text:
12.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Sofia-grad (Bulgarien) den 17. februar 2014 — CEZ Razpredelenie Bulgaria AD mod Komisia za zashtita ot diskriminatsia
 (Sag C-83/14)
 2014/C 142/26
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad Sofia-grad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: CEZ Razpredelenie Bulgaria AD
 Sagsøgt: Komisia za zashtita ot diskriminatsia
 Procesdeltagere: Anelia Nikolova und Darzhavna komisia za energiyno i vodno regulirane
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal begrebet »etnisk oprindelse«, der anvendes i Rådets direktiv 2000/43/EF (1) af 29. juni 2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse og Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, fortolkes således, at det omfatter en kompakt gruppe af bulgarske statsborgere af romaoprindelse som beboerne i bydelen »Gizdova mahala« i byen Dupnitsa?
 2)
 Finder begrebet »tilsvarende situation« som omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra a), i direktiv 2000/43 anvendelse på de faktiske omstændigheder i den foreliggende sag, hvor måleinstrumenterne i romabydele anbringes i seks til syv meters højde, mens de i andre bydele uden kompakt romabefolkning sædvanligvis anbringes i under to meters højde?
 3)
 Skal artikel 2, stk. 2, litra a), i direktiv 2000/43 fortolkes således, at anbringelsen af måleinstrumenter i seks til syv meters højde i romabydele udgør en ringere behandling af befolkningen af romaoprindelse set i forhold til befolkningen af anden etnisk oprindelse?
 4)
 Såfremt der er tale om en ringere behandling, skal den nævnte bestemmelse da fortolkes således, at denne behandling i forbindelse med de faktiske omstændigheder i hovedsagen helt eller delvist beror på den omstændighed, at den vedrører den etniske romabefolkning?
 5)
 Er en national bestemmelse som § 1, nr. 7, i tillægsbestemmelserne til Zakon za zatschtita ot diskriminatsia (lov om beskyttelse mod forskelsbehandling, herefter »ZZD«), hvorefter enhver handling, adfærd eller undladelse, der direkte eller indirekte gør indgreb i legitime rettigheder eller interesser, er en »ugunstig behandling«, lovlig i henhold til direktiv 2000/43?
 6)
 Finder begrebet »en tilsyneladende neutral praksis« som omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra b), i direktiv 2000/43 anvendelse på CEZ Razpredelenie Bulgaria AD’s praksis med at anbringe måleinstrumenter i seks til syv meters højde? Hvordan skal begrebet »tilsyneladende« fortolkes — således, at en praksis åbenbart er neutral, eller således, at den kun ved første øjekast forekommer neutral, dvs. øjensynlig er neutral?
 7)
 Kan der kun antages at foreligge en indirekte forskelsbehandling som omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra b), i direktiv 2000/43, såfremt den neutrale praksis anbringer personerne i en særligt ugunstig situation på grund af race eller etnisk oprindelse, eller er det tilstrækkeligt, at denne praksis alene udgør et indgreb over for personer af en bestemt etnisk oprindelse? Er en national bestemmelse som ZZD’s artikel 4, stk. 3, hvorefter indirekte forskelsbehandling består i at anbringe en person i en ugunstigere situation på grund af de i stk. 1 nævnte kendetegn (herunder det etniske tilhørsforhold), i denne forbindelse lovlig i henhold til artikel 2, stk. 2, litra b), i direktiv 2000/43?
 8)
 Hvordan skal begrebet »[stille] særlig ufordelagtigt« som omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra b), i direktiv 2000/43 fortolkes? Svarer dette begreb til begrebet »behandles ringere«, der anvendes i artikel 2, stk. 2, litra a), i direktiv 2000/43, eller omfatter det kun særligt væsentlige, åbenbare og alvorlige tilfælde af forskelsbehandling? Udgør den i det foreliggende tilfælde beskrevne praksis en særligt ugunstig situation? Såfremt der ikke foreligger et særligt væsentligt, åbenbart og alvorligt tilfælde af hensættelse i en ugunstig situation, er dette så tilstrækkeligt til, at spørgsmålet om indirekte forskelsbehandling kan besvares benægtende (uden at det undersøges, om den pågældende praksis henset til opnåelse af et legitimt mål er begrundet, hensigtsmæssig og nødvendig)?
 9)
 Er nationale bestemmelser som ZZD’s artikel 4, stk. 2 og 3, hvorefter der kan antages at foreligge en direkte forskelsbehandling i tilfælde af en »ugunstigere behandling« og en indirekte forskelsbehandling i tilfælde af »hensættelse i en ugunstigere situation«, lovlig i henhold til artikel 2, stk. 2, litra a) og b), i direktiv 2000/43, uden at der ligesom i direktivet differentieres på grundlag af, hvor alvorlig den pågældende ringere behandling er?
 10)
 Skal artikel 2, stk. 2, litra b), i direktiv 2000/43 fortolkes således, at den omhandlede praksis fra CEZ Razpredelenie Bulgaria AD’s side er sagligt begrundet henset til varetagelsen af elektricitetsnettets sikkerhed og den korrekte registrering af elektricitetsforbruget? Er denne praksis også rimelig under hensyntagen til sagsøgtes forpligtelse til at give forbrugerne fri adgang til at se elmålernes stand? Er denne praksis nødvendig, når det fremgår af offentliggørelser i medierne, at der findes andre teknisk og finansielt tilgængelige metoder til varetagelse af måleinstrumenternes sikkerhed?
 (1) EFT L 180, s. 22.


text:
26.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 354/29
 Kendelse afsagt af formanden for Domstolens Niende Afdeling den 16. juli 2015 — Daniele Striani, Mad Management SPRL, Franck Boucher, m.fl., RFC. Seresien ASBL mod Union européenne des Sociétés de Football Association (UEFA), Union Royale Belge des Sociétés de Football — Association (URBSFA) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de premiére instance de Bruxelles — Belgien)
 (Sag C-299/15) (1)
 (2015/C 354/31)
 Processprog: fransk
 Formanden for Niende Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.
 (1) EUT C 270 af 17.8.2015.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
C 387/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20 . 12 . 97
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31 ,
 den 15 . oktober 1997 Grand-rue, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber ( befuldmægtigede: først Norbert Lorenz og Géraud
 i sag T-331/94, IPK-München GmbH mod Kommissionen de Bergues og dernæst Klaus Wiedner og Heinz-Joachim
 for De Europæiske Fællesskaber (') Freund ), hvori der er nedlagt påstand principalt om annul
 lation af Kommissionens beslutning 94/210/EF af 29 . marts
 (Støtte til finansieringen af et projekt vedrørende miljøven
 1994 om en procedure i henhold til EF-traktatens
 lig turisme — nedsættelse — annullationssøgsmål — for
 artikel 85 og 86 ( IV/33.941 — HOV-SVZ/MCN, EFT
 maliteten — bekræftende retsakt — retssikkerhedsprincip
 L 104 af 23 . 4 . 1994, s . 34 ), og subsidiært om annullation
 pet — princippet om beskyttelse af den berettigede for
 ventning — begrundelse)
 eller nedsættelse af den bøde, som blev pålagt sagsøgeren
 ved denne beslutning, har Retten ( Første Udvidede Afde
 ( 97/C 387/22 ) ling ), sammensat af præsidenten, A. Saggio, og dommerne
 A. Kalogeropoulos, V. Tiili, R. M. Moura Ramos og M.
 Jaeger; justitssekretær: fuldmægtig A. Mair, den 21 . okto
 (Processprog: tysk) ber 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 I sag T-331 /94, IPK-München GmbH, München (Tysk
 land ), ved advokat Hans-Joachim Priess, Place des Barrica
 des 13 , Bruxelles, mod Kommissionen for De Europæiske 1 ) Kommissionen frifindes.
 Fællesskaber ( befuldmægtiget: Jürgen Grunewald ),
 angående en påstand om annullation af Kommissionens
 beslutning af 3 . august 1994 om ikke at udbetale restbelø
 bet af en finansiel støtte, som sagsøgeren var blevet tildelt
 i forbindelse med et projekt vedrørende oprettelse af en 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 databank om miljøvenlig turisme i Europa , har Retten
 ( Første Afdeling ), sammensat af præsidenten, A. Saggio,
 og dommerne V. Tiili og R. M. Moura Ramos; justitsse (') EFT C 218 af 6 . 8 . 1994 .
 kretær: fuldmægtig A. Mair, den 15 . oktober 1997 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således :
 1 ) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifin
 des.
 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (M EFT C 370 af 24 . 12 . 1994 . den 22 . oktober 1997
 i de forenede sager T-2 13/95 og T- 18/96, Stichting Certifi
 catie Kraanverhuurbedrijf ( SCK) og Federatie van Neder
 landse Kraanverhuurbedrijven ( FNK) mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (')
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Konkurrence — mobilkraner — den europæiske menne
 den 21 . oktober 1997 skerettighedskonventions artikel 6 — certificeringsordning
 — forbud mod leje — vejledende priser — modregnings
 i sag T-229/94, Deutsche Bahn mod Kommissionen for De priser — bøder)
 Europæiske Fællesskaber (')
 (Konkurrence — jernbanetransport af søcontainere — for ( 97/C 387/24 )
 ordning (EØF) nr. 1 01 7/68 — kartel — dominerende stil
 ling — misbrug — bøde — kriterier for vurderingen —
 proportionalitetsprincippet — retten til forsvar — adgang
 til sagens akter — retssikkerhedsprincippet) (Processprog: nederlandsk)
 ( 97/C 387/23 )
 (Processprog: tysk)
 I de forenede sager T-2 13/95 og T- 18/96 , Stichting Certifi
 catie Kraanverhuurbedrijf ( SCK ) og Federatie van Neder
 I sag T-229/94, Deutsche Bahn AG, Frankfurt (Tyskland ), landse Kraanverhuurbedrijven ( FNK ), Culemborg ( Neder
 ved advokat Jochim Sedemund, Köln, og med valgt landene ), ved advokaterne Martijn van Empel, Amster
 ---pagebreak--- 20 . 12 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 387/ 15
 dam, og Thomas Janssens, Bruxelles, og med valgt adresse DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 i Luxembourg hos advokat Marc Loesch, 11 , rue Goethe,
 den 24 . oktober 1997
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( befuldmægtiget: Wouter Wils ), i sag T-18/96 støttet af
 Van Marwijk Kraanverhuur BV, Zoetermeer (Nederlan i sag T-239/94, Association des aciéries européennes indé
 dene ), Kraanbedrijf Nijdam BV, Groningen (Nederlan pendantes ( EISA) mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (')
 dene ), Kranen, Transport & Montage's Gilde NV, Gelder
 malsen ( Nederlandene ), Wassink Transport Arnhem BV, (EKSF — annullationssøgsmål — statsstøtte — individuelle
 Arnhem ( Nederlandene ), Koedam Kraanverhuur BV, Via
 beslutninger om godkendelse af statsstøtte til jern- og stål
 nen (Nederlandene ), Firma Huurdeman Kraanwagenver
 virksomheder — uforenelighed med traktatens bestemmel
 huurbedrijf, Hoevelaken ( Nederlandene ), Datek NV, Genk ser — tilbagevirkende gyldighed — traktatens artikel 4,
 ( Belgien ), Thorn Hendrickx, Turnhout ( Belgien ), ved advo litra b) og c), og artikel 95, stk. 1 og 2)
 katerne August Braakman, Rotterdam, og Willem Sluiter,
 Haag, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat ( 97IC 387/25 )
 Michel Molitor, 14A, rue des Bains, angående i sag T-213/
 95 en påstand om, at Kommissionen i medfør af EF-trak
 tatens artikel 178 og 215 tilpligtes at erstatte sagsøgerne
 det tab, de har lidt som følge af en retsstridig handling, og
 (Processprog: fransk)
 i sag T-18/96 en påstand om annullation af Kommissio
 nens beslutning 95/55 l /EF af 29 . november 1995 om en
 procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85 (IV/
 34.179, IV/34 . 202, IV/34 . 216 — Stichting Certificatie
 Kraanverhuurbedrijf og Federatie van Nederlandse Kraan I sag T-239/94, Association des aciéries européennes indé
 verhuurbedrijven, EFT L 312 af 23 . 12 . 1995 , s . 79 ), har pendantes ( EISA ), Bruxelles, ved advokat Alexandre Van
 Retten ( Fjerde Udvidede Afdeling), sammensat af afde dencasteele, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg
 lingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne P. Lindh, J. hos advokat Ernest Arendt, 8-10, rue Mathias Hårdt, mod
 Azizi, J. D. Cooke og M. Jaeger; justitssekretær: fuldmæg Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld
 tig J. Palacio Gonzålez den 22 . oktober 1997 afsagt dom, mægtigede: Michel Nolin og Ben Smulders ), støttet af
 hvis konklusion lyder således : Rådet for Den Europæiske Union ( befuldmægtigede : Rüdi
 ger Bandilla og Stephan Marquardt ), Forbundsrepublikken
 Tyskland ( befuldmægtigede : Ernst Roder og Bernd Kloke ),
 Den Italienske Republik ( befuldmægtigede : Umberto
 Leanza og Pier Giorgio Ferri ), og Ilva Laminati Piani SpA,
 1 ) Sag T-21319S og T-18/96 forenes med henblik på Rom, ved advokat Aurelio Pappalardo, Trapani, og advo
 domsafsigelsen. kat Massimo Merola, Rom, og med valgt adresse i Luxem
 bourg hos advokat Alain Lorang, 51 , rue Albert l er,
 angående en påstand om annullation af Kommissionens
 beslutinger 94/256/EKSF til 94/261 /EKSF af 12 . april
 1994 om en række medlemsstaters påtænkte støtte til jern
 2 ) Den bøde, der ved artikel 5, stk . 2, i Kommissionens og stålvirksomheder, der er etableret på deres områder
 beslutning 95/551 /EF af 29. november 199S om en ( EFT L 112 af 3 . 5 . 1994, henholdsvis s. 45 , 52, 58 , 64,
 procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85 (IV/ 71 og 77), har Retten ( Første Udvidede Afdeling ), sam
 34.179, IV/34.202, IV/34. 21 6 — Stichting Certificatie mensat af præsidenten, A. Saggio, og dommerne A. Kalo
 Kraanverhuurbedrijf og Federatie van Nederlandse geropoulos, V. Tiili, A. Potocki og R. M. Moura Ramos;
 Kraanverhuurbedrijven) er pålagt Stichting Certificatie justitssekretær: H. Jung, den 24. oktober 1997 afsagt
 Kraanverhuurbedrijf, nedsættes til 100 000 ECU. dom, hvis konklusion lyder således :
 3 ) I øvrigt frifindes Kommissionen. 1 ) For så vidt angår Kommissionens beslutning 94/256/
 EKSF af 12 . april 1994 om Tysklands støtte til stål
 virksomheden EKO Stahl AG, Eisenhiittenstadt, er det
 ufornødent at træffe afgørelse om den i sagen nedlagte
 annullationspåstand.
 4 ) Sagsøgerne bærer deres egne og Kommissionens
 omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse
 med sagerne om foreløbige forholdsregler. Endvidere
 bærer sagsøgerne intervenienternes omkostninger. 2 ) I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber.
 EFT C 31 af 3 . 2 . 1996 og EFT C 95 af 30 . 3 . 1996 .
 3 ) Sagsøgeren betaler /6 af Kommissionens omkostninger
 tillige med samtlige Ilva Eaminati Piani SpA 's omkost
 ninger som intervenient.


