text:
12 . 8 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 208/35
 Hvad angår realiteten, har sagsøgeren fremsat følgende — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 anbringender : ger .
 a ) Manglende begrundelse : Sagsøgeren gør gældende, at Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 der ikke for den anfægtede afgørelse er blevet givet
 nogen begrundelse, der opfylder kravene i EF-traktatens Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 artikel 190 . samme som i sag T-126/95 .
 b ) Tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 155 : Sagsøgeren
 gør gældende, at Kommissionen ved at undlade at gribe
 ind i sagen har tilsidesat sin forpligtelse i henhold til
 traktatens artikel 155 til at drage omsorg for, at
 Grækenland overholder fællesskabsretten . Sag anlagt den 3 . juni 1995 af selskabet Aéroports de Paris
 (ADP ) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 ber
 c ) Retsvildfarelse og åbenbar fejlvurdering: Sagsøgeren gør
 gældende, at Kommissionen enten har gjort sig skyldig i ( Sag T-128/95 )
 en retsvildfarelse, for så vidt den måtte have skønnet, at ( 95/C 208/73 )
 der ikke var grund til at gribe ind over for den græske
 stat, fordi der ikke kunne antages at være sket nogen (Processprog: fransk)
 tilsidesættelse af fællesskabsretten, eller har gjort sig
 skyldig i en åbenbar fejlvurdering, for så vidt den måtte
 have skønnet, at denne tilsidesættelse ikke var af så Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 kvalificeret karakter, at det var tilstrækkeligt til at den 3 . juni 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 begrunde en iværksættelse af en traktatbrudsprocedure Europæiske Fællesskaber af selskabet Aéroports de Paris
 mod Den Hellenske Republik . Det kan således vanske ( ADP ), Paris, ved advokat Hugues Calvet, Paris og med
 ligt bestrides , at der i mange henseender er sket en valgt adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31 ,
 Grand-Rue .
 tilsidesættelse af princippet om ligebehandling af til
 budsgivere, og at de græske myndigheder åbenbart har
 handlet i strid med EF-traktatens artikel 30 og 59 og Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Rådets direktiver om indgåelse af offentlige karakter.
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 29 . marts
 1995 , hvorved Kommissionen afslog at iværksætte en
 procedure mod Den Hellenske Republik i anledning af
 dennes tilsidesættelse af fællesskabsretten i forbindelse
 med tilslaget for den offentlige kontrakt vedrørende
 Athen lufthavn .
 Sag anlagt den 5 . juni 1995 af Société Auxiliaire d'Entre
 — Subsidiært fastslås det, at Kommissionen har gjort sig
 prises SAE mod Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber skyldig i en retsstridig passivitet.
 ( Sag T-127/95 ) — Kommissionen tilpligtes at betale samtlige ADP's
 ( 95/C 208/72 ) omkostninger i forbindelse med nærværende annulla
 tionssøgsmål .
 (Processprog: fransk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 den 5 . juni 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De samme som i sag T-126/95 .
 Europæiske Fællesskaber af Société Auxiliaire d'Entreprises
 SAE, Issy-les Moulineaux ( Frankrig ), ved advokat
 Alexandre Carnelutti , Paris .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Sag anlagt den 9. juni 1995 af Lars Bo Rasmussen mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Kommissionens afgørelse af 29 . marts 1995 annulle ( Sag T-130/95 )
 res .
 ( 95/C 208/74 )
 — Subsidiært fastslås det, at Kommissionen har handlet
 retsstridigt ved at undlade at iværksætte en traktat (Processprog: fransk)
 brudsprocedure mod den græske regering i anledning af
 dennes alvorlige og gentagne tilsidesættelser af fælles Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 skabsretten i forbindelserne med proceduren med hen den 9 . juni 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 blik på meddelelse af tilladelse til at indrette og drive den Europæiske Fællesskaber af Lars Bo Rasmussen, Dalheim
 fremtidige lufthavn for Athen . ( Luxembourg ), ved advokat Carlo Revoldini, Luxembourg,
 ---pagebreak--- Nr . C 208/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12 . 8 . 95
 og med valgt adresse i Luxembourg hos denne, 180 , route de Ariane Tornel, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxem
 Longwy . bourg hos Fiduciaire Myson sari, 1 , rue Glesener.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Annullation af Kommissionens afgørelse om ikke at — Kommissionens afgørelse, hvorved det blev bestemt, at
 forfremme sagsøgeren til lønklasse A4 som led i forfrem sagsøgerens indkaldelsessted var Bruxelles , og alle efter
 melsesproceduren for 1992 og med nødvendigt annul følgende afgørelser annulleres .
 lation af Kommissionens afgørelse af 3 . marts 1995 om
 at afvise sagsøgerens klage og af Kommissionens afgø
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 relse om til lønklasse A4 at forfremme de tjenestemænd,
 der blev opført på den liste, som blev offentliggjort i
 meddelelser fra administrationen nr. 859 af 8 . september Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 1994 .
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren erstatning samme som de i sag T-33/95 (*) anførte .
 for økonomisk og ikke-økonomisk skade, idet sagsøge
 ren forbeholder sig ret til at opgøre denne skade (M EFT nr . C 101 af 22 . 4 . 1'995 .
 nærmere under sagens behandling .
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren gældende, at der Sag anlagt den 3 . juli 1995 af Friedrich Engelking mod
 er sket en tilsidesættelse af tjenestemandsvedtægtens arti Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 kel 45 , stk . 1 . Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgeren anfører herved , at sagsøgte ikke kunne tage hans ( Sag T-138/95 )
 » fortjenester « som tjenstemand i lønklasse A5 i betragtning, ( 95/C 208/76 )
 da der ikke forelå nogen bedømmelse vedrørende sagsøge
 ren for perioden 1991 til 1993 .
 (Processprog: tysk)
 Sagsøgeren gør for det andet gældende , at sagsøgte alene har
 sammenlignet hans » fortjenester « med dem, der måtte Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 tillægges tjenestemænd i Generaldirektorat V, men ikke med den 3 . juli 1995 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 » fortjenesterne « hos samtlige de tjenestemænd i lønklasse Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af
 A5 i institutionen, der kunne komme i betragtning til Friedrich Engelking, Raddestorf ( Forbundsrepublikken
 forfremmelse . Tyskland ), ved advokaterne Bernd Meisterernst, Mechtild
 Düsing, Dietrich Manstetten, Dr. Frank Schulze og Dr .
 Endelig gør sagsøgeren gældende, at forfremmelser til Winfried Haneklaus, Münster, og med valgt adresse i
 lønklasse A4 ikke bør ske efter en sammenlignende under Luxembourg hos advokatfirmaet Dupong & Associés , 14a,
 søgelse af » fortjenesterne « hos de tjenestemænd , der kan rue des Bains, Luxembourg.
 komme i betragtning til forfremmelse, men på grundlag af
 det antal point, som hvert generaldirektorat råder over, alt
 efter antallet af forfremmelsesværdige tjenestemænd , og Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 som generaldirektoratet efter et skøn kan foretage en
 fordeling af. 1 ) Sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagsøgeren en
 erstatning for perioden 2 . april 1 9 84 til 1 3 . j uni 1 9 9 1 på
 110 021,93 DM med rente 8% fra 19 . maj 1992,
 ligesom de sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagens
 omkostninger.
 Sag anlagt den 19. juni 1995 af Peter Gammeltoft mod 2 ) Den foreliggende sag forenes med den allerede anlagte
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber sag Hülseberg m.fl . mod Rådet og Kommissionen for De
 ( Sag T-132/95 ) Europæiske Fællesskaber, T-77/93 , og sagen udsættes
 på samme måde .
 ( 95 /C 208/75 )
 (Processprog: fransk) Søgsmålsgrunde og væseritligste argumenter:
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der samme som i sag T-20/94 .
 den 19 . juni 19 95 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Peter Gammeltoft, Bruxelles,
 ved advokaterne Jean-Noël Louis, Thierry Demaseure og


text:
24.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 366/33
 Rettens dom af 9. oktober 2012 — Bial-Portela mod KHIM — Isdin (ZEBEXIR)
 (Sag T-366/11) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket ZEBEXIR - det ældre EF-ordmærke ZEBINIX - relative registreringshindringer - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2012/C 366/64
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Bial-Portela & Ca, SA (São Mamede do Coronado, Portugal) (ved advokaterne B. Braga da Cruz og J.M. Conceição Pimenta)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved P. Geroulakos, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Isdin, SA (Barcelona, Spanien) (ved advokaterne P. López Ronda, G. Macias Bonilla, G. Marín Raigal og H.L. Curtis-Oliver)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 6. april 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1212/2009-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Bial-Portela & Ca, SA og Isdin, SA.
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 6. april 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1212/2009-1) annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger og betaler de af Bial-Portela & Ca, SA afholdte omkostninger.
 3)
 Isdin, SA bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 269 af 10.9.2011.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
22.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 287/34
 Sag anlagt den 24. juli 2012 — Mundipharma mod KHIM — AFP Pharmaceuticals (Maxigesic)
 (Sag T-328/12)
 2012/C 287/63
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Mundipharma GmbH (Limburg a.d. Lahn, Tyskland) (ved advokat F. Nielsen
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: AFP Pharmaceuticals Ltd (Takapuna, New Zealand)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 23. maj 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1788/2010-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: AFP Pharmaceuticals Ltd
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »Maxigesic« for varer i klasse 5 — EF-varemærkeansøgning nr. 7056104
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Mundipharma GmbH
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Ordmærket »OXYGESIC« for varer i klasse 5
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Medhold i indsigelsen
 Appelkammerets afgørelse: Medhold i klagen og afvisning af indsigelsen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009.


text:
20150731024616752015/C 270/172352015CJC27020150817DA01DAINFO_JUDICIAL20150521141522Sag C-235/15: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Constanţa (Rumænien) den 21. maj 2015 — Maria Bosneaga mod Instituția Prefectului — Județul Constanța — Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor
 ---documentbreak--- C2702015DA1420120150521DA0017142152Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Constanţa (Rumænien) den 21. maj 2015 — Maria Bosneaga mod Instituția Prefectului — Județul Constanța — Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor
 (Sag C-235/15)2015/C 270/17Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel Constanţa
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Maria Bosneaga
 Sagsøgt: Instituția Prefectului — Județul Constanța — Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel 110 TEUF til hinder for, at der indføres en forpligtelse til for brugte motorkøretøjer fra andre EU-medlemsstater at betale et miljømærke som omhandlet i artikel 4, litra d), i lovdekret nr. 9/2013 ved indregistreringen af ejendomsretten til et brugt motorkøretøj, når der er tale om et motorkøretøj, med hensyn til hvilket det retligt er blevet bestemt, at den særlige afgift på personkøretøjer og motorkøretøjer, forureningsafgiften på motorkøretøjer eller afgiften på luftforureningsemissioner fra motorkøretøjer skal tilbagebetales, eller at der skal ske indregistrering uden betaling heraf?


