (2004/C 94/11)
 Processprog: tysk
 I de forenede sager C-238/02 og C-246/02, angående anmodninger, som Bundesfinanzhof (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i de for nævnte ret verserende sager, Hauptzollamt Hamburg-Stadt mod Kazimieras Viluckas (sag C-238/02), Ricardas Jonusas (sag C-246/02), at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 4, nr. 19, artikel 40 og artikel 202, stk. 3, første led, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1), har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.N. Cunha Rodrigues, og dommerne J.-P. Puissochet (refererende dommer) og F. Macken; generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den 4. marts 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Frembydelse for toldvæsenet af varer indført til Fællesskabet i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 4, nr. 19, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, omfatter alle varer, som er skjult i et hertil indrettet skjulested. Pligten til frembydelse af varerne som omhandlet i toldkodeksens artikel 38, således som det er bestemt i toldkodeksens artikel 40, påhviler også en lastvogns fører og reservefører, som har indført varerne, selv om de var blevet skjult i køretøjet uden deres vidende.
 2)
 Den person, som har indført varer til Fællesskabets toldområde uden at nævne dem i underretningen ved frembydelse for toldvæsenet, er debitor i EF-toldkodeksens artikel 202, stk. 3, første leds forstand.
 (1) EFT C 202 af 24.8.2002.


text:
18.8.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 250/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Upper Tribunal (Det Forenede Kongerige) den 4. juni 2012 — Fish Legal og Emily Shirley mod Information Commissioner, United Utilities, Yorkshire Water og Southern Water
 (Sag C-279/12)
 2012/C 250/17
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Upper Tribunal
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Fish Legal og Emily Shirley
 Sagsøgt: Information Commissioner, United Utilities, Yorkshire Water og Southern Water
 Præjudicielle spørgsmål
 Artikel 2, nr. 2), litra b), i direktiv 2003/4/EF
 (1)
 1)
 Ved bedømmelsen af, om en fysisk eller juridisk person »udøver offentlige administrative funktioner i henhold til national ret«, er den gældende lov og analysen da en rent national en?
 2)
 Hvis den ikke er, hvilke EU-retlige kriterier kan da eller kan da ikke anvendes til at afgøre, om:
 i)
 de pågældende funktioner i det væsentlige er »offentlige administrative« funktioner
 ii)
 national ret i det væsentlige overlader sådanne funktioner til den person?
 Artikel 2, nr. 2), litra c), i direktiv 2003/4/EF
 3)
 Hvad menes der med en person, »som er underlagt kontrol af et organ eller en person, der falder ind under litra a) eller b)«? Hvad er navnlig arten, udformningen og graden af den krævede kontrol, og hvilke kriterier kan eller kan ikke anvendes til at identificere en sådan kontrol?
 4)
 Er en »statslig enhed« (i henhold til præmis 20 i dommen i sagen Foster mod British Gas plc (sag C-188/89)) nødvendigvis en person, der er omfattet af artikel 2, nr. 2), litra c)?
 Artikel 2, nr. 2), litra b) og c)
 5)
 Når en person er omfattet af en af disse bestemmelser for så vidt angår nogle af hans funktioner, ansvar eller tjenesteydelser, er oplysningspligten på miljøområdet da begrænset til oplysninger, som er relevante for disse funktioner, ansvar eller tjenesteydelser, eller er den udstrakt til alle miljøoplysninger, der indehaves med henblik på et hvilket som helst formål?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/4/EF af 28.1.2003 om offentlig adgang til miljøoplysninger og om ophævelse af Rådets direktiv 90/313/EØF (EUT L 41, s. 26).


text:
17.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 383/24
 Sag anlagt den 5. september 2016 — Gollnisch mod Parlamentet
 (Sag T-624/16)
 (2016/C 383/34)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Frankrig) (ved advokat N. Fakiroff)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 1. juli 2016 af Europa-Parlamentets generalsekretær og meddelt den 6. juli 2016 om det forhold, »at et beløb på 275 984,23 EUR er blevet betalt uretmæssigt til Bruno Gollnisch«, og som pålægger den kompetente anvisningsberettigede og institutionens regnskabsansvarlige at inddrive dette beløb, annulleres.
 —
 Meddelelsen om og gennemførelsesforanstaltningerne til den ovennævnte afgørelse, der er indeholdt i brevet fra generaldirektøren for økonomi af 6. juli 2016, ref. D 201920, annulleres ligeledes.