text:
C 246/44 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28.8.1999
 Sag anlagt den 22. juni 1999 af Luciano Simonella mod Sag anlagt den 28. juni 1999 af Nordisk Færgefart A/S
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag T-153/99)
 (Sag T-156/99)
 (1999/C 246/86)
 (1999/C 246/87)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der (Processprog: tysk)
 den 22. juni 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Luciano Simonella, Howald
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 (Luxembourg), ved advokat Rosario Grasso, Luxembourg,
 den 28. juni 1999 anlagt mod Rådet for Den Europæiske
 og med valgt adresse i Luxembourg hos denne, 35, rue
 Union af Nordisk Færgefart A/S, Fåborg, ved advokaterne
 Notre-Dame.
 Ulrich Schrömbges, Klaus Landry og Lothar Harings, advokat-
 firmaet Graf von Westphalen, Fritze & Modest, Hamburg, og
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Arendt &
 — Det stiltiende afslag på sagsøgerens klage registreret under Medernach, 8-10, rue Mathias Hardt.
 nr. 682/98 af 25. november 1998 annulleres.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber dømmes
 til at betale sagsøgeren 2 000 000 BFR i erstatning for
 økonomisk og ikke-økonomisk skade. 1. Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den
 generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplæg-
 — Kommissionen dømmes til at betale de omkostninger ning om omsætning heraf samt om kontrol hermed (EFT
 og udgifter, som sagsøgeren har krævet i tillægget af L 76, s. 1), som ændret ved Rådets direktiv 92/108/EØF
 11. september 1998, der må anses for at fuldstændiggøre (EFT L 390, s. 124), Rådets direktiv 94/74/EF (EFT L 365,
 hans klage nr. 586/98 af 6. august 1998 som en integreren- s. 46) og Rådets direktiv 96/99/EF (EFT 1997 L 8, s. 12),
 de del af denne, idet disse omkostninger og udgifter anslås annulleres,
 til 150 000 000 ITL.
 a) for så vidt som bestemmelserne i artikel 28 tidsmæssigt
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. begrænses til at gælde indtil den 30. juni 1999,
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter subsidiært
 Sagsøgeren anfægter ansættelsesmyndighedens afslag på at b) i det omfang det fører til traktatstridige handelshindrin-
 forfremme ham til lønklasse B1 for 1996 eller senest 1997. ger i forbindelse med rejser med skib inden for
 Fællesskabet, som defineret i artikel 28.
 Til støtte for sine påstande har han bl.a. gjort gældende, at der
 er sket en tilsidesættelse: 2. Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 — af vedtægtens artikel 26, da hans personlige aktsamling
 ikke var fuldstændig på det tidspunkt, da ansættelsesmyn-
 digheden skulle bedømme hans fortjenester. Forslaget om Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 at forfremme ham var heller ikke blevet vedlagt denne
 aktsamling;
 Sagsøgeren driver to færgeforbindelser mellem Tyskland og
 — af vedtægtens artikel 43 ved at udtalelserne for 1990-1993, Danmark, som befordrer personer og motorkøretøjer og om
 1993-1995 og 1995-1997 ikke er blevet meddelt ham bord udbyder aftiftsfri (»tax free«) varer til salg. Desuden driver
 rettidigt og på rette sted, således at han var berøvet et datterselskab et supermarked, hvor færgepassagererne kan
 mulighed for at fremsætte bemærkninger, som han måtte købe tyske indenlandske produkter og bestille ferieboliger
 finde hensigtsmæssige med henblik på sin forfremmelse. og rejser af kortere varighed. Sagsøgeren oplyser, at begge
 Han har på dette punkt også anført, at udtalelsen for forbindelser vil blive indstillet pr. 1. juli 1999, og at alle ansatte
 1995-1997 siden den 15.juni 1998, idet der tages forbe- vil blive afskediget, da der kun kan opnås et positivt økonomisk
 hold for den nøjagtige dato, synes at være blevet udsat resultat ved hjælp af den indtil den 30. juni 1999 gældende
 uden gyldig grund; særordning (salg af afgiftsfri varer om bord).
 — af vedtægtens artikel 45, da den sammenlignende undersø-
 Hvad angår spørgsmålet om sagens antagelse til realitetsbe-
 gelse af fortjenesterne hos ansøgerne om forfremmelse,
 handling gøres det gældende, at det efter langvarige diskussio-
 som denne bestemmelse tilsigter, ikke har fundet sted i
 ner mellem medlemsstaterne først på topmødet i Köln den
 dette tilfælde. Sagsøgeren har i denne forbindelse anført, at
 3. og 4. juni 1999 blev klart, at »tax free-ordningen« ikke
 det under mødet mellem tjenestegrenene af 27. oktober
 bliver forlænget. Først på dette tidspunkt blev det muligt for
 1994 blev besluttet, at sagsøgeren skulle forfremmes i
 sagsøgeren, der i øvrigt mener at være umiddelbart og
 løbet af 1996 eller senest 1997.
 individuelt berørt af direktivet, at anfægte dette. Søgsmålsfri-
 sten begyndte derfor tidligst at løbe den 5. juni 1999.
 ---pagebreak--- 28.8.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 246/45
 Efter sagsøgerens opfattelse strider direktiv 92/12/EØF mod Slettelse af sag T-538/93 (1)
 — det fællesskabsretlige retsstatsprincip, da det indeholder
 modstridende og uklare regler, (1999/C 246/90)
 — traktatens målsætninger med oprettelsen af det indre
 marked i henhold til artikel 14 EF (tidligere artikel 7 A), (Processprog: engelsk)
 — forbuddet mod told og andre afgifter med tilsvarende
 virkning i artikel 25 EF (tidligere artikel 12), Ved kendelse af 30. marts 1999 har formanden for Fjerde
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 — forbuddene i artikel 28 EF (tidligere artikel 30) og arti- Første Instans besluttet, at sag T-538/93, John Harris mod
 kel 29 EF (tidligere artikel 34), Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 — artikel 93 EF (tidligere artikel 99), der tillader harmonise-
 ring af indirekte skatter,
 (1) EFT C 319 af 26.11.1993.
 — proportionalitetsprincippet, da det ikke er egnet til at
 virkeliggøre det indre marked,
 — princippet om beskyttelse af den berettigede forventning,
 — og mod en række grundrettigheder og grundlæggende
 frihedsrettigheder, såsom retten til fri erhvervsudøvelse,
 ejendomsretten og den økonomiske dispositionsfrihed.
 Slettelse af sag T-548/93 (1)
 (1999/C 246/91)
 Slettelse af sag T-278/93 (1)
 (Processprog: engelsk)
 (1999/C 246/88)
 Ved kendelse af 1. marts 1999 har formanden for Første
 (Processprog: engelsk) Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans besluttet, at sag T-548/93, Ladbroke Racing Ltd
 Ved kendelse af 10. marts 1999 har formanden for Fjerde mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i slettes af registeret.
 Første Instans besluttet, at sag T-278/93, David Alwyn Jones
 og Mary Bridget Jones mod Rådet for Den Europæiske Union
 og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes (1) EFT C 319 af 26.11.1993.
 af registeret.
 (1) EFT C 165 af 2.7.1992.
 Slettelse af sag T-72/95 (1)
 Delvis slettelse af de forenede sager T-294/93, T-392/93
 og T-413/93 (1)
 (1999/C 246/92)
 (1999/C 246/89)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: engelsk)
 Ved kendelse af 30. marts 1999 har formanden for Fjerde Ved kendelse af 17. maj 1999 har formanden for Femte
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 Første Instans besluttet, at sag T-294/93, Sean Coughlan mod besluttet, at sag T-72/95, Comafrica SpA og Dole Fresh Fruit
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europe Ltd & Co. mod Kommissionen for De Europæiske
 Europæiske Fællesskaber, og sag T-413/93, Patrick Heffernan Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 268 af 14.10.1995.
 (1) EFT C 158 af 10.6.1993 og C 197 af 21.7.1993.