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/29
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgien) den 26. november 2008 — Straffesag mod Vítor Manuel dos Santos Palhota, Mário de Moura Gonçalves, Fernando Luís das Neves Palhota og Termiso Lda
 (Sag C-515/08)
 (2009/C 44/49)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen
 Parter i hovedsagen
 Straffesag mod Vítor Manuel dos Santos Palhota, Mário de Moura Gonçalves, Fernando Luís das Neves Palhota og Termiso Lda
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel 8 i lov af 5. marts 2002 og artikel 3, 4 og 5 i kongelig anordning af 29. marts 2002 (gennemførelsesanordningen) i strid med artikel 49 EF og artikel 50 EF, for så vidt som de pålægger udenlandske arbejdsgivere, der ønsker at udstationerede arbejdstagere, en pligt til at fremsende en udstationeringsanmeldelse til arbejdstilsynet (Dienst Toezicht op de Sociale Wetten) og en pligt til at opbevare dokumenter, der svarer til de belgiske individuelle konti eller lønsedler, hvilket indebærer, at adgangen til det belgiske marked for tjenesteydelser hindres, eller i det mindste begrænses?


text:
10.10.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 312/19
 Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Ces- Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 sange. Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Annullation af afgùrelsen om at foretage en lùntilbage-
 Ð Annullation af afgùrelsen om ikke at forlñnge sagsùge- holdelse på 160 750 BEF for »befordringsudgifter,
 rens kontrakt som midlertidigt ansat ved Det Europñ- udgifter i forbindelse med tjenesterejser«.
 iske Erhvervsuddannelsesinstitut.
 Ð Kommissionen tilpligtes at tilbagebetale sagsùgeren de
 Ð Om fornùdent annullation af afgùrelsen om udfñrdig- uretmñssiget tilbageholdte belùb med tillñg af 8 %
 else af sagsùgerens bedùmmelsesrapport for tidsrum- p.a. i rente fra datoen for lùntilbageholdelsen indtil
 met 1995-1997. betaling.
 Ð Sagsùgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. Ð Sagsùgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Sagsùgeren, der er midlertidig ansat ved Det Europñiske Sagsùgeren anfñgter ansñttelsesmyndighedens afslag på at
 Erhvervsuddannelsesinstitut, anfñgter afslaget på ikke at godtgùre ham flybefordringsudgifter på »business class«
 forlñnge hans kontrakt som midlertidigt ansat. for ham selv og hans familie for strñkningen Bruxelles Ð
 Los Angeles via London, hvilken rejse blev foretaget efter
 tjenesterejseordre underskrevet af hans overordnede, gene-
 Han anfùrer til stùtte for sine påstande fùrst, at afgùrelsen raldirektùren for Generaldirektorat XXIII og generaldirek-
 beror på et klart fejlskùn. Han anfùrer herved, at hans tùren for Personale og Administration som anvisningsbe-
 bedùmmelsesrapport ikke er udtùmmende, og ikke rettiget. Afslaget stùttes bl.a. på, at i henhold til »regle-
 omhandler alle de arbejdsopgaver, han har udfùrt under mentation fellowship«, hvis bestemmelser er strengere end
 kontraktperioden. Sagsùgeren anfùrer bl.a., at bedùmmel- vedtñgtsbestemmelserne om tjenesterejser, skal rejser fore-
 sesrapporten ikke indeholder nogen som helst vurdering af tages til de lavest mulige eksisterende priser, og på, at
 det betydelige arbejde, han har udfùrt i forbindelse med Kommissionen kun kan godtgùre et enkelt barns billet.
 programmet MEDA, samt at bedùmmelsen »utilstrñkke- Sagsùgeren anfùrer, at de gñldende bestemmelser for de
 lig« i rubrikken for forvaltning af ùkonomiske og andre traditionelle tjenesterejser ikke kan ñndres til »fellow-
 indtñgter er fejlagtig, idet han aldrig er blevet pålagt et ship«, når der er vedtaget en sñrlig ordning.
 sådant arbejde. Ansñttelsesmyndigheden har derfor beslut-
 tet ikke at forlñnge hans kontrakt på grundlag af en man-
 gelfuld bedùmmelse. Sagsùgeren har til stùtte for sit anbringende fùrst anfùrt,
 at den sñrlige ordning om »fellowship«-rejser, som består
 af en enkel administrativ afgùrelse, er retsstridig, idet den
 Dernñst anfùrer sagsùgeren, at den anfñgtede afgùrelse strider mod artikel 11 ff. i vedtñgtens 7 og artikel 3 i vej-
 ikke er tilstrñkkeligt begrundet, idet den ikke sñtter Fñl- ledningen om tjenesterejser. Han anfùrer herved subsi-
 lesskabets retsinstanser i stand til at vurdere, om den er diñrt, at de af ansñttelsesmyndigheden påberåbte admini-
 berettiget. strative bestemmelser ikke indeholder nogen forpligtelse til
 at rejse på den ùkonomisk laveste klasse, men kun en for-
 pligtelse til at kùbe en billet til den mest fordelagtige pris
 på den klasse, som tilladelsen til rejsen omfatter.
 Sagsùgeren gùr desuden gñldende, at i henhold til Fñlles-
 Sag anlagt den 2. august 1998 af Luc Veron mod Kommis- skabets retspraksis kunne han nñre tiltro til tjenesteor-
 sionen for De Europñiske Fñllesskaber drens tilsyneladende lovlighed, hvorfor han havde en
 (Sag T-125/98) berettiget forventning om, at denne var gyldig i dens hel-
 hed. Under disse omstñndigheder må han anses for at
 (98/C 312/46) have erhvervet en berettiget forventning til, at alle bestem-
 melserne i nñvnte tjenesteordre var retmñssige. Subsidiñrt
 gùr sagsùgeren gñldende, at selv om tjenesteordren ikke
 (Processprog: fransk) var behùrigt udstedt, har Kommissionen ikke tilbagekaldt
 den inden for en rimelig frist.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 2. august 1998 anlagt sag mod Kommissionen for Sagsùgeren har endelig anfùrt, at der i denne sag er tale
 De Europñiske Fñllesskaber af Luc Veron, Bruxelles, ved om et klart fejlskùn, samt at princippet om ligebehandling
 advokaterne Jean-NoeÈl Louis, VeÂronique Leclerq, Ariane og retten til at bevare familieenheden, er tilsidesat.
 Tornel og FrancËoise Parmentier, Bruxelles, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30,
 rue de Cessange.


text:
Nr . C 16/ 12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20 . 1 . 96
 2 ) Hver part betaler sine omkostninger. DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 ( Fierde Afdeling ) den 7. december 1995
 (M EFT nr . C 90 af 26 . 3 . 1994 . i de forenende sager T-544/93 og T-566/93 , Giovanni
 Battista Abello m.fl . samt Gerhard Riesch mod Kommissio
 nen for De Europæiske Fællesskaber (')
 (Tjenestemænd — lønseddel — justeringskoefficient —
 Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 3761/92,
 (EØF, Euratom, EKSF) nr. 3765/92 og (EØF, Euratom,
 EKSF) nr. 3766/92 — ulovlighedsindsigelse)
 ( 96/C 16/27 )
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (Processprog: italiensk)
 den 30 . november 1995
 I de forenede sager T-544/93 og T-566/93 , Giovanni
 i sag T-507/93 , Paulo Branco mod Revisionsretten for De Battista Abello og de andre sagsøgere, der er tjenestemænd
 Europæiske Fællesskaber (') eller ansatte med anden status ved Kommissionen for De
 (Tjenestemænd — liste over forfremmelsesværdige tjeneste Europæiske Fællesskaber, og hvis navne fremgår af den som
 mænd — overflytning til en anden institution — bebyrdende bilag til dommen optrykte liste, samt Gerhard Riesch ,
 afgørelse — retlig interesse — erstatningspåstand — afvis tjenestemand ved Kommissionen for De Europæiske Fæl
 ning) lesskaber, ved advokaterne Michele Tamburini og Franco
 ( 96/C 16/26 ) Colussi , Milano, og med valgt adresse i Luxembourg på
 adressen 36 , rue de Wiltz, mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtiget: Gianluigi Valse
 (Processprog: portugisisk) sia ), støttet af Rådet for Den Europæiske Union ( befuld
 mægtiget: Anna Lo Monaco ), i hvilken der er nedlagt
 påstand dels om annullation af sagsøgernes lønsedler for
 december 1992 og januar 1993 , for så vidt disse er blevet
 I sag T-507/93 , Paulo Branco, tjenestemand i Kommissio beregnet i overensstemmelse med justeringskoefficienterne i
 nen for De Europæiske Fællesskaber og tidligere tjeneste henhold til Rådets forordning ( EØF, Euratom, EKSF)
 mand i Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber , nr . 3761 /92 , ( EØF, Euratom, EKSF ) nr. 3765/92 og ( EØF,
 Bruxelles, først ved advokaterne Dieter Grozinger de Euratom , EKSF ) nr . 3766/92 af 21 . december 1992 ( EFT nr.
 Rosnay og David M. Travessa Mendes, Luxembourg, og L 383 , s . 1 , s . 9 og s . 11 ), og, i form af en ulovlighedsind
 derefter ved advokaterne Raoul Wagener og David M. sigelse, om , at det fastslås, at de pågældende forordninger er
 Travessa Mendes, Luxembourg, og med valgt adresse i ulovlige, dels om tilkendelse af erstatning for det tab, som
 Luxembourg hos sidstnævnte, 6—12 , Place d'Armes, mod sagsøgerne påstår at have lidt i kraft af anvendelsen af de
 Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber ( befuld omtvistede justeringskoefficienter, har Retten ( Fjerde Afde
 mægtigede : først Jean-Marie Steiner og Jan Inghelram, og ling ), sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og
 derefter Jan Inghelram og Isabel Jalles ), hvori der er nedlagt dommerne R. Schintgen og R. García-Valdecasas; justitsse
 påstand om annullation af Revisionsrettens forfremmel kretær : H. Jung, den 7, december 1995 afsagt dom, hvis
 sesprocedure for 1993 , for så vidt sagsøgeren blev udelukket konklusion lyder således:
 fra denne , og om godtgørelse for den ikke-økonomiske
 skade, som sagsøgeren hævder at have lidt som følge af de 1 . Kommissionen frifindes.
 tjenstlige fejl , som Revisionsrettens administration angive
 ligt har gjort sig skyldig i i forbindelse med forfremmel 2 . Hver part bærer sine omkostninger.
 sesprocedurerne for 1992 og 1993 , har Retten ( Første
 Afdeling ), sammensat af H. Kirschner, som fungerende
 (') EFT nr. C 325 af 9 . 12 . 1993 og EFT nr. C 1 af 4 . 1 . 1994 .
 afdelingsformand, og dommerne A. Kalogeropoulos og V.
 Tiili ; justitssekretær : J. Palacio Gonzalez, den 30 . november
 1 995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 1 ) Sagen afvises.
 den 10 . november 1995
 i sag T-554/93 , A. T. E. Saint, C. Murray og M. Craig mod
 2 ) Hver part bærer sine omkonstninger, herunder omkost Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 ningerne i forbindelse med sagen om foreløbige for Europæiske Fællesskaber { x )
 holdsregler. (Slettelse)
 96/C 16/28 )
 (') EFT nr . C 282 af 20 . 10 . 1993 .
 (Processprog: engelsk)
 I sag T-554/93 , A. T. E. Saint, C. Murray og M. Craig ( Det
 Forenede Kongerige og Irland) ved advokat E. H. Pijnacker
 ---pagebreak--- 20 . 1 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 16/ 13
 Hordijk , Amsterdam , og advokat med møderet for Neder kat Denis Waelbroeck, Bruxelles, og med valgt adresse i
 landenes Hoge Raad H. J. Bronkhorst for Burges Salmon, Luxembourg hos advokat Ernest Arendt, 8— 10, rue Mat
 Solicitors, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat hias Hårdt, med Kommissionen for De Europæiske Fælles
 Luc Frieden , 62 , avenue Guillaume, mod Rådet for Den skaber ( befuldmægtigede : B. Langeheine og R. Lyal ), støttet
 Europæiske Union ( befuldmægtigede : A. Brautigam og M. af The Freight Transport Association Ltd, Turnbridge Wells
 Bishop ) og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( Det Forenede Kongerige ), Association des utilisateurs de
 ( befuldmægtigede : G. Rozet og G. Docksey ), hvori der er transports de fret, Paris, og The European Council of
 nedlagt påstand om annullation af artikel 8 , stk . 2 , litra a ), Transport Users ASBL, Bruxelles , ved barrister Mark
 og artikel 14 , stk . 4 , i Rådets forordning ( EØF ) nr . 2187/93 Clough, med møderet i England og Wales, og med valgt
 af 22 . juli 1 993 om tilbud om erstatning til visse producenter adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31 ,
 af mælk og mejeriprodukter, som midlertidigt har været Grand-rue , angående en begæring om , at Retten afsiger
 forhindret i at udøve deres virksomhed, har formanden for kendelse , hvorved Kommissionen forhindres i at træffe en
 Rettens Første Udvidede Afdeling den 10 . november 1995 forventet beslutning — om at fratage sagsøgerne deres
 afsagt kendelse , hvis konklusion lyder således : immunitet over for bøder for handlinger, som ifølge en af
 Kommissionen truffet beslutning, hvis gennemførelse er
 blevet udsat i henhold til traktatens artikel 185 , er forbudt i
 1 . Sagsøgeren M. Craig slettes af listen over sagsøgere i sag henhold til EF-traktatens artikel 85 , og som fortsat udføres
 T-554/93 . inden for rammerne af en ny aftale , der er anmeldt til
 Kommissionen — indtil Retten træffer endelig afgørelse i et
 søgsmål om annullation af denne beslutning, har Rettens
 2 . Hver part bærer sine omkostninger. præsident den 22 . november 199 5 afsagt kendelse , hvis
 konklusion lyder således :
 (') EFT nr . C 338 af 15 . 12 . 1993 .
 1 ) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til
 følge.
 2 ) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes .
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN
 FOR RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 22 . november 1995
 i sag T-395/94 R II, Atlantic Container Line AB m.fl . mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 ( 96/C 16/29 ) den 13 . november 1995
 i sag T-126/95 , Dumez mod Kommissionen for De Euro
 (Processprog: engelsk)
 pæiske Fællesskaber ( l )
 (Kommissionens afvisning afat indlede en traktatbrudspro
 cedure — annullationssøgsmål — passivitetssøgsmål —
 I sag T-395/94 R II , Atlantic Container Line AB, Gôteborg afvisning)
 ( Sverige ), Cho Yang Shipping Company Ltd , Seoul , DSR- 96/C 16/30
 Senator Lines GmbH, Bremen ( Tyskland ), Hapag Lloyd
 AG , Hamburg ( Tyskland ), MSC Mediterranean Shipping
 Company SA, Genève ( Schweiz ), A. P. Moller-Maersk Line , (Processprog: fransk)
 Kobenhavn, Nedlloyd Lijnen BV, Rotterdam ( Nederlan
 dene ), Neptune Orient Line Ltd (NOL ), Singapore, Nippon
 Yusen Kaisha ( NYK Line ), Tokyo, Orient Overseas Con I sag T-126/95 , Dumez, Nanterre ( Frankrig ) ved advoka
 tainer Line ( UK ) Ltd , Levington ( Det Forenede Kongerige ), terne Alexandre Carnelutti og Jean-Pierre Spitzer, Paris,
 P & O Containers Ltd , London, Polish Ocean Line, Gdansk mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( be
 ( Polen ), Sea-Land Service Inc ., Jersey City, New Jersey fuldmægtiget: Hendrik van Lier ), hvorunder der principalt
 ( USA ), Tecomar SA de CV, Mexico, og Transportación er nedlagt påstand om annullation af Kommissionens
 Maritima Mexicana SA, Mexico, ved solicitors John Phea afgørelse af 29 . marts 1995 om ikke at retsforfølge Den
 sant, Nicholas Bromfield og Suyong Kim, og med valgt Hellenske Republik for tilsidesættelse af fællesskabsretten
 adresse i Luxembourg hos advokaterne Loesch og Wolter, ved tildelingen af den offentlige kontrakt vedrørende Athens
 11 , rue Goethe , støttet af The Japanese Shipowners' nye lufthavn i Spata , subsidiært om fastslåelse af Kommis
 Association , Tokyo , ved Nicholas J. Forwood, QC, Bar of sionens passivitet, har Retten ( Tredje Afdeling ), sammensat
 England and Wales , og solicitor Philip Ruttley, og med valgt af afdelingsformanden , C. P. Briët, og dommerne B.
 adresse i Luxembourg hos advokaterne Arendt og Meder Vesterdorf og A. Potocki ; justitssekretær : H. Jung, den
 nach, 8—10 , rue Mathias Hardt, samt The European 13 . november 1995 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 Community Shipowners' Associations , Bruxelles, ved advo således :