 —
 Debetnota nr. 2016-914, der er underskrevet af den samme generaldirektør for økonomi den 5. juli 2016, annulleres i sin helhed.
 —
 Sagsøgeren tilkendes et beløb på 40 000 EUR i erstatning for det ikke-økonomiske tab, som på én gang følger af de ugrundede anklager, der blev fremsat, før der blev draget nogen konklusioner i forbindelse med undersøgelsen, den skade, der er påført sagsøgerens omdømme, og den meget væsentlige skade, som den anfægtede afgørelse har påført hans private og politiske liv.
 —
 Sagsøgeren tilkendes også et beløb på 24 500 EUR for udgifter afholdt til aflønning af sine advokater, forberedelsen af nærværende søgsmål, samt til udgifter for kopiering, for anlæggelse af nærværende søgsmål og for bilagene hertil.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale samtlige sagens omkostninger.
 —
 Subsidiært, såfremt Retten ikke er helt overbevist om relevansen og rigtigheden af de retlige og faktiske anbringender, som sagsøgeren har gjort gældende, nedlægges der påstand om, at Retten af retsplejehensyn, i betragtning af den ubestridelige forbindelse mellem de påståede faktiske forhold, som den anfægtede afgørelse støttes på, og de forhold, der er genstand for den strafferetlige undersøgelse, som Europa-Parlamentets formand har indledt,
 —
 udsætter sagen i afventning af en endelig retskraftig afgørelse truffet af den franske domstol, der skal behandle de af formanden for Europa-Parlamentet indledte undersøgelser,
 —
 som følge heraf udsætter gennemførelsen af den anfægtede afgørelse indtil sagen er afsluttet.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført elleve anbringender.
 1.
 Første anbringende om generalsekretærens manglende kompetence til at vedtage de anfægtede retsakter. Kompetencen til at træffe afgørelser i finansielle anliggender, der berører medlemmerne og deres grupper, tilkommer derimod Europa-Parlamentets præsidium.
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af generelle retsprincipper og krav i forbindelse med god forvaltningsskik for så vidt som Parlamentets administration burde have afventet resultaterne af undersøgelsen og de procedurer, som den havde igangsat, inden den vedtog de anfægtede retsakter.
 3.
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar. De anfægtede retsakter har tilsidesat formodningen om sagsøgerens uskyld, hans ret til adgang til en domstol, hans mulighed for at tage stilling til ethvert dokument, som administrationen vil gøre gældende mod ham, og har tilsidesat hans ret til kontradiktorisk høring.
 4.
 Fjerde anbringende om at bevisbyrden uretmæssigt er blevet vendt, for så vidt som Parlamentets administration efterfølgende har anmodet sagsøgeren om dokumentation for det arbejde, som hans assistent har udført, og for den aflønning, som denne har modtaget.
 5.
 Femte anbringende om utilstrækkelig begrundelse af de anfægtede retsakter, der fremstår som fuldstændig vilkårlige.
 6.
 Sjette anbringende om tilsidesættelse af principperne om retssikkerhed og om beskyttelse af den berettigede forventning ved anvendelse af standarder, der ikke findes eller som har tilbagevirkende kraft.
 7.
 Syvende anbringende om tilsidesættelse af assistenternes politiske rettigheder.
 8.
 Ottende anbringende om de anfægtede retsakters diskriminerende karakter og om den magtfordrejning, der førte til, at de blev vedtaget.
 9.
 Niende anbringende om indgreb i medlemmernes uafhængighed og manglende respekt for de lokale assistenters rolle.
 10.
 Tiende anbringende om at Parlamentets administrations klagepunkter er ugrundede for så vidt angår de faktiske omstændigheder.
 11.
 Ellevte subsidiære anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.


