text:
26.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/8
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 29. marts 2012 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Sverige
 (Sag C-607/10) (1)
 (Traktatbrud - miljø - direktiv 2008/1/EF - integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening - betingelser for godkendelse af bestående anlæg - forpligtelse til at sikre driften af sådanne anlæg i overensstemmelse med direktivets krav)
 2012/C 151/14
 Processprog: svensk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A. Alcover San Pedro og K. Simonsson, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Sverige (ved A. Falk, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF af 15. januar 2008 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (EUT L 24, s. 8) — betingelser for godkendelse af bestående anlæg — forpligtelse til at sikre driften af sådanne anlæg i overensstemmelse med direktivets krav
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Sverige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF af 15. januar 2008 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (kodificeret udgave), idet det ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de kompetente myndigheder ved hjælp af godkendelser udstedt i overensstemmelse med direktivets artikel 6 og 8 eller på passende måde ved at revurdere og om nødvendigt ajourføre vilkårene har sørget for, at samtlige bestående anlæg drives i overensstemmelse med kravene i direktivets artikel 3, 7, 9, 10, 13, artikel 14, litra a) og b), og artikel 15, stk. 2.
 2)
 Kongeriget Sverige betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 89 af 19.3.2011.


text:
18.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 121/32
 Rettens kendelse af 16. februar 2017 — Walton mod Kommissionen
 (Sag T-594/16) (1)
 ((Annullationssøgsmål - personalesag - midlertidigt ansatte - udtrædelsespenge - ændring af beregningen - retskraft - søgsmål, der dels skal afvises, dels åbenbart savner ethvert retligt grundlag))
 (2017/C 121/47)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Robert Walton (Oxford, Det Forenede Kongerige) (ved advokat F. Moyse)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. C. Simon og F. Simonetti, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand i henhold til artikel 270 TEUF om annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse, meddelt ved Kommissionens skrivelse af 15. marts 2016, om afvisning af sagsøgerens ansøgning om at opnå en ændring af beregningen af udtrædelsespengene efter hans afskedigelse efter ansøgning.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Robert Walton betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 251 af 11.7.2016 (sag oprindeligt registreret ved EU-Personaleretten under sagsnr. F-24/16 og overført til Den Europæiske Unions Ret den 1.9.2016).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
5.4.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 83/19
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS 2) I sag T-303/00:
 — Den i skrivelse af 13. december 1999 indeholdte afgørelse
 den 30. januar 2003 fra Kommissionen vedrørende sagsøgerens pensionsrettig-
 heder annulleres.
 — Kommissionen frifindes i øvrigt.
 i de forenede sager T-303/00, T-304/00 og T-322/00,
 Manuel Francisco Caballero Montoya m.fl. mod Kommis- — Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 3) I sag T-304/00:
 (Tjenestemænd — overførsel til fællesskabspensionsordnin- — Den i skrivelse af 15. december 1999 indeholdte afgørelse
 gen af pensionsrettigheder erhvervet i henhold til en national fra Kommissionen vedrørende sagsøgerens pensionsrettig-
 ordning for social sikring — forsinket overførsel — renter heder annulleres.
 udbetalt efter overførslen — Kommissionens afslag på
 at revidere beregningen af de pågældende tjenestemænds — Kommissionen frifindes i øvrigt.
 pensionsrettigheder og på at udbetale dem en del af disse
 — Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 renter)
 4) I sag T-322/00:
 (2003/C 83/44) — De i skrivelser af 15. december 1999 indeholdte afgørelser
 fra Kommissionen vedrørende sagsøgernes pensionsrettig-
 heder annulleres.
 (Processprog: spansk og fransk)
 — Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1 ) EFT C 372 af 23.12.2000, C 355 af 9.12.2000 og C 355 af
 25.11.2000.
 I de forenede sager T-303/00, T-304/00 og T-322/00, Manuel
 Francisco Caballero Montoya, forhenværende tjenestemand
 ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, med
 bopæl i Bruxelles, María Jesús Saez Acevedo, tjenestemand ved
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i
 Bruxelles, ved avocat J.R. Iturriagagoitia Bassas, Cecilio Alonso DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 de Miguel, Bornem-Wintam (Belgien), Miguel Baena Durán,
 Torrelodones (Spanien), Lucrecio Blázquez Rubia, Juan Anto- den 30. januar 2003
 nio Campos Morales, Jaime Cavanillas Junquera, Carlos Fernán-
 dez Liébana, Ricardo García Ayala, Luis García Collados, Pilar i sag T-307/00, C mod Kommissionen for De Europæiske
 Gil Soria, Joaquín López Madruga, Martín Minguella Giné, Fællesskaber ( 1)
 Ramón Oviedo Bussells, Giovanni Ouzounoff Popoff, Raquel
 Sevilla García, Alfonso Solloa Inchaurtieta, José Trimiño Pérez,
 (Tjenestemænd — børnepension — tjenestemandsvedtæg-
 Bruxelles, Juan Cornet Prat, Overijse (Belgien), José Luis Gallego
 tens artikel 80, stk. 4 — forældrenes civilstand — ligebe-
 LaPeña, Manuel Puerta García, Kraainem (Belgien), Lorenzo
 Sánchez García, Alger (Algeriet), Kaethe Sommerau Roschin- handling)
 sky, Buenos Aires (Argentina), tjenestemænd eller forhenvæ-
 rende tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske (2003/C 83/45)
 Fællesskaber, ved avocats J.-N. Louis og V. Peere, og med valgt
 adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske (Processprog: fransk)
 Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Currall, J. Rivas Andrés og J.
 Gutiérrez Gisbert), angående påstande om annullation af de i
 skrivelse af 13. december 1999 vedrørende sagsøgeren i sag I sag T-307/00, C, tjenestemand ved Kommissionen for De
 T-303/00 og i skrivelser af 15. december 1999 vedrørende Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Bruxelles, ved avocats
 sagsøgerne i sag T-304/00 og T-322/00 indeholdte afgørelser J.-N. Louis og V. Peere, og med valgt adresse i Luxembourg,
 fra Kommissionen, hvorved denne afslog at revidere beregnin- mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld-
 gen af sagsøgernes pensionsrettigheder, har Retten (Tredje mægtigede: C. Berardis-Kayser og D. Martin), støttet af Rådet
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Jaeger, samt for Den Europæiske Union (befuldmægtigede: F. Anton og
 dommerne K. Lenaerts og J. Azizi; justitssekretær: assisterende A. Pilette), angående en påstand om annullation af Kommissio-
 justitssekretær B. Pastor, den 30. januar 2003 afsagt dom, hvis nens afgørelse af 25. november 1999 om afslag på tildeling af
 konklusion lyder således: børnepension til sagsøgerens barn, har Retten (Fjerde Udvidede
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Vilaras, og
 dommerne V. Tiili, J. Pirrung, P. Mengozzi og A.W.H. Meij;
 1) Sagerne T-303/00, T-304/00 og T-322/00 forenes med justitssekretær: ekspeditionssekretær J. Palacio González, den
 henblik på dommen. 30. januar 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:


text:
28.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 25/34
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Sibiu (Rumænien) den 10. november 2011 — Mariana Irimie mod Administrația Finanțelor Publice Sibiu og Administrația Fondului pentru Mediu
 (Sag C-565/11)
 (2012/C 25/66)
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Tribunalul Sibiu
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Mariana Irimie
 Sagsøgte: Administrația Finanțelor Publice Sibiu og Administrația Fondului pentru Mediu
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal principperne om effektivitet, ækvivalens og proportionalitet — som gælder for de retsmidler, som en privatperson, der har lidt et tab som følge af anvendelsen af en bestemmelse, der er i strid med fællesskabsretten, har adgang til med henblik på udbedring af tilsidesættelser af fællesskabsretten — og som følger af retspraksis fra Den Europæiske Unions Domstol i forening med artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union og artikel 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, fortolkes således, at de er til hinder for nationale retsforskrifter, der begrænser størrelsen af det beløb, som kan kræves tilbagebetalt af den privatperson, hvis rettigheder er blevet tilsidesat?


text:
16.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 56/16
 Rettens kendelse af 10. december 2014 — Productos Derivados del Acero mod Kommissionen
 (Sag T-388/10) (1)
 ((Annullationssøgsmål - repræsentation af parterne - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2015/C 056/21)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Productos Derivados del Acero, SA (Catarroja, Spanien) (først ved advokaterne M. Escuder Tella, F. Palau-Ramírez og J. Viciano Pastor, derefter ved advokaterne M. Escuder Tella og J. Viciano Pastor)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. Castillo de la Torre, F. Castilla Contreras og V. Bottka, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation og omgørelse af Kommissionens beslutning K (2010) 4387 endelig af 30. juni 2010 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen (sag COMP/38344 — Forspændingsstål) som ændret ved Kommissionens beslutning K (2010) 6676 endelig af 30. september 2010 og Kommissionens beslutning K (2011) 2269 endelig af 4. april 2011
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Productos Derivados del Acero, SA bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 301 af 6.11.2010