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Symvoulio tis Epikrateias (Grækenland) den 28. oktober 2009 — Ioannis G. Askoxilakis mod Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton (Undervisnings- og Kirkeministeriet)
 (Sag C-426/09)
 2010/C 24/39
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Symvoulio tis Epikrateias
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ioannis G. Askoxilakis
 Sagsøgt: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton (Undervisnings- og Kirkeministeriet)
 Præjudicielt spørgsmål
 Svarer begrebet »erhvervserfaring« i artikel 4, stk. 1, litra b), i direktiv 89/48 — om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed (EFT L 19), som bestemmelsen var gældende efter ændringen ved artikel 1, stk. 3, i direktiv 2001/19 (EFT L 206), men før den ophævedes ved artikel 62 i direktiv 2005/36/EF (EUT L 255) — til begrebet »erhvervserfaring«, som det defineres i artikel 1, litra e), i samme direktiv, og kan der herved forstås den erfaring, som kumulativt har følgende karakteristika: a) den er opnået af den pågældende efter erhvervelsen af det eksamensbevis, der sikrer vedkommende adgang til et konkret lovreguleret erhverv i det seneste opholdsland; b) den er opnået inden for rammerne af udøvelsen af samme erhverv, som der er ansøgt om med henvisning til direktiv 89/48 (jf. udtrykkene »the profession concerned«, »la profession concernée«, »der betreffende Beruf«, som anvendes i henholdsvis den engelske, franske og tyske version af direktivet), og c) den pågældende erhvervsmæssige virksomhed er udøvet lovligt, dvs. på vilkår og betingelser ifølge lovgivningen i den medlemsstat, hvor virksomheden har fundet sted, således at det er udelukket også at tage hensyn til den erfaring, der er opnået i det konkrete erhverv i værtslandet før godkendelsen af ansøgningen, da det pågældende erhverv ikke kan udøves lovligt i værtslandet, før ansøgningen er godkendt (selvfølgelig med forbehold af anvendelsen af direktivets artikel 5, som på visse betingelser — med henblik på en fuldførelse af den erhvervsuddannelse, der ikke blev fuldført i det seneste opholdsland — tillader, at erhvervet udøves i værtslandet med støtte fra en kvalificeret fagmand)?


text:
Nr . C 133 / 18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4 . 5 . 96
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Sag anlagt den 19. marts 1996 af Kongeriget Nederlandene
 afsagt den 15 . februar 1996 af Tribunale civile e penale di mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Trento — Afdelingen for Civilsager — i sagen Grundig ( Sag C-84/96 )
 Italiana Spa mod Ministero delle Finanze dello Stato
 ( 96/C 133/39 )
 ( Sag C-68/96 )
 ( 96/C 133/37 )
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 19 . marts 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Ved kendelse afsagt den 15 . februar 1996 , indgået til Europæiske Fællesskaber af Kongeriget Nederlandene ved
 Domstolens Justitskontor den 14 . marts s.å ., har Tribunale advokat J. S. van den Oosterkamp og advokat Drs M. A.
 civile e penale di Trento — Afdelingen for Civilsager — i Fierstra som befuldmægtigede og med valgt adresse i
 sagen Grundig Italiana Spa mod Ministero delle Finanze Luxembourg på den nederlandske ambassade , 5 rue C. M.
 dello Stato forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol Spoo .
 en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 mål :
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Skal EØF-traktatens artikel 95 fortolkes således , at der
 gælder et forbud mod, at en medlemsstat indfører og — Debetnotaen af 15 . januar 1 996 samt Kommissionens
 opkræver en statslig forbrugsafgift som den afgift, der er afgørelser af 16 . februar 1996 om afslutning af projek
 omhandlet i artikel 4 i lovdekret af 30 . december 1982 som terne EFRU nr . 80.07.03.002 ( Veendam-Musselkana
 konverteret ved lov nr . 53 af 28 . februar 1983 , og for hvis len ) og EFRU nr. 84.07.03.004 ( Veendam-vejen ), som
 anvendelse der senere er givet bestemmelser i Finansminis for 1989 blev medfinansieret af Den Europæiske Fond
 teriets dekret af 23 . februar i 1983 , for så vidt som der for Regional Udvikling, annulleres .
 herefter gælder forskellige regler om afgiftsgrundlagets
 beregning for henholdsvis indenlandsk fremstillede varer og — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 varer indført fra andre medlemsstater og er fastsat forskel
 lige regler for opkrævning af afgiften for identiske varer ?
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag C-308/95 ( 1 ).
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse ( 1 ) EFT nr. C 299 , 1995 , s . 13 .
 afsagt den 12 . marts 1996 af Raad van State i sagen
 Borgmesteren og viceborgmestrene for Haarlemmerliede og
 Spaarnwoude m.fl. mod provinsregeringen for Noord-
 Holland
 ( Sag C-81 /96 )
 ( 96/C 133/38 )
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel
 Ved kendelse afsagt den 12 . marts 1996 , indgået til ser afsagt henholdsvis den 1 , februar og den 7, marts 1996 af
 Domstolens Justitskontor den 18 . marts 1 996 , har Raad van Tribunale di Genova — Første Afdeling for Civilsager — i
 State i sagen Borgmesteren og viceborgmestrene for Haar sagerne 1 ) Palmera SpA 2 ) Cesare Rognoli & Figlio SrL og
 lemmerliede og Spaarnwoude m.fl . mod provinsregeringen 3 ) Igino Mazzola mod Ministero delle Finanze dello
 for Noord-Holland forelagt De Europæiske Fællesskabers Stato
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende ( Sag C-86/96, C-87/96, og C-88/96 )
 spørgsmål :
 ( 96/C 133 /40 )
 Tillader Rådets direktiv 85/357/EØF af 27. juni 1985 om
 vurdering af visse offentlige og private projekters indvirk Ved kendelser afsagt henholdsvis den 1 , februar og den
 ning på miljøet ('), at der gives tilladelse til et projekt, der er 7, marts 1996 , indgået til Domstolens Justitskontor den
 nævnt i direktivets bilag I, uden at der ved udarbejdelsen af 21 . marts 1996 , har Tribunale di Genova — Første Afdeling
 denne tilladelse er blevet foretaget en miljøvurdering som for Civilsager — i sagerne 1 ) Palmera SpA, 2 ) Cesare
 omhandlet i direktivet, når tilladelsen vedrører et projekt, Rognoli & Figlio Sri og 3 ) Igino Mazzola mod Ministero
 der allerede var givet tilladelse til før den 3 , juli 1988 , skønt delle Finanze dello Stato forelagt De Europæiske Fællesska
 der ikke er blevet gjort brug af sidstnævnte tilladelse, og bers Domstol anmodninger om præjudiciel afgørelse af
 skønt der ved udarbejdelsen af sidstnævnte tilladelse ikke er spørgsmål, der er de samme som spørgsmålene i de forenede
 blevet foretaget nogen miljøvurdering, som opfylder de sager C-47/95 m.fl .(').
 krav, som direktivet stiller hertil ?
 (') Se EFT nr . C 119 af 13 . 5 . 1995 , s . 5 .
 (M EFT nr . L 175 , 1985 , s . 40 .


text:
14.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/57
 Sag anlagt den 17. februar 2014 — Vicentin mod Rådet
 (Sag T-114/14)
 2014/C 112/74
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Vicentin SAIC (Avellaneda, Argentina) (ved advokaterne J.-F. Bellis og R. Luff)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1194/2013 af 19. november 2013 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af biodiesel med oprindelse i Argentina og Indonesien (EUT L 315, s. 2) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at institutionerne har anlagt en åbenbar urigtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder, da de fastslog, at der forelå en fordrejning af priserne på sojabønner og sojabønneolie, der begrundede en anvendelse af antidumpinggrundforordningens artikel 2, stk. 5, andet afsnit (1).
 2.
 Andet anbringende om, at antidumpinggrundforordningens artikel 2, stk. 5, andet afsnit, som den fortolkes af institutionerne i den foreliggende sag, ikke kan anvendes på import fra et WTO-medlem, da den er uforenelig med WTO-antidumpingaftalen.
 3.
 Tredje anbringende om, at der ved skadesvurderingen ikke er blevet taget hensyn til faktorer, der bryder årsagssammenhængen mellem den angivelige skade og den angivelige dumpingimport, hvilket er i strid med antidumpinggrundforordningens artikel 3, stk. 7.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.11.2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 343, s. 51).


text:
20.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 127/13
 Appel iværksat den 25. februar 2015 af Banco Privado Português, SA — under likvidation, og Massa Insolvente do Banco Privado Português, SA — under likvidation, til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 12. december 2015 i sag T-487/11, Banco Privado Português og Massa Insolvente do Banco Privado Português mod Kommissionen
 (Sag C-93/15 P)
 (2015/C 127/19)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Appellanter: Banco Privado Português, SA — under likvidation, og Massa Insolvente do Banco Privado Português, SA — under likvidation (ved advogados C. Fernández Vicién, F. Pereira Coutinho, M. Esperança Pina, M. Ferreira Santos og R. Leandro Vasconcelos)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande
 Appellanterne har nedlagt påstand om, at Domstolen antager sagen til realitetsbehandling og bestemmer, idet den finder appellen begrundet, følgende:
 —
 Den appellerede dom ophæves og erstattes ned en dom, hvorved Kommissionens afgørelse annulleres i sit hele (1).
 —
 Subsidiært ophæves den appellerede dom og erstattes med en dom, hvorved afgørelsen annulleres, for så vidt som den fastslog, at statsstøtten er uløseligt forbundet med den ulovlige og uforenelige garanti i perioden fra den 5. december 2008 til den 5. juni 2009.
 —
 Subsidiært ophæves den appellerede dom og erstattes med en dom, hvorved afgørelsen annulleres, for så vidt som den i medfør af artikel 2-4 heri pålagde tilbagesøgning af den angivelige støtte.
 —
 Subsidiært ophæves den appellerede dom og erstattes med en dom, hvorved afgørelsen annulleres, for så vidt som den pålagde tilbagesøgning for perioden fra den 5. december 2008 til den 5. juni 2009.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger for begge instanser.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanterne har fremsat seks appelanbringender.
 1.
 Første anbringende: Retten forsøgte at supplere den manglende begrundelse for Kommissionens afgørelse ved at anføre sin egen begrundelse og begik en retlig fejl ved undersøgelsen af de af Kommissionen anførte grunde og ved at finde dem tilstrækkelige.
 2.
 Andet anbringende: Retten foretog en urigtig fortolkning af artikel 107, stk. 1, TEUF og en fejlagtig subsumering af de faktiske omstændigheder ved at finde, at BPP var givet en fordel, hvorved garantien blev omdannet til en støtte, der var uforenelig med det indre marked.
 3.
 Tredje anbringende: Retten begik en retlig fejl ved at finde, at Kommissionen ikke havde anlagt et åbenbart urigtigt skøn og ikke havde begået en retlig fejl ved ikke at have taget hensyn til, at kravene for den i artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF fastsatte undtagelse var opfyldt.
 4.
 Fjerde anbringende: Retten begik en retlig fejl ved at opretholde afgørelsen om tilbagesøgning, idet den opretholdt pålægget om tilbagesøgning af en angivelig støtte, der ikke var forenelig med det indre marked, eftersom BPP ikke opnåede nogen fordel, og idet Retten fandt, at den anfægtede afgørelse ikke pålagde tilbagesøgning af støtten af processuelle årsager, og den begik en retlig fejl ved at finde, at Kommissionen ved beregningen af støttens størrelse havde overholdt de i dennes retningslinjer fastsatte principper.
 5.
 Femte anbringende: Retten tilsidesatte retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, idet den opretholdt den anfægtede afgørelse, for så vidt som denne pålagde tilbagesøgning af den angivelige støtte.
 6.
 Sjette anbringende: Retten tog ikke hensyn til, at Kommissionen havde tilsidesat BPP’s ret til ligebehandling, for så vidt som denne sag blev undergivet en anderledes behandling end tilsvarende sager.
 (1) Kommissionens afgørelse 2011/346/EU af 20.7.2010 om statsstøtte C 33/09 (ex NN 57/09, CP 191/09) iværksat af Portugal i form af en statsgaranti til fordel for Banco Privado Português, S.A. (EUT L 159, s. 95).