text:
Nr . C 174/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8 . 7 . 95
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : som han har foretaget fra medlemsstat B til Serbien
 eller Montenegro
 1 ) Artikel 1 , stk. 1 , første led , i Rådets afgørelse 94/800/EF
 af 22 . december 1994 , sammenholdt med nr . 1 i 2 ) a ) varerne er officielt godkendt af FN's Sanktions
 Marrakesh-protokollen og artikel 4 , stk . 1 , i aftalen om komité, jf. FN's Sikkerhedsråds resolution
 landbrug i bilag 1 A til overenskomsten om oprettelse af nr . 757, som udelukkende bestemt til medicin
 ske formål
 Verdenshandelsorganisationen ( WTO ), annulleres, for
 så vidt Rådet derved har godkendt indgåelsen af b ) varerne er blevet udført i henhold til en forud
 Fællesskabets rammeaftale med Costa Rica, Colombia,
 gående udførselstilladelse , der er udstedt af de
 Nicaragua og Venezuela om bananer.
 kompetente myndigheder i medlemsstat B i
 henhold til forordning ( EØF ) nr . 1432/92
 2 ) Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger .
 3 ) de nationale foranstaltninger hjemler frigivelse af
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: midler til betaling for udførsel af sådanne varer, der
 finder sted fra medlemsstat A selv, såfremt den
 Tilsidesættelse af trinhøjere fællesskabsret: Den af Rådet ovenfor i punkt 2 , litra b ), nævnte udførselstilladelse
 godkendte rammeaftale er i strid med grundrettighederne er blevet udstedt af de kompetente myndigheder i
 medlemsstat A
 for de erhvervsdrivende i kategori A og C ( jf. Rådets
 forordning ( EØF ) nr . 404/93 ) for så vidt angår fri erhvervs
 4 ) medlemsstat A har bestemt, at vedtagelsen af disse
 udøvelse, ligebehandling og ejendomsret ( til en etableret og
 udøvet erhvervsvirksomhed ). Rammeaftalen fører til, at
 nationale bestemmelser er nødvendig eller hensigts
 mæssig af hensyn til en effektiv gennemførelse af
 indkøb af tredjelandsbananer — ud over hvad der følger af FN's Sikkerhedsråds resolution nr . 757 ?
 forordning ( EØF ) nr . 404/93 — bliver yderligere vanskelig
 gjort, fordi en del af toldkontingentet kun kan indkøbes fra 2 . Påvirkes bevarelsen af spørgsmål 1 af EF-traktatens
 bestemte lande, og det desuden tillades disse lande at artikel 234 ?
 udstede eksportcertifikater, hvis fremlæggelse er en betin
 gelse for, at Fællesskabet tildeler de erhvervsdrivende i (') EFT nr . L 151 af 3 . 6 . 1992 , s . 4 .
 kategori A og C importlicenser . Der ses ikke at være saglige
 grunde, som kan berettige, at de traditionelle importører af
 tredjelandsbananer som følge heraf fortsat stilles endnu
 ringere .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 27. marts 1995 af Court of Appeal, Nordirland , i
 sagen Norbrook Laboratories Limited mod Ministry of
 Agriculture, Fisheries and Food
 ( Sag C-127/95 )
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom ( 95/C 174/08 )
 afsagt den 27. maj 1994 af Court of Appeal, London, i sagen
 The Queen mod HM Treasury og Bank of England, ex Ved dom afsagt den 27. marts 1995 , indgået til Domstolens
 parte: Centro-Com srl Justitskontor den 18 . april 1995 , har Court of Appeal ,
 Sag C-124/95 ) Nordirland , i sagen Norbrook Laboratories Limited mod
 ( 95/C 174/07 ) Ministry of Agriculture , Fisheries and Food forelagt De
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 Ved dom afsagt den 27. maj 1994, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 11 . april 1995 , har Court of Appeal i 1 ) Skal Rådets direktiv 81 /851 /EØF af 28 . september 1981
 sagen The Queen mod HM Treasury og Bank of England, ex om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgiv
 parte: Centro-Com srl , forelagt De Europæiske Fællesska ning om veterinærmedicinske præparater f 1 ) og Rådets
 bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af direktiv 81 /852/EØF af 28 . september 1981 om indbyr
 følgende spørgsmål : des tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om
 analytiske, toksiko-farmakologiske og kliniske normer
 1 . Er det foreneligt med EF's fælles handelspolitik, navnlig og forskrifter for afprøvning af veterinærmedicinske
 EF-traktatens artikel 113 og Rådets forordning ( EØF ) præparater ( 2 ) ( navnlig artikel 5 , 8 , 9 , 11 , 29-31 , 35 , 40
 nr. 1432/92 af 1 . juni 1992 om forbud mod handel og 41 i direktiv 81 /851 /EØF og første del i bilaget til
 mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og direktiv 81 /852/EØF — i den affattelse, disse bestem
 Republikkerne Serbien og Montenegro ('), såfremt en melser havde, før de blev ændret — fortolkes således, at
 medlemsstat A vedtager nationale bestemmelser om den kompetente myndighed i en medlemsstat under de
 indefrysning af midler, der befinder sig i medlemsstat A, beskrevne omstændigheder,
 og som tilhører en person i Serbien eller Montenegro,
 når: a ) kan kræve, at en ansøger om en markedsføringstil
 ladelse for et veterinærmedicinsk præparat ( herefter
 1 ) midlerne ønskes frigivet med henblik på betaling af benævnt » produktet «) meddeler den kompetente
 en statsborger i medlemsstat B for udførsel af varer, myndighed — eller træffer forholdsregler med
 ---pagebreak--- 8 . 7. 95 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 174/5
 henblik på meddelelse af — navn og adresse på ii) Hvis det skal anvendes af den nationale ret, efter
 samtlige producenter af et bestemt stof ( herefter hvilke kriterier og betragtninger skal det da
 benævnt » stoffet «), fra hvem ansøgeren agter at afgøres, om kravene er i overensstemmelse med
 indkøbe visse mængder at stoffet til brug for sin egen proportionalitetsprincippet ?
