text:
22 . 6 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 180/5
 1 ) Den Italienske Republik har undladt at opfylde sine 20. juni 1990 om indbyrdes tilnærmelse af medlemssta
 forpligtelser i henhold til artikel 8 i Kommissionens ternes lovgivning om aktive, implantable medicinske
 direktiv 93/67/EØF af 20. juli 1993 om fastsættelse af anordninger, idet det ikke har vedtaget de love og
 principperne for vurderingen af risikoen for mennesker administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 og miljøet ved stoffer, der anmeldes i overensstemmelse efterkomme direktivet.
 med Rådets direktiv 67/S48/EØF, idet den ikke inden
 for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og
 administrative bestemmelser for at efterkomme direktiv 2 . Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 93 /67/EØF.
 (') EFT nr . C 229 af 2 . 9 . 1995 .
 2 ) Den Italienske Republik betaler sagens omkostnin
 ger.
 C ) EFT nr . C 229 af 2 . 9 . 1995 .
 DOMSTOLENS DOM
 af 19 . marts 1996
 DOMSTOLENS DOM i sag C-25/94, Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber mod Rådet for Den Europæiske Union (')
 ( Sjette Afdeling)
 (FAO — fiskerikonvention — stemmeret — medlemsstater
 af 14 . marts 1996 — Fællesskabet)
 i sag C-239/95 , Kommissionen for De Europæiske Fælles ( 96/C 180/10 )
 skaber mod Kongeriget Belgien ( 1 )
 (Traktatbrud — gennemførelse afdirektiv 90/385/EØF om
 indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om (Processprog: fransk)
 aktive, implantable medicinske anordninger)
 ( 96/C 180/09 )
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive I sag C-25/94 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) skaber ( befuldmægtiget: Jorn Sack ) mod Rådet for Den
 Europæiske Union ( befuldmægtigede : Rüdiger Bandilla og
 Felix van Craeyenest ), støttet af Det Forenede Kongerige
 I sag C-239/95 , Kommissionen for De Europæiske Fælles Storbritannien og Nordirland ( befuldmægtigede : John E.
 skaber ved juridisk konsulent Hendrik van Lier mod Collins, bistået af Richard Plender ), angående en påstand
 Kongeriget Belgien ved directeur d'administration Jan om annullation af den af Rådet ( fiskeri ) trufne beslutning af
 Devadder, angående en påstand om, at det fastslås, at 22 . november 1993 , hvorved medlemsstaterne tillægges
 Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold stemmeret i De Forenede Nationers Levnedsmiddel- og
 til Rådets direktiv 90/385/EØF af 20 . juni 1990 om Landbrugsorganisation med henblik på vedtagelse af en
 indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om aftale til sikring af, at internationale bevarings- og forvalt
 aktive , implantable medicinske anordninger ( EFT L 189, ningsforanstaltninger respekteres af fiskerfartøjer på det
 s . 17 ), navnlig artikel 16 , idet det har undladt at træffe de åbne hav, har Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C.
 foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre Rodriguez Iglesias, afdelingsformændene J. -P. Puissochet og
 direktivet, eller subsidiært har undladt at give Kommissio G. Hirsch samt dommerne G. F. Mancini, F. A. Schockwei
 nen meddelelse herom, har Domstolen, sammensat af ler ( refererende dommer ), J. C. Moitinho de Almeida,
 afdelingsformanden, C. N. Kakouris, og dommerne G. P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann, J. L. Murray, H. Ragnemalm
 Hirsch, G. F. Mancini , F. A. Schockweiler og J. L. Murray og L. Sevón; generaladvokat : F. G. Jacobs; justitssekretær :
 ( refererende dommer); generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo ekspeditionssekretær D. Louterman-Hubeau , den 19 . marts
 Colomer; justitssekretær: R. Grass, den 14 . marts 1996 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 1 ) Den afRådet (fiskeri) trufne beslutning af22 . november
 1 . Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i 1993 , hvorved medlemsstaterne tillægges stemmeret i
 henhold til artikel 16 i Rådets direktiv 90/385/EØF af De Forenede Nationers Levnedsmiddel- og Land
 ---pagebreak--- Nr . C 180/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 6 . 96
 brugsorganisation med henblik på vedtagelse af en del med benblik på markedsføring eller anvendelse heraf i
 aftale til sikring af, at internationale bevarings- og medlemsstaten, når de kompetente myndigheder i denne
 forvaltningsforanstaltninger respekteres af fiskerfartø stat ikke forud har givet tilladelse hertil.
 jer på det åbne hav, annulleres.
 (') EFT nr . C 370 af 24 . 12 . 1994 .
 2 ) Rådet betaler sagens omkostninger.
 3 ) Det Forenede Kongerige bærer sine egne omkostnin
 ger.
 (') EFT nr . C 90 af 26 . 3 . 1994 .
 DOMSTOLENS DOM
 (Første Afdeling)
 af 21 . marts 1996
 i sag C-335/94, Hans Walter Mrozek og Bernhard Jager
 angående prøvelse af en administrativt fastsat bøde ( anmod
 ning om præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Recklinghau
 DOMSTOLENS DOM sen) (')
 ( Første Afdeling ) (Sociale bestemmelser inden for vejtransport — undtagelser
 for køretøjer, der benyttes til renovation)
 af 21 . marts 1996
 ( 96/C 180/12 )
 i sag C-297/94, Dominique Bruyère m.fl. mod Etat beige
 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Belgiens Conseil
 d'État) ( ] ) (Processprog: tysk)
 (Veterinærlægemidler — direktiv 81/851/EØF og
 90/676/EØF)
 ( 96/C 180/ 11 ) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: fransk)
 I sag C-335/94, angående en anmodning, som Amtsgericht
 Recklinghausen (Tyskland ) i medfør af EF-traktatens arti
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive kel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) verserende sag, Hans Walter Mrozek og Bernhard Jager
 angående prøvelse af en administrativt fastsat bøde, at opnå
 en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af arti
 I sag C-297/94, angående en anmodning, som Belgiens kel 4, nr. 6, i Rådets forordning ( EØF ) nr. 3820/ 85 af
 Conseil d'État i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har 20 . december 1 985 om harmonisering af visse bestemmelser
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende på det sociale område inden for vejtransport ( EFT L 370,
 sag, Dominique Bruyère m.fl . mod État belge, at opnå en s . 1 ), har Domstolen ( Første Afdeling), sammensat af
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 4 , afdelingsformanden, D. A. O. Edward, og dommerne P.
 stk . 2 , i Rådets direktiv 81 /851 /EØF af 28 . september 1981 Jann ( refererende dommer ) og L. Sevôn; generaladvokat: P.
 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning Léger; justitssekretær : assisterende justitssekretær H. von
 om veterinærmedicinske præparater ( EFT L 317, s . 1 ) i den Holstein, den 21 . marts 1996 afsagt dom, hvis konklusion
 oprindelige affattelse og som ændret ved Rådets direktiv lyder således :
 90/676/EØF af 13 . december 1990 ( EFT L 373 , s . 15 ), har
 Domstolen ( Første Afdeling ), sammensat af afdelingsfor
 manden, D. A. O. Edward, og dommerne P. Jann og L. 1 ) Begrebet » køretøjer, der benyttes . . . til renovation « i
 Sevôn ( refererende dommer ); generaladvokat: M. B. Elmer; artikel 4, nr. 6, i Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85
 justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 21 . marts 1995 af 20. december 1985 om harmonisering af visse
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : bestemmelser på det sociale område inden for vej
 transport skal fortolkes således, at det omfatter køretø
 jer, der anvendes til renovationskørsel af enhver art, der
 Artikel 4 i Rådets direktiv 81 /851 /EØF af 28. september ikke er omfattet af særlige bestemmelser, samt til
 1 981 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgiv transport afaffaldet over en kortere strækning, når dette
 ning om veterinærmedicinske præparater i den oprindelige sker som led i en generel tjenesteydelse af almen
 affattelse og som ændret ved Rådets direktiv 90/676/EØF af interesse, der præsteres direkte af det offentlige eller af
 13 . december 1 990 skal fortolkes således, at det er forbudt i private virksomheder, der er undergivet tilsyn af det
 en medlemsstat at indføre et af direktivet omfattet lægemid offentlige.


text:
21.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 152/20
 Rettens kendelse af 25. marts 2011 — Noko Ngele mod Kommissionen m.fl.
 (Sag T-15/10) (1)
 (Ansvar uden for kontraktforhold - søgsmål delvis anlagt ved en ret, der ikke har kompetence - sagen kan delvis ikke antages til realitetsbehandling - manglende årsagsforbindelse - åbenbart, at søgsmålet delvis er ugrundet - artikel 111 og 114 i Rettens procesreglement)
 2011/C 152/37
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Mariyus Noko Ngele (Bruxelles, Belgien) (ved advokat F. Sabakunzi)
 Sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved A. Bordes, som befuldmægtiget), AT (Bruxelles, Belgien), AU (Bruxelles), AV (Bruxelles) og AW (Bruxelles)
 Sagens genstand
 Søgsmål med påstand om erstatning for den økonomiske skade, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af den manglende mulighed for at inddrive en fordring og for den ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af den straffesag, der er indledt mod ham i Belgien.
 Konklusion
 1)
 Søgsmålet afvises, idet det er anlagt ved en ret, der ikke har kompetence til at træffe afgørelse i sagen, for så vidt som det er rettet mod AT, AU, AV og AW.
 2)
 Mariyus Noko Ngeles påstand om, at Retten fastslår, at Centret for Virksomhedsudvikling (CDU), aldrig har afløst Centret for Industriel Udvikling (CIU), og at CDU ikke er nogen juridisk person i Belgien, afvises, idet den er fremført ved en ret, der ikke har kompetence til at træffe afgørelse i sagen.
 3)
 Mariyus Noko Ngeles begæring om, at Retten træffer bestemmelse om opfyldelse af den foreliggende dom afvises.
 4)
 Søgsmålet afvises endvidere, da det er åbenbart, at det er ugrundet.
 5)
 Mariyus Noko Ngele betaler omkostningerne i den foreliggende sag samt omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 161 af 19.6.2010.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
7.12.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 359/14
 Rettens kendelse af 15. oktober 2013 — Spanien mod Kommissionen
 (Sag T-149/13) (1)
 (Annullationssøgsmål - søgsmålsfrist - begyndelsestidspunkt - offentliggørelse i Tidende - afvisning)
 2013/C 359/26
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (først ved abogado del Estado S. Centeno Huerta, derefter ved abogado del Estado M. J. García-Valdecasas Dorrego)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall, J. Baquero Cruz og B. Eggers, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af meddelelsen om den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AST/126/12, med henblik på oprettelse af en ansættelsesreserve af assistenter A3, inden for »biologi, bio- og sundhedsvidenskab«, »kemi«, »fysik og materialevidenskab«, »nuklear forskning«, »ingeniørvidenskab og maskinteknik« og »elektronik og elektroteknik« (EU 2012 C 394 A, s. 11)
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 123 af 27.4.2013.