text:
C 299/24 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 26.9.98
 Ð Kommissionens beslutning af 13. juli 1994 om en Appel ivñrksat den 31. juli 1998 af CPL Imperial 2 SpA
 procedure i henhold til traktatens artikel 85 (IV/C/ og Unifrigo Gadus Srl til prùvelse af dom afsagt den 9. juni
 33.833 Ð Karton), som blev tilsendt sagsùgeren 1998 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans
 den 5. august 1994 og blev offentliggjort i EF- (Tredje Udvidede Afdeling) i de forenede sager T-10/97 og
 Tidende af 19. september 1994, annulleres, for så T-11/97, Unifrigo Gadus Srl og CPL Imperial 2 SpA mod
 vidt som den berùrer sagsùgeren. Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (Sag C-299/98 P)
 Subsidiñrt:
 (98/C 299/37)
 Bùden nedsñttes.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 Ð Sagsùgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. 31. juli 1998 ivñrksat appel af CPL Imperial 2 SpA,
 Pescara (Italien), og Unifrigo Gadus Srl, Napoli (Italien),
 ved advokat Giuseppe Celona, Milano, og med valgt
 Ð Mere subsidiñrt: adresse i Luxembourg hos advokat Georges Margue, 20,
 rue Philippe II, til prùvelse af dom afsagt den 9. juni 1998
 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans
 Den anfñgtede dom ophñves, og sagen hjemvises til
 (Tredje Udvidede Afdeling), i de forenede sager T-10/97 og
 Retten i Fùrste Instans til afgùrelse.
 T-11/97, Unifrigo Gadus Srl og CPL Imperial 2 SpA mod
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber.
 Anbringender og vñsentligste argumenter:
 Appellanterne har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Tilsidesñttelse af pligten i medfùr af EF-traktatens
 artikel 190 til at begrunde individuelle beslutninger: Ð Sagen admitteres.
 Retten fastslog, at der for så vidt angår de relevante
 kriterier for fastsñttelse og udmåling af bùdens stùr-
 relse foreligger en tilsidesñttelse af begrundelsesplig- Ð Den af Retten i Fùrste Instans (Tredje Udvidede Afde-
 ten, men drog ikke den uomgñngelige retlige konse- ling) den 9. juni 1998 afsagte dom i de forenede sager
 kvens vedrùrende annullation. Retten har dermed med T-10/97 og T-11/97 ophñves, og fùlgelig ophñves
 urette opstillet retsregler for fremtiden uden at bringe Kommissionens beslutning af 8. oktober 1996.
 dem i anvendelse i den sag, der forelå til afgùrelse. Da
 der er tale om objektiv retsanvendelse, kan Kommis-
 sionens subjektive viden på det tidspunkt, da dens Subsidiñrt:
 beslutning blev truffet, ikke tillñgges nogen betydning.
 Ð Det fastslås, at denne afgùrelse ikke har den virkning,
 at spùrgsmålet om, hvorvidt betingelserne for at gen-
 Ð Retlig mangelfuld skùnsudùvelse ved fortolkningen og
 nemfùre efteropkrñvning af tolden er opfyldt, anses
 anvendelsen af artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17:
 for afgjort, idet dette spùrgsmål herom skal afgùres
 Der savnes enhver retlig hjemmel for det ydede nedslag
 ved de nationale domstole.
 på to tredjedele af bùden for en »tilståelse« eller af en
 tredjedel for »ikke-bestridelse« af de vñsentlige klage-
 punkter, og de pågñldendes grundlñggende ret til for- Under alle omstñndigheder:
 svar er herved tilsidesat.
 Ð Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostnin-
 (Subsidiñrt) ger i begge instanser.
 Ð Retlig urigtig fortolkning og anvendelse af artikel 15, Anbringender og vñsentligste argumenter:
 stk. 2, i forordning nr. 17, idet der i den omsñtning,
 der er bestemmende for udmålingen af bùden, er
 medregnet udenforstående virksomheders omsñtning. CPL Imperial 2 SpA og Unifrigo Srl har anfñgtet Rettens
 dom af fùlgende grunde:
 Ð Urigtig anvendelse af artikel 15, stk. 2, i forordning
 nr. 17 med henblik på prisaftalens manglende virknin- Ð Tilsidesñttelse af retten til kontradiktion; Retten har
 ger på markedet. afvist, at Kommissionen er forpligtet til at fastslå, om
 samtlige de elementer, som er en forudsñtning for
 behandlingen af det foreliggende tilfñlde, specielt fordi
 Ð Magtfordrejning og forskelsbehandling ved vilkårlig de berùrte parter står helt uden for sagen, findes i
 afrunding opad af bùden som fastsat ved anvendelse af praksis.
 beregningsmetoden i artikel 15, stk. 2, i forordning
 nr. 17.
 Ð Tilsidesñttelse af artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning
 (EéF) nr. 1697/79 (1) og artikel 220, stk. 1, litra b), i
 Rådets forordning (EéF) nr. 2913/92 (2), idet der er
 ---pagebreak--- 26.9.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 299/25
 blevet opstillet et krav, der ikke forekommer i den Skal TRIPS-aftalens (1) artikel 50, stk. 6, fortolkes således,
 udtùmmende opregning i de nñvnte bestemmelser. at den har direkte virkning i den forstand, at de deri
 omhandlede retsfùlger også indtrñder, såfremt den natio-
 nale lov ikke indeholder nogen bestemmelse, der svarer til
 Ð Tilsidesñttelse af princippet »ad impossibilia nemo denne bestemmelse i aftalen?
 tenetur«, idet opfyldelsen af en bevisbyrde, der ikke
 kan lùftes, anses for afgùrende. (1) Aftale om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder
 (WTO) (EFT L 336 af 23.12.1994, s. 213).
 Ð Tilsidesñttelse af artikel 5, stk. 2, i forordning (EéF)
 nr. 1697/79 samt artikel 220 i forordning (EéF)
 nr. 2913/92, idet disse bestemmelser fortolkes således,
 at der ikke foreligger »en fejl« fra toldvñsenets side,
 når told- og afgiftsfritagelsen var i overensstemmelse Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 med den anmeldelse, eksportùren havde indgivet, og afsagt den 13. maj 1998 af Bundessozialgericht i sagen
 der således var tale om en »afledet« fejl. Manfred Sehrer mod Bundesknappschaft, tilvarslet: Landes-
 versicherungsanstalt für das Saarland
 (Sag C-302/98)
 Ð Tilsidesñttelse af princippet om respekt for den beretti-
 gede forventning. Hñvdelse af det usñdvanlige syns- (98/C 299/39)
 punkt om den »kommercielle risiko«, som enhver
 erhvervsdrivende lùber, med fuld viden om, at toldvñ-
 Ved kendelse afsagt den 13. maj 1998, indgået til Domsto-
 senets konstateringer kan ñndres.
 lens Justitskontor den 3. august 1998, har Bundessozialge-
 richt, 8. Afdeling, i sagen Manfred Sehrer mod Bundes-
 knappschaft, tilvarslet: Landesversicherungsanstalt für das
 Ð Tilsidesñttelse af traktatens artikel 30 og 36, idet det Saarland, forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol
 under anbringende af, at der bliver tale om en »told- en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgs-
 mñssig« risiko, gùres gñldende, at en skjult restriktion mål:
 for samhandelen i Fñlleskabet er en nùdvendighed.
 Er artikel 6 samt artikel 48-51 i traktaten om oprettelse af
 Det Europñiske Fñllesskab såvel som artikel 3 i Rådets
 Ð Tilsidesñttelse af princippet »ne bis in idem« samt af forordning (EéF) nr. 1408/71 (1) Ð om anvendelse af de
 artikel 5 i forordning (EéF) nr. 1697/79 og artikel 220 sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstñndige
 i forordning (EéF) nr. 2913/92 ved undladelsen af at erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter
 annullere beslutningen, i alt fald for så vidt som det inden for Fñllesskabet Ð til hinder for nationale bestem-
 derved tillades at efteropkrñve tolden i henhold til en melser, hvorefter en fransk tillñgspension, som ydes efter
 opgùrelse fra CPL Imperial 2 SpA, skùnt denne told bestemmelser i en kollektiv overenskomst, i fuldt omfang
 allerede var betalt. belastes med såvel bidrag til den franske sygesikring som
 med bidrag til den tyske sygesikring for pensionister?
 (1) EFT L 197 af 3.8.1979, s. 1.
 (2) EFT L 302 af 19.10.1992, s. 1. (1) EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2.
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved dom afsagt den 10. juli 1998 af Tribunal Superior de Justicia
 afsagt den 25. juni 1998 af Arrondissementsrechtsbank, de la Comunidad Valenciana, Afdelingen for Sociale Sager,
 Haag, i sagen Parfums Christian Dior SA mod Tuk Con- i sagen SIMAP (foreningen af offentligt ansatte lñger)
 sultancy BV mod Conselleria de Sanidad y Consumo de la Generalidad
 (Sag C-300/98) Valenciana (sundheds- og forbrugerstyrelsen for regionen
 Valencia)
 (98/C 299/38) (Sag C-303/98)
 (98/C 299/40)
 Ved dom afsagt den 25. juni 1998, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 29. juli 1998, har Arrondissements- Ved kendelse afsagt den 10. juli 1998, indgået til Domsto-
 rechtsbank, Haag, i sagen Parfums Christian Dior SA mod lens Justitskontor den 3. august 1998, har Tribunal Supe-
 Tuk Consultancy BV forelagt De Europñiske Fñllesska- rior de Justicia de la Comunidad Valenciana, Afdelingen
 bers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af for Sociale Sager, i sagen SIMAP (foreningen af offentligt
 fùlgende spùrgsmål: ansatte lñger) mod Conselleria de Sanidad y Consumo de


text:
2.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 13. juni 2006 — Roby Profumi Srl mod Comune di Parma
 (Sag C-257/06)
 (2006/C 212/24)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte suprema di cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Roby Profumi Srl
 Sagsøgt: Comune di Parma
 Præjudicielle spørgsmål
 Er artikel 10, stk. 8, i lov nr. 713/1986, som ændret ved artikel 9, stk. 4, i lovdekret nr. 126/1997, forenelig med EF-traktatens artikel 28 og artikel 7 i direktiv 76/768/EØF (1), som ændret ved direktiv 93/35/EØF (2).
 (1) EFT L 262, s. 169.
 (2) EFT L 151, s.32.


text:
20.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 317/33
 Sag anlagt den 14. september 2010 — Ungarn mod Kommissionen
 (Sag T-407/10)
 ()
 2010/C 317/61
 Processprog: ungarsk
 Parter
 Sagsøger: Republikken Ungarn (ved M. Fehér og, K. Szíjjártó, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 1, stk. 3 og 4, i samt bilag II til Kommissionens beslutning K(2010) 4593 af 8. juli 2010 vedrørende et stort projekt benævnt »Genopbygning af jernbanelinjen Budapest-Kelenföld — Székesfehérvár-Boba, sektion I, fase 1«, der indgår i det operationelle program »Transport« om strukturstøtte ydet gennem Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden, annulleres, i det omfang de nævnte bestemmelser fastsætter det maksimale beløb, hvorpå satsen for medfinansiering finder anvendelse, således, at de støtteberettigede udgifter ikke omfatter den betalte moms.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren anfægter delvist Kommissionens beslutning K(2010) 4593 af 8. juli 2010 vedrørende et stort projekt benævnt »Genopbygning af jernbanelinjen Budapest-Kelenföld — Székesfehérvár-Boba, sektion I, fase 1«, der indgår i det operationelle program »Transport« om EU-strukturstøtte ydet inden for konvergensmålets rammer gennem Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden. I den nævnte beslutning godkendte Kommissionen udbetalingen af støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden til det omhandlede store projekt. Kommissionen fandt endvidere, at et refusionsberettiget momsbeløb ikke kunne medregnes i det maksimale beløb, hvorpå satsen for den prioriterede medfinansiering fra det operationelle program skal anvendes i det omhandlede store projekts tilfælde.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet gjort gældende, at Kommissionen ved sin vedtagelse af den anfægtede beslutning tilsidesatte bestemmelser i EU-retten, herunder i særdeleshed artikel 56, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1083/2006 (1) og artikel 3 i forordning (EF) nr. 1084/2006 (2).
 Sagsøgeren har gjort gældende, at artikel 3, litra e), i forordning nr. 1084/2006 klart fastsætter, at refusionsberettiget moms ikke er berettiget til støtte fra Samhørighedsfonden. Efter sagsøgerens opfattelse kan det af denne bestemmelse klart udledes, at ikke-refusionsberettiget moms derimod er støtteberettiget. Som følge heraf og henset til, at støttemodtageren med hensyn til det store projekt, der er omhandlet i den anfægtede beslutning (Nemzeti Infrastruktúra Fejlesztö Zrt.), ikke i EU-retten eller i nationale regler om moms anses for en afgiftspligtig person, hvorfor denne ikke kan få den betalte moms refunderet, burde Kommissionen ikke i den anfægtede beslutning have udelukket momsudgifterne fra støtten.
 Sagsøgeren har endvidere kritiseret, at Kommissionen ved ikke at anse de udgifter for støtteberettigede, der i forordning nr. 1084/2006 ikke er opregnet som ikke-støtteberettigede, og som i den tilsvarende nationale lovgivning udtrykkeligt er omtalt som støtteberettigede, med den anfægtede beslutning har frataget medlemsstaterne den kompetence, der tilkommer dem i henhold til artikel 56, stk. 4, i forordning nr. 1083/2006.
 Sagsøgeren har ligeledes anført, at Kommissionens opfattelse, hvorefter en støttemodtager, der har betalt moms, kan få denne »refunderet« gennem den moms, der pålægges den afgift, som opkræves af forvalteren af den infrastruktur, der er opført af støttemodtageren, udgør en meget vid fortolkning af begrebet »refusionsberettiget moms« i artikel 3, litra e), i forordning nr. 1084/2006, der ikke er belæg for i ordlyden af denne bestemmelse, og som i øvrigt også tilsidesætter EU-reglerne om moms. Ifølge sagsøgeren er støttemodtageren, der opfører infrastrukturen, og de virksomheder, der forvalter infrastrukturen, når den er opført, uafhængige af hinanden, og de er kun indirekte knyttet til hinanden i medfør af den relevante lovgivning og følgelig ikke ved handelstransaktioner. Sagsøgeren har i den sammenhæng gjort gældende, at støttemodtager er forpligtet til faktisk og endeligt at bære udgifterne til den betalte moms.
 Endelig har sagsøgeren anført, at hverken forordning nr. 1083/2006 eller forordning nr. 1084/2006 kan fortolkes således, at Kommissionen ved vurderingen af de støtteberettigede udgifter, herunder den støtteberettigede moms, kan begrunde sin beslutning i den omstændighed, at medlemsstaten kunne have valgt en anden retlig løsning for gennemførelsen af projektet og forvaltningen af infrastrukturen. I den sammenhæng har sagsøgeren gjort gældende, at organiseringen af forvaltningen af de nationale infrastrukturer og af den public service, der vedrører dem, grundlæggende henhører under medlemsstaternes kompetence. Sagsøgeren har ligeledes anført, at Kommissionen, forudsat at kravene i EU-reglerne overholdes, skal anerkende medlemsstatens valg i forbindelse med fastlæggelsen af de støtteberettigede udgifter med hensyn til, om støttemodtageren er afgiftspligtig eller ej, og konsekvenserne af dette valg.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11.7.2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og ophævelse af forordning (EF) nr. 1260/1999 (EUT L 210, s. 25).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1084/2006 af 11.7.2006 om oprettelse af Samhørighedsfonden og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1164/94 (EUT L 210, s. 79).