 fremstilling af et af de virksomme stoffer ( herefter
 benævnt » det virksomme stof«) i produktet, og
 meddeler den kompetente myndighed — eller træf 5 ) Skal EF-traktatens artikel 30-36 fortolkes således, at de
 fer forholdsregler med henblik på meddelelse af — indeholder et forbud mod sådanne krav som de før
 detaljerede oplysninger om de produktionssteder, beskrevne eller enkelte af dem ?
 hvor stoffet fremstilles, og om de fremstillings- og
 kontrolmetoder, som anvendes af producenten af
 stoffet 6 ) a ) Skal artikel 40 i direktiv 81 /851 /EØF fortolkes
 således, at den også gælder for sådanne krav som de
 førnævnte ?
 b ) kan kræve , at ansøgeren om markedsføringstilladel
 sen for den kompetente myndighed med henblik på
 dennes godkendelse fremlægger resultaterne af de b ) I bekræftende fald , under hvilke omstændigheder og
 kontrolundersøgelser, som kræves udført for hvert ved anvendelse af hvilke kriterier skal begrundelsen
 parti af stoffet, som indkøbes af ansøgeren, og ikke for at stille sådanne krav betragtes som utilstræk
 frigiver noget parti af produktet, før det pågældende kelig efter artikel 40 , og var kravene i den forelig
 parti af stoffet er godkendt gende sag tilstrækkeligt begrundet ?
 c ) kan kræve ( ved at stille særlige betingelser for
 markedsføringstilladelsen eller ved at nægte udste 7 ) a ) Kan en medlemsstat efter EF-retten være erstat
 delse heraf eller på anden måde ), at ansøgeren enten ningsansvarlig over for en virksomhed for tab,
 opfylder et af eller begge de førnævnte krav eller kun virksomheden har lidt ved, at der er pålagt den
 markedsfører produktet, såfremt det er fremstillet sådanne krav som de førnævnte , når disse er
 under anvendelse af forsyninger af det virksomme
 stof, som er indkøbt hos en bestemt tredjemand og i ) uforenelige med bestemmelserne i direktiv 81 /
 ikke er fremstillet af ansøgeren selv 85 l /EØF og/eller 81 /852/EØF
 d ) kan suspendere de frister for meddelelse af en
 markedsføringstilladelse , som er fastsat i artikel 8 i ii ) i strid med proportionalitetsprincippet
 direktiv 81 /851 /EØF, indtil ansøgeren har samtyk
 ket i at meddele de ovenfor i litra a ) nævnte iii ) i strid med EF-traktatens artikel 30-36
 oplysninger ?
 iv ) utilstrækkeligt begrundet efter artikel 40 i direk
 2 ) Har det betydning for besvarelsen af spørgsmålene tiv 81 /851 /EØF ?
 ovenfor i spørgsmål 1 , litra a)-d ), om processen for
 fremstillingen af produktet er kontinuerlig eller ikke b ) Såfremt spørgsmål 7, litra a ), nr . i ), ii ), iii ) og iv ), eller
 kontinuerlig, og hvad er i bekræftende fald virkningen enkelte af dem besvares bekræftende, hvad er da
 heraf for besvarelsen af disse spørgsmål ? betingelserne for, at der opstår en sådan erstatnings
 pligt ?