text:
26.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/44
 Rettens dom af 11. december 2012 — Fomanu mod KHIM (Qualität hat Zukunft)
 (Sag T-22/12) (1)
 (EF-varemærker - amsøgning om EF-ordmærket Qualität hat Zukunft - absolutte registreringshindringer - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2013/C 26/84
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Fomanu AG (Neustadt an der Waldnaab, Tyskland) (ved advokat T. Raible)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved K. Klüpfel, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 27. oktober 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1518/2011-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet Qualität hat Zukunft som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Fomanu AG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 80 af 17.3.2012.


text:
1.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 180/65
 Sag anlagt den 2. juni 2009 — Dionisio Galao mod Regionsudvalget
 (Sag F-57/09)
 2009/C 180/121
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Ana Maria Dionisio Galao (Bruxelles, Belgien) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og É. Marchal)
 Sagsøgt: Regionsudvalget
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af sagsøgtes afgørelse om fastsættelse af betingelserne for ansættelse af sagsøgeren som kontraktansat i henhold til vedtægtens artikel 3c, for så vidt som kontraktens varighed herved begrænses til tre måneder, samt annullation af to tillægskontrakter til kontrakten om ansættelse af sagsøgeren som midlertidig ansat, som ændrer tidspunktet for kontraktens udløb.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Regionsudvalgets afgørelse af 19. december 2008 om fastsættelse af betingelserne for ansættelse af sagsøgeren som kontraktansat i henhold til vedtægtens artikel 3c, for så vidt som kontraktens varighed herved begrænses til tre måneder.
 —
 Annullation af Regionsudvalgets afgørelse af 23. oktober 2008, for så vidt som Regionsudvalget ved tillægskontrakt nr. 9 til kontrakten ændrer betingelserne for sagsøgerens ansættelse som midlertidig ansat i henhold til vedtægtens artikel 8, litra b), og nærmere bestemt for så vidt som kontraktens udløb forlænges til den 31. december 2008.
 —
 Annullation af Regionsudvalgets afgørelse af 22. september 2008, for så vidt som Regionsudvalget ved tillægskontrakt nr. 8 til kontrakten ændrer betingelserne for sagsøgerens ansættelse som midlertidig ansat i henhold til vedtægtens artikel 8, litra b), og nærmere bestemt for så vidt som tidspunktet for kontraktens udløb herved ændres fra den 30. september til den 31. december 2008.
 —
 Regionsudvalget tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
C 146/26 DA Den Europæiske Unions Tidende 21.6.2003
 Sag anlagt den 31. marts 2003 af Kommissionen for De lo Social no 20 de Madrid i sagen Annette Keller mod Instituto
 Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik Nacional de la Salud (INSALUD) og Instituto Nacional de la
 Seguridad Social (INSS) forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 (Sag C-144/03)
 spørgsmål:
 (2003/C 146/43) 1. Er blanket E-111 og navnlig E-112, hvis udstedelse er
 omhandlet i artikel 22, stk. 1, i forordning nr. 1408/
 71 ( 1) og i artikel 22, stk. 1 og 3, i forordning nr. 574/
 72 ( 2), bindende for den kompetente institution, der
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 31. marts
 udsteder dem (i det foreliggende tilfælde de sociale
 2003 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af Kommissio-
 sikringsmyndigheder i Spanien), for så vidt angår den
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved M. França og J. Flett,
 diagnose, der er stillet af institutionen på opholdsstedet (i
 som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 det foreliggende tilfælde det offentlige sundhedssystem i
 Tyskland), nærmere bestemt den del af diagnosen, der
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: lyder på, at arbejdstageren havde behov for et øjeblikkeligt
 kirurgisk indgreb, idet det var den eneste mulighed for at
 — Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat redde hendes liv, og ligeledes henset til den omstændig-
 sine forpligtelser i henhold til artikel 2 i Kommissionens hed, at dette indgreb kun kunne udføres på et hospital, der
 direktiv 2000/52/EF (1) af 26. juli 2000 om ændring er beliggende udenfor Den Europæiske Union nærmere
 af direktiv 80/723/EØF om gennemskueligheden af de bestemt Universitetshospitalet i Zürich i Schweiz, med
 økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de den virkning, at opholdsstedets institution kan overføre
 offentlige virksomheder, idet den ikke har udstedt og sat arbejdstageren til dette hospital, uden at den kompetente
 de nødvendige love og administrative bestemmelser i institution har ret til at kræve, at arbejdstageren vender
 kraft for at efterkomme direktiv 2000/52/EF. tilbage med henblik på at underkaste hende sådanne
 lægelige undersøgelser, den finder passende og tilbyde
 — Det fastslås subsidiært, at Den Portugisiske Republik har hende de muligheder, der er for behandling af den
 tilsidesat sin forpligtelse i medfør af artikel 2 i direktiv sygdom hun lider af?
 2000/52/EF, idet den ikke straks har underrettet Kommis-
 sionen om sådanne love og administrative bestemmelser. 2. Skal ligebehandlingsprincippet i artikel 3 i forordning
 nr. 1408/71, hvorefter »personer [...] har de samme
 — Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens pligter og rettigheder i henhold til en medlemsstats
 omkostninger. lovgivning som denne medlemsstats egne statsborgere«
 sammenholdt med forordningens artikel 19, stk. 1,
 litra a), og 22, stk. 1, nr. i), i henhold til hvilke
 bestemmelser den vandrende arbejdstager har ret til
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter naturalydelser, der for den kompetente institutions reg-
 ning ydes af institutionen på opholds- eller bopælsstedet i
 henhold til den for denne institution gældende lovgivning,
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 31. juli 2001. som om den pågældende var forsikret der, fortolkes
 således, at den kompetente institution er forpligtet til at
 påtage sig de udgifter, der er afholdt til medicinsk
 ( 1) EFT L 193 af 29.7.2000, s. 75. behandling, der er ydet i et land udenfor Den Europæiske
 Union, når det er fastslået, at arbejdstageren ville have
 haft ret til denne behandling, hvis han havde været
 tilknyttet eller været forsikret hos institutionen på op-
 holdsstedet, når der samtidig henses til den omstændig-
 hed, at denne behandling — i form af livreddende
 behandling på privathospitaler, herunder hospitaler i
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- lande, der ikke er medlem af Den Europæiske Union —
 se afsagt den 6. november 2001 af Juzgado de lo Social er opført under de ydelser, der er fastsat i lovgivningen i
 n o 20 de Madrid i sagen Annette Keller mod Instituto den kompetente medlemsstat?
 Nacional de la Salud (INSALUD) og Instituto Nacional de
 la Seguridad Social (INSS)
 (1 ) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14.6.1971 om anvendelse
 af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familie-
 (Sag C-145/03) medlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT 1971 II,
 s. 366).
 (2 ) Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 af 21.3.1972 om regler til
 (2003/C 146/44)
 gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af
 de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemed-
 lemmer, som flytter inden for Fællesskabet (EFT 1972 I, s. 149).
 Ved kendelse afsagt den 6. november 2001, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 31. marts 2003, har Juzgado de


text:
19.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/17
 Sag anlagt den 4. juni 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-245/08)
 (2008/C 183/35)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Andrade og H. Støvlbæk, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 i Rådets direktiv 2006/100/EF af 20. november 2006 om tilpasning af visse direktiver vedrørende frie personbevægelser på grund af Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse (1), idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet eller under alle omstændigheder ikke har meddelt Kommissionen disse.
 —
 Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 1. januar 2007.
 (1) EUT L 363, s. 141.


text:
20.9.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 226/5
 Sag anlagt den 16. juni 2003 af Kommissionen for De henhold til Salzburger Pflegegeldgesetz udbetales til et
 Europæiske Fællesskaber mod Irland familiemedlem til en arbejdstager, der er beskæftiget i del-
 staten Salzburg, og som sammen med sin familie er bosat i
 (Sag C-257/03) Forbundsrepublikken Tyskland, som en særlig ikke-
 bidragspligtig ydelse er undtaget fra anvendelsesområdet
 (2003/C 226/06) for forordning (EØF) nr. 1408/71?
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 16. juni 2003 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for
 2. Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende:
 De Europæiske Fællesskaber ved Xavier Lewis, som
 befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Kan et familiemedlem til en arbejdstager, der er beskæfti-
 get i delstaten Salzburg, og som sammen med sin familie
 1) Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i hen- er bosat i Forbundsrepublikken Tyskland, stille krav om
 hold til artikel 4, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets udbetaling af plejeydelse efter Salzburger Pflegegeldgesetz
 beslutning nr. 1753/2000/EF af 22. juni 2000 om en som en kontantydelse i anledning af sygdom i medfør af
 overvågningsmekanisme for de gennemsnitlige specifikke artikel 19 og de tilsvarende bestemmelser i de øvrige
 CO2-emissioner fra nye personbiler (1), idet det ikke har afdelinger i kapitel 1 i afsnit III i forordning (EØF)
 fremsendt oplysninger til Kommissionen om CO2-emis- nr. 1408/71 uanset, at han har fast bopæl i Forbundsre-
 sioner fra nye personbiler i overensstemmelse med nævnte publikken Tyskland, når han opfylder de øvrige betingelser
 bestemmelse. for at få ydelsen tildelt?
 2) Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 3. Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Beslutningens artikel 4, stk. 4, bestemmer klart, at oplysninger
 skal fremsendes første gang senest den 1. juli 2001. Irland har Kan en ydelse som ydelsen efter Salzburger Pflegegeldge-
 ikke overholdt denne frist. setz i sin egenskab af at være en social fordel i den
 forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 7, stk. 2, i
 Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 (3) af 15. oktober
 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for
 Fællesskabet, undergives en betingelse om, at den
 (1) EFT L 202 af 10.8.2000, s. 1. berettigede har fast bopæl i delstaten Salzburg?
 4. Såfremt det tredje spørgsmål besvares bekræftende:
 Er det foreneligt med fællesskabsretten, navnligt med
 bestemmelsen om unionsborgerskabet og forbuddet mod
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved ken- forskelsbehandling i artikel 12 EF og 17 EF, at retten til en
 delse afsagt den 27. maj 2003 af Oberster Gerichtshof social fordel efter artikel 7, stk. 2, i forordning (EØF)
 der Republik Österreich i sagen Silvia Hosse mod Land nr. 1612/68 og retten til plejeydelse efter Salzburger
 Salzburg Pflegegeldgesetz ikke gælder for unionsborgere, der er
 beskæftiget som grænsearbejdere i delstaten Salzburg, men
 (Sag C-286/03) som har fast bopæl i en anden medlemsstat?
 (2003/C 226/07)
 Hvis dette ikke er tilfældet: Gør unionsborgerskabet
 Ved kendelse afsagt den 27. maj 2003, indgået til Domstolens det også muligt for forsørgelsesberettigede familiemedlem-
 Justitskontor den 3. juli 2003, har Oberster Gerichtshof der mer til en sådan grænsearbejder, der ligeledes har fast
 Republik Österreich i sagen Silvia Hosse mod Land Salzburg bopæl i en anden medlemsstat, at opnå plejeydelse efter
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning Salzburger Pflegegeldgesetz?
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1. Skal artikel 4, stk. 2b. i Rådets forordning (EØF)
 nr. 1408/71 (1) af 14. juni 1971 om anvendelse af de
 sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige
 erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter (1) EFT 1971 II, s. 366.
 inden for Fællesskabet, i den affattelse den har fået ved (2) EFT L 136, s. 1.
 forordning (EØF) nr. 1247/92 (2), sammenholdt med (3) EFT 1968 II, s. 467.
 bilag II, III. del, fortolkes således, at en plejeydelse, der i


text:
29.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 79/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Spanien) den 24. december 2007 — José Manuel Blanco Pérez og María del Pilar Chao Gómez mod Consejería de Salud y Servicios Sanitarios del Principado de Asturias, Federación Empresarial de Farmacéuticos Españoles og Plataforma para la Libre Apertura de Farmacias
 (Sag C-570/07)
 (2008/C 79/23)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Superior de Justicia de Asturias
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: José Manuel Blanco Pérez og María del Pilar Chao Gómez
 Sagsøgte: Consejería de Salud y Servicios Sanitarios del Principado de Asturias, Federación Empresarial de Farmacéuticos Españoles og Plataforma para la Libre Apertura de Farmacias
 Præjudicielt spørgsmål
 Er traktatens artikel 43 til hinder for bestemmelserne i artikel 2, 3 og 4 i dekret nr. 72/2001 af 19. juli 2001 om apoteker og apotekerydelser i Asturien og i afsnit 4, 6 og 7 i bilaget til nævnte dekret?