text:
13.10.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 289/27
 Endvidere har sagsøgeren gjort gældende, at beslutningen fører Europæiske Fællesskaber af Alexandre Tilgenkamp, Overijse
 til, at stort set hver eneste salgsemballage i Tyskland i fremtiden (Belgien), ved advokat Eric Boigelot, og med valgt adresse i
 vil være forsynet med sagsøgerens varemærke, hvilket medfø- Luxembourg.
 rer, at sagsøgeren sammen med sine bortskaffelsespartnere vil
 komme til at bære omkostningerne ved bortskaffelsen af
 emballage, som de ikke modtager licensafgifter for. En ensartet Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 mærkning med »Der Grüne Punkt« af stort set al emballage i
 Tyskland vil både ødelægge varemærkets oprindelsesfunktion
 og varemærkets appellerende funktion, hvorved funktionsdyg- — Ansættelsesmyndighedens afgørelse af 13. september
 tigheden af sagsøgerens ordning bringes i fare. Det vil mere 2000 om besættelse af en A1-stilling som vicegeneraldi-
 eller mindre samtidig føre til en fuldstændig udvanding af rektør med ansvar for koordinering af direktorat C, D og
 varemærket, og mærkets signalvirkning vil i løbet af kort E i generaldirektorat AGRI (KOM/094/00) annulleres.
 tid være ødelagt. Sagsøgeren har gjort gældende, at den
 fuldstændige udvanding af mærket er til fare for sagsøgerens — Udnævnelsen af en anden person til stillingen som
 tilladelsesordning, og har gjort et krav om beskyttelse mod vicegeneraldirektør med ansvar for koordinering af direk-
 ophævelse af tilladelsesordningen gældende. torat C, D og E i GD AGRI (KOM/094/00), således at
 sagsøgerens ansøgning til den ledige stilling ikke blev
 imødekommet, annulleres.
 Ifølge sagsøgeren foreligger der ikke en tilsidesættelse af arti-
 kel 82 EF, da betingelserne for undtagelsen i artikel 86, stk. 2, — Den stiltiende afvisning af sagsøgerens klage annulleres.
 er opfyldt. Sagsøgeren gjort gældende, at selskabet udfører en
 tjenesteydelse, der er af almen interesse, og at konkurrencereg-
 lerne, herunder artikel 82 EF, kun finder anvendelse på — Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at
 sagsøgeren, for så vidt reglernes anvendelse ikke bringer betale sagens omkostninger samt de udgifter og honora-
 udførelsen af sagsøgerens opgaver på markedsvilkår i fare. rer, som sagsøgeren har haft til juridisk bistand for at
 Navnlig ødelæggelsen af varemærket »Der Grüne Punkt«’s kunne anlægge nærværende sag.
 signalvirkning fører til en sådan fare for funktionsdygtigheden
 af sagsøgerens ordning.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at artikel 3 i forordning
 nr. 17 er tilsidesat. Selskabet har i denne forbindelse bl.a.
 anført, at en forpligtelse som den i artikel 3 og 4 i den Ifølge sagsøgeren har Kommissionen taget hensyn til ansøger-
 anfægtede beslutning anførte om meddelelse af en tidsube- nes nationalitet ved besættelsen af stillingen som vicegeneraldi-
 grænset tvangslicens til anvendelse af varemærket »Der Grüne rektør og har således tilsidesat tjenestemandsvedtægtens arti-
 Punkt« uden licensvederlag er urimelig, og at den er i strid med kel 7, 25, 27, 29 og 45, stk. 1.
 Domstolens praksis.
 Sag anlagt den 17. juli 2001 af Léon Rappe mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sag anlagt den 12. juli 2001 af Alexandre Tilgenkamp
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-160/01)
 (Sag T-158/01)
 (2001/C 289/65)
 (2001/C 289/64)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 17. juli 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Léon Rappe, Orp-Jauche (Belgien),
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der ved advokaterne Jean-Noël Louis og Véronique Peere, og med
 den 12. juli 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De valgt adresse i Luxembourg.


text:
20.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 327/27
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 24. september 2008 — Van Neyghem mod Kommissionen
 (Sag T-105/08 P) (1)
 (Appel - personalesag - frifindelse i første instans - ansættelse - almindelig udvælgelsesprøve - ikke adgang til den mundtlige prøve - åbenbart, at appellen er ugrundet)
 (2008/C 327/51)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Kris Van Neyghem (Vissenaken, Belgien) (ved avocats S. Rodrigues og C. Bernard-Glanz)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Berscheid og B. Eggers, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af EU-Personaleretten (Anden Afdeling) den 13. december 2007 i sag F-73/06, Van Neyghem mod Kommissionen (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), med påstand om ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Kris Van Neyghem bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger i denne sag.
 (1) EUT C 107 af 26.4.2008.


text:
9.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/54
 Sag anlagt den 14. november 2014 — CGI Luxembourg og Intrasoft International mod Parlamentet
 (Sag T-769/14)
 (2015/C 046/70)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: CGI Luxembourg SA (Bertrange, Luxembourg) og Intrasoft International SA (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokat N. Korogiannakis)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgernes påstande
 —
 Europa-Parlamentets afgørelse om at vælge sagsøgernes bud som den anden kontrahent i rækkefølgen for delkontrakt 3 »Udvikling og vedligeholdelse af produktionsinformationssystem« i den offentlige udbudsprocedure (»CfT«) nr. PE/ITEC/ITS14 »Ekstern levering af it-tjenester« og Europa-Parlamentets afgørelse om at tildele den første underleverandørkontrakt til »Steel consortium« annulleres.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsøgerne erstatning for tab som følge af kontrakttabet.
 —
 Subsidiært tilpligtes Europa-Parlamentet at betale sagsøgerne erstatning for tab som følge af mistet mulighed.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger og andre udgifter i forbindelse med dette søgsmål, selv hvis der ikke gives sagsøgerne medhold i de nedlagte påstande.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.
 1.
 Det første anbringende om fejl i vurderingsformelen, modstridende anvisninger til tilbudsgiverne, tilsidesættelse af udbudsbetingelserne, tilsidesættelse af gennemsigtighedsprincippet og princippet om god forvaltningsskik.
 —
 Sagsøgerne har gjort gældende, at vurderingsformelen, som forelagt i de tekniske specifikationer, indeholdt en række fejl. Derudover anvendte vurderingsudvalget en anden formel end den bekendtgjorte uden at underrette tilbudsgiverne herom, og anvendte værdier i en anden tabel end den i svarene til tilbudsgivernes spørgsmål angivne.
 2.
 Det andet anbringende om en tilsidesættelse af finansforordningens artikel 110 og af artikel 149 i den delegerede forordning — Den formel, som blev anvendt, fører ikke til kontraktens tildeling til det økonomisk mest fordelagtige bud.
 —
 Sagsøgerne har gjort gældende, at den tabel, fra hvilken vurderingsudvalget udledte de værdier, der skulle anvendes i forbindelse med vurderingsformelen, ikke svarer til den fremgangsmåde, hvorefter kontrakten forventes gennemført. Som følge deraf svarer de forhold, der tages i betragtning, ikke til Europa-Parlamentets virkelige behov, hvilket nødvendigvis vil føre til, at underleverandørkontrakterne tildeles budgivere, der ikke tilbyder det økonomisk mest fordelagtige bud for Europa-Parlamentets behov.
 3.
 Det tredje anbringende om udbudsbekendtgørelsens uklarhed og tvetydighed.
 —
 Sagsøgerne har gjort gældende, at Europa-Parlamentet gennem sine skrivelser har indført en fortolkning af de tekniske specifikationer, som er i modstrid med andre afsnit i de samme specifikationer, svarene fra Europa-Parlamentets egne tjenestegrene på tilbudsgivernes spørgsmål og den tildelte kontrakts formål. De tekniske specifikationer kan som følge heraf vildlede tilbudsgiverne, hvorved de forhindres i at udarbejde den bedste prisstrategi og dermed afgive det bedste bud.
 4.
 Det fjerde anbringende om en tilsidesættelse af begrundelsespligten, af adgangen til effektive retsmidler og af et væsentligt formkrav.
 —
 Sagsøgerne har gjort gældende, at de oplysninger, som blev meddelt dem gennem Europa-Parlamentets skrivelser efter bekendtgørelsen af kontraktens tildeling i den anfægtede udbudsbekendtgørelse, ikke udgør en tilstrækkelig begrundelse, eftersom oplysningerne i vidt omfang var utilstrækkelige til at give sagsøgerne mulighed for at anvende vurderingsformelen og kontrollere den korrekte vurdering heraf. Europa-Parlamentet redegjorde ikke fuldt ud for de oplysninger, der blev taget i betragtning med henblik på anvendelsen af vurderingsformelen, selv om den første underleverandørs økonomiske bud var den afgørende faktor for at tildele sagsøgerne pladsen som det andet bedste bud, idet sagsøgernes bud i det store og hele blev placeret på førstepladsen i forbindelse med kvalitetsvurderingen af buddene, og rækkefølgen først ændredes først efter, at prisen blev taget i betragtning.
 5.
 Femte anbringende om en tilsidesættelse af udbudsbetingelserne og af finansforordningens artikel 107, stk. 1, litra a).
 —
 Sagsøgerne har gjort gældende, at to af de virksomheder, som deltager i »udelukkelses«-bud, herunder den første underleverandør i del 3, ifølge offentligt tilgængelige oplysninger er blevet fusioneret og derfor ikke kan tildeles de ovennævnte kontrakter. De ovennævnte kontrahenter ville åbenlyst befinde sig i en interessekonflikt, hvis de virkelig blev anmodet om at gennemføre kontrakten.