 3 ) Har det betydning for besvarelsen af spørgsmålene
 ovenfor i spørgsmål 1 , litra a)-d ), såfremt ansøgeren
 ikke havde rimelig mulighed for at fremskaffe de (') EFT nr . L 317 af 6 . 11 . 1981 , s . 1 .
 ( 2 ) EFT nr . L 317 af 6 . 11 . 1981 , s . 16 .
 oplysninger, som er nævnt i spørgsmål 1 , litra a ), og
 hvad er i bekræftende fald virkningen heraf for besva
 relsen af disse spørgsmål ?
 4 ) a ) Såfremt kravene om yderligere oplysninger og de
 øvrige krav, som er nævnt ovenfor i spørgsmål 1 ,
 -eller enkelte af dem, ud fra en umiddelbar betragt
 ning er lovlige efter direktiv 81 /851 /EØF og 81 /
 852/EØF, skal sådanne krav da være i overensstem Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 melse med EF-rettens proportionalitetsprincip ? afsagt den 19. april 1995 af Pretura Circondariale di Genova
 i sagen Livia Balestra mod Istituto nazionale della previ
 b ) Såfremt spørgsmål a ) besvares bekræftende, skal denza sociale ( INPS )
 dette princip da i den foreliggende sag anvendes af ( Sag C-139/95 )
 den nationale ret eller af Domstolen ? ( 95/C 174/09 )
 c) i ) Hvis det skal anvendes af Domstolen, er de
 nævnte krav eller enkelte af dem da i strid med Ved kendelse afsagt den 19 . april 1995 , indgået til Dom
 proportionalitetsprincippet ? stolens Justitskontor den 2 . maj 1995 , har Pretura Circon


text:
23.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 288/72
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 13. juli 2010 — Allen m.fl. mod Kommissionen
 (Sag F-103/09) (1)
 (Personalesag - personale ansat inden for rammerne af JET-projektet - erstatningssøgsmål - rimelig frist - for sent anlagt)
 (2010/C 288/136)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: John Allen (Horspath, Det Forenede Kongerige) m.fl. (ved P. Lasok, QC, barristers I. Hutton og B. Lask)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Curall og D. Martin, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om erstatning for den skade, som sagsøgerne led som følge af, at Kommissionen ikke havde ansat sagsøgerne som midlertidigt ansatte i den periode, hvor de var beskæftiget ved Fællesforetagendet JET.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 John Allan og de 110 øvrige sagsøgere, hvis navne er blevet opretholdt på listen over sagsøgere, betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 37 af 13.2.2010, s. 51.


text:
13.2.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 37/37
 Rettens kendelse af 9. december 2009 — Deltalinqs og SVZ mod Kommissionen
 (Sag T-481/07) (1)
 (Statsstøtte - støtte tildelt af de belgiske myndigheder til intermodal transport ad sejlbare vandveje - Kommissionens beslutning om ikke at rejse indsigelse - annullationssøgsmål anlagt af foreninger, der repræsenterer interesser for virksomheder i Rotterdams havneområde - mangel på væsentlig påvirkning af en konkurrencemæssig stilling - åbenbart afvisningsgrundlag)
 2010/C 37/50
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøgere: Deltalinqs (Rotterdam, Nederlandene) og SVZ, Havenondernemersvereniging Rotterdam (Rotterdam) (ved avocat M. Meulenbelt)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved G. Conte og S. Noë, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Vlaams Gewest (Bruxelles, Belgien) og Waterwegen en Zeekanaal NV (Willebroek, Belgien) (ved avocat Y. van Gerven)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2007) 1939 endelig udg. af 10. maj 2007 om ikke at rejse indsigelser ved afslutningen af den indledende undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 88, stk. 3, EF, med hensyn til Vlaams Gewests påtænkte støtteordning (regionen Flandern, Belgien) til intermodal transport ad sejlbare vandveje (statsstøtte N 682/06 — Belgien).
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Deltalinqs og SVZ, Havenondernemersvereniging Rotterdam, bærer deres egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 3)
 Vlaams Gewest og Waterwegen en Zeekanaal NV bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 64 af 8.3.2008.