text:
23.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/3
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 31. januar 2013 — H.I.D. og B.A. mod Refugee Applications Commissioner, Refugee Appeals Tribunal, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Irlande og Attorney General (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Ireland — Irland)
 (Sag C-175/11) (1)
 (Præjudiciel forelæggelse - fælles europæisk asylsystem - en tredjelandsstatsborgers ansøgning med henblik på opnåelse af flygtningestatus - direktiv 2005/85/EF - artikel 23 - mulighed for at anvende en prioriteret procedure for behandling af asylansøgninger - en national procedure, hvorefter der anvendes en prioriteret procedure med henblik på behandling af asylansøgninger fra personer, der tilhører en bestemt kategori defineret på grundlag af nationalitet eller oprindelsesland - ret til en effektiv domstolsprøvelse - det nævnte direktivs artikel 39 - begrebet »ret« i denne artikels forstand)
 2013/C 86/04
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Ireland
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: H.I.D. og B.A.
 Sagsøgte: Refugee Applications Commissioner, Refugee Appeals Tribunal, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Irlande og Attorney General
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — High Court of Ireland — fortolkning af artikel 23 og 39 i Rådets direktiv 2005/85/EF af 1. december 2005 om minimumsstandarder for procedurer for tildeling og fratagelse af flygtningestatus i medlemsstaterne (EUT L 326, s. 13) — en tredjelandsstatsborgers ansøgning om flygtningestatus — foreneligheden med EU-retten af en national fremgangsmåde, som kræver, at asylansøgninger fra personer, som tilhører en bestemt gruppe defineret på grundlag af nationalitet eller oprindelsesland, behandles efter en fremskyndet eller prioriteret procedure — ret til effektive retsmidler — begrebet »domstol eller ret« i henhold til artikel 267 TEUF
 Konklusion
 1)
 Artikel 23, stk. 3 og 4, i Rådets direktiv 2005/85/EF af 1. december 2005 om minimumsstandarder for procedurer for tildeling og fratagelse af flygtningestatus i medlemsstaterne skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en medlemsstat under overholdelse af de grundlæggende principper og garantier i samme direktivs kapitel II underkaster behandlingen af visse kategorier af asylansøgninger, der defineres på grundlag af et kriterium om ansøgerens nationalitet eller oprindelsesland, en prioriteret eller fremskyndet procedure.
 2)
 Artikel 39 i direktiv 2005/85 skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for nationale retsforskrifter som dem, der er omhandlet i hovedsagerne, og som gør det muligt for en asylansøger enten at indgive klage over den besluttende myndigheds afgørelse ved en ret såsom Refugee Appeals Tribunal (Irland) og at iværksætte appel af dennes afgørelse ved en højere retsinstans såsom High Court (Irland) eller at anfægte gyldigheden af afgørelsen fra denne besluttende myndighed ved High Court, hvis domme kan appelleres til Supreme Court (Irland).
 (1) EUT C 204 af 9.7.2011.


text:
28.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/26
 Sag anlagt den 23. januar 2014 — Blackrock mod KHIM (INVESTING FOR A NEW WORLD)
 (Sag T-59/14)
 2014/C 129/33
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Blackrock, Inc. (New York, De Forenede Stater) (ved barrister S. Malynicz og solicitors K. Gilbert og M. Blair)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 31. oktober 2013 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 573/2013-1 annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »INVESTING FOR A NEW WORLD« for tjenesteydelser i klasse 35 og 36 — EF-varemærkeansøgning nr. 11 144 706
 Undersøgerens afgørelse: Det ansøgte varemærke er ikke registreringsberettiget
 Appelkammerets afgørelse: Klagen afvist
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 7, stk. 2.


text:
C 63/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.3.2000
 DOMSTOLENS DOM 2. Det er ikke lovligt for produkter, der er afledt af mælk, og hvori
 en naturlig bestanddel er erstattet med et fremmed stof, at benytte
 en benævnelse såsom »diætost (hhv. blød diætost) med planteolie
 (Sjette Afdeling) til en fedtreduceret ernæring«, selv om denne angivelse suppleres
 med en række varedeklarationer på emballagen såsom »denne
 diætost er rig på forskellige slags umættede fedtsyrer« eller »denne
 diætost er ideel til en kolesterolbevidst ernæring«.
 af 16. december 1999
 (1) EFT C 209 af 4.7.1998.
 i sag C-101/98, Union Deutsche Lebensmittelwerke
 GmbH mod Schutzverband gegen Unwesen in der Wirt-
 schaft eV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bun-
 desgerichtshof) (1)
 (»Beskyttelse af benævnelserne for mælk og mejeriprodukter DOMSTOLENS DOM
 i forbindelse med afsætning — forordning (EØF) nr.
 1898/87 — direktiv 89/398/EØF — anvendelse af benævnel- (Anden Afdeling)
 sen “ost” som betegnelse for et diætetisk produkt, hvori der
 anvendes plante- i stedet for mælkefedt«)
 af 16. december 1999
 (2000/C 63/06) i sag C-150/98 P, De Europæiske Fællesskabers Økono-
 miske og Sociale Udvalg mod E (1)
 (»Appel — tjenestemænd — ytringsfrihed over for overord-
 (Processprog: tysk) nede — loyalitetspligt og den værdighed, stillingen kræver
 — disciplinær sanktion — indplacering på lavere løntrin«)
 (2000/C 63/07)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (Processprog: spansk)
 I sag C-101/98, angående en anmodning, som Bundesgerichts- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 hof (Tyskland) i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu artikel gjort i Samling af Afgørelser)
 234 EF) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret
 verserende sag, Union Deutsche Lebensmittelwerke GmbH I sag C-150/98 P, De Europæiske Fællesskabers Økonomiske
 mod Schutzverband gegen Unwesen in der Wirtschaft eV, at og Sociale Udvalg (befuldmægtiget: Bermejo Garde), angående
 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af appel af dom afsagt den 17. februar 1998 af De Europæiske
 artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1898/87 af Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag
 2. juli 1987 om beskyttelse af benævnelserne for mælk og T-183/96, E mod Det Økonomiske og Sociale Udvalg (Sml.
 mejeriprodukter i forbindelse med afsætning (EFT L 182, s. 36) Pers. I-A, s. 67, og II, s. 159), hvori der er nedlagt påstand om
 og af artikel 3, stk. 2, i Rådets direktiv 89/398/EØF af ophævelse af dommen — den anden part i appelsagen: E,
 3. maj 1989 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes forhenværende tjenestemand ved De Europæiske Fællesskabers
 lovgivning om levnedsmidler bestemt til særlig ernæring (EFT Økonomiske og Sociale Udvalg, Bruxelles (Belgien) — har
 L 186, s. 27), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 formanden for Anden Afdeling, R. Schintgen (refererende den, R. Schintgen (refererende dommer), og dommerne
 dommer), som fungerende formand for Sjette Afdeling, og G. Hirsch og H. Ragnemalm; generaladvokat: J. Mischo; justits-
 dommerne P.J.G. Kapteyn og G. Hirsch; generaladvokat: sekretær: R. Grass, den 16. december 1999 afsagt dom, hvis
 A. Saggio; justitssekretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den konklusion lyder således:
 16. december 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1. Appellen forkastes.
 1. Artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1898/87 af
 2. juli 1987 om beskyttelse af benævnelserne for mælk og 2. De Europæiske Fællesskabers Økonomiske og Sociale Udvalg
 mejeriprodukter i forbindelse med afsætning, sammenholdt med betaler appelsagens omkostninger.
 artikel 3, stk. 2, i Rådets direktiv 89/398/EØF af 3. maj 1989
 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om (1) EFT C 209 af 4.7.1998.
 levnedsmidler bestemt til særlig ernæring, skal fortolkes således,
 at et mejeriprodukt, hvori der af diætetiske grunde anvendes
 plante- i stedet for mælkefedt, ikke kan betegnes som en »ost«.