text:
18.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/2
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 12. april 2011 — DHL Express France SAS, tidligere DHL International SA mod Chronopost SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)
 (Sag C-235/09) (1)
 (Immaterialrettigheder - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 98, stk. 1 - forbud mod krænkelser nedlagt af en EF-varemærkedomstol - territorial udstrækning - tvangsforanstaltninger i tilknytning til et sådant forbud - virkningen på området i andre medlemsstater end den, hvor den domstol, der behandler sagen, er beliggende)
 2011/C 179/02
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: DHL Express France SAS, tidligere DHL International SA
 Sagsøgt: Chronopost SA
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour de cassation — fortolkning af artikel 98 i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (EFT L 11, s. 1), sammenholdt med artikel 1, 14 og 94 i samme forordning — sag om varemærkekrænkelse — det territoriale anvendelsesområde for et forbud nedlagt af en EF-varemærkedomstol — en sådan domstols mulighed for at forbinde dette forbud med tvangsforanstaltninger, der finder anvendelse inden for samtlige de medlemsstaters område, hvor forbuddet mod at fortsætte den varemærkekrænkende adfærd har retsvirkning
 Konklusion
 1)
 Artikel 98, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 3288/94 af 22. december 1994, skal fortolkes således, at udstrækningen af et forbud mod at krænke eller at true med at krænke et EF-varemærke, der nedlægges af en EF-varemærkedomstol, som er kompetent i henhold til forordningens artikel 93, stk. 1-4, og artikel 94, stk. 1, i princippet omfatter hele Unionens område.
 2)
 Artikel 98, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 40/94, som ændret ved forordning nr. 3288/94, skal fortolkes således, at en tvangsforanstaltning såsom en tvangsbøde, som en EF-varemærkedomstol i henhold til sin egen nationale ret har fastsat for at sikre overholdelsen af et af denne EF-varemærkedomstol nedlagt forbud mod krænkelser eller trusler om krænkelse, har virkning i andre medlemsstater end den medlemsstat, hvor EF-varemærkedomstolen er beliggende, når disse medlemsstater er omfattet af et sådant forbuds territoriale udstrækning, på de betingelser, der vedrørende anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser er fastsat i kapital III i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område. Såfremt den nationale ret i en af disse andre medlemsstater ikke hjemler tvangsforanstaltninger af samme art som dem, der er fastsat af nævnte domstol, skal det formål, der forfølges med tvangsforanstaltningen, virkeliggøres af denne medlemsstats kompetente domstol gennem de relevante bestemmelser i dens nationale ret, der er egnede til på tilsvarende vis at sikre overholdelsen af nævnte forbud.
 (1) EUT C 205 af 29.8.2009.


text:
26.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/53
 Sag anlagt den 5. november 2012 — Nestlé Unternehmungen Deutschland mod KHIM — Lotte (LOTTE)
 (Sag T-483/12)
 2013/C 26/107
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH (Frankfurt am Main, Tyskland) (ved advokat A. Jaeger-Lenz)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Lotte Co. Ltd (Tokio, Japan)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 3. september 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2103/2010-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Lotte Co. Ltd
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket indeholdende ordbestanddelen »LOTTE« samt et billede af en koalabjørn i et træ, der holder en lille koalabjørn, for varer i klasse 30 — EF-varemærkeansøgning nr. 6 158 463
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale figurmærke indeholdende ordbestanddelene »KOALA BÄREN« og »KOALA« samt et billede af en koalabjørn, der holder en lille koalabjørn, for varer i klasse 30
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Medhold i klagen og indsigelsesafdelingens afgørelse annulleret
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 42, stk. 2 og 3, i forordning nr. 207/2009, regel 22, stk. 2, i forordning nr. 2868/95 og artikel 15, stk. 1, i forordning nr. 207/2009.


text:
26.6.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 202/27
 Sag anlagt den 9. maj 2017 — Kwida Holding mod EUIPO — Dermapharm (UROAKUT)
 (Sag T-266/17)
 (2017/C 202/43)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Kwida Holding GmbH (Wien, Østrig) (ved advokaterne L. Wiltschek, D. Plasser og K. Majchrzak)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Dermapharm GmbH (Wien, Østrig)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Kwida Holding GmbH
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »UROAKUT« — registreringsansøgning nr. 13 854 146
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 7. marts 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1221/2016-4)
 Påstande
 —
 Sagsøgeren gives medhold og den anfægtede afgørelse omgøres således, at der meddeles afslag på indsigelsen mod EU-varemærkeansøgning nr. 13 854 146 UROAKUT, subsidiært, den anfægtede afgørelse annulleres og sagen hjemvises til appelkammeret ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO).
 —
 EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for Retten og for appelkammeret.
 —
 Den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling ved indsigelsesafdelingen.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
19.1.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 17/9
 2. Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 ninger.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de
 i sag C-435/01 (3) anførte. Den i artikel 2 i direktiv 98/81/EF
 fastsatte frist er udløbet den 5. juni 2000.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (1) EFT 1999 L 93, s. 27.
 (2) EFT 1990 L 117, s. 1.
 I henhold til artikel 249, stk. 3, EF er et direktiv bindende for (3) Jf. s. 8 i dette nummer af Tidende.
 medlemsstaterne med hensyn til det tilsigtede mål, og forpligter
 dem til at gennemføre direktivet inden for den i direktivet
 fastsatte frist. Den i artikel 21, stk. 1, i direktiv 96/91 fastsatte
 frist udløb den 30. oktober 1999 uden, at Belgien havde
 vedtaget de nødvendige bestemmelser.
 Sag anlagt den 20. november 2001 af Kommissionen
 (1) EFT 1996 L 257, s. 26.
 for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske
 Republik
 (Sag C-450/01)
 (2002/C 17/15)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 20. no-
 Sag anlagt den 12. november 2001 af Kommissionen for vember 2001 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 konsulent Maria Kondou-Durande.
 (Sag C-436/01)
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 (2002/C 17/14)
 — Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til traktaten og Kommissionens
 direktiv 1999/8/EF af 18. februar 1999 om ændring af
 Rådets direktiv 66/402/EØF om handel med sædekorn (1),
 idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 12. no- love og administrative bestemmelser, der er nødvendige
 vember 2001 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommis- for at efterkomme direktivet.
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved H. Van Lier, som
 befuldmægtiget.
 — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1. Det fastslås, at Kongeriget Belgien, ved ikke inden for
 de fastsatte frister at sætte de nødvendige love og
 administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme I henhold til artikel 249, stk. 3, i traktaten om oprettelse af
 Rådets direktiv 98/81/EF (1) af 26. oktober 1998 om Det Europæiske Fællesskab er direktiver med hensyn til det
 ændring af direktiv 90/219/EØF (2) om indesluttet anven- tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat, som de rettes
 delse af genetisk modificerede mikroorganismer, subsidi- til.
 ært ved ikke at meddele Kommissionen teksten til disse
 bestemmelser, har undladt at opfylde de forpligtelser,
 som følger for denne medlemsstat af nævnte direktiv. I henhold til traktatens artikel 10, stk. 1, skal medlemsstaterne
 træffe alle almindelige eller særlige foranstaltninger, som er
 egnede til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, som følger af
 2. Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost- traktaten eller af retsakter foretaget af Fællesskabets institu-
 ninger. tioner.
 ---pagebreak--- C 17/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19.1.2002
 Den Hellenske Republik bestrider ikke, at den er forpligtet til Den Hellenske Republik bestrider ikke, at den er forpligtet til
 at træffe foranstaltninger med henblik på at efterkomme det at træffe foranstaltninger med henblik på at efterkomme det
 ovennævnte direktiv. ovennævnte direktiv.
 Kommissionen konstaterer, at Den Hellenske Republik hidtil Kommissionen konstaterer, at Den Hellenske Republik hidtil
 ikke har truffet egnede foranstaltninger med henblik på ikke har truffet egnede foranstaltninger med henblik på
 fuldstændigt at inkorporere det omhandlede direktiv i græsk fuldstændigt at inkorporere det omhandlede direktiv i græsk
 ret. ret.
 (1) EFT L 50 af 26.2.1999, s. 26. (1) EFT L 209 af 7.8.1999, s. 22.
 Sag anlagt den 21. november 2001 af Kommissionen Sag anlagt den 22. november 2001 af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske
 Republik Republik
 (Sag C-451/01) (Sag C-453/01)
 (2002/C 17/17)
 (2002/C 17/16)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. no-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 21. no- vember 2001 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 vember 2001 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent Maria Kondou-Durande.
 konsulent Maria Kondou-Durande.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 — Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til traktaten og Rådets direktiv
 forpligtelser i henhold til traktaten og Kommissionens 98/58/EF af 20. juli 1998 om beskyttelse af dyr, der
 direktiv 1999/78/EF af 27. juli 1999 om ændring af holdes til landbrugsformål (1), idet den ikke inden for den
 direktiv 95/10/EF (1), idet den ikke inden for den fastsatte fastsatte frist har vedtaget de love og administrative
 frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme
 der er nødvendige for at efterkomme direktivet. direktivet.
 — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I henhold til artikel 249, stk. 3, i traktaten om oprettelse af I henhold til artikel 249, stk. 3, i traktaten om oprettelse af
 Det Europæiske Fællesskab er direktiver med hensyn til det Det Europæiske Fællesskab er direktiver med hensyn til det
 tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat, som de rettes tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat, som de rettes
 til. til.
 I henhold til traktatens artikel 10, stk. 1, skal medlemsstaterne I henhold til traktatens artikel 10, stk. 1, skal medlemsstaterne
 træffe alle almindelige eller særlige foranstaltninger, som er træffe alle almindelige eller særlige foranstaltninger, som er
 egnede til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, som følger af egnede til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, som følger af
 traktaten eller af retsakter foretaget af Fællesskabets institu- traktaten eller af retsakter foretaget af Fællesskabets institu-
 tioner. tioner.