text:
26.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 350/18
 Appel iværksat den 1. august 2016 af HX til prøvelse af dom afsagt af Retten den 2. juni 2016 i sag T-723/14, HX mod Rådet
 (Sag C-423/16 P)
 (2016/C 350/23)
 Processprog: bulgarsk
 Parter
 Appellant: HX (ved advokat S. Koev)
 Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Det fastslås, at appellen er begrundet og i sin helhed kan antages til realitetsbehandling, og alle anbringender til støtte for appellen tages til følge.
 —
 Det fastslås, at de anfægtede retsakter delvis kan annulleres.
 —
 Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 2. juni 2016 i sag T-723/14, HX mod Rådet for Den Europæiske Union, ophæves for så vidt angår den del, hvorved Hashem Akkad ikke fik medhold.
 —
 Rådets afgørelse (FUSP) 2015/837 af 28. maj 2015 om ændring af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien, hvorved Rådet forlængede gyldigheden af afgørelse 2013/255 frem til den 1. juni 2016, annulleres, for så vidt som den vedrører Hashem Akkad.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale appellantens sagsomkostninger, herunder udlæg, honorarer osv. i forbindelse med dennes forsvar.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 1.
 Forkert retsanvendelse, som har medført en tilsidesættelse af EU-retten: Eftersom afgørelsen, som det afviste søgsmål var rettet mod, ikke blev meddelt appellanten personligt, selv om Rådet var bekendt med hans adresse, kan tilpasningen af påstandene vedrørende disse retsakter antages til realitetsbehandling og må anses for at være indgivet inden præklusionsfristens udløb.
 2.
 Forkert retsanvendelse, som af følgende grunde har medført en tilsidesættelse af procedurereglerne til skade for appellantens interesser:
 —
 Den omstændighed, at der ikke er indgivet en særskilt stævning, gør ikke indgreb i modpartens rettigheder og besværliggør ikke Rettens arbejde.
 —
 Retten tog ikke hensyn til processproget, idet den bulgarske affattelse af procesreglementet ikke indeholder en bindende forpligtelse til at indgive et særskilt procesdokument.
 —
 Der er sket tilsidesættelse af det i procesreglementets artikel 64 fastsatte kontradiktionsprincip, idet Retten ikke gav appellanten lejlighed til selv at gøre sig bekendt med Rådets afgørelse eller med andre sprogversioner af procesreglementet med henblik på at få mulighed for at forberede sin stævning i overensstemmelse med Rettens sprogkendskab og forventninger.
 —
 Retten har ikke opfyldt sine forpligtelser i henhold til procesreglementets artikel 86, stk. 4, hvorefter den er forpligtet til at give mulighed for, og i givet fald at fastsætte en yderligere frist for, fremlæggelse af en kopi af Rådets afgørelse (FUSP) 2015/837 af 28. maj 2015, som begrunder en tilpasning af påstandene.
 —
 Retten undlod i strid med procesreglementets artikel 87, stk. 2, fuldt ud at tage hensyn til sagens faktiske spørgsmål i sin foreløbige rapport.


text:
28.10.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/26
 Sag anlagt den 4. september 2006 — Euro-Information mod KHIM (»CYBERGUICHET«)
 (Sag T-245/06)
 (2006/C 261/49)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Européenne de traitement de l'information SAS (Euro-Information) (Strasbourg, Frankrig) (ved avocats P. Greffe, A. Jacquet og J. Schouman)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 5. juli 2006 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 67/2006-1), hvorved der blev givet afslag på registrering af sagsøgerens EF-varemærkeansøgning CYPERGUICHET nr. 4 114 575 for alle de ansøgte varer og tjenesteydelser i klasse 9, 36 og 38, annulleres i det hele.