text:
17.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/23
 Rettens dom af 27. september 2012 — El Corte Inglés mod KHIM — Pucci International (PUCCI)
 (Sag T-39/10) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket PUCCI - de ældre nationale figur- og ordmærker Emidio Tucci og E. TUCCI - ansøgning om det ældre EF-figurmærke Emidio Tucci - relative registreringshindringer - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 - reel brug af et ældre varemærke - artikel 42, stk. 2 og 3, og artikel 15, stk. 1, andet afsnit, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 - utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé - artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009)
 2012/C 355/48
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spanien) (først ved advokaterne E. López Camba, J.L. Rivas Zurdo og E. Seijo Veiguela, derefter ved advokaterne J.L. Rivas Zurdo og E. Seijo Veiguela)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Emilio Pucci International BV (Amsterdam, Nederlandene) (ved advokaterne P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto og E. Gavuzzi)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 29. oktober 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 173/2009-1) vedrørende en indsigelsessag mellem El Corte Inglés, SA og Emilio Pucci International BV
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 El Corte Inglés, SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 100 af 17.4.2010.


text:
Nr. C 228/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26 . 7 . 97
 ved denne bestemmelse, er opfyldt i tilfælde, hvor der ikke kan indledes eller fremmes, efter at der er truffet
 efter medlemsstatens lovgivning dels findes et retsmid afgørelse om, at en virksomhed sættes under særlig admi
 del mod administrative afgørelser i almindelighed, dels nistration ?
 findes en anden type retsmiddel mod afgørelser om
 indrejse, der træffes over for indlændinge i medlems
 staten, såfremt statsborgere i andre medlemsstater kan
 anvende samme retsmiddel, som i medlemsstaten kan
 anvendes mod administrative afgørelser i almindelig Sag anlagt den 30. maj 1997 af Kommissionen for De
 hed. Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 ( Sag C-207/97)
 2 ) Artikel 9 i direktiv 64/221 /EØF skal fortolkes således, ( 97IC 228/ 12 )
 at de tre tilfælde, der er nævnt i bestemmelsens stk. 1 ,
 og som er udtrykt med ordene » hvis der ingen retsmid
 ler findes, eller hvis retsmidlerne kun tager sigte på Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 spørgsmålet om beslutningens lovlighed, eller ikke har 30 . maj 1997 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kom
 opsættende virkning«, også gælder i forbindelse med missionen for De Europæiske Fællesskaber ved ledende
 stk . 2, dvs. når den anfægtede beslutning er en beslut juridisk konsulent Richard B. Wainwright, Kommissionens
 ning om nægtelse af udstedelse af den første opholds Juridiske Tjeneste, og Jean-Francis Pasquier, der er udstati
 tilladelse eller en beslutning om udvisning før udsted oneret som national ekspert samme sted, som befuldmæg
 else af en sådan tilladelse. tigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos
 Gomez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 Wagner-Centret.
 3 ) En statsborger i en medlemsstat, over for hvem der
 tidligere er truffet en beslutning, hvorved der gives Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 ham forbud mod indrejse i en anden medlemsstat af
 hensyn til den offentlige orden eller sikkerhed, har kla — Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 geadgang i henhold til artikel 8 i direktiv 64/221 /EØF forpligtelser i henhold til EF-traktaten, dels ved i strid
 og har i givet fald ret til at opnå en udtalelse fra den med artikel 7 i Rådets direktiv 76/464/EØF (') ikke at
 uafhængige kompetente myndighed i henhold til direk have vedtaget programmer til formindskelse af forure
 tivets artikel 9, for så vidt angår en ny beslutning truf ningen med angivelse af kvalitetsmålsætninger, i det
 fet af den administrative myndighed efter en ansøg mindste for så vidt angår de 99 stoffer, der er opregnet
 ning, som er indgivet af den pågældende statsborger, i bilaget til stævningen, eller ved ikke i sammenfattet
 når der er gået en rimelig tid efter den sidste beslut form at have givet Kommissionen meddelelse om de
 ning, hvorved der blev givet ham forbud mod indrejse nævnte programmer samt resultaterne af deres gen
 i den pågældende stat. nemførelse .
 (') EFT nr. C 159 af 24 . 6 . 1995 . — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost
 ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Det pågældende direktiv er udstedt i henhold til EF-trakta
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse tens artikel 191 og trådte i kraft på datoen for dets offent
 afsagt den 10. februar 1997 af Corte Suprema di Cassa liggørelse, dvs . den 5 . maj 1976, hvor det således skulle
 zione — Første Afdeling for Civilsager — i sagen Ecotrade finde anvendelse . Direktivet fastsætter ikke udtrykkeligt
 Sri mod AFS — Altiforni e Ferriere di Servola SpA nogen bestemt frist for, hvornår de angivne forpligtelser
 skal efterkommes. For så vidt angår de nationale program
 ( Sag C-200/97 ) mer til formindskelse af forureningen, der forårsages af de
 ( 97/C 228/ 11 ) stoffer, som er opført på direktivets liste II, fremgår det
 dog af direktivets artikel 7 og 12, at medlemsstaternes for
 pligtelse til at fastlægge programmerne og til at give Kom
 Ved kendelse afsagt den 10 . februar 1997, indgået til missionen meddelelse herom i sammenfattet form i prin
 Domstolens Justitskontor den 26 . maj 1997, har Corte cippet skal være gennemført inden den 5 . august 1978 ,
 Suprema di Cassazione — Første Afdeling for Civilsager men Kommissionen har i en skrivelse af 3 . november 1976
 — i sagen Ecotrade Sri mod AFS — Altiforni e Ferriere di foreslået medlemsstaterne at udskyde fristen til følgende
 Servola SpA forelagt De Europæiske Fællesskabers Dom datoer: Den 15 . september 1981 for programmerne til for
 stol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende mindskelse af forureningen af de stoffer, der er opført på
 spørgsmål : liste II, og den 15 . september 1986 for så vidt angår gen
 nemførelsen af programmerne.
 Foreligger der efter traktatens artikel 92 ff. støtte med en
 statslig bestemmelse, der er udstedt i henhold til lov nr. 95/ Kommissionen påstår ikke, at listen over de 99 priorite
 1979, og som indeholder regler om, at store kriseramte rede stoffer, der var indeholdt i et bilag til såvel åbnings
 virksomheder, der sættes under særlig administration, fri skrivelsen som Kommissionens begrundede udtalelse, er
 holdes fra de almindelige konkursprocedurer, idet deres retligt bindende, men er imidlertid af den opfattelse, at
 virksomhed samtidig videreføres, når henses til, at det i indtil Rådet har fastsat grænseværdierne for udledningen
 lovdekret nr. 414 af 31 . juli 1981 ( konverteret til lov af disse stoffer, som skulle opføres på liste I, skal de stadig
 nr. 544/ 1981 ) er bestemt, at individuel kreditorforfølgning anses for at være omfattet af liste II .
 ---pagebreak--- 26 . 7. 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 228/7
 Kommissionen er ydermere af den opfattelse, at hverken Sag anlagt den 2. juni 1997 af Kommissionen for De Euro
 de tiltag, Belgien har iværksat med henblik på beskyttelsen pæiske Fællesskaber mod Rådet for Den Europæiske
 af Nordsøen, eller de belgiske regler ( såvel nationale som Union
 regionale ) udgør programmer til formindskelse af forure ( Sag C-209/97)
 ningen i den i direktivets artikel 7 angivne betydning.
 ( 97/C 228/14 )
 (M EFT nr. L 129 af 18 . 5 . 1976, s . 23 .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 2 . juni 1997 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 Union af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ved Michel Nolin og Pieter Van Nuffel, som befuldmægti
 Sag anlagt den 30. maj 1997 af Kommissionen for De gede, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik Carlos Gomez de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg.
 ( Sag C-208/97)
 ( 97/C 228/ 13 ) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har ned
 lagt følgende påstande :
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 30 . maj 1997 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik — Rådets forordning ( EF) nr. 515/97 af 13 . marts 1997
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved om gensidig bistand mellem medlemsstaternes admini
 Francisco de Sousa Fialho, Kommissionens Juridiske Tje strative myndigheder og om samarbejde mellem disse
 neste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem og Kommissionen med henblik på at sikre den rette
 bourg hos Carlos Gomez de la Cruz, Wagner-Centret, anvendelse af told- og landbrugsbestemmelserne annul
 Kirchberg. leres (').
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : — I henhold til EF-traktatens artikel 174 opretholdes den
 nævnte forordnings afsnit V og VI.
 — Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilside
 sat sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens
 artikel 189, stk . 3 , og artikel 4 i Rådets direktiv 84/ — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 156/EØF af 8 . marts 1984 om grænseværdier og kvali
 tetsmålsætninger for udledninger af kviksølv fra andre Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 sektorer end elektrolyse af alkalichlorider ('), idet den
 har undladt at vedtage samtlige de love og administra
 tive bestemmelser, der er nødvedige for at efterkomme — Urigtig hjemmel :
 direktivet, for så vidt som den ikke har opstillet eller
 anvendt de særlige programmer, der fremgår af direkti
 vets artikel 4 . Den pågældende forordning kunne have været udstedt
 i henhold til EF-traktatens artikel 100 A, således at det
 — Subsidiært fastslås det, at Den Portugisiske Republik var udelukket at benytte EF-traktatens artikel 235 .
 har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til samme
 bestemmelser, idet den ikke omgående underrettede — Ligesom den foregående forordning ( EØF )
 Kommissionen om de trufne foranstaltninger. nr. 1468/81 udgør forordning ( EF ) nr. 515/97 en
 tilnærmelse af medlemsstaternes nationale bestem
 melser. Når den førstnævnte forordning havde
 — Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens hjemmel i EF-traktatens artikel 235 , er det fordi
 omkostninger. EF-traktatens artikel 100 A, som blev indført ved
 den europæiske fælles akt, endnu ikke fandtes på
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: det tidspunkt, da forordningen blev udstedt. Det
 fremgår i øvrigt af den sidste betragtning, at
 Ifølge traktatens artikel 189, stk . 3 , er et direktiv med hen artikel 235 ifølge Rådet kun kan benyttes med
 syn til det tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat, hensyn til indførelsen af den nye database » TIS «
 som det rettes til . I den foreliggende sag har direktivet (toldinformationssystemet, jf. den pågældende for
 været fuldt ud anvendeligt siden den 13 . marts 1986, og ordnings artikel 23-41 .
 de særlige programmer, der fremgår af dets artikel 4, har
 fundet anvendelse siden den 1 . januar 1989 . Uanset at de TIS kan dog ikke anses for en selvstændig fælles
 fastsatte frister er udløbet, har Den Portugisiske Republik skabsenhed . Medlemsstaterne er som sådan » delta
 endnu ikke opstillet eller anvendt de omtalte, særlige pro gere i TIS « ligesom Kommissionen, der ikke spiller
 grammer og har ikke underrettet Kommissionen herom. en central rolle deri, men snarere en koordinerende
 rolle .
 (') EFT nr. L 74 af 17 . 3 . 1984, s. 49 .
 Subsidiært mener Kommissionen , at hvis det var
 nødvendigt at benytte artikel 235 på grund af ind