text:
25.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 27/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Audiencia Provincial de Cantabria (Spanien) den 27. oktober 2015 — Luca Jerónimo García Almodóvar y Catalina Molina Moreno mod Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U.
 (Sag C-554/15)
 (2016/C 027/13)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Audiencia Provincial de Cantabria
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Luca Jerónimo García Almodóvar y Catalina Molina Moreno
 Sagsøgt: Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er en begrænsning af den tilbagevirkende kraft for så vidt angår ugyldigheden af et urimeligt vilkår om en minimumsrentesats, der er indsat i en forbrugeraftale, forenelig med princippet om, at urimelige kontraktvilkår ikke binder forbrugeren, og artikel 6 og 7 i Rådets direktiv 93/13/EØF (1) af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler?
 2)
 Er opretholdelsen af virkningerne af et vilkår i en forbrugeraftale om en minimumsrentesats, der erklæres ugyldigt, fordi det er urimeligt, forenelig med artikel 6 og 7 i Rådets direktiv?
 3)
 Er det forhold, at den tilbagevirkende kraft af ugyldigheden af et urimeligt vilkår om en minimumsrentesats i en forbrugeraftale begrænses på grund af den omstændighed, at det vurderes, at der er en risiko for alvorlig forstyrrelse af den offentlige økonomiske orden og god tro, foreneligt med artikel 6 og 7 i Rådets direktiv?
 4)
 Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, er det da i forbindelse med en forbrugers indsigelse som rekvisitus mod en realisering på grund af urimeligheden af et vilkår i en forbrugeraftale, som udgør fuldbyrdelsesgrundlaget, eller som er afgørende for beregningen af det udestående (skyldige) beløb, foreneligt med artikel 6 og 7 i Rådets direktiv, at det antages, at der foreligger en risiko for alvorlig forstyrrelse af den offentlige økonomiske orden, eller skal denne risiko vurderes og fastlægges ud fra konkrete økonomiske oplysninger, hvoraf de makroøkonomiske konsekvenser af fastsættelsen af, at et urimeligt vilkårs ugyldighed har tilbagevirkende kraft, kan udledes?
 5)
 Er det i forbindelse med en forbrugers indsigelse som rekvisitus mod en realisering på grund af urimeligheden af et vilkår i en forbrugeraftale, som udgør fuldbyrdelsesgrundlaget, eller som er afgørende for beregningen af det udestående (skyldige) beløb, foreneligt med artikel 6 og 7 i Rådets direktiv at fastsætte risikoen for alvorlig forstyrrelse af den økonomiske orden ud fra de økonomiske konsekvenser, som et eventuelt individuelt søgsmål eller en indsigelse mod realisering på grund af et urimeligt kontraktvilkår vil have for et stort antal forbrugere, eller skal risikoen derimod fastlægges under hensyn til de økonomiske konsekvenser af forbrugerens konkrete indsigelse mod realiseringen som rekvisitus?
 6)
 Såfremt spørgsmål 3 besvares bekræftende, er det da foreneligt med artikel 6 og 7 i Rådets direktiv at foretage en teoretisk fastlæggelse af en erhvervsdrivendes adfærd med henblik på vurderingen af god tro?
 7)
 Eller er det derimod nødvendigt, at den gode tro undersøges og fastlægges i hvert konkrete tilfælde under hensyn til den konkrete adfærd, som de erhvervsdrivende har udvist i forbindelse med kontraktens indgåelse og indføjelsen i denne af det urimelige vilkår, og ved en fortolkning af artikel 6 i Rådets direktiv?
 (1) EFT L 95, s. 29.


text:
18.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 260/52
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 7. juni 2016 – Verile mod Kommissionen
 (Sag F-108/12) (1)
 ((Personalesag - tjenestemænd - pensioner - artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten - overførsel af pensionsrettigheder erhvervet i en national pensionsordning til Unionens pensionsordning - forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår - søgsmål - annullation - appel - ændring af påstanden om annullation af forslaget om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår - fortolkning af annullationspåstanden som værende en påstand om annullation af afgørelsen om anerkendelse af en godskrivning af pensionsgivende tjenesteår efter overførslen af pensionsrettigheder - påstanden forkastet - retskraftig dom i appelsagen - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2016/C 260/64)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Marco Verile (Cadrezzate, Italien) (først ved advokaterne D. de Abreu Caldas, A. Coolen, É. Marchal, S. Orlandi og J.-N. Louis, dernæst ved advokaterne D. de Abreu Caldas, S. Orlandi og J.-N. Louis, dernæst ved advokaterne S. Orlandi og J.-N. Louis, og endelig ved advokat J.-N. Louis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved D. Martin og G. Gattinara, som befuldmægtigede, dernæst ved J. Currall og G. Gattinara, som befuldmægtigede, dernæst ved G. Gattinara, som befuldmægtiget, og endelig ved G. Gattinara og F. Simonetti, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om overførsel af sagsøgerens pensionsrettigheder til Unionens pensionsordning, hvorved de nye almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11 og 12 i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten blev bragt i anvendelse.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sag F-108/12, Verile mod Kommissionen.
 2)
 Marco Verile og Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 379 af 8.12.2012, s. 34.


text:
14.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 109/24
 Sag anlagt den 13. februar 2012 — Sedghi and Azizi mod Rådet
 (Sag T-66/12)
 2012/C 109/52
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Ali Sedghi (Teheran, Iran) og Ahmad Azizi (London, Det Forenede Kongerige) (ved solicitors S. Gadhia og S. Ashley, og D. Wyatt, QC (Queen’s Counsel) samt barrister M. Lester)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgernes påstande
 —
 Rådets afgørelse 2011/783/FUSP af 1. december 2011 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 319 af 2.12.2011, s. 71) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1245/2011 af 1. december 2011 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 961/2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 319 af 2.12.2011, s. 11) annulleres, for så vidt som de vedrører sagsøgerne, og afgørelsen derom har øjeblikkelig virkning uden udsættelse.
 —
 Det fastslås, at artikel 19, stk. 1, litra b), og artikel 20, stk. 1, litra b), i Rådets afgørelse 2010/413/FUSP og artikel 16, stk 2, i Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 er uanvendelig for så vidt angår den anden sagsøger.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat to anbringender.
 1)
 Ved det første anbringende gøres gældende, at
 —
 ingen af de retlige kriterier for at opføre sagsøgerne på listerne er opfyldt, og der er intet gyldigt retligt eller faktisk grundlag for deres opførelse. Rådet har begået et åbenbar fejlskøn ved at bedømme, at sagsøgernes opførelse på listerne var begrundet.
 2)
 Ved det andet anbringende gøres gældende, at
 —
 den anfægtede afgørelse og forordning pålægger sagsøgernes grundlæggende rettigheder ubegrundede og uforholdsmæssige begrænsninger.
 Den anden sagsøger har anført to yderligere anbringender, hvorved det gøres gældende, at
 —
 den anfægtede afgørelse og forordning udgør en ubegrundet og uforholdsmæssig begrænsning af hans ret til fri bevægelighed inden for Den Europæiske Union, og at
 —
 Rådet savnede kompetence til at omfatte den anden sagsøger under den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, fordi der er tale om en rent intern situation i forhold til Den Europæiske Union.


text:
9.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/43
 Sag anlagt den 2. november 2016 — Euro Castor Green mod EUIPO — Netlon France (Espalier)
 (Sag T-756/16)
 (2017/C 006/54)
 Stævningen er affattet på fransk
 Parter
 Sagsøger: Euro Castor Green (Bagnolet, Frankrig) (ved advokat B. Lafont)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Netlon France (Saint Saulve, Frankrig)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede design: Euro Castor Green
 Det omtvistede design: EF-design nr. 001 197 966-0001
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 11. august 2016 af Tredje Appelkammer ved EUIPO (sag R 754/2014-3)
 Påstande
 —
 Det fastslås, at stævningen og bilagene hertil antages til realitetsbehandling.
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 6/2002
 —
 Tilsidesættelse af artikel 5 i forordning nr. 6/2002
 —
 Tilsidesættelse af artikel 3, stk. 1, litra b), i forordning nr. 6/2002
 —
 Tilsidesættelse af artikel 6 i forordning nr. 6/2002
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 6/2002.


text:
C 226/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.8.1999
 af næringsmidler og fødevarer, der er tilsat næringsstoffer, 2. Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens
 har fastsat en forpligtelse til på de pågældende varers omkostninger.
 etikette at angive det registreringsnummer, som er fastsat i
 den kongelige anordnings artikel 4.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Da EF-traktatens artikel 249, stk. 3, er bindende for medlems-
 staterne, er de forpligtet til at overholde de i direktiverne
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter fastsatte frister. Den i nævnte direktivs artikel 15, stk. 1,
 fastsatte frist udløb den 1. januar 1997, uden at Storhertug-
 dømmet Luxembourg havde vedtaget de nødvendige foran-
 Selv om forpligtelsen til at påføre det registreringsnummer, de staltninger.
 belgiske myndigheder har tildelt varen, finder anvendelse på
 national og udenlandske varer, uden at der sondres mellem
 disse, kan den have hindrende virkninger på handelen, efter- (1) EFT L 213 af 7.9.1995, s. 1.
 som den kræver, at der anvendes en særlig emballage eller
 etikettering, for at varerne an distribueres i Belgien. Da denne
 forpligtelse reelt kun tilgodeser hensynet til at lette kontrollen
 og til at gøre det muligt nemt at afgøre, om varen forudgående
 er blevet registreret, kan den ikke være begrundet af hensyn
 vedrørende den offentlige sundhed, da man uden vanskelighe-
 der kan indføre foranstaltninger, der er mindre indgribende.
 Det er fejlagtigt, når de belgiske myndigheder påberåber sig
 eksemplet fra fællesskabsretlige bestemmelser, der foreskriver
 mærkning (veterinærsektoren, mælkeprodukter, legetøj, aero- Sag anlagt den 8. juni 1999 af Kommissionen for De
 soler og lægemidler), som tillader, at varerne sættes i fri Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 omsætning, idet varerne angives at være i overensstemmelse
 med en bindende lovgivning, hvorimod den forpligtelse, der er
 (Sag C-219/99)
 genstand for nærværende søgsmål, skal lette kontrollen efter
 den forudgående registrering.
 (1999/C 226/41)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 8. juni
 1999 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent Hendrik
 van Lier, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg.
 Sag anlagt den 8. juni 1999 af Kommissionen for De Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet
 Luxembourg 1. Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser efter Europa-Parlamentet og Rådets direktiv
 (Sag C-218/99) 95/16/EF af 29. juni 1995 om indbyrdes tilnærmelse af
 medlemsstaternes lovgivning om elevatorer (1), da det
 ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative
 (1999/C 226/40) bestemmelser til at efterkomme direktivet.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 8. juni 2. Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 1999 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg af ninger.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 konsulent Hendrik van Lier, som befuldmægtiget, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Wagnercentret, Kirchberg.
 Sogsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: i sag C-218/99 (2) anførte.
 1. Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilside-
 (1) EFT L 213 af 7.9.1995, s. 1.
 sat sine forpligtelser efter Europa-Parlamentet og Rådets (2) Jf. s. 24 i dette nr. af Tidende.
 direktiv 95/16/EF af 29. juni 1995 om indbyrdes tilnær-
 melse af medlemsstaternes lovgivning om elevatorer (1), da
 det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative
 bestemmelser til at efterkomme direktivet.