text:
12.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 220/36
 Sag anlagt den 2. juli 2009 — Tecnoprocess mod Kommissionen og Europa-Kommissionens delegation i Marokko
 (Sag T-264/09)
 2009/C 220/76
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Tecnoprocess Srl (Rom, Italien) (ved avvocato A. Majoli)
 Sagsøgte: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og Europa-Kommissionens delegation i Marokko
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås i henhold til artikel 232 EF, at EU-delegationen i Rabat og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har undladt at handle.
 —
 Det fastslås i henhold til artikel 288 EF, at delegationen og Kommissionen har pådraget sig erstatningsansvar uden for kontrakt over for sagsøgeren, og de tilpligtes in solidum at betale sagsøgeren erstatning for den påførte skade med et beløb på 1 mio. EUR.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren i denne sag driver virksomhed inden for forskellige industrisektorer. Tecnoprocess har siden 2002 været aktiv på markedet for udbudsprocedurer, som administreres af EuropeAid på vegne af Kommissionen, og som vedrører tildeling af projekter for ekstern bistand til udviklingslande, som finansieres af EU-budgettet eller Den Europæiske Udviklingsfond. Med dette søgsmål ønsker sagsøgeren Domstolens vurdering af de sagsøgtes adfærd i forbindelse med implementeringen af følgende kontrakter:
 —
 Kontrakt EuropeAid 1144205/D/S/MA (marché 14/2003/meda/b7 — 4100/ib/96/0587) — RISTORAZIONE;
 —
 Kontrakt EuropeAid 114194/D/S/MA (marché 15/2003/meda/b7 — 4100/ib/96/0587) — FREDDO;
 —
 Kontrakt EuropeAid 114194/D/S/MA (marché 16/2003/meda/b7 — 4100/ib/96/0587) — FREDDO; og
 —
 Kontrakt EuropeAid/12088/D/S/MA — Centre Assistance Technique des Industriels des Equipements pour véhicules (Cetiev) parti 3 og 6.
 De første tre kontrakter, som blev indgået som en del af MEDA 1-programmet, vedrørte tilrådighedsstillelse af udstyr og tilbehør til restaurations- og kantinetjenesterne ved Office de la Formation professionelle et de la Promotion du Travail (OFPPT) i Rabat.
 I forbindelse med udførelsen af disse kontrakter nægtede OFPPT at kontrasignere modtagelsesbeviser for varerne, selv om det anvendte de omhandlede varer, som blev behørigt leveret af sagsøgeren.
 Lignede vanskeligheder opstod i forbindelse med den fjerde kontrakt, som blev indgået som en del af Meda 2-programmet, og som vedrørte levering af højteknologisk specialudstyr, som skulle anvendes til udførelse af tests på filtre til motorkøretøjer.
 Ifølge sagsøgeren bevirker de sagsøgtes undladelse af at handle, som består i, at de ikke er nået frem til en løsning, som tilgodeser sagsøgerens interesser i en situation, som involverer alvorlige mangler med hensyn til udførelsen af de omhandlede kontrakter, at Fællesskabet pådrager sig erstatningsansvar uden for kontrakt.
 Sagsøgeren har herved også anført, at der er sket en tilsidesættelse af finansforordningens artikel 56, princippet om beskyttelse af en berettiget forventning, proportionalitsprincippet og retten til fortrolighed.


text:
9 . 11 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 336/7
 DOMSTOLENS DOM tershof at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende gyldig
 ( Sjette Afdeling ) heden af Kommissionens forordning ( EØF ) nr . 2163/92 af
 30 . juli 1992 om opkrævning af et tillægsbeløb som fastsat
 af 4 . juli 1996 ved forordning ( EØF) nr. 3429/80, ( EØF ) nr. 796/81 og
 i sag C-295/94, Hüpeden & Co. KG mod Hauptzollamt ( EØF ) nr . 1755/81 om fastsættelse af beskyttelsesforanstalt
 Hamburg-Jonas ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra ninger vedrørende indførsel af konserves fremstillet af
 Finanzgericht Hamburg) ( 1 ) dyrkede svampe (EFT L 217, s . 16 ), har Domstolen ( Sjette
 (Konserves af dyrkede champignon — foranstaltninger til Afdeling), sammensat af afdelingsformanden , C. N. Kakou
 forvaltning af markedet) ris ( refererende dommer ), og dommerne G. F. Mancini og
 J. L. Murray; generaladvokat : F. G. Jacobs; justitssekretær :
 ( 96/C 336/ 13 ) ekspeditionssekretær H. A. Rühl , den 4 . juli 1996 afsagt
 dom , hvis konklusion lyder således :
 (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive Artikel 1 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2 1 63/92 af
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) 30. juli 1992 om opkrævning af et tillægsbeløb som fastsat
 ved forordning (EØF) nr. 3429/80, (EØF) nr. 796/81 og
 (EØF) nr. 1755/81 om fastsættelse af beskyttelsesforan
 I sag C-295/94 , angående en anmodning, som Finanzgericht staltninger vedrørende indførsel af konserves fremstillet af
 Hamburg i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har dyrkede svampe er ugyldig for så vidt angår størrelsen af det
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende fastsatte tillægsbeløb.
 sag Hüpeden & Co . KG mod Hauptzollamt Hamburg-
 Jonas at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende gyldig
 heden af Rådets forordning ( EØF ) nr . 1796/ 81 af 30 . juni (>) EFT nr . C 370 af 24 . 12 . 1994 .
 1981 om foranstaltninger i forbindelse med indførsel af
 champignonkonserves ( EFT L 183 , s . 1 ), har Domstolen
 ( Sjette Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden , C. N.
 Kakouris ( refererende dommer ), og dommerne G. F. Man
 cini og J. L. Murray; generaladvokat : F. G. Jacobs;
 justitssekretær: ekspeditionssekretær H. A. Rühl , den 4 . juli
 1996 afsagt dom , hvis konklusion lyder således :
 Artikel 2, stk . 1 , i Rådets forordning (EØF) nr. 1796/81 af DOMSTOLENS DOM
 30. juni 1981 om foranstaltninger i forbindelse med
 af 11 . juli 1996
 indførsel af champignonkonserves er ugyldig for så vidt
 angår størrelsen af det fastsatte tillægsbeløb . i de forenede sager C-427/93 , C-429/93 og C-436/93 ,
 Bristol-Myers Squibb m.fl . mod Paranova A/S ( anmodning
 (') EFT nr . C 370 af 24 . 12 . 1994 .
 om præjudiciel afgørelse fra Sø- og Handelsretten i Køben
 havn og Højesteret ) (')
 (Direktiv 89/104/EØF om indbyrdes tilnærmelse af med
 lemsstaternes lovgivning om varemærker — EF-traktatens
 artikel 36 — ompakning af mærkevarer)
 ( 96/C 336/ 15 )
 DOMSTOLENS DOM
 ( Sjette Afdeling )
 (Processprog: dansk)
 af 4 . juli 1996
 i sag C-296/94 , Bernhard Pietsch mod Hauptzollamt
 Hamburg-Waltershof ( anmodning om præjudiciel afgørelse I de forenede sager C-427/93 , C-429/93 og C-463/93 ,
 fra Finanzgericht Hamburg ) (') angående anmodninger, som Sø- og Handelsretten i Køben
 havn ( sag C-427/93 og C-429/93 ) og Højesteret ( sag
 (Champignonkonserves — beskyttelsesforanstaltninger)
 C-436/93 ) i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet
 ( 96/C 336/ 14 ) til Domstolen for i de for nævnte retter verserende sager ,
 Bristol-Myers Squibb mod Paranova A/S ( sag C-427/93 ),
 (Processprog: tysk) C. H. Boehringer Sohn , Boehringer Ingelheim KG, Boehrin
 ger Ingelheim A/S mod Paranova A/S ( sag C-429/93 ) og
 Bayer Aktiengesellschaft, Bayer Danmark A/S mod Para
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive nova A/S ( sag C-436/93 ), at opnå en præjudiciel afgørelse
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) vedrørende fortolkningen af artikel 7 i Rådets første direktiv
 89/ 104/EØF af 21 . december 1988 om indbyrdes tilnær
 I sag C-296/94 , angående en anmodning, som Finanzgericht melse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker ( EFT
 Hamburg i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har 1989 , L 40 , s . 1 ) og af EF-traktatens artikel 36 , har
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende Domstolen , sammensat af præsidenten , G. C. Rodríguez
 sag Bernhard Pietsch mod Hauptzollamt Hamburg-Wal Iglesias, afdelingsformændene C. N. Kakouris , J.-P. Puisso