text:
4.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 300/44
 Sag anlagt den 13. september 2004 af Luc Verheyden mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-368/04)
 (2004/C 300/87)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 13. september 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Luc Verheyden, Angera (Italien), ved avocat Eric Boigelot.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af de af sagsøgerens overordnede trufne afgørelser af 4. februar 2004, 24. februar 2004 og 27. februar 2004.
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse med svar på klagen (R/159/04) af 1. juni 2004, modtaget den 14. juni 2004.
 —
 Annullation af alle afgørelser, der træffes under sagen.
 —
 Kommissionen tilpligtes i henhold til artikel 4, stk. 2, i tjenestemandsvedtægtens bilag V at betale kompensation for de 30 dages årlig ferie, som ikke er afholdt og ikke udbetalt, med tillæg af renter 5,25 % fra nærværende søgsmål.
 —
 Sagsøgeren tildeles en erstatning for ikke-økonomisk skade og for tab af karriere, som efter billighed kan opgøres til 12 500 EUR, idet der tages forbehold for en forhøjelse eller nedsættelse af erstatningsbeløbet under sagen.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har anfægtet afgørelsen om ikke at give ham tilladelse til at overføre hans feriedage til 2004. Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet gjort gældende, at vedtægtens artikel 25 og 57 er tilsidesat, at der er sket tilsidesættelse af artikel 4 i vedtægtens bilag V om ferie- og orlovsordninger samt tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik, om ligebehandling og om overholdelse af den berettigede forventning, ligesom der er anlagt et åbenbart urigtigt skøn.


text:
27.1.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 20/26
 Sag anlagt den 5. december 2006 — Heijmans mod Kommissionen
 (Sag T-360/06)
 (2007/C 20/39)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Heijmans NV (ved advocaten M.F.A.M. Smeets og A.M. van den Oord)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den til sagsøgeren rettede beslutning annulleres helt eller delvis.
 —
 Den bøde, der er blevet pålagt sagsøgeren, annulleres eller nedsættes.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning af 13. september 2006 om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/38.456 — Asfalt — NL), hvorved sagsøgte blev pålagt en bøde for overtrædelse af artikel 81 EF.
 Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren for det første gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 81 EF, og artikel 2, 7, og artikel 23, stk. 3, i forordning nr. 1/2003. Ifølge sagsøgeren har Kommissionen ikke godtgjort, at sagsøgeren er en enhedsorganisation bestående af personer samt materielle og immaterielle aktiver, der har handlet i strid med artikel 81 EF ved at regulere prissætningen på asfalt i Nederlandene. Sagsøgeren er endvidere af den opfattelse, at der ikke foreligger noget retsgrundlag for at fastslå, at sagsøgeren hæfter solidarisk, ligesom det er urimeligt at fastslå et sådant ansvar.
 Endvidere gør sagsøgeren de samme anbringender og argumenter gældende som sagsøgeren i sag T-358/06, Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans BV mod Kommissionen.


text:
16.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 310/12
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 10. oktober 2006 — Van der Spree mod Kommissionen
 (Sag T-182/04) (1)
 (Tjenestemænd - karriereudviklingsrapport - bedømmelsesperioden 2001/2002 - vedtægtens artikel 26 og 43 - ret til kontradiktion - annullation)
 (2006/C 310/23)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Daniel Van der Spree (Overijse, Belgien) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og É. Marchal)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Berscheid og H. Krämer, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Annullation af afgørelsen af 25. juni 2003 om stadfæstelse af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. juli 2001 til den 31. december 2002.
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen af 25. juni 2003 om stadfæstelse af Daniel Van der Sprees karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. juli 2001 til den 31. december 2002 annulleres.
 2)
 Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 179 af 10.7.2004.


text:
10.6.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 163/25
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 23. marts 2000 den 24. februar 2000
 i sag T-95/98, Christos Gogos mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1) i sag T-145/98, ADT Projekt Gesellschaft der Arbeitsge-
 meinschaft Deutscher Tierzüchter mbH mod Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (EU-tjenestemænd — intern udvælgelsesprøve — mundtlige
 prøver ikke bestået — udvælgelseskomitéens sammensæt-
 ning — ligebehandling) (TACIS-programmet — udbud — uregelmæssigheder i for-
 bindelse med udbudsproceduren — annullationssøgsmål —
 erstatningssøgsmål — formaliteten)
 (2000/C 163/48)
 (2000/C 163/49)
 (Processprog: græsk)
 (Processprog: tysk)
 I sag T-95/98, Christos Gogos, tjenestemand ved Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber, ved advokat Charis
 N. Tagaras, Athen, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat Evelyn Korn, 21, rue de Nassau, mod Kommissionen I sag T-145/98, ADT Projekt Gesellschaft der Arbeitsgemein-
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: Gianluigi schaft Deutscher Tierzüchter mbH, Bonn, ved advokat A. Han-
 Valsesia, J. Currall og Paraskevas Anestis), angående en påstand sen, Uelzener Straße 8, Bienenbüttel (Tyskland), mod Kommis-
 dels om annullation af den af udvælgelseskomitéen for udvæl- sionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede:
 gelsesprøve KOM/A/17/96 trufne afgørelse om ikke at medtage M.-J. Jonczy og B. Brandtner), hvori der er nedlagt påstand om
 sagsøgeren på listen over egnede ansøgere for udvælgelsesprø- annullation af Kommissionens beslutning om ikke at overdrage
 ven, af Kommissionens afgørelse, hvorved den godkendte og sagsøgeren kontrakten vedrørende projekt FD RUS 9603 (»The
 stadfæstede den nævnte liste og afviste sagsøgerens klage, samt Russian Federation: Adapting Russian Beef and Dairy Farming
 af alle hermed forbundne gennemførelsesakter fra Kommissio- to Restructuring«) og om erstatning for det tab, sagsøgeren
 nens side, dels om erstatning for det ikke-økonomiske tab, hævder at have lidt som følge af Kommissionens adfærd, har
 sagsøgeren angiver at have lidt, har Retten (Anden Afdeling), Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 sammensat af afdelingsformanden, J. Pirrung, og dommerne K. Lenaerts, og dommerne J. Azizi og M. Jaeger; justitssekretær:
 A. Potocki og A. W. H. Meij; justitssekretær: ekspeditionssekre- H. Jung, den 24. februar 2000 afsagt dom, hvis konklusion
 tær G. Herzig, den 23. marts 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 lyder således:
 1. Påstandene om, at Kommissionen pålægges at overdrage sagsø-
 1. Udvælgelseskomitéens afgørelse om ikke at medtage sagsøgeren
 geren gennemførelsen af projekt FD RUS 9603, afvises.
 på listen over egnede ansøgere for udvælgelsesprøve
 KOM/A/17/96 annulleres.
 2. I øvrigt frifindes Kommissionen.
 2. Kommissionen frifindes i øvrigt.
 3. Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 3. Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 397 af 19.12.1998.
 (1) EFT C 258 af 15.8.1998.


text:
Nr. C 54/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 2 . 97
 DOMSTOLENS DOM kontor, hvorfra han tilrettelægger sin virksomhed for ar
 bejdsgiveren, og hvortil han vender tilbage efter hver for
 ( Sjette Afdeling)
 retningsrejse i udlandet.
 af 9. januar 1997
 i sag C-3 83/95 , Petrus Wilhelmus Rutten mod Cross O EFT nr. C 31 af 3 . 2 . 1996 .
 Medical Ltd ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 Nederlandenes Hoge Raad ) f 1 )
 (Bruxelles-konventionen — artikel S, nr. 1 — retten på op
 fyldelsesstedet for kontraktforpligtelsen — arbejdskontrakt
 — det sted, hvor arbejdstageren sædvanligvis udfører sit
 arbejde — arbejde udført i flere lande)
 DOMSTOLENS KENDELSE
 ( 97/C 54/13 )
 ( Fjerde Afdeling)
 af 28 . november 1996
 (Processprog: nederlandsk)
 i sag C-293/95 P, Odigitria AAE mod Rådet for Den Euro
 pæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fæl
 lesskaber (')
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) (Appel — ansvar uden for kontraktforhold — fiskeriaftaler
 EØF/Senegal og EØF/Guinea-Bissau — opbringning af et
 fiskefartøj — fællesskabslicens)
 I sag C-383/95 , angående en anmodning, som Nederlande ( 97/C 54/14 )
 nes Hoge Raad i medfør af protokollen af 3 . juni 1971
 vedrørende Domstolens fortolkning af konventionen af
 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuld (Processprog: græsk)
 byrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder han
 delssager, har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 ret verserende sag Petrus Wilhelmus Rutten mod Cross
 Medical Ltd at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 fortolkningen af artikel 5 , nr. 1 , i konventionen af 27. sep offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 tember 1968 ( EFT 1978 L 304, s . 17), som ændret ved
 konventionen af 9 . oktober 1978 om Kongeriget Dan
 marks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien
 og Nordirlands tiltrædelse ( EFT nr. L 304 af 30 . 10 . 1978 , I sag C-293/95 P, Odigitria AAE ( advokater: Anastasia
 s. 1 , og — den ændrede tekst — s . 77 ), ved konventionen Chatzitzani, Georgios Stefanakis og Epameinondas Mari
 af 25 . oktober 1982 om Den Hellenske Republiks tiltræ as ), angående appel af dom afsagt den 6 . juli 1995 af De
 delse ( EFT nr. L 388 af 31 . 12 . 1982, s . 1 ) og ved konven Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ( Første Af
 tionen af 26 . maj 1989 om Kongeriget Spaniens og Den deling ) i sag T-572/93 , Odigitria mod Rådet og Kommissi
 Portugisiske Republiks tiltrædelse ( EFT nr. L 285 af 3 . 10 . onen ^ Sml . II, s . 2025 ), hvorunder der er nedlagt påstand
 1989 , s. 1 ), har Domstolen ( Sjette Afdeling), sammensat af om ophævelse af denne dom, de andre parter i appelsagen:
 afdelingsformanden, G. F. Mancini, og dommerne J. L. Rådet for Den Europæiske Union ( befuldmægtigede : John
 Murray, C. N. Kakouris, H. Ragnemalm og R. Schintgen Carbery og Sofia Kyriakopoulou ) og Kommission for De
 ( refererende dommer ); generaladvokat: F. G. Jacobs; ju Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede : Condou-Du
 stitssekretær: R. Grass, den 9 . januar 1997 afsagt dom, rande og Thomas van Rijn ), har Domstolen ( Fjerde Afde
 hvis konklusion lyder således: ling ), sammensat af afdelingsformanden, J. L. Murray, og
 dommerne C. N. Kakouris og P. J. G. Kapteyn ( refere
 rende dommer ), generaladvokat: M. B. Elmer; justitssekre
 tær: R. Grass, den 28 . november 1996 afsagt kendelse,
 Artikel 5, nr. 1 , i konventionen af 27. september 1968 om hvis konklusion lyder således:
 retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser
 i borgerlige sager, herunder handelssager, som ændret ved
 konventionen af 26. maj 1989 om Kongeriget Spaniens og
 Den Portugisiske Republiks tiltrædelse, skal fortolkes såle 1 ) Appellen forkastes.
 des, at det sted, hvor arbejdstageren sædvanligvis udfører
 sit arbejde, for det tilfælde at arbejdstageren til opfyldelse
 af en arbejdskontrakt udfører sit arbejde i mere end én 2 ) Appellanten betaler sagens omkostninger.
 kontraherende stat, i bestemmelsens forstand er det sted,
 hvor arbejdstageren har etableret det faktiske midtpunkt n EFT nr. C 299 af 11 . 11 . 1995 .
 for sin erhvervsudøvelse. Med henblik på den konkrete
 fastlæggelse af dette sted skal der tages hensyn til den om
 stændighed, at arbejdstageren har størstedelen af sin ar
 bejdstid i en af de kontraherende stater, hvor han har et