text:
9.7.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/1
 DOMSTOLENS DOM
 (Store Afdeling)
 af 3. maj 2005
 i de forenede sager C-387/02, C-391/02 og C-403/02, straffesager mod Silvio Berlusconi, Sergio Adelchi, Marcello Dell'Utri m.fl. (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Milano) (1)
 (Selskabsret - EØF-traktatens artikel 5 (EF-traktatens artikel 5, nu artikel 10 EF) og EØF-traktatens artikel 54, stk. 3, litra g) [EF-traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), efter ændring nu artikel 44, stk. 2, litra g), EF] - første direktiv 68/151/EØF, fjerde direktiv 78/660/EØF og syvende direktiv 83/349/EØF - årsregnskaber - princippet om et pålideligt billede - sanktioner for urigtige angivelser om selskaber (urigtige regnskaber) - artikel 6 i første direktiv 68/151 - kravet om, at sanktioner for overtrædelse af fællesskabsretten skal være passende)
 (2005/C 171/02)
 Processprog: italiensk
 I de forenede sager C-387/02, C-391/02 og C-403/02,angående anmodninger om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Tribunale di Milano (sag C-387/02 og C 403/02) og Corte d'appello di Lecce (sag C-391/02) (Italien), ved afgørelser af 26., 29. og 7. oktober 2002, indgået til Domstolen henholdsvis den 28. oktober, den 12. og den 8. november 2002, i straffesagerne mod: Silvio Berlusconi (sag C-387/02), Sergio Adelchi (sag C-391/02), Marcello Dell'Utri m.fl. (sag C-403/02), har Domstolen (Store Afdeling), sammensat af præsidenten, V. Skouris, afdelingsformændene P. Jann, C.W.A. Timmermans (refererende dommer), A. Rosas og A. Borg Barthet samt dommerne J.-P. Puissochet, R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, M. Ilešič, J. Malenovský, U. Lõhmus og E. Levits; generaladvokat: J. Kokott; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den 3. maj 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 I en situation som den, der foreligger i hovedsagerne, kan en medlemsstats myndigheder ikke påberåbe sig Rådets første direktiv 68/151/EØF af 9. marts 1968 om samordning af de garantier, som kræves i medlemsstaterne af de i traktatens artikel 58, stk. 2, nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde, over for den tiltalte under en straffesag, eftersom et direktiv ikke i sig selv og uafhængigt af en national lov, som er vedtaget af en medlemsstat til gennemførelse af direktivet, kan danne grundlag for at fastslå eller skærpe et strafansvar for den tiltalte.
 (1) EFT C 19 af 25.1.2003.


text:
28.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 245/17
 Sag anlagt den 11. april 2014 — CBM Creative Brands Marken mod KHIM — Aeronautica Militare — Stato Maggiore (Trecolore)
 (Sag T-227/14)
 2014/C 245/24
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: CBM Creative Brands Marken GmbH (Zürich, Schweiz) (ved advokaterne U. Lüken, M. Grundmann og N. Kerger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Aeronautica Militare — Stato Maggiore (Rom, Italien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 29. januar 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 253/2013-1) annulleres, i det omfang Første Appelkammer ophævede indsigelsesafdelingens afgørelse og gav medhold i indsigelsen mod det ansøgte varemærke og meddelte afslag på ansøgning nr. 00 9 8 77 325 i forhold til varer i klasse 18 og 25.
 —
 Indsigelsen mod varemærkeansøgning nr. 00 9 8 77 325 forkastes i sin helhed.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: CBM Creative Brands Marken GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »Trecolore« for varer og tjenesteydelser i klasse 18, 25 og 35 — EF-varemærkeansøgning nr. 9 8 77 325
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke påberåbte varemærker eller tegn: Aeronautica Militare — Stato Maggiore
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-ord- og figurmærket og det nationale ord- og figurmærke »FRECCE TRICOLORI« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 14, 16, 18, 20, 25, 28 og 41
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet i sin helhed
 Appelkammerets afgørelse: Den anfægtede afgørelse delvist ophævet
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009.


text:
26.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 313/29
 Sag anlagt den 13. august 2013 — Stanleybet Malta og Stanley International Betting mod Kommissionen
 (Sag T-416/13)
 2013/C 313/55
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Stanleybet Malta Ltd (Valletta, Malta) og Stanley International Betting Ltd (Liverpool, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne R. Jacchia, I. Picciano, A. Terranova, F. Ferraro, G. Dellis, P. Kakouris og I. Koimitzoglou)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse i Kommissionens brev af 10. juni 2013 om afslutning af klage indgivet af sagsøgerne mod Den Hellenske Republik og den græske fodboldtipstjeneste (OPAP) i sag COMP/39.981 annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremført fire anbringender.
 1)
 Første anbringende vedrører tilsidesættelse af Kommissionens pligt til at undersøge klagen med den fornødne omhu og påpasselighed og en åbenbar faktisk fejl i vurderingen af de argumenter i klagen, der henviste til artikel 102 TEUF, det konkrete og selvstændige misbrug af dominerende stilling begået af OPAP og den relevante afgrænsning af markedet.
 2)
 Andet anbringende vedrører tilsidesættelse af Kommissionens begrundelsespligt og tilsidesættelse af artikel 296 TEUF.
 3)
 Tredje anbringende vedrører Kommissionens magtmisbrug og tilsidesættelse af princippet om konkurrencereglernes selvstændige art og formål.
 4)
 Fjerde anbringende vedrører en åbenbar retlig fejl, undladelse af at vurdere den relevante græske lovgivnings forenelighed med EU-retten forud for vurderingen af en tilsidesættelse af artikel 102 TEUF og tilsidesættelse af retten til en god og påpasselig forvaltning som garanteret ved artikel 4, stk. 1, i chartret om grundlæggende rettigheder og Kommissionens pligt til at undersøge klagen med den fornødne omhu og påpasselighed med henvisning til artikel 106 TEUF.


text:
23.2.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/20
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 18. december 2007 — Cedilac SA mod Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal administratif de Lyon — Frankrig)
 (Sag C-368/06) (1)
 (Sjette momsdirektiv - fradragsret - principper om øjeblikkeligt fradrag og afgiftsneutralitet - overførsel af overskydende moms til følgende periode eller tilbagebetaling - en-månedsreglen - overgangsbestemmelser - opretholdelse af fritagelse)
 (2008/C 51/32)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal administratif de Lyon
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Cedilac SA
 Sagsøgt: Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal administratif de Lyon — fortolkning af artikel 17 og artikel 18, stk. 4, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — metoder til udnyttelse af retten til fradrag af den merværdiafgift, der er indeholdt i prisen for afgiftspligtige transaktioner, når de tilladte fradrag overstiger det skyldige afgiftsbeløb for en afgiftsperiode — overførelse af det overskydende beløb til den følgende periode eller tilbagebetaling
 Konklusion
 Artikel 17 og artikel 18, stk. 4, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national foranstaltning som overgangsbestemmelserne, vedtaget i forbindelse med ophævelsen af en national undtagelsesbestemmelse, som er tilladt i medfør af samme direktivs artikel 28, stk. 3, litra d), såfremt det efterprøves af den nationale domstol, at denne foranstaltning i hvert tilfælde begrænser virkningerne af den nationale undtagelsesbestemmelse.
 (1) EUT C 281 af 18.11.2006.


text:
25.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 186/25
 Rettens dom af 10. maj 2011 — Emram mod KHIM — Guccio Gucci (G)
 (Sag T-187/10) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket G - det ældre nationale og EF-figurmærke G - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2011/C 186/47
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Maurice Emram (Marseille, Frankrig) (ved advokat M. Benavï)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Guccio Gucci SpA (Firenze, Italien) (ved advokat F. Jacobacci)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 11. februar 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1281/2008-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Guccio Gucci SpA og Maurice Emram.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Maurice Emram betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 179 af 3.7.2010.


text:
22 . 4 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 101 /21
 II. 1 . Sagsøgeren bestrider rigtigheden af Kommissio Sag anlagt den 1 , marts 1995 af Viriato Monteiro da Silva
 nens faktiske og retlige følgeslutninger med hensyn mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 til foreningens deltagelse i den påståede » Cembu ( Sag T-74/95 )
 reau-aftale «. Disse slutninger støttes på utilstræk
 ( 95/C 101 /41
 keligt bevismateriale . Sagsøgeren kan efter princip
 perne for juridiske personers hæftelsesansvar ikke
 anses for ansvarlig for den af Kommissionen (Processprog: fransk)
 påberåbte adfærd .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 2 . Sagsøgeren bestrider rigtigheden af Kommissio den 1 , marts 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 nens faktiske og retlige følgeslutninger med hensyn Europæiske Fællesskaber af Viriato Monteiro da Silva,
 til udveksling af prisoplysninger . Det kan ikke Bruxelles, ved advokat Thierry Demaseure og advokat
 anses for en konkurrencebegrænsning at videregive Ariane Tornel, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxem
 de af Statistisches Bundesamt offentliggjorte gen bourg hos SARL Fiduciaire Myson, 1 , rue Glesener.
 nemsnitspriser, der er almindeligt tilgængelige .
 Klagepunkterne vedrørende udveksling af pris Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 oplysninger i forbindelse med møder støttes på
 utilstrækkeligt bevismateriale . — Kommissionens afgørelse af 6 , april 1994, hvorved det
 3 . Sagsøgeren bestrider klagepunktet om, at forenin blev bestemt, at sagsøgerens indkaldelsessted er Bruxel
 gen skulle have deltaget i de påståede » markeds les, annulleres .
 opdelingsaftaler « mellem Frankrig og Tyskland.
 Klagepunkterne, der vedrører påståede aftaler om — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 opdeling af markedet i Saarland og om den
 generelle regulering af cementleverancer mellem Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Frankrig og Tyskland, kan ikke anses for bevist ved
 det påberåbte bevismateriale . Endvidere støttes Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 klagepunkterne vedrørende udveksling af statisti samme som de i sag T-33/95 anførte .
 ske oplysninger mellem SFIC og sagsøgeren på en
 urigtig sagsfremstilling.
 4. Sagsøgeren har ikke deltaget i de påståede aktivi
 teter, Kommissionen har påberåbt sig, og som var
 rettet mod den græske cementindustri, eller de Slettelse af sag T-5 03/93 ( )
 aktiviteter, som skulle beskytte det italienske mar ( 95/C 101 /42 )
 ked .
 (Processprog: fransk)
 III. Sagsøger gør gældende, at der ikke kan pålægges
 foreningen en bøde, fordi der ikke foreligger nogen Ved kendelse af 7 , marts 1995 har formanden for Anden
 handling, der kan tilregnes foreningen som uagtsom
 eller forsætlig, og der er udført af en person, der efter Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 lovgivningen eller foreningens vedtægter kan optræde Instans besluttet, at sag T-503/93 , Alain-Pierre Allo mod
 på dennes vegne, af en ansat eller af nogen anden Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes
 befuldmægtiget. af registret.
 (M EFT nr. C 272 af 8 . 10 . 1993 .