 —
 EF-varemærkeansøgningen CYPERGUICHET nr. 4 114 575 antages til registrering for alle ansøgte varer og tjenesteydelser.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »CYBERGUICHET« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 36 og 38 (ansøgning nr. 4 114 575)
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på registrering
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Sagsøgeren har gjort gældende, at selskabets varemærke i modsætning til, hvad appelkammeret ved Harmoniseringskontoret fastslog i den anfægtede afgørelse, er vilkårligt og i tilstrækkelig grad har det fornødne særpræg, der er påkrævet i henhold til Rådets forordning nr. 40/94 (1), i forhold til de ansøgte varer og tjenesteydelser.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
C 109/46 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.5.2002
 ved avocat N. Lhoëst, og med valgt adresse i Luxembourg, nr. 01/200, og at banken ikke ensidigt har bemyndigelse til i
 mod Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtigede: de mellem sagsøgerne og banken indgåede kontrakter at
 T. Blanchet og G. Ramos Ruano), angående en påstand om indsætte ændringer af ansættelsesvilkårene eller af Staff Rules
 annullation af Rådets beslutning af 13. august 1996 om og heller ikke til at gennemføre dem, har Retten (Tredje
 afvisning af sagsøgerens ansøgning om ændret indplacering i Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Jaeger, og
 lønklasse, har Retten (Første Afdeling), sammensat af præsiden- dommerne K. Lenaerts og J. Azizi; justitssekretær: H. Jung, den
 ten, B. Vesterdorf, og dommerne N.J. Forwood og H. Legal; 11. december 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 justitssekretær: H. Jung, den 11. december 2001, afsagt således:
 kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1) Sagen afvises. 1) Sagen afvises.
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger. 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 181 af 14.6.1997.
 (1) EFT C 108 af 7.4.2001.
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 11. december 2001
 Sag anlagt den 18. december 2001 af Huntstown Air
 Park Limited og Omega Aviation Services Limited mod
 i sag T-20/01, Maria Concetta Cerafogli m.fl. mod Den Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Europæiske Centralbank (1)
 (Ændring af ansættelsesvilkårene for de ansatte i Den (Sag T-331/01)
 Europæiske Centralbank — annullationssøgsmål — afvis-
 ning)
 (2002/C 109/93)
 (2002/C 109/92)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: tysk)
 I sag T-20/01, Maria Concetta Cerafogli, Frankfurt am Main Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 (Tyskland), Monika Esch-Leonhardt, Frankfurt am Main, Marco den 18. december 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Luigi Fassetta, Wiesbaden (Tyskland), Tillmann Frommhold, Europæiske Fællesskaber af Huntstown Air Park Limited og
 Karben (Tyskland), Johannes Priesemann, Frankfurt am Main, Omega Aviation Services Limited ved James O’Reilly, SC, og
 og Marc van de Velde, Usingen (Tyskland), ved Rechtsanwälte solicitor Charles A. Kelly, advokatfirmaet Douglas Kelly & Son,
 N. Pflüger, R. Steiner og S. Mittländer, og med valgt adresse i Swinford (Irland).
 Luxembourg, støttet af International and European Public
 Services Organisation (IPSO) ved Rechtsanwälte B. Karthaus,
 M. Roth og C. Roth, og med valgt adresse i Luxembourg, mod
 Den Europæiske Centralbank (befuldmægtigede: C. Zilioli, Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 M. López Torres og B. Wägenbaur), angående en påstand om,
 at artikel 7.2.0 og 8.1.0 i Staff Rules, det administrative
 cirkulære nr. 01/2000 om tjenesterejseudgifter, den i sagsøger- — Afsnit 6, andet led, i Kommissionens beslutning
 nes ansættelseskontrakt indsatte automatiske klausul og den af K(2001)2967 af 5. oktober 2001 om statsstøtte
 ECB trufne beslutning af 27. november 2000 om afvisning af NN 86/2001 — AER RIANTA — IRLAND annulleres.
 sagsøgernes klage annulleres eller erklæres uanvendelige, om,
 at det fastslås, at ECB var forpligtet til at høre personaleudval-
 get, inden banken udstedte det administrative cirkulære — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 ---pagebreak--- 4.5.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 109/47
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Zapf Creation AG ved Axel Kockläuner, Meissner, Bolte &
 Partner, München (Tyskland).
 Sagsøgerne er begge selskaber i Omega-koncernen, der har
 betydelige interesser i luftfart og levering af luftfartsydelser
 Den anden part i sagen for Appelkammeret var Jesmar S.A.
 både i og uden for Det Europæiske Fællesskab. Omega-
 koncernen har planer om at opføre og drive en ny terminal i
 Dublin lufthavn, der skal konkurrere direkte med den nuværen-
 de terminal, der drives af det irske statsejede selskab, Aer Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Rianta, der ejer og driver lufthavnene i Dublin, Cork og
 Shannon.