text:
24.10.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 327/17
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: Slettelse af sag C-334/96 (1)
 EF-traktatens artikel 189, hvorefter et direktiv med hensyn (98/C 327/28)
 til det tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat,
 som det rettes til, indebñrer en forpligtelse for medlems-
 staterne til at overholde de frister for gennemfùrelsen, der Ved kendelse af 23. juli 1998 har prñsidenten for De
 er fastsat i direktivet. Denne frist er udlùbet den 1. septem- Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 ber 1995, uden at Irland har fastsat de bestemmelser, der C-334/96 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Ver-
 er nùdvendige for at efterkomme det direktiv, der er nñvnt waltungsgericht Düsseldorf), Stadt Dormagen mod
 i Kommissionens påstande. Bezirksregierung Düsseldorf, skal slettes af registeret.
 (1) EFT L 100 af 19.4.1994, s. 1. (1) EFT C 370 af 7.12.1996.
 Slettelse af sag C-123/97 (1)
 (98/C 327/27) Slettelse af sag C-357/97 (1)
 (98/C 327/29)
 Ved kendelse af 17. juli 1998 har prñsidenten for De
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-123/97 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Pretura Ved kendelse af 24. august 1998 har prñsidenten for
 circondariale di Padova), Tommaso Nalon mod Ente Poste De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 Italiane, skal slettes af registeret. C-357/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 mod Irland, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 166 af 31.5.1997.
 (1) EFT C 370 af 6.12.1997.
 RETTEN I FéRSTE INSTANS
 Valg af Rettens prñsident Ð dommer Cooke
 (98/C 327/30)
 Ð dommer Jaeger
 Rettens dommere har den 17. september 1998 i medfùr af
 procesreglementets artikel 7 valgt dommer Bo Vesterdorf b) fordele Rettens medlemmer mellem afdelingerne på
 til prñsident for Retten for perioden fra den 17. september fùlgende måde:
 1998 til den 31. august 2001
 Fùrste Afdeling
 Prñsident Vesterdorf og dommerne Pirrung og Vilaras
 Udpegelse af afdelingsformñnd og dommernes fordeling Fùrste Udvidede Afdeling
 mellem afdelingerne
 (98/C 327/31) Prñsident Vesterdorf og dommerne Bellamy, Pirrung,
 Meij og Vilaras
 Retten har den 21. september 1998 i medfùr af artikel 2,
 stk. 4, i Rådets afgùrelse af 24. oktober 1988 og artikel 10 Anden Afdeling
 og 15 i Rettens procesreglement for perioden fra den
 21. september 1998 til den 30. september 1999 besluttet Afdelingsformand Potocki og dommerne Bellamy og
 at Meij
 a) udpegede fùlgende afdelingsformñnd: Anden Udvidede Afdeling
 Ð dommer Potocki
 Afdelingsformand Potocki og dommerne Lenaerts,
 Ð dommer Moura Ramos Bellamy, Azizi og Meij


text:
26.10.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 261/13
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS vegetazione«, Rom, ved advokaterne P. Grassi og G. Russo, og
 med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De
 den 10. juli 2002 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: G. Valero Jordana
 og R. Amorosi), angående en påstand om annullation af den
 i sag T-146/00 DEP, S. Ruf og M. Stier mod Kontoret angiveligt foreliggende beslutning i en skrivelse fra Kommissio-
 for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og nen med krav om, at sagsøgeren skulle tilbagebetale en del af
 Design) (KHIM) (1) det beløb, som sagsøgeren havde modtaget i henhold til
 finansieringsaftale nr. B4/91/3046/11396, der var indgået
 (Fastsættelse af sagsomkostninger) mellem Kommissionen og sagsøgeren i forbindelse med afhol-
 delsen af en international kongres om virkningerne af luftforu-
 (2002/C 261/21) rening på klima og plantevækst, har Retten (Fjerde Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, M. Vilaras, og dommerne
 V. Tiili og P. Mengozzi; justitssekretær: H. Jung, den 10. juli
 (Processprog: tysk) 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 I sag T-146/00 DEP, S. Ruf, Ettlingen (Tyskland), og M. Stier, 1) Sagen afvises.
 Pfinztal (Tyskland), ved advokaterne V. Spitz, A.N. Klinger og
 A. Gaul, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kontoret 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (KHIM) (befuldmægtiget: E. Joly), angående en begæring om
 (1 ) EFT C 61 af 24.2.2001.
 fastsættelse af de sagsomkostninger, som sagsøgerne skal
 erstatte sagsøgte efter Rettens dom af 20. juni 2001 i sag
 T-146/00, Ruf og Stier mod KHIM (figurmærket »DAKOTA«),
 Sml. II, s. 1797, har Retten (Anden Afdeling), sammensat
 af afdelingsformanden, R.M. Moura Ramos, og dommerne
 J. Pirrung og A.W.H. Meij; justitssekretær: H. Jung, den 10. juli
 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 De omkostninger, som sagsøgerne skal erstatte Harmoniseringskon- FØRSTE INSTANS
 toret i sag T-146/00, fastsættes til i alt 2 692,63 EUR.
 den 11. juli 2002
 ( 1) EFT C 233 af 12.8.2000.
 i sagerne T-107/01 R og T-175/01 R, Société des mines
 de Sacilor — Lormines mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (Særlige rettergangsformer — udsættelse af gennemførelsen
 — foreløbige forholdsregler — artikel 88 KS)
 den 10. juli 2002
 (2002/C 261/23)
 i sag T-387/00, Comitato organizzatore del convegno
 internazionale »Effetti degli inquinamenti atmosferici sul
 clima et sulla vegetazione« mod Kommissionen for De (Processprog: fransk)
 Europæiske Fællesskaber (1)
 (Annullationssøgsmål — søgsmål der i virkeligheden vedrø-
 I sagerne T-107/01 R og T-175/01 R, Société des mines de
 rer en kontraktretlig tvist — ingen kompetence for Fællesska-
 Sacilor — Lormines, Puteaux (Frankrig), ved avocat R. Schmitt,
 bets retsinstanser — afvisning)
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld-
 mægtigede: G. Rozel og L. Ström), angående en påstand
 (2002/C 261/22) dels om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens
 beslutninger af 30. marts, 21. april, 9. juli og 10. juli 2001,
 (Processprog: italiensk) dels om anordning af foreløbige forholdsregler, hvorved
 Kommissionen pålægges at give sagsøgeren medhold i de
 klager, som selskabet har indgivet til Kommissionen den
 I sag T-387/00, Comitato organizzatore del convegno interna- 9. februar og 9. maj 2001, har Rettens præsident den 11. juli
 zionale »Effetti degli inquinamenti atmosferici sul clima et sulla 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- C 261/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26.10.2002
 1) Begæringenom foreløbige forholdsregler tages ikke til følge. De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: W. Mölls og
 A. Whelan), angående en påstand om annullation af Kommis-
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. sionens beslutning K(2001) 2931 endelig udg. af 2. oktober
 2001 om en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-
 aftalens artikel 53 (sag KOMP/E-1/36.756 — natriumgluco-
 nat), og subsidiært om nedsættelse af den bøde, sagsøgeren er
 blevet pålagt ved beslutningens artikel 3, har Retten (Tredje
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Jaeger, og
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS dommerne K. Lenaerts og J. Azizi; justitssekretær: H. Jung, den
 9. juli 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 den 9. juli 2002
 1) Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse i sagen.
 i sag T-127/01, Carlo Ripa di Meana mod Europa-Parla-
 mentet (1) 2) Kommissionen bærer sagens omkostninger.
 (Medlemmer af Europa-Parlamentet — foreløbig alderspen-
 sionsordning — suspension af udbetalinger — stadfæstelse (1 ) EFT C 68 af 16.3.2002.
 — formaliteten)
 (2002/C 261/24)
 (Processprog: italiensk)
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 FØRSTE INSTANS
 I sag T-127/01, Carlo Ripa di Meana, forhenværende medlem
 af Europa-Parlamentet, med bopæl i Montecastello di Vibio
 (Italien) ved avvocati W. Viscardini Donà og G. Donà, mod den 8. august 2002
 Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: A. Caiola og G. Ricci),
 angående en påstand om annullation af Europa-Parlamentets i sag T-155/02 R, VVG International Handelsgesellschaft
 afgørelse af 26. marts 2001 om at suspendere sagsøgerens mbH m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 pension, efter at han var blevet valgt til regionalrådet i regionen skaber
 Umbrien (Italien), har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af
 afdelingsformanden, M. Vilaras, og dommerne V. Tiili og
 (Særlige rettergangsformer – forordning (EF) nr. 560/2002
 P. Mengozzi; justitssekretær: H. Jung, den 9. juli 2002 afsagt – hovedsagens antagelse til realitetsbehandling)
 kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1) Sagen afvises. (2002/C 261/26)
 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger. (Processprog: tysk)
 ( 1) EFT C 245 af 1.9.2001.
 I sag T-155/02 R, VVG International Handelsgesellschaft mbH,
 Salzburg (Østrig), VVG (International) Ltd, Europort Gibraltar
 (Gibraltar), Metalsivas Metallwarenhandelsgesellschaft mbH,
 Wien, ved avocat W. Schuler, mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: G. zur Hausen og
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS B. Eggers), angående en begæring om udsættelse af gennemfø-
 relsen af Kommissionens forordning (EF) nr. 560/2002 af
 den 9. juli 2002 27. marts 2002 om indførelse af midlertidige beskyttelsesfor-
 anstaltninger mod importen af visse stålprodukter (EFT L 85,
 i sag T-312/01, Jungbunzlauer AG mod Kommissionen s. 1) eller enhver anden foreløbig forholdsregel, der vil
 for De Europæiske Fællesskaber (1) gøre det muligt for sagsøgerne at importere 95 129 tons
 varmtvalsede flade produkter af legeret stål, der er omfattet af
 (Annullationssøgsmål — søgsmål uden genstand — ufornø- varegruppe 4 i nævnte forordning, til Fællesskabet ud over
 dent at træffe afgørelse — betaling af sagsomkostninger) toldkontingentet og fritaget for tillægstold, har Rettens præsi-
 dent den 8. august 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 (2002/C 261/25) således:
 (Processprog: tysk) 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 I sag T-312/01, Jungbunzlauer AG, Basel (Schweiz), ved
 Rechtsanwälte R. Bechtold og M. Karl, mod Kommissionen for


text:
14.9.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 219/9
 Sag anlagt den 24. juli 2002 af Kommissionen for De Kommissionen anser formålet med den pågældende lovgivning
 Europæiske Fællesskaber mod Rådet for Den Europæiske for at være gennemførelsen af det indre marked og anser den
 Union ikke for at udgøre et sæt foranstaltninger til harmonisering af
 fiskale bestemmelser. Den rette hjemmel er således artikel 95
 EF og ikke artikel 93.
 (Sag C-272/02)
 (1) EFT L 128 af 15.5.2002, s. 1.
 (2002/C 219/15) (2) Af 27.1.1992 (EFT L 24 af 1.2.1992, s. 1).
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 24. juli
 2002 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Union af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Richard
 Lyal, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg. Sag anlagt den 24. juli 2002 af Europa-Parlamentet mod
 Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: (Sag C-273/02)
 1) Rådets forordning (EF) nr. 792/2002 (1) af 7. maj 2002
 om midlertidig ændring med hensyn til yderligere foran- (2002/C 219/16)
 staltninger vedrørende elektronisk handel af forordning
 (EØF) nr. 218/92 (2) om administrativt samarbejde inden
 for området indirekte skatter (moms) annulleres.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 24. juli
 2002 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Union af
 2) Forordningens virkninger opretholdes indtil en forord-
 Europa-Parlamentet ved Ch. Pennera og A. Neergaard, som
 ning, der er udstedt med rette hjemmel, træder i kraft.
 befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 3) Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale
 sagens omkostninger. Europa-Parlamentet har nedlagt følgende påstande:
 1. Rådets direktiv (EF) nr. 792/02 af 7. maj 2002 om
 midlertidig ændring med hensyn til yderligere foranstalt-
 ninger vedrørende elektronisk handel af forordning (EØF)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter nr. 218/92 om administrativt samarbejde inden for
 området indirekte skatter (moms) (1) annulleres.
 Kommissionen har gjort gældende, at Rådets forordning (EF) 2. Forordningens virkninger opretholdes, indtil Europa-
 nr. 792/2002 er vedtaget med forkert hjemmel, hvorved Parlamentet og Rådet har udstedt nye regler med rette
 Europa-Parlamentets prærogativer er blevet tilsidesat. hjemmel.
 3. Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at afholde
 sagens omkostninger.
 Det er Kommissionens opfattelse, at udtrykket »fiskale bestem-
 melser« i artikel 95, stk. 2, EF skal forstås således, at det
 omfatter bestemmelser vedrørende skattepligtige personer,
 skattepligtige begivenheder, beskatningsgrundlag, satser og
 fritagelser, samt detaljerede bestemmelser om beregning og Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 håndhævelse. Kommissionen har gjort gældende, at gensidig
 bistand inden for skatteområdet ikke er omfattet heraf. Samar-
 bejds-, kontrol- og oplysningsforanstaltninger, hvis formål er Væsentlige formelle mangler og tilsidesættelse af EF-traktaten,
 at fremme grænsernes afskaffelse uden at påvirke indholdet i idet den anfægtede forordning skulle være udstedt med
 medlemsstaternes egne skatteregler, berører ikke medlemssta- hjemmel i artikel 95 EF. Udtrykket »harmonisering af lovgiv-
 ternes skattekompetence. Sådanne foranstaltninger er således ningerne vedrørende [afgifter]« i Artikel 93 EF viser, at denne
 ikke omfattet af begrundelsen for at udelukke »fiskale bestem- bestemmelse vedrører den materielle afgiftsret. Artikel 93 EF
 melser« fra undtagelsesbestemmelsen i artikel 95, stk. 1, EF, og artikel 95, stk. 2, EF skal — som lex specialis — fortolkes
 idet de ikke griber ind i medlemsstaternes ret og mulighed for snævert. De administrative samarbejdsforanstaltninger berører
 at organisere deres skattesystemer, som de ønsker. på ingen måde den materielle afgiftsret, der henhører under