text:
30.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 202/5
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 8. maj 2014 — Bimbo, SA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Panrico, SA
 (Sag C-591/12 P) (1)
 ((Appel - EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om registrering af ordmærket BIMBO DOUGHNUTS - det ældre spanske varemærke DOGHNUTS - relative registreringshindringer - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 8, stk. 1, litra b) - helhedsvurdering af risikoen for forveksling - en bestanddel i et sammensat ordmærke med en selvstændig adskillelsesevne))
 2014/C 202/06
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Bimbo, SA (ved abogado C. Prat og barrrister R. Ciullo)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) ved A. Folliard-Monguiral og J. Crespo Carrillo, som befuldmægtigede og Panrico, SA (ved abogado Pellisé Urquiza)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 10. oktober 2012 i sag T-569/10, Bimbo, S c mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM), hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i et annullationssøgsmål indledt af ansøgeren om ordmærket »BIMBO DOUGHNUTS« for varer i klasse 30 til prøvelse af afgørelse truffet den 7. oktober 2010 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 838/2009-4) vedrørende afslag på klage over indsigelsesafdelings afgørelse, hvorved denne afslog registrering af det nævnte varemærke inden for rammerne af en indsigelsessag, rejst af indehaveren af de internationale og nationale ordmærker »DONUT«, »DOGHNUTS« og »DONUTS« samt de internationale og nationale figurmærker, der indeholder ordbestanddelen »donuts« for varer i klasse 30 — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 — risiko for forveksling
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Bimbo SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 55 af 23.2.2013.


text:
29.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 30/66
 Sag anlagt den 12. november 2010 — Van Soest mod Kommissionen
 (Sag F-117/10)
 ()
 2011/C 30/131
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Barry Van Soest (Bruxelles, Belgien) (ved advokat s. Pappas)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse, hvorved ansættelsesproceduren i forhold til sagsøgeren, som havde bestået en udvælgelsesprøve og var opført på reservelisten, blev bragt til ophør som følge af, at sagsøgerne ikke har gennemført en sekundær uddannelse, som giver adgang til videregående uddannelser.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelse HRB.2/TV/iu (2010) 6293
 —
 Annullation af afgørelse HRD.2/AL/db Ares (2010) 511204 om afslag på sagsøgerens klage over denne afgørelse
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
4.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 253/69
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 25. juni 2014 — Molina Solano mod Europol
 (Sag F-66/13) (1)
 ((Personalesag - Europols ansatte - Europol-konventionen - vedtægten for Europols ansatte - afgørelse 2009/371/JAI - anvendelse af ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte på Europols ansatte - ingen forlængelse af en tidsbegrænset kontrakt som midlertidigt ansat - afslag på at give en tidsubegrænset kontrakt som midlertidigt ansat))
 2014/C 253/97
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Beatriz Molina Solano (Haag, Nederlandene) (ved advokat J.-J. Ghosez)
 Sagsøgt: Den Europæiske Politienhed (Europol) (først ved J. Arnould og D. Neumann, som befuldmægtigede, derefter ved J. Arnould, D. Neumann og D. El Khoury, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at forlænge sagsøgerens tidsbegrænsede ansættelseskontrakt.
 Konklusion
 1)
 Europol frifindes.
 2)
 Beatriz Molina Solano bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europol afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 274 af 21.9.2013, s. 30.


text:
26.5.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 117/36
 Sag anlagt den 22. marts 2007 — Bleser mod Domstolen
 (Sag F-25/07)
 (2007/C 117/57)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Thomas Bleser (Nittel, Tyskland) (ved Rechtsanwalt P. Goergen)
 Sagsøgt: De Europæiske Fællesskabers Domstol
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den indplacering i lønklasse, der blev fastsat i afgørelsen af 16. marts 2006 om sagsøgerens ansættelse, ophæves.
 —
 Artikel 2 og 13 i bilag XIII og artikel 32 i den tjenestemandsvedtægt, der trådte i kraft den 1. maj 2004, annulleres.
 —
 Sagsøgeren indplaceres i den lønklasse, der var fastsat i meddelelsen om udvælgelsesprøven, eller i den tilsvarende lønklasse i den nye tjenestemandsvedtægt (og det tilsvarende løntrin efter de bestemmelser, der fandt anvendelse før den 1. maj 2004).
 —
 Sagsøgeren tilkendes en erstatning svarende til løndifferencen.
 —
 Sagsøgeren tilkendes en erstatning på 10 000 EUR for lidt ikke-økonomiske skade.
 —
 De Europæiske Fællesskabers Domstol tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålet er anlagt til prøvelse hovedsagelig af artikel 2 og 13 i bilag XIII og artikel 32 i den vedtægt for tjenestemænd i Det Europæiske Fællesskab, der trådte i kraft den 1. maj 2004.
 Sagsøgeren gør gældende, at han burde have været indplaceret efter bestemmelserne i den for ham fordelagtigere tidligere gældende vedtægt, idet denne var i kraft på det tidspunkt, hvor han deltog i udvælgelsesprøven. Til støtte herfor har sagsøgeren anført, at hans indplacering er i strid med lighedsprincippet og forbuddet mod forskelsbehandling samt med forbuddet mod forskelsbehandling på grundlag af alder.
 Desuden gør sagsøgeren gældende, at de almindelige fællesskabsretlige principper er blevet tilsidesat, navnlig omsorgsforpligtelsen, princippet om god forvaltningsskik, gennemsigtighedsprincippet, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, retssikkerhedsprincippet, princippet om god tro, forbuddet mod »reformatio in peius «samt af retten til at blive hørt.


text:
21.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/19
 Appel iværksat den 16. december 2008 af Powerserv Personalservice GmbH, tidligere Manpower Personalservice GmbH, til prøvelse af dom afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 15. oktober 2008 i sag T-405/05, Powerserv Personalservice GmbH mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-553/08 P)
 (2009/C 69/35)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Powerserv Personalservice GmbH, tidligere Manpower Personalservice GmbH (ved Rechtsanwältin B. Kuchar)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Manpower Inc.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Den appellerede dom, der blev afsagt af Retten i Første Instans den 15. oktober 2008, sag T-405/05, ophæves, og EF-varemærke nr. 76 059 erklæres ugyldigt for alle varer og tjenesteydelser.
 —
 Den appellerede dom, der blev afsagt af Retten i Første Instans den 15. oktober 2008, sag T-405/05, ophæves, for så vidt som det deri anføres, at EF-varemærke nr. 76 059 har opnået fornødent særpræg — hvilket ikke er bevist — og sagen hjemvises til Retten.
 —
 Under alle omstændigheder pålægges Harmoniseringskontoret og varemærkeindehaveren at bære deres egne omkostninger og at betale appellantens omkostninger i sagen for Harmoniseringskontorets appelkammer, for Retten i Første Instans og for Domstolen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Den foreliggende appel er rettet mod Retten i Første Instans' dom, hvorved Harmoniseringskontoret blev frifundet i en sag, som appellanten havde anlagt med påstand om annullation af den afgørelse, der blev truffet den 22. juli 2005 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (herefter »KHIM«), og hvori EF-varemærket »MANPOWER« blev erklæret ugyldig. Retten udtalte, at EF-varemærket »MANPOWER« for de registrerede varer kun var beskrivende i Det Forenede Kongerige, i Irland, i Tyskland og i Østrig, og tiltrådte appelkammerets afgørelse, hvorefter det omhandlede varemærke i de medlemsstater, hvor det var beskrivende, havde fået fornødent særpræg ved brug.
 Appellanten har gjort følgende anbringender gældende: Tilsidesættelse af artikel 51, stk. 1, litra a), og artikel 51, stk. 2, sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra c), og artikel 7, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker.
 I modsætning til Rettens opfattelse er tegnet »MANPOWER« — således som Harmoniseringskontorets appelkammer rigtigt fandt — også beskrivende i Nederlandene, i Sverige, i Danmark og i Finland, samt derudover i alle øvrige medlemsstater, der tilhørte Fællesskabet før den 1. maj 2004. Hvis Retten havde taget hensyn til den omstændighed, at 47 % af de omhandlede personer i Fællesskabet — i henhold til en statistik fra Europa-Kommissionen — taler engelsk, ville den være kommet frem til den konklusion, at ordmærket »MANPOWER« ud over i Tyskland og Østrig også er beskrivende i andre EU-lande, og navnlig i Nederlandene, i Sverige, i Finland og i Danmark. Også med hensyn til de andre stater, der tilhørte Fællesskabet før den 1. maj 2004, har Retten ikke taget hensyn til, at den relevante del af den samlede befolkning i alle disse medlemsstater på grund af sin obligatoriske skoleuddannelse har tilstrækkelige engelskkundskaber til at forstå grundlæggende vokabularier som ordene »MAN« og »POWER« efter deres indhold, og således også til at genkende ordet »MANPOWER« som beskrivende med hensyn til varemærkeindehaverens varer og tjenesteydelser. Retten har imidlertid ikke givet nogen begrundelse for, at den er af den opfattelse, at befolkningen uden for Det Forenede Kongerige og Irland ikke har blot et elementært kendskab til det engelske sprog. Den har tværtimod tilmed truffet afgørelse i strid med sin hidtidige praksis, hvorefter også hele befolkningen uden for Det Forenede Kongerige og Irland tillægges et vist elementært kendskab til det engelske sprog i forbindelse med opfattelsen af et varemærke.
 I forbindelse med beviset for det særpræg, der er opnået ved brug, har Retten for så vidt begået en retlig fejl derved, at den har udvidet det relevante publikum i sammenligning med appelkammerets afgørelse, uden at bedømme de foreliggende beviser vedrørende det opnåede særpræg på ny. Selv hvis man er enig med Retten i, at beviset for varemærkets opnåede særpræg alene skal føres med hensyn til Det Forenede Kongerige, Irland, Tyskland og Østrig, skulle den — i betragtning af de udvidede omsætningskredse — have annulleret appelkammerets afgørelse på dette punkt og have hjemvist sagen til appelkammeret. Retten har også retligt fejlagtigt bekræftet Appelkammerets opfattelse vedrørende en »Spillover-effekt« af den eventuelle indarbejdelse af det omhandlede ordmærke fra Det Forenede Kongerige til Irland, selv om en »afsmitning« af et varemærkes opnåede særpræg hverken kan antages i forholdet fra en medlemsstat til en anden, eller i forholdet fra en vare eller tjenesteydelse til en anden vare eller tjenesteydelse.