text:
C 26/2 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 24.1.98
 DOMSTOLENS KENDELSE Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 (Anden Afdeling)
 Ð Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat
 af 16. oktober 1997
 sine forpligtelser efter traktaten og efter artikel 7, i
 i sag C-140/96 P, Konstantinos Dimitriadis mod Revisi- direktiv 76/464/EéF (1), idet Den Hellenske Republik
 onsretten for De Europñiske Fñllesskaber (1) ikke har udarbejdet programmer med kvalitetsmålsñt-
 ninger og ikke har sat frister for deres virkeliggùrelse
 (Appel som åbenbart skal afvises eller forkastes) med henblik på nedbringelse af forureningen af vand-
 (98/C 26/02) miljùet med 99 bestemte stoffer, som er opfùrt i fùrste
 sektion i liste II i bilaget til direktiv 76/464/EéF, som
 vedrùrer forurening fra udledning af visse farlige stof-
 (Processprog: grñsk) fer i Fñllesskabets vandmiljùer, og idet Den Hellenske
 Republik ikke har gjort udledningen i vandmiljùerne,
 som kan indeholde disse farlige stoffer, betinget af en
 forudgående tilladelse fra den myndighed, som fastsñt-
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 ter emissionsnormerne på basis af kvalitetsmålsñtnin-
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 ger, som skal vñre indeholdt i programmet.
 I sag C-140/96 P, Konstantinos Dimitriadis, tidligere tjene- Ð Den Hellenske Republik tilpligtes at bñre sagens
 stemand ved Revisionsretten for De Europñiske Fñlles- omkostninger.
 skaber, bosat i Luxembourg, ved advokat Markos Papazis-
 sis, Thessaloniki, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 appellanten, 4A, boulevard Grande-Duchesse Charlotte, Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 angående appel af dom afsagt den 28. februar 1996 af De
 Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje I henhold til artikel 189, stk. 3, i traktaten om oprettelse
 Afdeling) i sag T-294/94, Dimitriadis mod Revisionsretten, af De Europñiske Fñllesskaber er et direktiv bindende for
 (Sml. Pers. I A, s. 51, jf. II, s. 151), hvori der er nedlagt de medlemsstater, som de retter sig til, med hensyn til det
 påstand om ophñvelse af dommen Ð den anden part i tilstrñbte formål. I henhold til traktatens artikel 5, stk. 1,
 appelsagen er Revisionsretten for De Europñiske Fñlles- skal medlemsstaterne trñffe alle almindelige eller sñrlige
 skaber (befuldmñgtigede: Jean-Marie Stenier, Christos foranstaltninger, som er egnet til at sikre opfyldelsen af de
 Komninos og Paolo Giusta) Ð har Domstolen (Anden forpligtelser, som fùlger af traktaten eller af retsakter fore-
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R. Schint- taget af Fñllesskabets institutioner.
 gen, og dommerne G. F. Mancini (refererende dommer) og
 G. Hirsch; generaladvokat: C. O. Lenz; justitssekretñr: R.
 Grass, den 16. oktober 1997 afsagt kendelse, hvis konklu- I henhold til direktivets artikel 7 var Den Hellenske Repu-
 sion lyder således: blik forpligtet til at udarbejde programmer med henblik
 på at formindske forureningen i dens vandmiljùer med
 stoffer, der er omfattet af direktivet, men på datoen for
 1) Appellen forkastes. Kommissionens sagsanlñg har Den Hellenske Republik
 endnu ikke meddelt Kommissionen noget program.
 2) Sagsùgeren betaler sagens omkostninger. (1) EFT L 129 af 18.5.1976, s. 23.
 (1) EFT C 210 af 20.7.1996.
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 4. november 1997 af éstrigs Obersten
 Gerichtshof i sagen Landesgrundverkehrsreferent der Tiro-
 Sag anlagt den 10. november 1997 af Kommissionen for
 ler Landesregierung mod 1. Herbert Kappes og 2. Edwin
 De Europñiske Fñllesskaber mod Den Hellenske Republik
 Neuner
 (Sag C-384/97) (Sag C-395/97)
 (98/C 26/03) (98/C 26/04)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den Ved kendelse afsagt den 4. november 1997, indgået til
 10. november 1997 anlagt sag mod Den Hellenske Repu- Domstolens Justitskontor den 25. november 1997, har
 blik af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved éstrigs Obersten Gerichtshof i sagen Landesgrundver-
 Maria Kontou-Durande, Kommissionens Juridiske Tjene- kehrsreferent der Tiroler Landesregierung mod 1. Herbert
 ste, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Car- Kappes og 2. Edwin Neuner forelagt De Europñiske Fñl-
 los Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, lesskabers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgù-
 Wagner-Centret, Kirchberg. relse af fùlgende spùrgsmål:


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/7
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 1. juli 2008 — Chronopost (sag C-341/06 P), La Poste (sag C-342/06 P) mod Union française de l'express (UFEX), DHL Express (France) SAS, Federal express international (France) SNC, CRIE SA, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og Den Franske Republik
 (Forenede sager C-341/06 P og C-342/06 P) (1)
 (Appel - lovligheden af en procedure for Retten - Rettens dom - annullation - hjemvisning - Rettens anden dom - dommerkollegiets sammensætning - statsstøtte - postsektoren - offentlig virksomhed, der har fået overdraget at udføre en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse - logistisk og forretningsmæssig bistand til et datterselskab - datterselskab, der opererer på et ikke-monopoliseret marked - overførsel af kurertjeneste til dette datterselskab - begrebet »statsstøtte« - Kommissionens beslutning - bistand og overførsel, der ikke udgør statsstøtte - begrundelse)
 (2008/C 209/09)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellanter: Chronopost SA (ved avocat D. Berlin) (sag C-341/06 P) og La Poste (ved avocat H. Lehman) (sag C-342/06 P),
 De andre parter i appelsagen: Union française de l'express (UFEX), DHL Express (France) SAS, Federal express international (France) SNC, CRIE SA (ved avocats Morgan de Rivery og J. Derenne), Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Giolito, som befuldmægtiget), og Den Franske Republik (ved G. de Bergues og F. Million, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Udvidede Afdeling) den 7. juni 2006 i sag T-613/97, Ufex m.fl. mod Kommissionen, hvorved denne annullerede Komissionens beslutning 98/365/EF af 1. oktober 1997 om Frankrigs påståede støtte til SFMI-Chronopost, for så vidt som den fastslår, at hverken den logistiske og forretningsmæssige bistand, som La Poste har ydet sit datterselskab SFMI-Chronopost, eller overdragelsen af Postadex udgør statsstøtte til SFMI-Chronopost — tilsidesættelse af princippet om retten til en retfærdig rettergang som følge af Rettens manglende upartiskhed (Rettens sammensætning delvis identisk med sammensætningen ved afsigelsen af en tidligere dom, ophævet af Domstolen) — magtfordrejning og tilsidesættelse af artikel 230 EF og 253 EF — tilsidesættelse af statsstøttebegrebet og dermed artikel 87 EF.
 Konklusion
 1)
 Dommen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 7. juni 2006, UFEX m.fl. mod Kommissionen (sag T-613/97), ophæves, dels i det omfang den annullerer Kommissionens beslutning af 1. oktober 1997 om Frankrigs påståede støtte til SFMI-Chronopost for så vidt som denne fastslår, at hverken den logistiske og forretningsmæssige bistand, som La Poste har ydet sit datterselskab, SFMI-Chronopost, eller overførslen af Postadex udgør statsstøtte til SFMI-Chronopost, dels i det omfang der heri følgelig træffes afgørelse om omkostningerne.
 2)
 Sag T-613/97 anlagt ved De Europæiske Fællesskabets Ret i Første Instans afvises.
 3)
 Hver part samt Den Franske Regering bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 249 af 14.10.2006.