text:
22.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/20
 Sag anlagt den 22. februar 2006 — RKW mod Kommissionen
 (Sag T-55/06)
 (2006/C 96/37)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: RKW AG Rheinische Kunststoffwerke (Worms, Tyskland) (ved Rechtsanwalt H.-J. Hellmann)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning K(2005) 4634 endelig udg. af 30. november 2005 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/F/38.354 — Industrisække), som meddeltes sagsøgeren den 14. december 2005, annulleres for så vidt den vedrører sagsøgeren.
 Subsidiært nedsættes den sagsøgeren pålagte bøde.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning K(2005) 4634 endelig udg. af 30. november 2005 i sagen COMP/F/38.354 — Industrisække. Ved den anfægtede beslutning pålagdes sagsøgeren en bøde for overtrædelse af artikel 81 EF, idet sagsøgeren, ifølge Kommissionen, havde deltaget i en ordning med aftaler og samordnet praksis i sektoren for industrisække i Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrig, Luxembourg og Nederlandene.
 Sagsøgeren gør til støtte for sit søgsmål gældende, at den anfægtede beslutning udgør en tilsidesættelse af forvaltningens legalitetsprincip. Kommissionens praksis med hensyn til bøder er ikke i overensstemmelse med artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17/62 (1), henholdsvis artikel 23 i forordning (EF) nr. 1/2003 (2), der udgør den relevante hjemmel. I denne forbindelse gør sagsøgeren også gældende, at forbuddet mod forskelsbehandling og proportionalitetsprincippet er blevet tilsidesat.
 Endvidere gør sagsøgeren gældende, at artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17/62 samt retningslinjerne for beregningen af bøder er blevet anvendt urigtigt. Navnlig blev fremlæggelsen og bedømmelsen af beviser ikke foretaget korrekt i forhold til sagsøgeren. Endvidere er sagsøgeren blevet straffet uforholdsmæssigt hårdt, når henses til den hidtidige administrative praksis. For så vidt angår størrelsen af det i forhold til overtrædelsens grovhed fastsatte grundbeløb gør sagsøgeren gældende, at denne for så vidt angår flere forhold blev udsat for forskelsbehandling, når der sammenlignes med andre parter, der også var adressater for beslutningen. Endvidere gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen begik retlige fejl for så vidt angår bedømmelsen af overtrædelsens varighed, og at den ikke tog formildende omstændigheder i betragtning. Endelig gør sagsøgeren gældende, at artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17/62 også er blevet tilsidesat, idet bøden blev urigtigt fastsat, når henses til anvendelsen af meddelelsen om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager.
 (1) EØF Rådet: Forordning nr. 17: Første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 (EFT 1959-1962, s. 81).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).


text:
10.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/5
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 11. september 2007 — Herbert Schwarz, Marga Gootjes-Schwarz mod Finanzamt Bergisch Gladbach (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Köln — Tyskland)
 (Sag C-76/05) (1)
 (EF-traktatens artikel 8A (efter ændring nu artikel 18 EF) - unionsborgerskab - EF-traktatens artikel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF) - fri udveksling af tjenesteydelser - indkomstskattelovgivning - skolepenge - udelukkende ret til fradrag for skolepenge til private indenlandske institutioner)
 (2007/C 269/10)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Köln
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Herbert Schwarz, Marga Gootjes-Schwarz
 Sagsøgt: Finanzamt Bergisch Gladbach
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Finanzgericht Köln — forenelighed med artikel 18 EF, 39 EF, 43 EF og 49 EF af nationale bestemmelser om indkomstbeskatning, hvorefter nedslag i indkomstskatten for betaling af skolepenge for børns skolegang er betinget af, at børnene går i skole i bestemte indenlandske institutioner — børn, der går i skole i institutioner i andre medlemsstater
 Konklusion
 1)
 Når skattepligtige i en medlemsstat sender deres børn på en skole beliggende i en anden medlemsstat, der i det væsentlige finansieres med private midler, skal artikel 49 EF fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, der giver skattepligtige mulighed for at angive betaling af skolepenge til bestemte privatskoler, etableret på det nationale område, som en særlig udgift, der giver ret til nedslag i indkomstskatten, men generelt udelukker denne mulighed med hensyn til skolepenge, der betales til en privatskole etableret i en anden medlemsstat.
 2)
 Når skattepligtige i en medlemsstat sender deres børn på en skole etableret i en anden medlemsstat, hvis ydelser ikke er omfattet af artikel 49 EF, er artikel 18 EF til hinder for en medlemsstats lovgivning, der giver skattepligtige mulighed for at angive betaling af skolepenge til bestemte privatskoler, etableret på det nationale område, som en særlig udgift, der giver ret til nedslag i indkomstskatten, men generelt udelukker denne mulighed med hensyn til skolepenge, der betales til en privatskole etableret i en anden medlemsstat.
 (1) EUT C 93 af 16.4.2005.


text:
2.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 73/25
 Rettens dom af 21. januar 2015 — easyJet Airline mod Kommissionen
 (Sag T-355/13) (1)
 (Konkurrence - misbrug af dominerende stilling - markedet for lufthavnstjenester - afgørelse om afvisning af en klage - artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003 - en national konkurrencemyndigheds behandling af en sag - afvisning af en klage af prioritetshensyn - beslutning fra en national konkurrencemyndighed, der drager konklusioner i henhold til konkurrenceretten af en undersøgelse, der foretages på baggrund af den nationale lovgivning, som finder anvendelse på den pågældende sektor - begrundelsespligt)
 (2015/C 073/32)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: easyJet Airline Co. Ltd (Luton, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne M. Werner et R. Marian)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Biolan og F. Ronkes Agerbeek, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Luchthaven Schiphol NV (Schiphol, Nederlandene) (ved advokaterne J. de Pree, G. Hakopian og S. Molin)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelseC(2013) 2727 final af 3. maj 2013 om afvisning af sagsøgerens klage over Luchthaven Schiphols angivelige konkurrencebegrænsende adfærd på markedet for lufthavnstjenester (sag COMP/39.869 — easyJet mod Schiphol)
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 easyJet Airline Co. Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 260 af 7.9.2013.


text:
31.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/41
 Sag anlagt den 17. maj 2010 — Association Belge des Consommateurs Test-Achats mod Kommissionen
 (Sag T-224/10)
 ()
 2010/C 209/63
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Association Belge des Consommateurs Test-Achats ASBL/Belgische Verbruikersunie Test Aankoop VZW (Bruxelles, Belgien) (ved lawyers F. Filpo og A. Fratini)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 9059 og K(2009) 8954, begge af 12. november 2009, i sag COMP/M.5549 — EDF/SEGEBEL.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med sit søgsmål har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation i henhold til artikel 263 TEUF af de anfægtede beslutninger, i det omfang Kommissionen besluttede ikke at henvise fusionen mellem Electricité de France S.A. og Segebel til de belgiske konkurrencemyndigheder i henhold til artikel 9 i forordning (EF) nr. 139/2004 (1) (»EF-fusionsforordningen«), og erklærede fusionen for forenelig med fællesmarkedet efter en række tilsagn i henhold til fusionsforordningens artikel 6, stk. 1, litra b), uden at indlede en procedure i henhold til fusionsforordningens artikel 6, stk. 1, litra c).
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren anført følgende anbringender:
 Sagsøgeren har med det første anbringende gjort gældende, at de anfægtede beslutninger ikke er tilstrækkeligt begrundet, tilsidesætter fusionsforordningens artikel 6, stk. 2, og er behæftet med åbenbare fejlskøn, i det omfang Kommissionen ikke tager passende hensyn til konkurrenceforholdet mellem den fusionerede enhed og den etablerede operatør GDF Suez.
 Sagsøgeren gør med det andet anbringende gældende, at Kommissionen har tilsidesat sagsøgerens processuelle rettigheder til at deltage i proceduren.
 Sagsøgeren har med det tredje anbringende gjort gældende, at der for Kommissionen ikke forelå de vigtige og afgørende elementer for at konkludere, at fusionen ikke ville rejse alvorlig tvivl med hensyn til, om den er forenelig med fællesmarkedet, uden at indlede en procedure i henhold til fusionsforordningens artikel 6, stk. 1, litra c). Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at disse mangler tillige påvirker beslutningen om ikke at henvise sagen til de belgiske konkurrencemyndigheder, da Kommissionen ikke var i besiddelse af tilstrækkelige oplysninger til at fastslå, om de belgiske konkurrencemyndigheder var den myndighed, der bedst var i stand til at håndtere den anmeldte fusion.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 af 20.1.2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser, EUT L 24, s. 1.


text:
23.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/2
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 31. januar 2013 — Belgische Petroleum Unie VZW m.fl. mod Belgische Statt (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Grondwettelijk Hof — Belgien)
 (Sag C-26/11) (1)
 (Direktiv 98/70/EF - kvaliteten af benzin og dieselolie - artikel 3-5 - miljøspecifikationer for brændstoffer - direktiv 98/34/EF - informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester - artikel 1 og 8 - begrebet »teknisk forskrift« - pligt til meddelelse af udkast til tekniske forskrifter - national lovgivning, der pålægger olieselskaber, der markedsfører benzin og/eller dieselolie, i samme kalenderår også at markedsføre en vis mængde biobrændstof)
 2013/C 86/03
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Grondwettelijk Hof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Belgische Petroleum Unie VZW, Continental Tanking Company NV, Belgische Olie Maatschappij NV, Octa NV, Van Der Sluijs Group Belgium NV, Belgomazout Liège NV, Martens Energie NV, Transcor Oil Services NV, Mabanaft BV, Belgomine NV, Van Raak Distributie NV, Bouts NV, Gabriels & Co NV, Joassin René NV, Orion Trading Group NV, Petrus NV og Argosoil Belgium NV
 Sagsøgte: Belgische Statt
 Procesdeltagere: Belgian Bioethanol Association VZW og Belgian Biodiesel Board VZW
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Grondwettelijk Hof — fortolkning af artikel 4, stk. 3, TEU, artikel 26, stk. 2, TEUF, artikel 28 TEUF, 34 TEUF, 35 TEUF og 36 TEUF, artikel 3, 4 og 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/70/EF af 13. oktober 1998 om kvaliteten af benzin og dieselolie og om ændring af Rådets direktiv 93/12/EØF (EFT L 350, s. 58) og artikel 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (EFT L 204, s. 37) — national lovgivning, hvorefter olieselskaber, der bringer brændstof i fri omsætning, er forpligtet til i samme kalenderår også at bringe en vis mængde bioethanol, i ren form eller i form af bio-ETBE, og fedtsyremethylestere (FAME) i fri omsætning
 Konklusion
 1)
 Artikel 3-5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/70/EF af 13. oktober 1998 om kvaliteten af benzin og dieselolie og om ændring af Rådets direktiv 93/12/EØF, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/30/EF af 23. april 2009, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som i overensstemmelse med det mål om fremme af anvendelsen af biobrændstoffer på transportområdet, som medlemsstaterne i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/30/EF af 8. maj om fremme af anvendelsen af biobrændstoffer og andre fornyelige brændstoffer til transport, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/28/EF af 23. april 2009 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder og om ændring og senere ophævelse af direktiv 2001/77/EF og 2003/30/EF og direktiv 2009/30 skal forfølge, pålægger de olieselskaber, der markedsfører benzin og/eller dieselolie, i samme kalenderår også at markedsføre en vis mængde biobrændstof, når denne mængde beregnes som en procentdel af den samlede mængde af de pågældende produkter, som de markedsfører årligt, og når denne procentdel er i overensstemmelse med de maksimale grænseværdier, som er fastsat ved direktiv 98/70, som ændret ved direktiv 2009/30.
 2)
 Artikel 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/48/EF af 20. juli 1998, sammenholdt med nævnte direktivs artikel 10, stk. 1, sidste led, skal fortolkes således, at den ikke indebærer en pligt til at give meddelelse om et forslag til en national lovgivning, der forpligter olieselskaber, som markedsfører benzin og/eller dieselolie, til i samme kalenderår også at markedsføre en vis procentdel biobrændstoffer, når dette forslag efter i henhold til nævnte artikel 8, stk. 1, første afsnit, at være blevet meddelt er blevet ændret med henblik på at tage hensyn til Kommissionens bemærkninger til dette forslag, og når det således ændrede forslag dernæst er blevet meddelt Kommissionen.
 (1) EUT C 113 af 9.4.2011.