text:
C 316/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.11.2000
 bosiddende i Bodio-Lomnago, Varese (Italien), ved G. Marche- forfremmelsesåret 1996 ikke forelå en udtalelse for 1993-
 sini, advokat ved Den Italienske Republiks kassationsdomstol, 1995, har Retten (Første Afdeling), sammensat af præsidenten,
 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat E. Arendt, 8- B. Vesterdorf, og dommerne M. Vilaras og N. Forwood; justits-
 10, rue Mathias Hardt, mod Kommissionen for De Europæiske sekretær: H. Jung, den 19. september 2000 afsagt dom, hvis
 Fællesskaber (befuldmægtigede: G. Valsesia og A. dal Ferro), konklusion lyder således:
 angående en påstand om annullation af Kommissionens
 afgørelse om ikke at efterkomme sagsøgerens ansøgning om
 1. Den i sag T-200/98 nedlagte påstand om erstatning for
 en stilling i kategori A ved Miljøinstituttet ved Det Fælles
 økonomisk skade afvises.
 Forskningscenter i Ispra, samt annullation af Kommissionens
 indkaldelse af interessetilkendegivelser med henblik på besæt-
 telse af en stilling som midlertidig ansat ved Miljøinstituttet, 2. Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes i sag T-200/98 at
 og subsidiært om annullation af udnævnelsen af den valgte betale sagsøgeren et beløb på 70 000 BEF i erstatning for den
 ansøger i medfør af nævnte indkaldelse, har Retten (Fjerde ikke-økonomiske skade, sagsøgeren har lidt.
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, V. Tiili, og dom-
 merne R.M. Moura Ramos og P. Mengozzi; justitssekretær:
 fuldmægtig G. Herzig, den 20. september 2000 afsagt dom, 3. Rådet for Den Europæiske Union frifindes for annullationspå-
 hvis konklusion lyder således: standene i sag T-101/98.
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. 4. Rådet bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af
 sagsøgers omkostninger i sag T-200/98. Hver part bærer sine
 egne omkostninger i sag T-101/98.
 2) Hver part betaler sine omkostninger.
 (1) EFT C 370 af 6.12.1997. (1) EFT C 278 af 5.9.98 og EFT C 86 af 27.3.99.
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 13. september 2000
 den 19. september 2000
 i sag T-20/99, Denkavit Nederland BV mod Kommissionen
 i de forenede sager T-101/98 og T-200/98, Gisela Stodt- for De Europæiske Fællesskaber (1)
 meister mod Rådet for Den Europæiske Union (1)
 (»Afgørelse 94/90/EKSF, EF, Euratom — aktindsigt i Kom-
 (Tjenestemænd — afslag på forfremmelse — annullations- missionens dokumenter — inspektionsrapport — undtagel-
 søgsmål — manglende udtalelse — erstatningssøgsmål) ser vedrørende beskyttelse af offentlige interesser (inspektio-
 ner og undersøgelser) og af forretningshemmeligheder«)
 (2000/C 316/41)
 (2000/C 316/42)
 (Processprog: fransk) (Processprog: nederlandsk)
 I de forenede sager T-101/98 og T-200/98, Gisela Stodtmeister, I sag T-20/99, Denkavit Nederland BV, Voorthuizen (Nederlan-
 tjenestemand ved Rådet for Den Europæiske Union, Tervuren dene), ved advokat E.A. Buys, Arnhem, mod Kommissionen
 (Belgien), ved advokaterne G. Vandersanden og L. Levi, Bruxel- for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: P. van
 les, og med valgt adresse i Luxembourg hos Société de gestion Nuffel, U. Wölker og W. Wils), angående en påstand om
 fiduciaire SARL, 2-4, rue Beck, mod Rådet for Den Europæiske annullation af Kommissionens afgørelse af 17. november 1998
 Union (befuldmægtigede: M. Bauer og M.-G. Lalande), hvori om ikke at give sagsøgeren aktindsigt i en rapport om
 der er nedlagt påstand dels om annullation af en afgørelse bekæmpelse af svinepest i Nederlandene, har Retten (Første
 truffet af Rådet om ikke at forfremme sagsøger til lønklasse Afdeling), sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf, og dom-
 A3 i forfremmelsesåret 1997, dels om erstatning for det tab, merne M. Vilaras og N. Forwood; justitssekretær: H. Jung, den
 sagsøgeren hævder at have lidt som følge af, at der for 13. september 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- 4.11.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 316/23
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Kommis- den 7. august 2000
 sionens omkostninger.
 i sag T-159/99, Bjarne Christiansen mod De Europæiske
 Fællesskabers Revisionsret (1)
 (1) EFT C 86 af 27.3.1999.
 (Tjenestemænd — ansøgning om invalidepension — ingen
 bedring i helbredstilstanden — søgsmål åbenbart uden
 grundlag — søgsmål, der åbenbart må afvises)
 (2000/C 316/44)
 (Processprog: fransk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS I sag T-159/99, Bjarne Christiansen, midlertidigt ansat ved De
 Europæiske Fællesskabers Revisionsret, bosat i Nittel (Tysk-
 land) ved A. Lorang, Luxembourg, og med valgt adresse i
 den 20. september 2000 Luxembourg på dennes kontor, 51, rue Albert 1er, mod De
 Europæiske Fællesskabers Revisionsret (befuldmægtigede: J.-
 M. Stenier, J. Inghelram og P. Giusta), angående en påstand om
 i sag T-220/99, Joachim Behmer mod Europa-Parlamen- annullation af Revisionsrettens afgørelse om ikke at tildele
 tet (1) sagsøgeren invalidepension for en vedvarende fuldstændig
 invaliditet, har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afde-
 lingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne J. Azizi og M. Ja-
 (Tjenestemænd — udnævnelse ved forfremmelse — lønklasse
 eger; justitssekretær: H. Jung, den 7. august 2000 afsagt kendel-
 LA3 — sammenlignende bedømmelse af fortjenester)
 se, hvis konklusion lyder således:
 (2000/C 316/43) 1) Sagen er åbenbart uden grundlag og må åbenbart afvises.
 2) Hver part bærer sine omkostninger.
 (Processprog: fransk)
 (1) EFT C 281 af 2.10.1999.
 I sag T-220/99, Joachim Behmer, tjenestemand ved Europa-
 Parlamentet, Luxembourg, ved advokaterne J.-N. Louis,
 G.-F. Parmentier og V. Peere, Bruxelles, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos Société de gestion fiduciaire SARL, 2-4,
 rue Beck, mod Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: H. von
 Hertzen og J. Sant’Anna), angående en påstand om annullation
 af afgørelsen af 7. januar 1999, dels for så vidt den går ud på KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 at udnævne Dhyvert til viceafdelingschef i Europa-Parlamentets
 tyske oversættelsesafdeling, dels for så vidt den indeholder et den 11. juli 2000
 afslag på sagsøgerens ansøgning om denne stilling, har Retten
 (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, V. Tiili, i sag T-268/99, Fédération nationale d’agriculture biologi-
 og dommerne R.M. Moura Ramos og P. Mengozzi; justitssekre- que des régions de France (FNAB) m.fl. mod Rådet for
 tær: fuldmægtig J. Palacio González, den 20. september 2000 Den Europæiske Union (1)
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (Annullationssøgsmål — Rådets forordning (EF) nr.
 1) Europa-Parlamentet frifindes. 1804/1999 — midlertidig undtagelse for eksisterende mær-
 ker — afvisning)
 2) Hver part bærer sine omkostninger.
 (2000/C 316/45)
 (1) EFT C 6 af 8.1.2000.
 (Processprog: fransk)
 I sag T-268/99, Fédération nationale d’agriculture biologique
 des régions de France (FNAB), Paris, Syndicat européen des


text:
27.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 138/27
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht München (Tyskland) den 21. januar 2015 — Josef Plöckl mod Finanzamt Schrobenhausen
 (Sag C-24/15)
 (2015/C 138/38)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht München
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Josef Plöckl
 Sagsøgt: Finanzamt Schrobenhausen
 Præjudicielt spørgsmål
 Tillader artikel 22, stk. 8, og artikel 28c, punkt A, litra a), første afsnit, og litra d), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF (1) af 17. maj 1977 medlemsstaterne at give afslag på en afgiftsfritagelse for en levering inden for Fællesskabet (her: overførsel inden for Fællesskabet), hvis leverandøren ganske vist ikke har truffet alle rimelige foranstaltninger med hensyn til formelle krav i forbindelse med notering af momsregistreringsnummeret, men der ikke er konkrete indicier for en afgiftsunddragelse, genstanden er overført til en anden medlemsstat og også de øvrige forudsætninger for afgiftsfritagelsen er til stede?
 (1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, EFT L 145, s. 1, som ændret.


text:
29.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/15
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 6. februar 2014 — Directeur général des douanes et droits indirects og Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières mod Humeau Beaupreau SAS (anmodning om præjudiciel afgørelse fra cour de cassation — Frankrig)
 (Sag C-2/13) (1)
 (Den fælles toldtarif - tarifering - kombineret nomenklatur - kapitel 64 - import af nødvendige komponenter til fremstilling af sportsfodtøj - pos. 6404 - fodtøj med ydersål af gummi, plast, læder eller kunstlæder og overdel af tekstilmaterialer - pos. 6406 - dele til fodtøj - punkt 2, litra a), i de almindelige tariferingsbestemmelser vedrørende den kombinerede nomenklatur - ukomplette eller ufærdige varer, der »fremtræder som i det væsentlige komplette eller færdige varer« - varer, der »foreligger i adskilt eller ikke samlet stand« - forklarende bemærkning til fortolkning af det harmoniserede system - »samlefunktioner« med undtagelse af »bearbejdninger for, at de enkelte dele kan indgå i den færdige vare«)
 2014/C 93/24
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Directeur général des douanes et droits indirects og Chef de l'agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières
 Sagsøgt: Humeau Beaupreau SAS
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — cour de cassation — fortolkning af den almindelige tariferingsbestemmelse 2 a) vedrørende den kombinerede nomenklatur og punkt 7 i de forklarende bemærkninger til det harmoniserede system — den fælles toldtarif — tariferingen — den kombinerede nomenklatur — skofremstillingsproces — samlefunktioner eller bearbejdninger for at kunne indgå i den færdige vare
 Konklusion
 Punkt 2, litra a), i de almindelige tariferingsbestemmelser vedrørende den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, i den version, der var gældende på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen, skal fortolkes således, at en overdel, en ydersål og en indlægssål, som en vare, der fremtræder i ikke samlet stand og i det væsentlige fremtræder som fodtøj, henhører under pos. 6404 i nævnte kombinerede nomenklatur, når det forholder sig således, at der efter importen af disse komponenter skal indsættes en hælkap i overdelen, og ydersålen og overdelen skal gøres til genstand for kartning med henblik på samlingen.
 (1) EUT C 71 af 9.3.2013.