text:
26.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/27
 Appel iværksat den 16. november 2007 af Aceites del Sur Coosur, S.A., tidligere Aceites del Sur, S.A., til prøvelse af dom afsagt den 12. september 2007 af Retten i Første Instans (Første Afdeling) i sag T-363/04, Koipe Corporación, S.L. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-498/07 P)
 (2008/C 22/53)
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Aceites del Sur-Coosur, S.A., tidligere Aceites del Sur, S.A. (ved abogado J.-M. Otero Lastres)
 De andre parter i appelsagen: Koipe Corporación, S.L. og Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Det anerkendes, at sagsøgerens appel, der er iværksat til prøvelse af dom afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 12. september 2007 i sag T-363/04 under henvisning til tilsidesættelse af fællesskabsretten, er indgivet forskriftsmæssigt.
 —
 I overensstemmelse med artikel 61 i Domstolens statut og artikel 113 i procesreglementet gives appellanten medhold i sagen, og følgelig ophæves Rettens dom fuldt ud.
 —
 Der træffes endelig afgørelse i sagen, såfremt denne er moden til afgørelse.
 —
 Subsidiært nedlægges der påstand om, at sagen i modsat fald hjemvises til fornyet behandling ved Retten i Første Instans, idet denne tilpligtes at følge Domstolens bindende forskrifter, og om fornødent angives de retsvirkninger af den ophævede dom, der skal anses for at være endelige for tvistens parter, idet sagsøgeren, nu indstævnte, tilpligtes at betale sagens omkostninger i overensstemmelse med procesreglementets artikel 112.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Denne appel til prøvelse af dom afsagt af Første Afdeling af Retten i Første Instans den 12. september 2007 støttes på to anbringender, der beskrives i det følgende:
 1. Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, og stk. 2, litra a), nr. i) og ii) i forordning nr. 40/94 (1)
 Rettens første tilsidesættelse af fællesskabsretten i den appellerede dom består i, at den anså spørgsmålet om, hvilke af de varemærker, CARBONELL har påberåbt sig som værende til hinder for registrering af EF-varemærket LA ESPANOLA nr. 236588, der opfyldte betingelserne for at være »ældre« varemærker, for at være »uden betydning«.
 Ved at have anvendt artikel 8, stk. 1, og stk. 2, litra a), nr. i) og ii), i forordning nr. 40/94 skulle dommen blandt de varemærker, der kan benyttes til indsigelse, have udelukket EF-varemærket CARBONELL nr. 338681, som tilhører KOIPE, fordi den nævnte EF-registrering ikke er et ældre varemærke i den betydning, hvori udtrykket er anvendt i artikel 8, stk. 2, litra a), nr. i), i forordning nr. 40/94. Herefter ville de eneste ældre varemærker tilhørende KOIPE, der kunne anvendes til indsigelse mod appellanatens ansøgning om registrering af LA ESPANOLA nr. 236588 som EF-varemærke, være de spanske registreringer af varemærket CARBONELL, nr. 994364, nr. 1238745 og nr. 1698613.
 Efter at de ældre varemærker, der kunne anvendes til indsigelse mod ansøgningen om registrering af LA ESPANOLA nr. 236588 som EF-varemærke, således var blevet afgrænset, var de i henhold til den nævnte artikel 8, stk. 1, litra b), beskyttede på det spanske område. Dette betyder, at spørgsmålet, om der foreligger en risiko for forveksling mellem EF-varemærket LA ESPANOLA nr. 236588 og de ældre varemærker tilhørende KOIPE, der anvendt til at rejse indsigelse, kun skal vurderes med hensyn til forbrugerne på det spanske marked, som udgør det område, hvor KOIPES ældre varemærker er beskyttede, og ikke med hensyn forbrugerne på hele Fællesskabets område, fordi de ældre varemærker ikke omfattede noget EF-varemærke.
 2. Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94
 Artikel 8, stk. 1, litra b), vedrører som bekendt den hindring for at registrere et EF-varemærke, at der er risiko for forveksling mellem det EF-varemærke, der er søgt om registrering af, og et eller flere ældre varemærker. Retten tilsidesatte imidlertid denne bestemmelse af følgende to grunde:
 Første del
 Følgevirkninger af den uretmæssige afgrænsning af de ældre varemærker, der kan anvendes til at modsætte sig ansøgningen om registrering af LA ESPANOLA nr. 236588 som EF-varemærke
 Den første tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), som appellanten påberåber sig, udspringer af den uretmæssige afgrænsning af de »ældre« varemærker, der kan tjene som hindring for ansøgningen om registrering som EF-varemærke, og den vedrører de følgevirkninger, som denne uretmæssige afgrænsning af de ældre påberåbte varemærker i indsigelsessagen har som følge af den måde, hvorpå Retten har anvendt artikel 8, stk. 1, litra b), på den foreliggende tvist.
 Af det, der gøres gældende under første del, kan det konkluderes, at Retten i den appellerede dom tilsidesatte artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94, fordi:
 —
 den ikke udelukkende anså de til støtte for indsigelsen påberåbte spanske CARBONELL nr. 994364, nr. 1238745 og nr. 1698613 for at være ældre varemærker
 —
 den ikke udtrykkeligt udelukkede det yngre EF-varemærke CARBONELL nr. 338681 fra de varemærker, der kunne anvendes til at gøre indsigelse
 —
 den ikke — som følge af de to ovennævnte påstande — på korrekt vis afgrænsede »offentlighedens bevidsthed inden for det område, hvor de ældre varemærker var beskyttet«, eftersom den relevante offentlighed var den spanske forbruger af olivenolie, da de ældre varemærker udelukkende var spanske.
 —
 Selv om Retten i nogle af dommens præmisser henviste til det »spanske marked for olivenolie«, tog den kun delvist og i begrænset omfang hensyn til denne omstændighed, eftersom den kun tog den i betragtning ved vurderingen af de pågældende tegns figurelementers særpræg.
 —
 Følgelig tog Retten ikke denne omstændighed i betragtning, hverken ved helhedsbedømmelsen af spørgsmålet om ligheden mellem tegnene (der siges således intet om »det spanske marked for olivenolie« ved vurderingen — f.eks. — af det særpræg, der findes i de omtvistede tegns ordbestanddele) eller ved afvejningen af de andre faktorer, der også var relevante for den konkrete stillingtagen til, om der forelå en risiko for forveksling mellem de omtvistede tegn.
 Anden del
 Den uretmæssige afgrænsning af de i indsigelsessagen fremførte varemærker har indflydelse på kriteriet om offentligheden inden for det område, hvor det ældre mærke er beskyttet. Ukorrekt fastlæggelse og efterfølgende vurdering af de faktorer, der er relevante for vurderingen af risikoen for forveksling.
 Den argumentation, appellanten fremfører for at dokumentere tilsidesættelsen af artikel 8, stk. 1, litra b), i denne anden del, støttes på to piller eller fundamenter. Dels på alt det tidligere nævnte vedrørende den uretmæssige afgrænsning af udtrykket »ældre varemærker, der kan anvendes til at rejse indsigelse« og dens indflydelse på kriteriet »offentlighedens bevidsthed inden for det område, hvor det ældre mærke er beskyttet«. Dels på en ukorrekt afgrænsning og efterfølgende vurdering af alle de faktorer, der skulle have været taget hensyn til ved vurderingen af, om der forelå en risiko for forveksling mellem det EF-varemærke, nemlig LA ESPANOLA nr. 236588, der var ansøgt om registrering af, og de ældre spanske varemærker til støtte for indsigelsen, nemlig CARBONELL nr. 994364, nr. 1238745, og nr. 1698613.
 De argumenter, der i denne del ligger til grund for appellantens opfattelse af, at Retten i den appellerede dom foretog en uretmæssig anvendelse af artikel 8, stk. 1, litra b), er som følger:
 —
 Retten gennemgik i den appellerede dom ikke de forskellige tegn ud fra kriterierne om »helhedsvurdering« og om »helhedsindtryk«, men ud fra en særskilt betragtning i flere faser, og der var dermed tale om en »analytisk« gennemgang af de elementer, der indgår i de omtvistede sammensatte varemærker, hvilket medførte en tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og af den retspraksis, hvorved bestemmelsen er blevet fortolket.
 I den appellerede dom gjorde Retten ikke det, som den først og fremmest var forpligtet til, nemlig at gennemgå varemærkerne på grundlag af en »helhedsvurdering« og under hensyntagen til det »helhedsindtryk«, som de omtvistede varemærker giver. Retten anvendte derimod i den appellerede dom fra begyndelsen en analytisk fremgangsmåde og foretog en særskilt betragtning efter hinanden af dels figurbestanddelene (fra præmis 75 til og med præmis 87), dels ordbestanddelene (præmis 88-93), idet den tillagde figurbestanddelene afgørende vægt og frakendte ordbestanddelene enhver betydning. Den appellerede dom nævner ganske vist kriteriet om helhedsvurdering og helhedsindtryk (præmis 99), men det er ikke tilstrækkeligt blot at citere og gengive et kriterium, der er udviklet i retspraksis, for at nå det rette resultat. Det er derimod vigtigt at anvende det korrekt på sagen, hvilket ikke skete i den appellerede dom. Ved vurderingen af ligheden mellem de pågældende tegn anvendte Retten nemlig ikke helhedsvurderingen og helhedsindtrykket som de væsentligste og grundlæggende kriterier, men gjorde derimod brug af et analytisk kriterium, idet den først adskilte varemærkerne i deres to bestanddele, nemlig figurbestanddelen og ordbestanddelen, og derefter foretog en særskilt bedømmelse af for det første af de to berørte varemærkers figurbestanddele, og derefter af ordbestanddelen LA ESPANOLA, idet Retten undlod enhver henvisning til den anden ordbestanddel i de som indsigelsesgrundlag nævnte varemærker, navnet CARBONELL.
 Retten tilsidesatte endvidere i den appellerede dom artikel 8, stk. 1, litra b), fordi den undlod at vurdere to relevante faktorer i sagen, nemlig den omstændighed, at de pågældende varemærker længe havde eksisteret side om side, og bekendthedsfaktoren, hvilke omstændigheder i høj grad var relevante for vurderingen af risikoen for forveksling mellem det EF-varemærke ESPANOLA nr. 236588, der var ansøgt om registrering af, og de ældre spanske varemærker CARBONELL.
 —
 Den gennemsnitlige spanske olivenolieforbrugers opfattelse og den formodede risiko for forveksling.
 Selv om der i dommen henvises til den gennemsnitlige forbrugers profil, således som dette begreb er udviklet i fællesskabsretspraksis, anvendte Retten ikke denne prototype for en forbruger, men fremstillede den gennemsnitlige spanske olivenolieforbrugers profil som en forbruger, der er tættere på den gennemsnitlige forbruger, der anvendes i tysk retspraksis, nemlig »en uopmærksom og uovervejet forbruger«, end den prototype på en europæisk forbruger, der anvendes i fællesskabsretspraksis, nemlig en »almindeligt oplyst, rimeligt opmærksom og velunderrettet forbruger« (LLOYD-dommen, præmis 26 og PICASSO-dommen, præmis 38). Udover denne alvorlige fejl begik Retten i den appellerede dom en anden ikke mindre relevant fejl, idet den »tog hensyn til den ganske lave grad af opmærksomhed«, som offentligheden kan udvise i relation til varemærkerne for olivenolie, i stedet for at tage hensyn til den grad af opmærksomhed, der normalt udvises af en almindeligt oplyst, rimeligt opmærksom og velunderrettet spansk gennemsnitsforbruger af olivenolie.
 (1) Rådets forordning af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
C 331/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24.11.2001
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Sagen antages til realitetsbehandling.
 — Kommissionens beslutning af 11. juli 2001 om den
 — Bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 1281/2001
 statsstøtteordning, som Spanien anvender for nyoprettede
 af 28. juni 2001 om fastlæggelse af den foreløbige
 virksomheder i Navarra (Spanien), annulleres i sin helhed.
 forsyningsopgørelse for sukker i perioden 1. juli til
 31. december 2001 for Azorerne, Madeira og De Kanari-
 ske Øer som fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 1600/92
 og (EØF) nr. 1601/92 (1) annulleres, for så vidt som der — Subsidiært annulleres beslutningens artikel 3, da tilbage-
 deri opstilles den foreløbige opgørelse over forsyningsbe- søgningen af støtten er ubegrundet.
 hovet for sukker til Azorerne, idet de virkninger, der
 i mellemtiden er indtrådt, dog fortsat skal anses for
 bestående. — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes
 at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Tilsidesættelse af artikel 253 EF (tidligere artikel 190): åbenbart
 utilstrækkelig og usammenhængende begrundelse. Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning K (2001)
 1762 endelig udg. af 11. juli 2001, hvori der erklæres at
 Tilsidesættelse af artikel 2, artikel 3 og artikel 8 i Rådets foreligge statsstøtte, som er uforenelig med fællesmarkedet, i
 forordning (EØF) nr. 1600/92 af 15. juni 1992: Kommissio- forbindelse med skattenedsættelserne i henhold til artikel 52-
 nens foreløbige opgørelse over forsyningsbehovet tager ikke 56 i Ley Foral (provinslov) 24/1996 af 30. december 1996 om
 hensyn til de traditionelle handelsstrømme. beskatning af selskaber (Lovtidende for Navarra nr. 159 af
 31.12.1996), hvorefter der ydes en godtgørelse på 50 % af
 Tilsidesættelse af artikel 299, stk. 2, EF (tidligere artikel 227): satsen for den nævnte skat for virksomheder, der påbegynder
 undladelse af at anvende denne bestemmelse som vejledning virksomhed i Comunidad Autónoma de Navarra efter lovens
 ved fortolkning og anvendelse af de gældende regler på ikrafttrædelse, forudsat at de investerer mere end 100 mio. ESP
 regioner i EF’s yderste periferi. (601 012 EUR) og skaber mere end ti arbejdspladser.
 Tilsidesættelse af artikel 7, nr. 1, EF (tidligere artikel 4):
 Kommissionen anvendte sine gennemførelsesbeføjelser på en
 åbenbart urimelig og ulovlig måde. Ifølge sagsøgeren antages det med urette i den anfægtede
 beslutning, at de omhandlede skattebestemmelser indfører
 en støtte i fællesskabsbestemmelsernes forstand, da de ikke
 Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet: for så vidt angår opfylder kriterierne i EF-traktatens artikel 87:
 de uretfærdige og urimelige virkninger af den foreløbige
 opgørelse i forordning (EF) nr. 1281/2001.
 a) Bestemmelserne indebærer ikke en tilførsel af offentlige
 (1) EFT L 176 af 29.6.2001, s. 12. ressourcer. Således indebærer en skattegodtgørelse ikke
 en nedsættelse af statskassens indtægter, da dette ville
 forudsætte, at der påhviler alle skattepligtige en ensartet
 skattepligt, som skal opfyldes.
 Sag anlagt den 24. september 2001 af Gobierno Foral de b) Hvad angår spørgsmålet om konkurrencen og samhande-
 Navarra mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- len må det af en række grunde antages, at Kommissionens
 skaber konklusion på dette punkt ikke er tilstrækkeligt un-
 derbygget:
 (Sag T-225/01)
 (2001/C 331/46) — Kommissionen har ikke begrundet beslutningen.
 Selv om Kommissionens sagsmateriale omfattede
 (Processprog: spansk) fuldstændige og detaljerede oplysninger om de be-
 rørte virksomheder, savnes der i beslutningen enhver
 undersøgelse af konkurrencesituationen for de to
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der eneste virksomheder, som godtgørelsen har fundet
 den 24. september 2001 anlagt sag mod Kommissionen for anvendelse på, og af disses deltagelse i samhandelen
 De Europæiske Fællesskaber af Gobierno Foral de Navarra, inden for Fællesskabet, eller i det mindste af de
 Navarra (Spanien), ved advokat Marcos Araujo Boyd. økonomiske sektorer, hvor de driver virksomhed.
 ---pagebreak--- 24.11.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 331/29
 — Såfremt Kommissionen anvendte denne argumenta- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 tion på samtlige skattebestemmelser i almindelighed,
 ville den komme til den absurde konklusion, at
 enhver ændring af skattetrykket ville udgøre en Det sagsøgende selskab har i den foreliggende sag nedlagt
 statsstøtte. påstand om, at Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for
 det tab, sagsøgeren har lidt som følge af de beslutninger,
 — Såfremt Kommissionen ville føre sin argumentation Kommissionen har vedtaget til gennemførelse af licitationen
 igennem i dens yderste logiske konsekvenser, ville vedrørende levering af frugtsaft og marmelade til befolkninger-
 man komme i en situation, at enhver forskel på de ne i Armenien og Aserbajdsjan, således som nærmere fastsat i
 retsregler, der gælder for virksomhederne, ville være Kommissionens forordning (EF) nr. 228/96 af 7. februar 1996
 en statsstøtte. om levering af frugtsaft og marmelade til befolkningerne i
 Armenien og Aserbajdsjan (EFT L 30 af 8.2.1996, s. 18), og
 navnlig som følge af beslutning C(96)1916 af 22. juli 1996 og
 c) Hvad angår spørgsmålet om den selektive og specifikke C(96)2208 af 6. september 1996.
 karakter, foreligger der ikke en sådan i forbindelse med
 de omtvistede foranstaltninger, for det første fordi der er
 tale om en generel bestemmelse, der ikke begunstiger en
 enkelt virksomhed eller sektor, og for det andet fordi Ifølge sagsøgeren er der ved de nævnte beslutninger indført
 myndigheden, der er kompetent til at anvende bestem- et princip om substituerbarhed for frugt, som er fastsat i
 melsen, ikke har et skøn i forbindelse med sin afgørelse, udbudsbetingelserne, men som ikke har nogen hjemmel og
 men alene skal kontrollere, om de fastsatte betingelser for heller ikke svarer til nogen fastsat betingelse.
 at opnå den hjemlede skattefordel er opfyldt i hvert enkelt
 konkret tilfælde.
 Sagsøgeren har anfægtet begge beslutninger (de forenede sager
 T-191/96 og T-106/97 (1)) ved Retten i Første Instans, som
 ved dom af 14. oktober 1999 annullerede beslutningen af
 6. september 1996, mens Retten afviste sag T-106/97 med
 den begrundelse, at den var anlagt for sent.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 Sag anlagt den 25. september 2001 af CAS Succhi di som dem, sagsøgeren har fremført i ovennævnte to sager.
 Frutta S.p.a. mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber
 (1) Sml. II, s. 3181.
 (Sag T-226/01)
 (2001/C 331/47)
 (Processprog: italiensk)
 Sag anlagt den 25. september 2001 af Territorio Histórico
 de Alava — Excma. Diputación de Alava, og af Comunidad
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 autónoma del Paı́s Vasco — Gobierno Vasco mod Kom-
 den 25. september 2001 anlagt sag mod Kommissionen for
 missionen for De Europæiske Fællesskaber
 De Europæiske Fællesskaber af CAS Succhi di Frutta S.p.a. ved
 avvocati Gian Michele Roberti og Francesco Sciaudone.
 (Sag T-227/01)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: (2001/C 331/48)
 — Det fastslås, at Kommissionen har pådraget sig ansvar
 (Processprog: spansk)
 uden for kontraktforhold for at have vedtaget beslutnin-
 gerne af 22. juli 1996 og 6. september 1996.
 — Det fastslås, at det tab, sagsøgeren har lidt som følge af
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 de nævnte beslutninger, udgør 2 682 049 410 ITL.
 den 25. september 2001 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Territorio Histórico de Alava
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes — Excma. Diputación de Alava, og af Comunidad autónoma
 at betale sagens omkostninger. del Paı́s Vasco, Alava (Spanien), ved advokat Ramón Falcón.