text:
22.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/16
 Sag anlagt den 6. december 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-501/04)
 (2005/C 19/31)
 Processprog: spansk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 6. december 2004 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent Enrico Traversa og Ramón Vidal Puig, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser ifølge
 —
 artikel 12, stk. 6, i Rådets direktiv 92/49/EØF (1) af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF
 —
 artikel 14, stk. 5, i direktiv 2002/83/EF (2) af 5. november 2002 om livsforsikring, da det har givet forsikringstagere mulighed for at opsige en aftale i tilfælde af forsikringsbestandens overdragelse, når overdrageren og/eller erhververen er et forsikringsselskab, som ikke er hjemmehørende i Spanien i henhold til bestemmelserne om etableringsret eller om fri udveksling af tjenesteydelser, men ikke når overdragelsen finder sted mellem spanske selskaber.
 —
 Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 artikel 12, stk. 6, i direktiv 92/49 og artikel 14, stk. 5, i direktiv 2002/83 giver medlemsstaterne ret til at fastsætte, at der skal være mulighed for at opsige aftalen, men disse bestemmelser tilsidesættes af en medlemsstat, hvis den ved fastsættelsen af denne mulighed direkte eller indirekte forskelsbehandler forsikringsselskaber, der er hjemmehørende i den pågældende medlemsstat, og forsikringsselskaber fra andre medlemsstater, som opererer i henhold til bestemmelserne om etableringsret eller om fri udveksling af tjenesteydelser i den pågældende medlemsstat.
 De spanske retsforskrifter er diskriminerende, fordi de behandler spanske forsikringsselskaber anderledes og mere gunstigt end forsikringsselskaber fra andre medlemsstater hvad angår muligheden for at opsige aftalen, uden at denne forskelsbehandling beror på objektive forskelle mellem de pågældende situationer.
 Forskelsbehandlingen er ikke begrundet i hensyn til beskyttelse af forbrugerne.
 (1) EFT L 228 af 11.8.1992, s. 1.
 (2) EFT L 345 af 19.12.2002, s. 1.


text:
16.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 14/31
 Rettens dom af 24. november 2016 — CG mod EUIPO — Perry Ellis International Group (P PRO PLAYER)
 (Sag T-349/15) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket P PRO PLAYER - de ældre EU- og nationale figurmærker P og P PROTECTIVE - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2017/C 014/37)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: CG Verwaltungsgesellschaft mbH (Gevelsberg, Tyskland) (ved advokat T. Körber)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved D. Stoyanova-Valchanova og M. Fischer, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Perry Ellis International Group Holdings Ltd (Nassau, Bahamas) (ved advokaterne O. Günzel og V. Ahmann
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 28. april 2015 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2439/2014-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Perry Ellis International Group Holdings og CG Verwaltunggsgesellschaft
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 CG Verwaltungsgesellschaft mbH bærer sine egne omkostninger og betaler de af EUIPO og Perry Ellis International Group Holdings Ltd afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 294 af 7.9.2015.


text:
5.1.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 3/45
 — strider mod artikel 2, 3 og 4 i tjenestemandsvedtægtens Sag anlagt den 22. oktober 2001 af Innova Privat-Akade-
 bilag VII, konklusion nr. 178/87 af 3. december 1987 mie GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fæl-
 fra Kollegiet af Fællesskabets administrationschefer, og lesskaber
 artikel 3, stk. 3 og 4, i Rådets forordning nr. 260/68 af
 29. februar 1968 om fastlæggelse af betingelserne for
 og fremgangsmåden ved opkrævning af skat til De (Sag T-273/01)
 Europæiske Fællesskaber, som disse bestemmelser fortol-
 kes i retspraksis, da sagsøgeren faktisk forsørger sine børn (2002/C 3/78)
 og har krav på, at der ved beregningen af skatten og
 udlandstillægget tages hensyn til disse familietillæg, som
 udbetales til hans ægtefælle i forældrenes navn og for (Processprog: tysk)
 disses regning.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 22. oktober 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Innova Privat-Akademie GmbH,
 Berlin, ved Rechtsanwalt Thomas Kreutzfeld.
 Sag anlagt den 15. oktober 2001 af Philip Morris Interna-
 tional Inc. mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 skaber
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren
 104 790,00 EUR med tillæg af rente på 5 procentpoints
 (Sag T-272/01) over basisrenten i henhold til § 1 i Forbundsrepublikken
 Tysklands Diskontsatz-Überleitungs-Gesetz af 9. juni
 (2002/C 3/77) 1998 med virkning fra datoen for fremsættelsen af kravet
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (Processprog: engelsk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 15. oktober 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Philip Morris International Inc. ved Sagsøgeren ansøgte via en tysk bank om støtte fra EF-
 Jacques Derenne og Eric Morgan de Rivery, Liederkerke Siméon Kommissionen til finansiering af et projekt inden for rammerne
 Wessing Houthoff, Bruxelles (Belgien). af EU’s støtteprogram ECIP. Genstanden for sagsøgerens
 projekt var en gennemførlighedsundersøgelse vedrørende et
 blandet selskab inden for erhvervsuddannelse i Indien.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Den anfægtede retsakt, der medførte anlæggelse af sag I marts 1999 meddelte banken sagsøgeren, at den indleverede
 mod sagsøgeren den 6. august 2001 ved New York ansøgning var blevet imødekommet med et tilskud på
 District Court, og som er offentliggjort i pressemeddelelse 115 328,00 EUR. Disse oplysninger havde banken telefonisk
 IP/01/1193 af 6. august 2001, annulleres. og uformelt modtaget fra Kommissionen. I tiden herefter
 modtog sagsøgeren imidlertid ingen yderligere oplysninger fra
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens sagsom- Kommissionen.
 kostninger.
 ECIP-projektet blev stoppet i 2000 på grund af de uregelmæs-
 sigheder inden for Kommissionen, der kom for dagen i 1999.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Uanset de nævnte tilsagn modtog sagsøgeren ingen betalinger
 fra ECIP-projektet.
 Sagsøgeren i denne sag er den samme som i sag T-377/00 (1).
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de Sagsøgeren, der i tillid til, at projektet ville blive støttet, havde
 den pågældende sag anførte. indgået en kontrakt med et virksomhedskonsulentfirma om
 gennemførlighedsundersøgelsen, kræver erstatning for de tab,
 som selskabet påstår at have lidt. Selskabet gør endvidere
 (1) Philip Morris International mod Kommissionen (EFT C 79 af gældende, at undladelsen af at betale støtten er retsstridig og
 10.3.2001, s. 23). er årsag til dets tab.


text:
22.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 134/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Bíróság (Ungarn) den 3. marts 2010 — Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt. »fa« mod Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
 (Sag C-115/10)
 2010/C 134/34
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Fővárosi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt. »fa«
 Sagsøgt: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan betingelserne for EF-støtte inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik (EUGFL) være forskellige fra betingelserne for supplerende national støtte, dvs. kan der for supplerende national støtte fastsættes andre og strengere regler end dem, der regulerer støtte finansieret af EUGFL?
 2)
 Kan anvendelsesområdet hvad angår støttemodtagerne fastsat i artikel 1, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 3508/92 (1) og artikel 10, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 1259/1999 (2) fortolkes således, at der ud fra et subjektivt synspunkt kun foreligger to betingelser for støtte: støtteberettigede er a) en gruppe landbrugsproducenter (en enkelt landbrugsproducent), b) hvis bedrift befinder sig på Fællesskabets geografiske område?
 3)
 Kan ovennævnte forordninger fortolkes således, at en landbrugsproducent, hvis bedrift befinder sig på Fællesskabets geografiske område, men som ønsker at opgive sin virksomhed i fremtiden (efter anvendelsen af støtten), ikke er støtteberettiget?
 4)
 Hvorledes skal den retlige ordning som er indført i national lovgivning fortolkes ifølge de to ovennævnte forordninger?
 5)
 Omfatter den retlige ordning, som er indført i national ret en retlig ordning, der er forbundet med landbrugsproducentens (eller gruppen af landbrugsproducenters) eventuelle opgivelse af virksomheden? Ungarsk ret fastsætter forskellige retlige ordninger for årsagerne til opgivelse (betalingsstandsning, konkurs og likvidation).
 6)
 Kan betingelserne for at ansøge om en generel (EF-)arealbetaling reguleres særskilt og helt uafhængigt af betingelserne for at anmode om en supplerende national støtte? Hvilken forbindelse er der (kan der være) mellem begge støttetypers principper, opbygning og formål?
 7)
 Kan en gruppe (eller en individuel producent), som i øvrigt opfylder betingelserne for generel EF-arealbetaling, udelukkes fra den supplerende nationale støtte?
 8)
 Omfatter anvendelsesområdet for forordning nr. 1259/1999 i henhold til dens artikel 1 ligeledes supplerende national støtte under hensyn til, at den del, der kun delvis finansieres af EUGFL, finansieres ved hjælp af den supplerende nationale støtte?
 9)
 Er en landbrugsproducent, hvis bedrift, der fungerer lovligt og effektivt, befinder sig på Fællesskabets geografiske område, berettiget til at modtage supplerende national støtte?
 10)
 Såfremt national ret indeholder særlige bestemmelser for fremgangsmåden ved afvikling af handelsselskaber, har disse bestemmelser da betydning i forhold til EF-støtten (og den nationale støtte, som er forbundet hermed)?
 11)
 Skal EF-lovgivningen og den nationale lovgivning om den fælles landbrugspolitiks funktion fortolkes således, at de skal skabe en samlet retsorden, som kan fortolkes ensartet, og som fungerer på grundlag af identiske principper og betingelser?
 12)
 Kan det anvendelsesområde, som er fastlagt ved artikel 1, stk. 4, i forordning nr. 3508/92 og artikel 10, litra a), i forordning nr. 1259/1999, fortolkes således, at såvel landbrugsproducentens hensigt til at opgive sin virksomhed i fremtiden som den retlige ordning, der er resultatet heraf, er fuldstændig uden relevans?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 3508/92 af 27.11.1992 om et integreret system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger (EFT L 355, s. 1).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1259/1999 af 17.5.1999 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte (EFT L 160, s. 113).