text:
4.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/4
 Domstolens kendelse (Første Afdeling) af 14. marts 2013 — straffesag mod EBS Le relais Nord Pas De Calais (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank te Rotterdam — Nederlandene)
 (Sag C-240/12) (1)
 (Præjudiciel forelæggelse - afvisning)
 2013/C 129/07
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank te Rotterdam
 Tiltalt i straffesagen
 EBS Le relais Nord Pas De Calais
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Rechtbank te Rotterdam — fortolkning af artikel 15 og artikel 26, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 259/93 af 1. februar 1993 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab (EFT L 30, s. 1) og af artikel 2, nr. 32), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006 af 14. juni 2006 om overførsel af affald (EUT L 190, s. 1) — begrebet »transit« — overførsel af affald med skib fra en medlemsstat til en stat, der ikke er omfattet af OECD-beslutningens anvendelsesområde — stop under vejs i en havn i en anden medlemsstat
 Konklusion
 Anmodningen om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank te Rotterdam (Nederlandene), ved afgørelse af 4. maj 2012, afvises.
 (1) EUT C 243 af 11.8.2012.


text:
14.1.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 10/25
 Sag anlagt den 13. oktober 2005 — Chatziioannidou mod Kommissionen
 (Sag T-387/05)
 (2006/C 10/50)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Eleni Chatziioannidou (Auderghem, Belgien) [ved: avocat A. Pappas]
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 8. juli 2005 om afvisning af den af sagsøgeren indgivne klage over en afgørelse vedrørende overførsel af sagsøgerens pensionsrettigheder til Fællesskabets ordning.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, som er tjenestemand ved Kommissionen, indgav en ansøgning om overførsel af de pensionsrettigheder, hun havde optjent i Grækenland før sin tiltrædelse hos Kommissionen, til Fællesskabernes ordning. Med søgsmålet anfægter sagsøgeren beregningsmetoden for det antal pensionsgivende tjenesteår, der ifølge Fællesskabernes pensionsordning skal godskrives på grundlag af den overførte kapital. Sagsøgeren har nærmere bestemt anført, at Kommissionen før indførelsen af euroen konverterede den kapital, der blev overført i en anden valuta end belgiske francs, ikke på grundlag af den vekselkurs, der var gældende på beregningsdagen, men til en gennemsnitlig vekselkurs, som skulle afspejle valutakursudsving i bidragsindbetalingsperioden. Efter udløbet af overgangsperioden for den endelige indførelse af euroen, dvs. fra den 1. januar 2002, anvender Kommissionen imidlertid ikke længere denne beregningsmetode, men tager hensyn til det beløb i euro, der er overført af de nationale pensionskasser.
 Sagsøgeren har konstateret, at afskaffelsen af metoden med en gennemsnitlig vekselkurs i hendes tilfælde medfører en betydelig nedgang i antallet af de pensionsgivende tjenesteår, som hun er blevet godskrevet. Sagsøgeren har på dette grundlag anført, at der er sket tilsidesættelse af artikel 3 i Rådets forordning nr. 1103/97, som bestemmer, at indførelsen af euroen ikke ændrer betingelserne i et retligt instrument. Sagsøgeren har ligeledes anført, at princippet om forbud mod forskelsbehandling er tilsidesat derved, at en tjenestemand, som befinder sig i en nøjagtig identisk situation, ikke får tildelt det samme antal pensionsgivende tjenesteår, som kan godskrives inden for Fællesskabernes pensionsordning, alt efter, om hans ansøgning om overførsel er blevet indgivet før eller efter indførelsen af euroen.


text:
19.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 89/16
 Rettens dom af 3. februar 2011 — Gühring mod KHIM (Kombinationen af farverne gyvelgul og sølvgrå samt kombinationen af farverne okkergul og sølvgrå)
 (Sagerne T-299/09 og T-300/09) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-varemærke bestående af en kombination af farverne gyvelgul og sølvgrå - ansøgning om EF-varemærke bestående af en kombination af farverne okkergul og sølvgrå - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - prøvelse ex officio af de faktiske omstændigheder - artikel 76, stk. 1, i forordning nr. 207/2009 - begrundelsespligt - artikel 75 i forordning nr. 207/2009)
 2011/C 89/38
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Gühring OHG (Albstadt, Tyskland) (advokat A. von Mühlendahl og H. Hartwig)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (først ved G. Schneider, derefter ved G. Schneider og B. Schmidt, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 To søgsmål med påstand om annullation af afgørelser truffet den 30. april 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1330/2008-1 og R 1329/2008-1) vedrørende ansøgninger om registrering af farvekombinationen gyvelgul og sølvgrå og farvekombinationen okkergul og sølvgrå som EF-varemærker.
 Konklusion
 1)
 Sagerne T-299/09 og T-300/09 forenes med henblik på dommen.
 2)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 3)
 Gühring OHG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 256 af 24.10.2009.


text:
16.5.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/18
 Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 20. januar 2009 — Sebirán, S.L. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), El Coto de Rioja S.A.
 (Sag C-210/08 P) (1)
 (Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 8, stk. 1, litra b) - risiko for forveksling - figurmærket Coto D’Arcis - indsigelse rejst af indehaveren af ordmærkerne COTO DE IMAZ og EL COTO - delvist afslag på registrering)
 2009/C 113/35
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Sebirán, S.L. (ved abogado J.A. Calderón Chavero)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved J. Laporta Insa, som befuldmægtiget), El Coto de Rioja S.A. (ved abogados J. Grimau Muñoz og J. Villamor Muguerza)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 12. marts 2008 i sag T-332/04, Sebirán, S.L. mod KHIM og El Coto de Rioja, S.A.., hvorved Retten forkastede en påstand fra Sebirán, S.L. om annullation af afgørelse truffet den 15. juni 2004 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 550/2003-2)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Sebirán, SL betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 183 af 19.7.2008.


text:
30.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/6
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 24. februar 2005
 i sag C-279/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Implants (International) Ltd (1)
 (Voldgiftsklausul - tilbagebetaling af forskudsbeløb - morarenter - udeblivelsessag)
 (2005/C 106/11)
 Processprog: engelsk
 I sag C-279/03, angående et søgsmål i henhold til artikel 238 EF, anlagt den 26. juni 2003, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: R. Lyal og C. Giolito) mod Implants (International) Ltd, Cleveland (Det Forenede Kongerige), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R. Silva de Lapuerta, og dommerne C. Gulmann og J. Klučka (refererende dommer); generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: R. Grass, den 24. februar 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 Implants (International) Ltd betaler til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber hovedstolen på 284 000 EUR med tillæg af morarenter:
 —
 efter en sats på 4,8 % p.a. fra den 31. august 2002 til den 31. december 2002
 —
 efter en sats på 6,8 % p.a. fra den 1. januar 2003 indtil tilbagebetaling af hele det skyldige beløb er sket.
 2.
 Implants (International) Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 200 af 23.8.2003.


text:
11.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/21
 Rettens dom af 18. november 2015 — Government of Malaysia mod KHIM — Vergamini (HALAL MALAYSIA)
 (Sag T-508/13) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket HALAL MALAYSIA - ikke-registreret ældre figurmærke HALAL MALAYSIA - relativ registreringshindring - manglende rettigheder til det ældre tegn, der er erhvervet i henhold til medlemsstatens lovgivning før tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen om registrering som EF-varemærke - artikel 8, stk. 4, i forordning (EF) nr. 207/2009 - brug af det ældre varemærke som mærke - common law-søgsmål vedrørende uretmæssig brug (action for passing off) - manglende »goodwill«))
 (2016/C 007/29)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Government of Malaysia (først ved solicitor R. Volterra, barrister R. Miller og advokaterne V. von Bomhard og T. Heitmann, derefter ved R. Volterra, R. Miller og V. von Bomhard)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved P. Bullock og N. Bambara, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Paola Vergamini (Castelnuovo di Garfagnana, Italien)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 27. juni 2013 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 326/2012-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Government of Malaysia og Paola Vergamini
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Government of Malaysia betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 352 af 30.11.2013.


text:
28.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 283/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Hannover (Tyskland) den 18. maj 2017 — Gabriele Ossenbeck mod TUIfly GmbH
 (Sag C-286/17)
 (2017/C 283/29)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Amtsgericht Hannover
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Gabriele Ossenbeck
 Sagsøgt: TUIfly GmbH
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Udgør fravær af en væsentlig del af det for gennemførelsen af flyvninger nødvendige personale hos det transporterende luftfartsselskab på grund af sygemeldinger en usædvanlig omstændighed som omhandlet i artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 261/2004 (1)? Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Hvor høj skal fraværsandelen være, for at det kan lægges til grund, at der foreligger en sådan omstændighed?
 2.
 Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende: Udgør det spontane fravær af en væsentlig del af det for gennemførelsen af flyvninger nødvendige personale hos det transporterende luftfartsselskab på grund af en arbejdsretligt og overenskomstretligt ulovlig arbejdsnedlæggelse (»vild strejke«) en usædvanlig omstændighed som omhandlet i artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 261/2004? Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende: Hvor høj skal fraværsandelen være, for at det kan lægges til grund, at der foreligger en sådan omstændighed?
 3.
 Såfremt det første eller det andet spørgsmål besvares bekræftende: Skal den usædvanlige omstændighed have foreligget for selve den aflyste flyvning, eller er det transporterende luftfartsselskab berettiget til ud fra driftsøkonomiske overvejelser at opstille en ny afgangsplan?
 4.
 Såfremt det første eller det andet spørgsmål besvares bekræftende: Er det afgørende, om den usædvanlige omstændighed kunne undgås eller om følgerne af den usædvanlige omstændigheds indtræden kunne undgås?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT L 46, s. 1).