text:
31.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 402/27
 Rettens dom af 15. september 2016 — Marchi Industriale mod ECHA
 (Sag T-620/13) (1)
 ((REACH - gebyr for registrering af et stof - nedsættelse, som indrømmes mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder - fejl i erklæringen om virksomhedens størrelse - henstilling 2003/361/EF - afgørelse, der pålægger en administrationsafgift - fastlæggelse af virksomhedens størrelse - ECHA’s beføjelser - begrundelsespligt))
 (2016/C 402/28)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Marchi Industriale SpA, (Firenze, Italien) (ved advokaterne M. Baldassarri og F. Donati)
 Sagsøgt: Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) (først ved M. Heikkilä, A. Iber, E. Bigi, J.-P. Trnka og E. Maurage, derefter ved M. Heikkilä, E. Bigi, J.-P. Trnka og E. Maurage, som befuldmægtigede, bistået af advokat C. Garcia Molyneux)
 Sagens genstand
 Påstand støttet på artikel 263 TEUF om annullation af ECHA’s afgørelse SME(2013) 3747 af 19. september 2013, hvori det fastslås, at sagsøgeren ikke opfylder betingelserne for at kunne opnå en nedsættelse af det gebyr, der er fastsat for mellemstore virksomheder, og om at pålægge selskabet en administrationsafgift, dels en påstand støttet på artikel 263 TEUF om annullation af de fakturer, der blev udstedt af ECHA efter vedtagelsen af afgørelse SME(2013) 3747
 Konklusion
 1)
 Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) frifindes.
 2)
 Marchi Industriale SpA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 24 af 25.1.2014.


text:
12.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/37
 Rettens kendelse af 24. oktober 2012 — Saobraćajni institut CIP mod Kommissionen
 (Sag T-227/12) (1)
 (Annullations- og erstatningssøgsmål - offentlige tjenesteydelsesaftaler - sagsøgerens udelukkelse fra deltagelse i udbudsproceduren - annullation af udbudsproceduren efter søgsmålets anlæggelse - ufornødent at træffe afgørelse)
 2013/C 9/67
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Saobraćajni institut CIP d.o.o. (Beograd, Serbien) (ved advokat A. Lojpur)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. Erlbacher og E. Georgieva, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels en påstand om annullation af en udbudsbekendtgørelse offentliggjort den 3. april 2012 vedrørende udarbejdelsen af den tekniske dokumentation til et jernbanemoderniseringsprojekt, hvorved sagsøgeren blev udelukket fra udbudsproceduren, dels en påstand om erstatning.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler sagsøgerens omkostninger i sagen for nærværende instans.
 (1) EUT C 227 af 28.7.2012.


text:
1.5.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 102/39
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 12. marts 2009 — Hambura mod Parlamentet
 (Sag F-4/08) (1)
 (Personalesag - midlertidigt ansatte - ansættelse - udvælgelsesprocedure - ingen adgang - meddelelse om ansættelse EP/95/S - ingen anvendelse af ansøgningsskemaet i De Europæiske Fællesskabers Tidende - formaliteten - forudgående administrativ procedure)
 2009/C 102/57
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Johannes Hambura (Soultzbach, Frankrig) (ved avocat S. Hambura)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved S. Seyr og K. Zejdová, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af den afgørelse Generaldirektoratet for Personale traf den 5. december 2007 om ikke at give sagsøgeren adgang til udvælgelsesproceduren, om annullation af udvælgelsesprocedure EP/95/S, område: læge, og om gennemførelse af en ny udvælgelsesprocedure under anvendelse af elektroniske ansøgningsskemaer.
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentet frifindes.
 2)
 Johannes Hambura betaler alle sagens omkostninger.
 (1) EUT C 92 af 12.4.2008, s. 50.


text:
22.9.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/5
 Appel iværksat den 12. juli 2007 af Papierfabrik August Koehler AG til prøvelse af dom afsagt den 26. april 2007 af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) i de forenede sager T-109/02 (Bolloré mod Kommissionen), T-118/02 (Arjo Wiggins Appleton mod Kommissionen), T-122/02 (Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld mod Kommissionen), T-125/02 (Papierfabrik August Koehler mod Kommissionen), T-126/02 (M-real Zanders mod Kommissionen), T-128/02 (Papeteries Mougeot mod Kommissionen), T-129/02 (Torraspapel mod Kommissionen), T-132/02 (Distribuidora Vizcaína de Papeles mod Kommissionen) og T-136/02 (Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga mod Kommissionen)
 (Sag C-322/07 P)
 (2007/C 223/05)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Papierfabrik August Koehler AG (ved advokaterne I. Brinker og S. Hirsbrunner og universitetsprofessor J. Schwarze)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom (Femte Afdeling) af 26. april 2007 (sag T-125/02) ophæves, i det omfang den vedrører appellanten
 —
 Kommissionens beslutning af 20. december 2001 om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 — (sag COMP/E-1/36.212 — Karbonfrit papir) (1)annulleres, i det omfang den vedrører appellanten
 subsidiært nedsættes den bøde, som er pålagt appellanten ved beslutningens artikel 3
 —
 subsidiært påstås endvidere, hvad angår den anden påstand, sagen hjemvist til Retten til fornyet afgørelse i overensstemmelse med den retlige vurdering, Domstolen anlægger i dommen
 —
 under alle omstændigheder tilpligtes Kommissionen at betale appellantens omkostninger ved sagen for Retten i Første Instans og for Domstolen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Appellanten har fremført følgende anbringender: Rettens betragtninger vedrørende fastsættelsen af bødens størrelse er i strid med ligebehandlings- og proportionalitetsprincippet. I den forbindelse gør appellanten gældende, at der er tilsidesat bestemmelser i den materielle fællesskabsret. Retten er fejlagtigt gået ud fra, at det er uden betydning, at appellanten er en familievirksomhed og i forhold til andre virksomheder ikke har nogen direkte adgang til kapitalmarkederne. Retten har i stedet for med urette henvist til, at en virksomhed ikke til sin egen fordel kan påberåbe sig en ulovlig handling, som er begået til gunst for en anden virksomhed. Appellanten har imidlertid ikke overhovedet støttet sig på dette argument. Retten har ikke foretaget en korrekt vurdering af de strukturelle forskelle mellem appellanten og de øvrige virksomheder, som foreholdes at have begået en overtrædelse. Herved har Retten tilsidesat ligebehandlings- og proportionalitetsprincippet.
 Endvidere har Retten fejlagtigt lagt til grund, at appellanten deltog i overtrædelsen før oktober 1993. På dette punkt har Retten foretaget en utilstrækkelig gennemgang af beviserne, anlagt en modstridende og fejlagtig vurdering heraf, tilsidesat princippet om uskyldsformodning og appellantens ret til forsvar. Hermed har Retten ifølge appellanten begået en procedurefejl. De betragtninger, hvormed Retten har begrundet, at sammenslutningen AEMCP's officielle møder mellem januar 1992 og september 1993 blev anvendt som ramme for prisaftaler på europæisk niveau, er utilstrækkelige og i sig selv modstridende. Yderligere har Retten begået retlige fejl ved at gå ud fra, at appellanten deltog i uofficielle møder, hvor der blev drøftet priser på nationalt niveau.
 (1) EUT 2004 L 115, s. 8.


text:
C 247/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26.8.2000
 Sagsøgeren har fremsat følgende anbringender til støtte for sit Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 søgsmål:
 — Annullation af afgørelsen af 13. september 1999, som
 — Tilsidesættelse af vedtægtens artikel 25 blev truffet af kontorchefen for enheden »Syge- og
 ulykkesforsikring« i GD IX Personale og Administration
 Den anfægtede afgørelse, som fremstår som et »notat til i dennes egenskab af ansættelsesmyndighed, angående
 sagen« er uden begrundelse. »vedtægtens artikel 73«, og hvorved sagsøgeren fik med-
 — Tilsidesættelse af artikel 7 EF samt af princippet om tildelt delelse om, at ansættelsesmyndigheden havde afslået at
 kompetence bringe vedtægtens artikel 73 i anvendelse og godtgøre
 hans lægeudgifter med henvisning til, at der forelå en
 Kommissionen har egenhændigt truffet afgørelse om ulykke som følge af sportsudøvelse, som er notorisk farlig
 sagsøgerens civile status i stedet for at efterkomme i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 4,
 medlemsstaternes nationale ret, som alene er kompetente stk. 1, litra e), tredje afsnit, i ordningen om dækning af
 til at lovgive i spørgsmål om personel status. risikoen for ulykker og erhvervssygdomme hos tjeneste-
 mænd ved De Europæiske Fællesskaber.
 — Tilsidesættelse af princippet om ensartetheden af den
 personelle status — Det stiltiende afslag på sagsøgerens klage, hvorved denne
 havde anmodet om annullation at den ovennævnte
 Med den anfægtede afgørelse har Kommissionen frataget afgørelse, annulleres.
 sagsøgeren enhver mulighed for at gøre de rettigheder
 gældende, som følger af hans personelle status. — Kommissionen tilpligtes at godtgøre sagsøgeren samtlige
 — Tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbe- lægeudgifter som følge af en drageflyvningsulykke, som
 indtraf den 9. april 1999, med tillæg af morarenter på
 handling og af princippet om arbejdskraftens frie bevæge-
 8 % p.a. fra ulykkesdatoen og indtil betaling sker.
 lighed
 Sagsøgeren gør gældende, at der foreligger en forskelsbe- — Det fastslås, at det påhviler Kommissionen at afholde
 handling på grundlag af køn og seksuel orientering, udgifterne i forbindelse med hele eller en del af sagsøge-
 hvilket er i strid med artikel 141 EF, og med artikel 1, rens midlertidige uarbejdsdygtighed samt hans delvise
 stk. 2, i bilag VII til vedtægten, og at der foreligger en varige uarbejdsdygtighed i overensstemmelse med de
 forskelsbehandling på grundlag af nationalitet. satser og kriterier, som er fastsat ved en sagkyndig
 udtalelse eller ved fælles overenskomst.
 — Krænkelse af privatlivets fred
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Den anfægtede afgørelse udgør en ulovligt indgreb i
 sagsøgerens ret til beskyttelse af privat- og familielivet.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren gør gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af
 vedtægtens artikel 72 og 73, af artikel 4, stk. 1, litra b), andet
 afsnit, i ovennævnte ordning samt af princippet om beskyttelse
 Sag anlagt den 23. juni 2000 af Peter Spruyt mod Kommis- af den berettigede forventning og princippet om ligebehand-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ling.
 (Sag T-171/00)
 Han gør herved gældende, at det er åbenlyst, at den anfægtede
 (2000/C 247/64) afgørelse skyldes en fejlagtig fortolkning af artikel 4, stk. 1,
 litra b), andet afsnit, i ordningen, idet Kommissionen — som
 følge af, at drageflyvning ikke er opført på listen over de
 (Processprog: fransk) sportsgrene, som udtrykkeligt er omfattet af denne bestemmel-
 se — ikke under henvisning hertil kunne udelukke ham fra
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den sociale sikring i henhold til vedtægtens artikel 73 uden at
 den 23. juni 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De godtgøre, at denne sportsudøvelse enten skal sidestilles med
 Europæiske Fællesskaber af Peter Spruyt, Arolo di Leggumio en af de angivne sportsudøvelser eller er farlig, hvilken
 (Italien), ved advokat Eric Boigelot, Bruxelles. Kommissionen ikke har gjort.