 — Afgørelse af 17. oktober 2001 fra Første Appelkammer
 ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 Ved skrivelse af 4. december 1998 indgav sagsøgerne klage til (Varemærker og Design) i sag R 1123/2000-1 vedrørende
 Kommissionen over påstået statsstøtte til Aer Rianta. De indsigelse nr. B 68587 og EF-varemærkeansøgning
 anførte, at der særligt var blevet ydet støtte i form af salg af nr. 50252 »Colette Zapf Creation«, annulleres.
 aktiver fra finansministeriet til Aer Rianta til langt under
 værdien. Den 5. oktober 2001 traf Kommissionen afgørelse
 vedrørende klagen. I andet led af afsnit 6 fastslog Kommissio-
 nen, at den omtvistede overdragelse af aktiver ikke udgjorde
 statsstøtte. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har til støtte for anfægtelsen af lovligheden af EF-varemærkets ansø- Zapf Creation AG
 denne beslutning fremført tre anbringender: ger:
 — Kommissionen burde have indledt en formel undersøgel- Det omhandlede EF-va- Figurmærket »Colette Zapf Cre-
 sesprocedure i henhold til artikel 4, stk. 4, i forordning remærke: ation« for visse varer i klasse 28
 (EF) nr. 659/1999.
 Indehaveren af den Jesmar S.A.
 — Kommissionen anlagde en urigtig retlig vurdering, da den under indsigelsesproce-
 besluttede ikke at anse overdragelsen af aktiver til under duren påberåbte ret til
 værdien for statsstøtte i artikel 87, stk. 1, EF’s forstand. varemærket eller tegnet:
 — Kommissionen angav en utilstrækkelig begrundelse i strid Varemærket eller tegnet, Det spanske ordmærke »Colette«
 med kravene i artikel 253 EF. som indsigelsen støttes for visse varer i klasse 28
 på:
 Indsigelseafdelingens af- Afvisning af indsigelsen fra Jesmar
 gørelse: S.A.
 Appelkammerets afgø- Indsigelsen fra Jesmar S.A. tages
 relse: til følge
 Sag anlagt den 14. januar 2002 af Zapf Creation AG
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked Søgsmålsgrunde og væ- Tilsidesættelse af artikel 43, stk. 2,
 (Varemærker og Design) sentligste argumenter: i forordning (EF) nr. 40/94 (1), da
 der ikke er tilstrækkeligt bevis
 for, at det modholdte varemærke
 (Sag T-7/02) faktisk anvendes, og tilsidesættel-
 se af artikel 8, stk. 1, litra b), i
 forordning nr. 40/94, da der ikke
 (2002/C 109/94)
 er forvekslingsrisiko.
 (Processprog: engelsk)
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær-
 ker (EFT 11, s. 1).
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 14. januar 2002 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af


text:
8.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 439/2
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 23. oktober 2014 — Alexandra Schulz mod Technische Werke Schussental GmbH und Co.KG og Josef Egbringhoff mod Stadtwerke Ahaus GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)
 (Forenede sager C-359/11 og C-400/11) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2003/54/EF og 2003/55/EF - forbrugerbeskyttelse - det indre marked for elektricitet og naturgas - national lovgivning, som fastsætter indholdet af kontrakter, der indgås med de forbrugere, der er omfattet af den generelle forsyningspligt - den erhvervsdrivendes ensidige ændring af prisen for tjenesteydelsen - information med passende varsel inden denne ændrings ikrafttræden om forudsætningerne for og omfanget af denne))
 (2014/C 439/02)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Alexandra Schulz og Josef Egbringhoff A
 Sagsøgte: Technische Werke Schussental GmbH und Co.KG og Stadtwerke Ahaus GmbH
 Konklusion
 Artikel 3, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF, sammenholdt med bilag A hertil, og artikel 3, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/55/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 98/30/EF, sammenholdt med bilag A hertil, skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der fastsætter indholdet af elektricitets- og gasforsyningskontrakter, der indgås med forbrugere, der er omfattet af den generelle forsyningspligt, og giver mulighed for at ændre den tarif, der pålægges for denne forsyning, men som ikke sikrer, at forbrugerne informeres med passende varsel inden denne ændrings ikrafttræden samt om grunden til, forudsætningerne for og omfanget af denne ændring.
 (1) EUT C 311 af 22.10.2011.