text:
6.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/36
 Sag anlagt den 8. september 2010 — Villeroy & Boch Austria mod Kommissionen
 (Sag T-373/10)
 ()
 2010/C 301/61
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Villeroy & Boch Austria GmbH (Mondsee, Østrig) (ved Rechtsanwälte A. Reidlinger og S. Dethof)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede beslutning annulleres, for så vidt som den angår sagsøgeren.
 —
 Subsidiært nedsættes den bøde, der er pålagt sagsøgeren ved den anfægtede beslutning, i et passende omfang.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har anfægtet Kommissionens beslutning K(2010) 4185 endelig af 23. juni 2010 i sag COMP/39092 — sanitære installationer. Sagsøgeren og andre virksomheder er i den anfægtede beslutning blevet pålagt bøder på grund af overtrædelse af artikel 101 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen. Sagsøgeren har efter Kommissionens opfattelse deltaget i en vedvarende aftale eller samordnet praksis inden for sektoren for sanitære installationer i Belgien, Tyskland, Frankrig, Italien, Nederlandene og Østrig.
 Sagsøgeren har som begrundelse for søgsmålet gjort syv søgsmålsgrunde gældende.
 Som første søgsmålsgrund har sagsøgeren gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af artikel 101 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen ved Kommissionens formodning om en samlet kompleks og vedvarende overtrædelse. Ved denne uantagelige generalisering har Kommissionen tilsidesat sin pligt til at foretage en retlig vurdering af den individuelle adfærd hos hver enkelt adressat for beslutningen, og Kommissionen har foretaget en retligt uantagelig tilregnelse af tredjemands ikke-tilregnelige handlinger.
 Som den anden søgsmålsgrund har sagsøgeren subsidiært gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af begrundelsespligten i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF, idet der ikke foreligger en individualiseret begrundelse af beslutningen.
 Endvidere har sagsøgeren som tredje søgsmålsgrund gjort gældende, at den anfægtede beslutning bør annulleres, idet sagsøgeren ikke har deltaget i de påtalte overtrædelser på de i beslutningen materielt og geografisk berørte markeder, og idet Kommissionen ikke i forhold til sagsøgeren har godtgjort en kartelkrænkelse.
 Som den fjerde søgsmålsgrund har sagsøgeren gjort gældende, at sagsøgeren og dennes moderselskab retsstridigt er gjort solidarisk ansvarlige for betalingen af en bøde. Et sådant solidarisk ansvar for betalingen af en bøde har tilsidesat princippet om nulla poena sine lege i artikel 49, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og princippet om proportionalitet i strafudmålingen i henhold til artikel 49, stk. 3, sammenholdt med artikel 48, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 23 i forordning (EF) nr. 1/2003 (1).
 Sagsøgeren har i forbindelse med den femte søgsmålsgrund gjort gældende, at der er foretaget urigtig beregning af bøden. Sagsøgeren har i den henseende gjort gældende, at Kommissionen i sin beregning har medregnet dele af sagsøgerens omsætning, der ikke på nogen vis har sammenhæng med de fremsatte anklager.
 Som den sjette søgsmålsgrund har sagsøgeren gjort gældende, at sagsbehandlingstiden var uforholdsmæssig lang og at der ikke i forbindelse med beregningen af bødens størrelse blev taget hensyn til artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 Som den syvende søgsmålsgrund har sagsøgeren gjort gældende, at der er foretaget en urigtig udmåling i forbindelse med bødeberegningen med hensyn til vurderingen af sagsøgerens angivelige deltagelse i overtrædelsen. Sagsøgeren har i denne sammenhæng gjort gældende, at bøden, selv om den af Kommissionen formodede ulovlige adfærd henføres til artikel 101 TEUF, er urimeligt høj og uforholdsmæssig. Efter sagsøgerens opfattelse har Kommissionen tilsidesat det i artikel 49, stk. 3, sammenholdt med artikel 48, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder kodificerede princip om proportionalitet i strafudmålingen.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).


text:
Nr . C 354/ 12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23 . 11 . 96
 DOMSTOLENS DOM 4 ) Når en medlemsstat tillader arrangøren af pakkerejsen
 af 8 . oktober 1996 og/eller formidleren, der er part i kontrakten, at kræve et
 acontobeløb på indtil 10% afrejsens pris, dog højst 500
 i de forenede sager C-178/94, C-179/94 , C-188/94, C DM, er beskyttelsesformålet med direktivets artikel 7
 189/94 og C-190/94, Erich Dillenkofer m.fl. mod For kun opfyldt, såfremt der også stilles garanti for tilbage
 bundsrepublikken Tyskland ( anmodning om præjudiciel betalingen af acontobeløbet i tilfælde af insolvens eller
 afgørelse fra Landgericht Bonn )(') konkurs bos arrangøren af pakkerejsen og/eller formid
 (Direktiv 90/314/EØF om pakkerejser, herunder pakkefe leren, der er part i kontrakten.
 rier ogpakketure — manglende gennemførelse — medlems
 statens erstatningsansvar og erstatningspligt)
 ( 96/C 354/22 )
 5 ) Artikel 7 i direktiv 90/314/EØF skal fortolkes således,
 dels at de garantier, arrangøren af pakkerejsen og/eller
 (Processprog: tysk) formidleren, der er part i kontrakten, skal »godtgøre «,
 at de stiller, også mangler, hvis de rejsende ved betaling
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive af rejsens pris er i besiddelse af værdibærende doku
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) menter, dels at Forbundsrepublikken Tyskland ikke
 under hensyn til Bundesgericbtshofs » Vorkasse«-dom
 I de forenede sager C-178/94 , C-179/94 , C-188/94 , C- af 12 . marts 1987 kunne undlade at gennemføre
 direktivet.
 189/94 og C-190/94 , angående en anmodning, som Land
 gericht Bonn i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har
 indgivet til Domstolen for i de for nævnte ret verserende 6 ) Medlemsstaterne er ikke ifølge direktiv 90/314/EØF
 sager Erich Dillenkofer, Christian Erdmann, Hans-Jürgen
 forpligtet til at træffe særlige foranstaltninger i henhold
 Schulte , Anke Heuer, Werner, Ursula og Torsten Knor mod
 til artikel 7 for at forebygge egen forsømmelighed hos
 Forbundsrepublikken Tyskland at opnå en præjudiciel
 deltagere i pakkerejser.
 afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 90/
 314/EØF af 13 . juni 1990 om pakkerejser, herunder
 pakkeferier og pakketure ( EFT L 158 , s . 59 ), har Domsto (') EFT nr . C 254 af 10 . 9 . 19 94 .
 len, sammensat af præsidenten, G. C. Rodríguez Iglesias,
 afdelingsformændene G. F. Mancini , J. C. Moitinho de
 Almeida , J. L. Murray og L. Sevón samt dommerne C. N.
 Kakouris, P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann ( refererende
 dommer ), D. A. O. Edward , J.-P . Puissochet, G. Hirsch, P.
 Jann og H. Ragnemalm; generaladvokat: G. Tesauro;
 justitssekretær : R. Grass , den 8 . oktober 1996 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således : DOMSTOLENS KENDELSE
 ( Tredje Afdeling)
 1 ) Den omstændighed, at der ikke er truffet nogen
 foranstaltninger til gennemførelse afet direktiv for at nå af 12 . juni 1996
 det mål, der tilsigtes med direktivet, inden for den i i sag C-95/96 , URSSAF — Union de recouvrement des
 direktivet fastsatte frist, er i sig selv en kvalificeret cotisations de sécurité sociale et d'allocations familiales des
 overtrædelse affællesskabsretten og medfører derfor en Bouches-du-Rhône mod Clinique de la Pointe Rouge SA
 ret til erstatning for de skadelidte borgere, dels for så ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de
 vidt som det mål, der tilsigtes med direktivet, indebærer, commerce de Marseille ) (')
 at der tillægges borgerne rettigheder, hvis indhold kan (Præjudiciel forelæggelse — manglende kompetence for
 fastslås, dels for så vidt som der er årsagsforbindelse Domstolen)
 mellem statens tilsidesættelse af sin forpligtelse og det
 lidte tab . ( 96/C 354/23 )
 2 ) Det mål, der tilsigtes med artikel 7 i Rådets direktiv (Processprog: fransk)
 90/314/EØF af 13 . juni 1 990 om pakkerejser, herunder
 pakkeferier og pakketure, indebærer, at der tillægges
 deltagere i en pakkerejse ret til garanti for tilbagebeta (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 ling af erlagte beløb og for hjemtransport i tilfælde af offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 insolvens eller konkurs hos arrangøren af pakkerejsen
 og/eller formidleren, der er part i kontrakten , og at
 indholdet af denne ret kan fastslås med tilstrækkelig I sag C-95/96 , angående en anmodning, som Tribunal de
 bestemthed. commerce de Marseille ( Frankrig ) i medfør af EF-traktatens
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 3 ) For at overholde artikel 9 i direktiv 90/314 skulle ret verserende sag URSSAF — Union de recouvrement des
 medlemsstaten inden for den fastsatte frist have truffet cotisations de sécurité sociale et d'allocations familiales des
 alle de nødvendige foranstaltninger til fra den 1 . januar Bouches-du-Rhône mod Clinique de la Pointe Rouge SA at
 1993 at sikre borgerne en effektiv beskyttelse mod opnå en præjudiciel afgørelse af, om boet tilhørende en
 risikoen for insolvens og konkurs hos arrangøren af person , der tidligere har været sat under tiltale , men som nu
 pakkerejsen og/eller formidleren , der er part i kontrak er frifundet, kan tages under konkursbehandling, når der
 ten . endnu ikke er ydet erstatning for det tab, der er påført ved
 ---pagebreak--- 23 . 11 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 354/ 13
 den uberettigede fængsling, har Domstolen ( Tredje Afde DOMSTOLENS KENDELSE
 ling), sammensat af afdelingsformanden, J.-P . Puissochet, ( Fjerde Afdeling )
 og dommerne J. C. Moitinho de Almeida ( refererende
 dommer ) og C. Gulmann; generaladvokat: A. La Pergola; af 11 . juli 1996
 justitssekretær: R. Grass, den 12 . juni 1996 afsagt kendelse, i sag C-325/94 P, An Taisce — The National Trust for
 hvis konklusion lyder således : Ireland og World Wide Fund for Nature UK (WWF ) mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (')
 Det er åbenbart, at Domstolen ikke har kompetence til at (Appel — anfægtelig beslutning — åbenbart, at appellen
 besvare det præjudicielle spørgsmål, der er forelagt af skal forkastes)
 Tribunal de commerce de Marseille ved dom af 1 . marts ( 96/C 354/25 )
 1996 .
 (') EFT nr . C 158 af 1 . 6 . 1996 . (Processprog: engelsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-325/94 P angående appel af dom afsagt den
 DOMSTOLENS KENDELSE
 23 . september 1994 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 (Tredje Afdeling ) Første Instans ( Anden Afdeling ) i sag T-461 /93 , An Taisce
 af 12 . juni 1996 og WWF UK mod Kommissionen ( Sml . II , s . 733 ), hvori der
 er nedlagt påstand om ophævelse af dommen — den anden
 i sag C-96/96, URSSAF — Union de recouvrement des part i appelsagen er Kommissionen for De Europæiske
 cotisations de sécurité sociale et d'allocations familiales des
 Fællesskaber ( befuldmægtigede : Carmel O'Reilly og Marc
 Bouches-du-Rhône mod Clinique Florens SA ( anmodning van der Woude ) — har Domstolen ( Fjerde Afdeling ),
 om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de commerce de sammensat af afdelingsformanden , C. N. Kakouris, og
 Marseille ) (') dommerne P. J. G. Kapteyn og H. Ragnemalm ( refererende
 (Præjudiciel forelæggelse — manglende kompetence for dommer ); generaladvokat: A. La Pergola ; justitssekretær : R.
 Domstolen) Grass , den 11 . juli 1996 afsagt kendelse, hvis konklusion
 ( 96/C 354/24 ) lyder således :
 (Processprog: fransk) 1 ) Appellen forkastes.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive 2 ) Appellanterne betaler sagens omkostninger.
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (') EFT nr. C 386 af 31 . 12 . 1994 .
 I sag C-96/96 , angående en anmodning, som Tribunal de
 commerce de Marseille ( Frankrig ) i medfør af EF-traktatens
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 ret verserende sag URSSAF — Union de recouvrement des
 cotisations de sécurité sociale et d'allocations familiales des
 Bouches-du-Rhône mod Clinique Florens SA at opnå en
 præjudiciel afgørelse af, om boet tilhørende en person, der DOMSTOLENS KENDELSE
 tidligere har været sat under tiltale , men som nu er frifundet,
 kan tages under konkursbehandling, når der endnu ikke er ( Første Afdeling )
 ydet erstatning for det tab, der er påført ved den uberetti af 17. september 1996
 gede fængsling, har Domstolen ( Tredje Afdeling ), sammen
 sat af afdelingsformanden, J.-P. Puissochet, og dommerne i sag C-19/95 P, San Marco Impex Italiana Sri mod
 J. C. Moitinho de Almeida ( refererende dommer ) og C. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (')
 Gulmann; generaladvokat: A. La Pergola ; justitssekretær : (Appel — offentlig bygge- og anlægskontrakt — EØF-
 R. Grass, den 12 . juni 1996 afsagt kendelse, hvis konklusion traktatens artikel 178 og artikel 2 IS, stk. 2)
 lyder således : ( 96/C 354/26 )
 Det er åbenbart, at Domstolen ikke har kompetence til at (Processprog: engelsk)
 besvare det præjudicielle spørgsmål, der er forelagt af
 Tribunal de commerce de Marseille ved dom af 1 . marts
 1996 . (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (') EFT nr . C 158 af 1 . 6 . 1996 .
 I sag C-19/95 P, San Marco Impex Italiana Sri ( advokat:
 Lucette Defalque ), angående appel af dom afsagt den