text:
21.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 277/31
 Rettens dom af 29. juni 2017 — Cipriani mod EUIPO — Hotel Cipriani (CIPRIANI)
 (Sag T-343/14) (1)
 ((EU-varemærker - ugyldighedssag - EU-ordmærket CIPRIANI - ingen ond tro - artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - ingen tilsidesættelse af en ret til en kendt persons navn - artikel 53, stk. 2, litra a), i forordning nr. 207/2009))
 (2017/C 277/45)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Arrigo Cipriani (Venedig, Italien) (ved advokaterne A. Vanzetti, G. Sironi og S. Bergia)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Hotel Cipriani Srl (Venedig) (først ved solicitor C. Hoole, derefter ved barristers T. Alkin og B. Brandreth samt solicitors W. Sander, P. Cantrill, M. Pearce, A. Hall og A. Ward og endelig ved barrister B. Brandreth samt solicitors A. Poulter og P. Brownlow)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 14. marts 2014 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 224/2012-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem Arrigo Cipriani og Hotel Cipriani Srl.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Arrigo Cipriani bærer sine egne omkostninger og betaler de af EUIPO og af Hotel Cipriani Srl. afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 261 af 11.8.2014.


text:
6.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 101/2
 Domstolens kendelse (Første Afdeling) af 22. oktober 2012 — Erika Šujetová mod Rapid life životná poisťovňa as (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajský súd v Prešove — Slovakiet)
 (Sag C-252/11) (1)
 (Præjudiciel forelæggelse - ufornødent at træffe afgørelse)
 2013/C 101/02
 Processprog: slovakisk
 Den forelæggende ret
 Krajský súd v Prešove
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Erika Šujetová
 Sagsøgt: Rapid life životná poisťovňa as
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Krajský súd v Prešove (Slovakiet) — fortolkning af artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT L 95, s. 29) — national bestemmelse, hvorefter det alene er den ret, inden for hvis retskreds voldgiftssagen har fundet sted, som er kompetent til at træffe afgørelse i en sag, hvorunder der er nedlagt påstand om ophævelse af en voldgiftskendelse — national bestemmelse, hvorefter denne ret efter en eventuel ophævelse af en voldgiftskendelse, skal fortsætte med at behandle sagen uden på ny at undersøge, om den har stedlig kompetence — urimelig voldgiftsaftale eller voldgiftsklausul
 Konklusion
 Det er ufornødent at træffe afgørelse om den anmodning om præjudiciel afgørelse, som Krajský súd v Prešove (Slovakiet) har fremsat ved afgørelse af 7. april 2011 i sag C-252/11.
 (1) EUT C 269 af 10.9.2011.


text:
17.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 175/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 23. februar 2016 — Lg Costruzioni Srl mod Area — Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa — Distretto di Carbonia, Area — Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa
 (Sag C-110/16)
 (2016/C 175/10)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Appellant: Lg Costruzioni Srl
 Indsævnte: Area — Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa — Distretto di Carbonia,
 Area — Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa
 Præjudicielt spørgsmål
 Er en bestemmelse såsom den tidligere undersøgte artikel 53, stk. 3, i lovdekret nr. 163 af 16. april 2006, hvorefter en virksomhed kan deltage i en udbudsprocedure ved at benytte sig af en »udpeget« fagmand, der ifølge national retspraksis ikke kvalificeres som tilbudsgiver og således ikke må benytte sig af andre enheders kapacitet, forenelig med artikel 48 i direktiv 2004/18 af 31. marts 2004 (1)?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114).


text:
9 . 12 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 333/ 11
 Afdeling, i straffesagerne mod Giuseppe Piccolo ( sag C Skal EØF-traktatens artikel 177, stk . 2, fortolkes
 331 /95 ), Mario Corbo m.fl . ( sag C-332/95 ) og Viola således, at den er til hinder for, at Finanzgericht i et
 Miranda ( sag C-342/95 ) forelagt De Europæiske Fællesska tilfælde som det foreliggende giver tilladelse til kære i
 bers Domstol anmodninger om præjudiciel afgørelse af de henhold til FGO's § 128 , stk . 3 , sidste komma, jf. § 1 15 ,
 samme spørgsmål som dem, der blev forelagt i sag C stk . 2, nr . 1 ?
 187/95 (').
 ( ] ) EFT nr. L 148 af 28 . 6 . 1968 ,s . 13 .
 EFT nr . C 208 af 12 . 8 . 1995 , s . 14 . ( 2 ) EFT nr . L 41 , af 18 . 2 . 1992 , s . 9 .
 ( 3 ) EFT nr . L 302 af 19 . 10 . 1992, s . 1 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 21 . september 1995 af Finanzgericht Hamburg i afsagt den 12 . september 1995 af Bundesfinanzhof i sagen
 sagen firmaet Kriiger GmbH & Co. KG mod Hauptzollamt Wiener S. I. GmbH mod Hauptzollamt Emmerich
 Hamburg-Jonas
 ( Sag C-338/95 )
 ( Sag C-334/95 )
 ( 95/C 333/22 )
 ( 95/C 333/21 )
 Ved kendelse afsagt den 12 . september 1995 , indgået til
 Ved kendelse afsagt den 21 . september 1995 , indgået til Domstolens Justitskontor den 26 . oktober 1995 , har
 Domstolens Justitskontor den 23 . oktober 1995 , har den Bundesfinanzhof, VII. Afdeling, i sagen Wiener S. I. GmbH
 fælles afdeling ved Finanzgericht Hamburg fur die Lander mod Hauptzollamt Emmerich forelagt De Europæiske
 Freie und Hansestadt Hamburg, Niedersachsen und Schles Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 wig-Holstein, Fjerde Afdeling, i sagen firmaet Kriiger relse af følgende spørgsmål :
 GmbH & Co . KG mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod » Skal begrebet » anden natbeklædning « ( Nachthemden ) i
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : den forstand, udtrykket er anvendt i position 60.04 i den
 1 . Er forordning ( EØF ) nr. 804/68 (') jf. forordningens fælles toldtarif 1985 , navnlig i underposition
 bilag som ændret ved forordning ( EØF ) nr. 374/92 ( 2 ), i 60.04 B IV b 2 bb, fortolkes således, at det udelukkende
 strid med EØF-traktatens artikel 40, stk . 3 , andet afsnit, omfatter » andre « underbeklædningsgenstande, som i kraft
 og dermed ugyldig i det omfang, den ikke foreskriver af deres beskaffenhed entydigt er bestemt til kun at bæres
 nogen eksportrestitution for mælk og mejeriprodukter, som natbeklædning, eller omfatter det også produkter, der
 som er indeholdt i næringsmidler i position 2101 10 i på grund af deres udformning ikke kun, men dog hovedsa
 den kombinerede nomenklatur, som fremstilles på geligt er bestemt til at bæres i sengen ?«
 grundlag af ekstrakter, essenser og koncentrater af
 kaffe ?
 2 . Er den omstændighed, at diskriminationsforbuddet er
 tilsidesat, til hinder for at kræve tilbagebetaling af Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 eksportrestitutioner for mælk og mejeriprodukter, som afsagt den 25 . oktober 1 995 af Hof van Beroep, Antwerpen,
 er indeholdt i næringsmidler i position 2101 10 i den i sagen Peter Schepens mod Belgische Staat
 kombinerede nomenklatur, som fremstilles på grundlag
 af kaffeekstrakter ? ( Sag C-340/95 )
 ( 95/C 333/23 )
 3 . Finder artikel 244 i forordning ( EØF ) nr. 2913/92 ( 3 )
 om indførelse af en EF-toldkodeks anvendelse på Ved dom afsagt den 25 . oktober 1995 , indgået til Domsto
 udsættelse af at gennemføre afgørelser, hvormed der lens Justitskontor den 30 . oktober 1995 , har Hof van
 rejses krav om tilbagebetaling af tidligere udbetalte Beroep, Antwerpen, i sagen Peter Schepens mod Belgische
 eksportrestitutioner ? Staat forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 4 . Såfremt spørgsmål 3 besvares bekræftende, skal spørgs mål :
 målet om udsættelsen af en afgørelses gennemførelse
 vurderes på grundlag af artikel 244 i forordningen om 1 . Har artikel 18 , stk. 4, og artikel 27 i Rådets sjette
 EF's toldkodeks eller efter hvilke andre betingelser i de direktiv af 17. maj 1977 om harmonisering af medlems
 tilfælde, hvor der er tvivl om gyldigheden af de staternes lovgivning om omsætningsafgifter ( momsdi
 EF-retsforskrifter, som afgørelsen er truffet på grundlag rektiv 77/388/EØF ( ] )) direkte virkning i medlemssta
 af? ternes interne retsorden, i dette tilfælde i den interne
 belgiske retsorden ?
 5 . Såfremt spørgsmål 3 besvares benægtende : Efter hvilke
 betingelser skal det vurderes, om gennemførelsen af en 2 . Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, opstiller
 afgørelse skal udsættes, når der er tvivl om gyldigheden direktivets artikel 18 , stk . 4, da et forbud mod, at en
 af de EF-forskrifter, som afgørelsen er truffet på medlemsstat — for så vidt angår en bestemt periode eller
 grundlag af? bestemte perioder, hvori overskydende moms er opstået
 ---pagebreak--- Nr . C 333/ 12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9 . 12 . 95
 — hverken tilbagebetaler det overskydende afgiftsbeløb ladelse for statsborgere i en medlemsstat udsteder to
 til den afgiftspligtige eller overfører det til en efterføl på hinanden følgende bekræftelser på, at de er
 gende afgiftsperiode, men foretager en indeholdelse af registreret, og kræver betaling for bekræftelserne,
 beløbet ved anvendelse af en indeholdelse, som i belgisk og
 ret betragtes som en tvangssikring i fordringer på
 tredjemand i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i — idet Kongeriget til arbejdstagere og sæsonarbejdere,
 artikel 1445 i Gerechtelijk Wetboek ( den belgiske hvis beskæftigelse har en påregnet varighed af indtil
 retsplejelov ), for så vidt som der i denne forbindelse ikke tre måneder, udsteder er bevis vedrørende deres
 opstår et endeligt retsgrundlag og for et beløb svarende ophold og kræver betaling herfor.
 til efterfølgende afgiftskrav med hensyn til samme eller
 tidligere afgiftsperioder, i tilfælde hvor de efterfølgende 2 . Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostnin
 krav bestrides af den afgiftspligtige ? ger .
 3 . Finder direktivets artikel 18 , stk . 4, anvendelse, såfremt
 indeholdelsen, som hævdet af den belgiske stat, må Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 antages at være en foranstaltning vedrørende afgiftsop
 krævningen ? — ( For så vidt angår situationen for arbejdssøgende )
 — Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, finder På fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin, jf. her
 direktivets artikel 27 da anvendelse , såfremt inde ved Domstolens dom af 26 . februar 1991 i sag C
 holdelsen må anses for at indgå som et led i 292/89 , har EF-statsborgere ret til at tage ophold på de
 » bestemmelser « ( modalités ), som fastsættes ? øvrige medlemsstaters område for at søge beskæftigelse .
 En medlemsstat kan begrænse retten til at tage ophold
 — Såfremt spørgsmålet besvares benægtende, finder tidsmæssigt ved fastsættelse af en » rimelig frist «, men
 direktivets artikel 27 da anvendelse, såfremt det må
 retten ophører ikke automatisk ved fristens udløb, når
 antages, at indeholdelsen er en foranstaltning ved den arbejdssøgende fortsat søger beskæftigelse og har
 rørende afgiftsopkrævningen ? reelle chancer for at opnå ansættelse . Efter de belgiske
 4 . Såfremt direktivets artikel 18 , stk . 4 , finder anvendelse bestemmelser ( 2 ) skal en sådan arbejdstager imidlertid
 på indeholdelsen, må dette belgiske retsinstitut da forlade landet efter tre måneders forløb, og da der ikke er
 antages at være i strid med proportionalitetsprincippet, mulighed for, at vedkommende kan føre bevis for, at han
 således som det er fastlagt af Domstolen . fortsat søger beskæftigelse og har reelle chancer for at
 opnå ansættelse, er bestemmelserne i strid med EF
 (>) EFT nr. L 145 af 13 . 6 . 1977, s . 1 . traktatens artikel 48 .
 — ( For så vidt angår ordningen med bekræftelse af
 registrering )
 Sag anlagt den 30. oktober 1995 af Kommissionen for De Mens det fremgår af artikel 4 i direktiv 68/360/EØF, at
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien medlemsstaten skal udstede en opholdstilladelse, udste
 des der for en arbejdstager, der opholder sig i Belgien, i
 ( Sag C-344/95 )
 de første seks måneder to bekræftelser af registrering.
 ( 95/C 333/24 ) Udstedelsen af en midlertidig opholdstilladelse udgør en
 yderligere vanskelighed i forhold til de vanskeligheder,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den en vandrende arbejdstager har, når han tager ophold i en
 30 . oktober 1995 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af anden medlemsstat. De belgiske bestemmelser indebæ
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Pieter rer således en reel hindring for arbejdstageres frie
 van Nuffel , som befuldmægtiget, og med valgt adresse i bevægelighed, og de er derfor principielt i strid med
 Luxembourg hos Goméz de la Cruz, Wagner-Centret, EF-traktatens artikel 48 .
 Kirchberg.
 Kommissionen gør ikke gældende, at opholdstilladelsen
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande : skal udstedes straks samme dag, som anmodningen og
 den nødvendige dokumentation indleveres, men for at
 1 . Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat de
 artikel 4 kan få den tilsigtede virkning, må anmodningen
 forpligtelser, der påhviler det i henhold til EF-traktatens hurtigst muligt behandles, og en ventetid på tre ( eller
 artikel 48 og Rådets direktiv 68/360/EØF af 15 . oktober endda seks ) måneder for en normalt forekommende
 1968 om afskaffelse af restriktioner om rejse og ophold
 administrativ formalitet er for længe .
 inden for Fællesskabet for medlemsstaternes arbejdsta
 gere og deres familiemedlemmer ( ! ), I henhold til artikel 9 , stk . 1 , i direktiv 68/360/EØF sker
 — idet det pålægger statsborgere fra de øvrige med udstedelse og forlængelse af opholdstilladelser gratis
 lemsstater, som søger beskæftigelse i Belgien, at eller mod betaling af et beløb, der ikke må overstige det
 forlade dets område efter tre måneders forløb gebyr, der betales af indenlandske statsborgere for
 udstedelse af identitetskort. Da de belgiske kommuner
 — idet Kongeriget til arbejdstagere, der har et arbejde imidlertid kan kræve beløb for udstedelse af en bekræf
 af mindre end et års varighed, i de første seks telse af registrering, behandles belgiere og statsborgere
 måneder af deres ophold i stedet for en opholdstil fra andre medlemsstater næppe ens .