text:
4.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/21
 Rettens dom af 16. december 2011 — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials mod Rådet
 (Sag T-423/09) (1)
 (Dumping - import af visse magnesiasten med oprindelse i Kina - forordning om afslutning af en interimsundersøgelse - sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen - hensyntagen til merværdiafgiften i oprindelseslandet - anvendelse af en metode, som adskiller sig fra den, der blev anvendt ved den oprindelige undersøgelse - ændrede omstændigheder - artikel 2, stk. 10, litra b), og artikel 11, stk. 9, i forordning (EF) nr. 348/96 (nu artikel 2, stk. 10, litra b), og artikel 11, stk. 9, i forordning (EF) nr. 1225/2009))
 2012/C 32/41
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd (Dashiqiao, Kina) (ved J. advokaterne J.-F. Bellis og R. Luff)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (først ved J.-P. Hix, derefter ved J.-P. Hix og B. Driessen, som befuldmægtigede, først bistået af advokaterne G. Berrisch og G. Wolf, derefter af G. Berrisch)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved É. Gippini Fournier og H. van Vliet, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 826/2009 af 7. september 2009 om ændring af forordning (EF) nr. 1659/2005 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse former for magnesiasten med oprindelse i Folkerepublikken Kina (EUT L 240, s. 7), for så vidt som den herved fastsatte antidumpingtold hvad angår sagsøgeren overstiger, hvad det der ville gælde, såfremt den var fastsat på grundlag af den metode, der blev anvendt ved den oprindelige undersøgelse for at tage hensyn til, at den kinesiske merværdiafgift ikke blev tilbagebetalt ved udførslen
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd bærer sine egne omkostninger og betaler Rådets omkostninger.
 3)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 312 af 19.12.2009.


text:
3.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/26
 Sag anlagt den 9. juni 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene
 (Sag C-247/05)
 (2005/C 217/51)
 Processprog: nederlandsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 9. juni 2005 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Minas Konstantinidis og Michel van Beek, som befuldmægtigede.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 96/61/EF af 24. september 1996 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (1), idet det ikke har foretaget en korrekt gennemførelse af direktivets artikel 2, stk. 6 og 11, artikel 5, stk. 1, artikel 9, stk. 3-6, artikel 13, stk. 2, andet led, og artikel 14, andet led, samt bilag III og IV til direktivet.
 —
 Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Den nederlandske regering har anført, at den har truffet de nødvendige love og administrative foranstaltninger for at efterkomme direktivet inden for fristen, idet det endnu ikke færdigbehandlede lovforslag udelukkende har til formål at klarlægge og tydeliggøre dele af direktivet.
 Kommissionen har anført, at Domstolen ofte anvender standardbemærkninger, når den udtaler sig om den måde, som medlemsstaterne er forpligtet til at gennemføre direktiver i deres nationale retsorden på. I dom af 30. maj 1991, sag C-361/88 (Kommissionen mod Tyskland, Sml. I, s. 2567, præmis 15), anvendte Domstolen følgende formulering:
 »[...] gennemførelsen i national ret af et direktiv [forudsætter] ikke nødvendigvis, at direktivets bestemmelser gengives ordret på en bestemt måde i udtrykkelige specialbestemmelser, men at det alt efter direktivets indhold er tilstrækkeligt, at der foreligger et generelt, retligt grundlag, der sikrer, at direktivet efterleves fuldt ud og med fornøden klarhed og bestemthed, således at de af direktivet omfattede personer i det omfang, det ved direktivet tilsigtes at skabe rettigheder for den enkelte, sættes i stand til at få fuldt kendskab til deres rettigheder og i givet fald til at håndhæve disse rettigheder ved en national domstol.«
 I det foreliggende tilfælde finder Kommissionen, at der på flere punkter ikke er sket en »tilstrækkelig« gennemførelse af direktivet i den nederlandske retsorden.
 (1) EFT L 257, s. 26.


text:
29.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/8
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 6. maj 2015 — Europa-Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-674/13) (1)
 ((Traktatbrud - statsstøtte, der er uforenelig med det indre marked - markedet for pakketjenester - Kommissionens afgørelse - pligt til fuld tilbagebetaling af støtten og til ændring af ordningen for fremtiden - foranstaltninger - artikel 108, stk. 2, TEUF - forordning (EF) nr. 659/1999 - artikel 14, stk. 3))
 (2015/C 213/11)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved Maxian Rusche og R. Sauer, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og J. Möller, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 14, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af [EUF]-traktatens artikel [108 TEUF] samt artikel 1 og artikel 4-6 i Kommissionens afgørelse 2012/636/EU af 25. januar 2012 om Tysklands foranstaltning C 36/07 (ex NN 25/07) til fordel for Deutsche Post AG, der tilsigter at afgøre, om en virksomheds befordring af pakker til en anden virksomhed i dels perioden 2003-2012, dels fra 2012 udgjorde et særskilt marked for de pågældende produkter, idet den har undladt at foretage en selvstændig afgrænsning af det omhandlede marked som led i afgørelsens opfyldelse.
 2)
 Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 45 af 15.2.2014.