text:
C 135/10 DA Den Europæiske Unions Tidende 7.6.2003
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: følge af udviklingen af de forskellige forhold. Med udløbet
 af overgangsperioden i akten vedrørende Spaniens tiltræ-
 delse og den deraf følgende fulde inddragelse af Spanien i
 — Rådets forordning (EF) nr. 2341/2002 ( 1) af 20. december den fælles fiskeripolitik er det blevet nødvendigt, at denne
 2002 om fastsættelse for 2003 af fiskerimuligheder og fordelingsnøgle ændres for så vidt angår fangsterne i EF-
 dertil knyttede betingelser for visse fiskebestande og farvandene i Nordsøen, og at der tildeles spanske fartøjer
 grupper af fiskebestande gældende for EF-farvande og en procentdel af de kvoter, der blev fordelt før Spaniens
 for EF-fartøjer i andre farvande, som er omfattet af tiltrædelse, under hensyntagen til kriterierne i fordelings-
 fangstbegrænsninger, annulleres, for så vidt som den ikke nøglen for 1983, dvs. de historiske fiskeriaktiviteter,
 tildeler Spanien fiskekvoter i forhold til de fiskerimulighe- eftersom den spanske fiskerflåde foretog et omfattende
 der, der blev fordelt før tiltrædelsen i farvande i Nordsøen. fiskeri i de nævnte farvande, som blev afbrudt ved det
 midlertidige adgangsforbud i tiltrædelsesakten, tabet af
 fiskerimuligheder i tredjelandsfarvande og den særlige
 — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger. virksomhed i de områder, der er særlig afhængige af
 fiskeriet og den hertil knyttede virksomhed.
 For så vidt angår dette sidstnævnte kriterium for fastsæt-
 telse af fordelingsnøglen, skal det tages i betragtning, at
 ifølge betragtning 16, 17 og 18 til forordning nr. 2371/
 2002 ( 2) skal begrebet relativ stabilitet forstås således, at
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter der blandt andre faktorer heri indgår »visse kystsamfunds
 afhængighed af fiskeriet« og »de særlige behov i områder,
 hvor lokalbefolkningen er særlig afhængig af fiskeriet
 — Tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbe- og den hertil knyttede virksomhed, således som Rådet
 handling: Efter at overgangsperioden udløb den 31. de- besluttede i sin resolution af 3. november 1996«, og dette
 cember 2002, er spanske fiskere i samme situation som betyder, at på det tidspunkt, hvor kvotefordelingen
 fiskere fra de øvrige medlemsstater og bør nyde samme foretages, skal der i overensstemmelse med princippet
 adgang til farvandene og fiskebestandene. Selv om Spani- om relativ stabilitet alene tages hensyn til de områder,
 en før 2003 ikke kunne påberåbe sig de fiskeriaktiviteter, hvor lokalbefolkningen på dette tidspunkt i væsentlig
 som de spanske fiskere udøvede i Nordsøen i referencepe- grad er afhængig af fiskeriet og den hertil knyttede
 rioden fra 1973-1978, fordi den i tiltrædelsesakten virksomhed, og ikke til de områder, som tidligere udviste
 fastsatte undtagelsesordning har været gældende, må der disse træk, men hvor den nævnte afhængighed er forsvun-
 imidlertid tages hensyn hertil nu med henblik på at ændre det i dag som følge af den socio-økonomiske udvikling i
 fordelingsnøglen, idet systemet kun på denne måde vil medlemsstaterne.
 undgå at være i strid med princippet om forbud mod
 forskelsbehandling. Herved vil fiskerne fra hver enkelt
 medlemsstat blive pålagt begrænsninger, der er proportio- (1 ) EFT L 356 af 31.12.2002, s. 12.
 nale i forhold til deres fangster, inden fællesskabsbestem- (2 ) Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20.12.2002 om bevarelse
 melserne om bevarelse af fiskebestandene trådte i kraft. og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles
 fiskeripolitik (EFT L 358 af 31.12.2002, s. 59).
 — Tilsidesættelse af akten vedrørende Spaniens tiltrædelse:
 Efter udløbet af overgangsperioden indgår Spanien fuldt
 ud i den fælles fiskeripolitik, hvilket indebærer en ny
 fordelingsnøgle for fiskebestandene i Nordsøen under
 anvendelse af de kriterier, der fandt anvendelse i 1983:
 historiske fangster, tab af fangstmuligheder i tredjelandes
 fiskerizoner og begrebet områder, der er afhængige af
 fiskeri. Eftersom Spanien ved den anfægtede forordning
 ikke er blevet tildelt en del af de kvoter i EF-farvandene i
 Nordsøen, som blev fordelt før Spaniens tiltrædelse, Sag anlagt den 19. marts 2003 af Kommissionen for De
 forlænges overgangsperioden ud over det i tiltrædelsesak- Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 ten fastsatte, hvilket er i strid med dens bestemmelser.
 (Sag C-121/03)
 — Tilsidesættelse af princippet om relativ stabilitet: Princip-
 pet om relativ stabilitet er noget andet end den fordelings-
 nøgle, som Rådet fastsatte i 1983 med henblik på (2003/C 135/15)
 gennemførelsen af dette princip. Princippet om relativ
 stabilitet har generel rækkevidde og finder anvendelse på
 fordelingen på nationale kvoter af alle de fangstmulighe-
 der, der er omfattet af en TAC, og som Fællesskabet råder
 over, mens den ligevægt ved fordeling, der blev opnået Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. marts
 ved hjælp af fordelingsnøglen fra 1983, kan ændres som 2003 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen
 ---pagebreak--- 7.6.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 135/11
 for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Valero Jordana, delsesområdet for direktiv 75/442/EØF, men håndtering
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i af affald fra svinebedrifter (navnlig dyrekroppe og ajle)
 Luxembourg. er omfattet af direktivet, da der ikke findes særlige
 fællesskabsbestemmelser, som omfatter alle former for
 håndtering af sådant affald.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine Den forurening af grundvandet i Baix Ter-området, som
 forpligtelser efter nedennævnte direktiver, beror på, at der udledes en stigende mængde ajle fra
 svinebedrifterne i dette område, er et resultat, som er
 uforeneligt med artikel 4 i direktiv 75/442/EØF og
 a) da det ikke har vedtaget de nødvendige foranstalt- dermed klart er i strid med denne bestemmelse. De
 ninger til at sikre opfyldelsen af sine forpligtelser i spanske myndigheder har selv erkendt i deres skriftlige
 henhold til artikel 4, 9 og 13 i direktiv 75/442/ indlæg, at der finder en sådan forurening sted, og dette
 EØF (1), som ændret ved direktiv 91/156/EØF (2), da fremgår endvidere af de analyser, som Kommissionen har
 det ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger tilsendt de spanske myndigheder.
 til at sikre, at affaldet fra svinebedrifterne i Baix Ter-
 området, som er beliggende i provinsen Gerona,
 bortskaffes eller genanvendes uden fare for mennes-
 kers sundhed eller for miljøet, og da det hverken har En væsentlig del af svinebedrifterne i Baix Ter-området
 forsynet størstedelen af de nævnte anlæg med den havde endnu ikke opnået den nødvendige godkendelse
 nødvendige godkendelse efter direktivet eller udført efter artikel 9 i direktiv 75/442/EØF på tidspunktet for
 den regelmæssige kontrol med anlæggene, som er udløbet af den frist, som var fastsat i den begrundede
 nødvendig udtalelse, for Kongeriget Spanien til at efterkomme
 direktivet, hvilket var den 26. september 2001.
 b) da der ikke inden opførelsen eller ombygningen af
 de nævnte svinebedrifter er foretaget en vurdering af
 deres indvirkning på miljøet, hvorved sagsøgte har
 De spanske myndigheder har ikke været i stand til at
 tilsidesat kravet i artikel 2 og artikel 4, stk. 2, i
 direktiv 85/337/EØF ( 3) i dettes oprindelige eller ved foretage en sådan hensigtsmæssig, regelmæssig kontrol af
 alle eller en væsentlig del af de eksisterende anlæg (ifølge
 direktiv 97/11/EF (4) ændrede affattelse
 de oplysninger om svinebedrifter, som er fremsendt ved
 skrivelse af 3.12.2001, findes der over 220 bedrifter),
 c) da der ikke med hensyn til de i sagen omhandlede som er foreskrevet i artikel 13 i direktiv 75/442/EØF.
 svinebedrifter er foretaget de nødvendige undersø- Spanien har, hvad angår de i sagen omhandlede svinebe-
 gelser af grundvandet i det område, som er ramt af drifter, tilsidesat sine forpligtelser efter artikel 2 og
 forureningen, hvorved det har tilsidesat kravet i artikel 4, stk. 2, i direktiv 85/337/EØF i dennes oprindeli-
 artikel 3, litra b), artikel 5, stk. 1, og artikel 7 i ge eller ved direktiv 97/11/EF ændrede affattelse. De
 direktiv 80/68/EØF ( 5) spanske myndigheder har i deres svar på den begrundede
 udtalelse i det væsentlige selv erkendt, at der ikke inden
 opførelsen eller ombygningen af de i sagen omhandlede
 d) da en række offentlige vandforsyningsanlæg i Baix svinebedrifter er foretaget en vurdering af disses indvirk-
 Ter-området har overskredet den tilladte maksimale ning på miljøet.
 koncentration for parametret nitrat, som er fastsat i
 punkt 20, afsnit C, i bilag I til direktiv 80/778/
 EØF (6), hvorved sagsøgte har tilsidesat kravet i
 nævnte direktivs artikel 7, stk. 6. De spanske myndigheders argument om, at direktiv
 80/68/EØF ikke er tilsidesat, »da alle svinebedrifter er
 undergivet kontrol fra myndighederne, der bl.a. har
 — Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. til formål at sikre, at anlæggene foretager en korrekt
 affaldshåndtering uden skade for grundvandet«, godtgør
 ikke, at der er foretaget de nødvendige vandundersøgelser.
 Endvidere havde myndighederne endnu ikke ved fristen
 ifølge den begrundede udtalelse for Spanien til at efter-
 komme direktivet gennemført nogen kontrolprocedure
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter for størstedelen af svinebedrifterne i Baix Ter-området.
 — De i punkt a)-c) nævnte traktatbrud vedrører opførelsen,
 udvidelsen og ledelsen af et større antal svinebedrifter i
 Baix Ter-området, som er beliggende i provinsen Gerona.
 Det er ikke korrekt, som det hævdes af de spanske — Det fremgår af klagerens angivelser og af de spanske
 myndigheder, at landbrugsaffald er udelukket fra anven- myndigheders besvarelser og oplysninger til Kommissio-
 ---pagebreak--- C 135/12 DA Den Europæiske Unions Tidende 7.6.2003
 nen, at der i visse kommuner i Baix Ter-området flere Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 gange er sket en overskridelse af det højest tilladte se afsagt den 25. februar 2003 af Tribunale Ordinario di
 nitratindhold, som er fastsat i direktiv 80/778/EØF, i Torino — Sezione del Giudice per le Indagini Preliminari
 nogen tilfælde med meget høje koncentrationer. — i straffesagen mod Alessandro Nizza og Giacomo Pizzi
 ( 1) Rådets direktiv af 15.7.1975 om affald (EFT L 194 af 25.7.1975,
 s. 39). (Sag C-133/03)
 ( 2) Rådets direktiv af 18.3.1991 om ændring af direktiv 75/442/EØF
 (EFT L 78 af 26.3.1991, s. 32).
 ( 3) Rådets direktiv af 27.6.1985 om vurdering af visse offentlige og
 private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 175 af 5.7.1985, (2003/C 135/17)
 s. 40).
 ( 4) Rådets forordning af 3.3.1997 om ændring af direktiv 85/337/
 EØF (EFT L 73 af 14.3.1997, s. 5).
 ( 5) Rådets direktiv af 17.12.1979 om beskyttelse af grundvandet
 mod forurening forårsaget af visse farlige stoffer (EFT L 20 af
 26.1.1980, s. 43).
 ( 6) Rådets direktiv af 15.7.1980 om kvaliteten af drikkevand (EFT Ved kendelse afsagt den 25. februar 2003, indgået til Domsto-
 L 229 af 30.8.1980, s. 11). lens Justitskontor den 25. marts 2003, har Tribunale Ordinario
 di Torino — Sezione del Giudice per le Indagini Preliminari —
 i straffesagen mod Alessandro Nizza og Giacomo Pizzi. forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1. Skal artikel 6 i direktiv 68/151/EØF ( 1) fortolkes således,
 at den forpligter medlemsstaterne til at fastsætte passende
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- sanktioner ikke blot for manglende offentliggørelse af et
 se afsagt den 28. januar 2003 af Consiglio di Stato (Fjerde handelsselskabs balance og resultatopgørelse, men også
 Afdeling) som domsmyndighed i sagen Sundhedsministe- for en urigtig offentliggørelse af sådanne dokumenter, af
 riet mod Codacons og Federconsumatori, tilvarslet: Lega andre meddelelser vedrørende selskaber til selskabsdelta-
 delle Cooperative gere eller offentligheden eller af enhver anden oplysning
 om selskabets økonomiske, formuemæssige eller finan-
 sielle stilling, som det selv eller den koncern, som det
 (Sag C-132/03) tilhører, er forpligtet til at fremlægge?
 (2003/C 135/16) 2. Med henvisning til medlemsstaternes pligt til at fastsætte
 »passende sanktioner« for de overtrædelser, der omhandles
 i første og fjerde direktiv (68/151 og 78/660 ( 2), spørges:
 Skal de nævnte direktiver, navnlig når artikel 2, stk. 1,
 Ved kendelse afsagt den 28. januar 2003, indgået til Domsto- litra f), og artikel 6 i første direktiv (68/151) samt
 lens Justitskontor den 25. marts 2003, har Consiglio di Stato artikel 2, stk. 2, 3 og 4, i fjerde direktiv (78/660,
 (Fjerde Afdeling) som domsmyndighed i sagen Sundhedsminis- som suppleret ved direktiv 83/349 ( 3) og 90/605 (4),
 teriet mod Codacons og Federconsumatori, tilvarslet: Lega delle sammenholdes med artikel 44, stk. 3, litra g), i traktaten
 Cooperative, forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, fortolkes
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: således, at disse bestemmelser er til hinder for en lov i en
 medlemsstat, der ikke hjemler straf for overtrædelser af
 pligterne vedrørende offentlighed og pålidelig oplysning
 Finder bestemmelsen i artikel 2, stk. 2, litra b), i forordning om selskaber og i øvrigt indeholder et sanktionssystem,
 (EF) nr. 1139/98 (1), som ændret ved artikel 1 i forordning (EF) som ikke hviler på kriterier om egnethed, følelighed og
 nr. 49/2000 (2), også anvendelse på levnedsmidler til spædbørn reel afskrækkelse i relation til de sanktioner, der skal
 og småbørn op til tre år? Navnlig ønskes det oplyst, om en støtte kravet om beskyttelse?
 utilsigtet kontaminering af materiale fremstillet på baggrund
 af genmodificerede organismer i en mængde, der ikke oversti-
 ger 1 %, skal være angivet på mærkningen af sådanne 3. Skal de nævnte direktiver og navnlig bestemmelserne i
 produkter. artikel 44, stk. 3, litra g), i traktaten samt artikel 2, stk. 1,
 litra f), og artikel 6 i det såkaldte første direktiv (68/151/
 EF) samt artikel 2, stk. 2-3-4, i det såkaldte fjerde direktiv
 ( 1) EFT L 159 af 3.6.1998, s. 4. (78/660/EF, som suppleret ved direktiv 83/349 og 90/
 ( 2) EFT L 6 af 11.1.2000, s. 13. 605) fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder
 for en lov i en medlemsstat, som vedrørende overtrædelse
 af disse pligter til offentlighed og pålidelig oplysning, der
 påhviler selskaberne med henblik på beskyttelsen af


text:
11.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/13
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 14. april 2005
 i sag C-171/04, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2001/80/EF - manglende gennemførelse)
 (2005/C 143/16)
 Processprog: nederlandsk
 I sag C-171/04, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 5. april 2004, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: M. van Beek og G. Valero Jordana) mod Kongeriget Nederlandene (befuldmægtigede: H. Sevenster og J. van Bakel), har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne N. Colneric og E. Juháscz (refererende dommer); generaladvokat: M. Poiares Maduro; justitssekretær: R. Grass, den 14. april 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/80/EF af 23. oktober 2001 om begrænsning af visse luftforurenende emissioner fra store fyringsanlæg, idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 2.
 Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 106 af 30.4.2004.


text:
25.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/18
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 20. april 2005
 i sag T-86/04, Asa Sundholm mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Tjenestemandssag - karriereudviklingsrapport - bedømmelsesår 2001-2002)
 (2005/C 155/35)
 Processprog: fransk
 I sag T-86/04, Asa Sundholm, tjenestemand ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles (Belgien), ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.N. Louis og E. Marchal, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: C. Berardis Kayser og H. Kraemer, og med valgt adresse i Luxembourg), angående en påstand om annullation af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for bedømmelsesåret 2001-2002, har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Pirrung, og dommerne N.J. Forwood og S. Papasavvas; justitssekretær: fuldmægtig I. Natsinas, den 20. april 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Afgørelsen af 10. april 2003 om udarbejdelse af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. juli 2001 til den 31. december 2002 annulleres.
 2)
 Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 94 af 17.4.2004.


text:
15.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/19
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 2. juli 2009 — Euro-Information mod KHIM (Gengivelsen af en hånd, der holder et kort med tre trekanter)
 (Sag T-414/07) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om et EF-figurmærke, som gengiver en hånd, der holder et kort med tre trekanter - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009])
 2009/C 193/28
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Européenne de traitement de l’information (Euro-Information) (Strasbourg, Frankrig) (ved avocats P. Greffe, M. Chaminade og L. Paudrat)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved O. Montalto og R. Bianchi, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 6. september 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 290/2007-1), vedrørende afslag på en ansøgning om registrering som EF-varemærke af et tegn, som gengiver en hånd, der holder et kort med tre trekanter
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Européenne de traitement de l’information (Euro-Information) betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 22 af 26.1.2008.


text:
10.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/17
 Sag anlagt den 20. november 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-503/08)
 (2009/C 6/29)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Dejmek og E. Adsera Ribera, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 19 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/56/EF af 26. oktober 2005 om grænseoverskridende fusioner af selskaber med begrænset ansvar (1), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 —
 Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2005/56/EF udløb den 15. december 2007.
 (1) EUT L 310, s. 1.


text:
24.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 421/57
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 18. september 2014 — Lebedef mod Kommissionen
 (Sag F-118/13) (1)
 ((Personalesag - processuelle stridsspørgsmål - åbenbart afvisningsgrundlag))
 2014/C 421/82
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxembourg) (ved advokat F. Frabetti)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Berardis-Kayser og G. Berscheid, som befuldmætigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. juli 2001 til den 31. december 2002 og om annullation af de point for fortjeneste, der er tildelt i forfremmelsesåret 2003.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Giorgio Lebedef bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 52 af 22.2.2014, s. 53.