text:
C 68/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.3.2002
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- i sagen ATRAL SA mod État belge forelagt De Europæiske
 se afsagt den 13. november 2001 af Tribunale amministra- Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 tivo regionale per la Lombardia — Sezione staccata di af følgende spørgsmål:
 Brescia — i sagen Casearia Bresciana Ca.bre.Soc. Coop. arl
 m.fl. mod A.I.M.A.
 (Sag C-13/02) A. Skal Rådets direktiv 73/23/EØF (1) af 19. februar 1973 om
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektrisk
 (2002/C 68/12) materiel bestemt til anvendelse inden for visse spændings-
 grænser, Rådets direktiv 89/336/EØF (2) af 3. maj 1989
 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgiv-
 ning om elektromagnetisk kompatibilitet og Europa-
 Ved kendelse afsagt den 13. november 2001, indgået til Parlamentets og Rådets direktiv 1999/5/EF (3) af 9. marts
 Domstolens Justitskontor den 17. januar 2002, har Tribunale 1999 om radio- og teleterminaludstyr samt gensidig
 amministrativo regionale per la Lombardia — Sezione staccata anerkendelse af udstyrets overensstemmelse fortolkes
 di Brescia — i sagen Casearia Bresciana Ca.bre.Soc. Coop. arl således,
 m.fl. mod A.I.M.A. forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål:
 a) at de finder anvendelse på alarmsystemer og
 1) Skal artikel 1 og 4 i Rådets forordning (EØF) -centraler, særligt sådanne der anvender radioforbin-
 nr. 3950/92 (1) af 28. december 1992 og artikel 3 og 4 i delser — i almindelighed benævnt »trådløse« alarm-
 Kommissionens forordning (EØF) nr. 536/93 (2) af systemer,
 9. marts 1993 fortolkes således, at fristerne for tildeling
 af kvoter og for gennemførelse af udligningsbetalingerne
 og opkrævningen af afgifterne kan fraviges, såfremt
 afgørelserne herom anfægtes administrativt eller ved
 domstolene? b) og i bekræftende fald, at de udgør en tilstrækkelig
 harmonisering af området til, at de nationale bestem-
 melser vedrørende samme område — såsom arti-
 Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende:
 kel 12 i lov af 10. april 1990 »om vagtselskaber,
 sikkerhedsvirksomheder og interne vagttjenester«
 2) Er artikel 1 og 4 i Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92 og kongelig anordning af 23. april 1999 »om
 af 28. december 1992 og artikel 3 og 4 i Kommissionens fremgangsmåden for godkendelse af alarmsystemer
 forordning (EØF) nr. 536/93 af 9. marts 1993 gyldige i og -centraler, som omhandlet i lov af 10. april 1990«
 relation til traktatens artikel 33 (tidligere artikel 39), for — nødvendigvis skal overholde direktiverne?
 så vidt som det i de nævnte bestemmelser ikke er fastsat,
 at fristerne kan fraviges, såfremt afgørelserne om tildeling
 af individuelle referencemængder, om udligningsbetalin-
 ger og om opkrævning af afgifter anfægtes administrativt
 eller ved domstolene? B. Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende:
 (1) EFT L 405 af 31.12.1992, s. 1.
 (2) EFT L 57 af 10.3.1993, s. 12.
 »Skal artikel 3 i Rådets direktiv 73/23/EØF af 19. februar
 1973, artikel 5 i Rådets direktiv 89/336/EØF af 3. maj
 1989 og artikel 6, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets
 direktiv 1999/5/EF af 9. marts 1999 fortolkes således, at
 de forbyder nationale bestemmelser, der — såsom arti-
 kel 12 i lov af 10. april 1990 og kongelig anordning
 af 23. april 1999 — betinger markedsføringen i en
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom medlemsstat af alle alarmsystemer og -centraler, der
 afsagt den 8. januar 2002 af Conseil d’État (Belgien) i er lovligt produceret og/eller markedsført i en anden
 sagen ATRAL SA mod État belge medlemsstat, af en fremgangsmåde med forudgående
 godkendelse af dele af disse alarmsystemer og -centraler,
 (Sag C-14/02) der opfylder bestemmelserne i de ovennævnte direktiver?«
 (2002/C 68/13)
 »Skal Rådets direktiv 73/23/EØF af 19. februar 1973,
 Rådets direktiv 89/336/EØF af 3. maj 1989 og Europa-
 Ved dom afsagt den 8. januar 2002, indgået til Domstolens Parlamentets og Rådets direktiv 1999/5/EF af 9. marts
 Justitskontor den 22. januar 2002, har Conseil d’État (Belgien) 1999 fortolkes således, at de vedrørende alarmsystemer
 ---pagebreak--- 16.3.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 68/7
 og -centraler fastsætter de væsentlige krav inden for »Skal EF-traktatens artikel 28-30 fortolkes således, at
 elektrisk sikkerhed, elektromagnetisk kompatibilitet og forbuddet mod kvantitative indførselsrestriktioner og
 radioudstyr, og følgelig således at de er til hinder for foranstaltninger med tilsvarende virkning finder anven-
 nationale bestemmelser — såsom den kongelige anord- delse på nationale bestemmelser — såsom artikel 12 i lov
 ning af 23. april 1999 — der betinger markedsføringen i af 10. april 1999 og kongelig anordning af 23. april 1999
 Belgien af alle alarmsystemer og -centraler af andre krav — der påbyder en fremgangsmåde med godkendelse
 end dem, der er fastsat i nævnte direktiver?« forud for markedsføring i en medlemsstat af alle alarmsy-
 stemer og -centraler, der er lovligt fremstillet og/eller
 markedsført i en anden medlemsstat?«
 »Skal EF-traktatens artikel 28-30 fortolkes således, at
 forbuddet mod kvantitative indførselsrestriktioner og
 foranstaltninger med tilsvarende virkning finder anven- »Skal EF-traktatens artikel 28-30 fortolkes således, at
 delse på nationale bestemmelser — såsom den kongelige forbuddet mod kvantitative indførselsrestriktioner og
 anordning af 23. april 1999 — der kræver, at de dele af foranstaltninger med tilsvarende virkning finder anven-
 alarmsystemerne og -centralerne, der ikke er genstand for delse på nationale bestemmelser — såsom artikel 2, stk. 2,
 fællesskabsharmoniseringsforanstaltninger, i et godkendt i kongelig anordning af 23. april 1999 — der påbyder,
 laboratorium gennemgår de samme forsøg som materiel, at en national overensstemmelsesetiket anbringes på
 der markedsføres for første gang?« alarmsystemer og -centraler, der er lovligt fremstillet
 og/eller markedsført i en anden medlemsstat?«
 »Skal EF-traktatens artikel 28-30 fortolkes således, at »Skal EF-traktatens artikel 28-30 fortolkes således, at
 forbuddet mod kvantitative indførselsrestriktioner og forbuddet mod kvantitative indførselsrestriktioner og
 foranstaltninger med tilsvarende virkning giver medlems- foranstaltninger med tilsvarende virkning finder anven-
 staterne mulighed for at vedtage nationale bestemmelser delse på nationale bestemmelser — såsom artikel 9 i
 — såsom den kongelige anordning af 23. april 1999 — kongelig anordning af 23. april 1999 — der kræver, at
 der betinger markedsføringen i en medlemsstat af alle alarmsystemernes og -centralernes dele i et godkendt
 alarmsystemer og -centraler, der er lovligt fremstillet laboratorium gennemgår de samme forsøg som materiel,
 og/eller markedsført i en anden medlemsstat, af en der markedsføres for første gang?«
 forudgående godkendelse og af forsøg og specifikke
 tekniske krav, alene under påberåbelse in abstracto af
 tvingende hensyn eller uomgængeligt nødvendige hensyn
 — såsom forbrugerbeskyttelsen og/eller den offentlige »Skal EF-traktatens artikel 28-30 fortolkes således, at
 orden — som medlemsstaten ikke finder er taget i forbuddet mod kvantitative indførselsrestriktioner og
 betragtning ved fællesskabsharmoniseringsforanstalt- foranstaltninger med tilsvarende virkning finder anven-
 ningerne eller med andre ord uden in concreto at påvise delse på nationale bestemmelser — såsom artikel 9 i
 hverken det reelle i de påberåbte tvingende hensyn eller kongelig anordning af 23. april 1999 — der betinger
 uomgængeligt nødvendige hensyn eller den omstændig- markedsføringen i en medlemsstat af alle alarmsystemer
 hed, at disse hensyn ikke allerede er taget i betragtning ved og -centraler, der er lovligt fremstillet og/eller markedsført
 fællesskabsharmoniseringsforanstaltningerne, og uden at i en anden medlemsstat, af en forudgående godkendelse
 påvise de indskrænkende foranstaltningers proportionali- og af forsøg og specifikke tekniske krav, alene under
 tet med det forfulgte mål?« påberåbelse in abstracto af tvingende hensyn elle ruom-
 gængeligt nødvendige hensyn — såsom forbrugerbeskyt-
 telsen og/eller den offentlige orden — eller med andre
 ord uden in concreto at påvise det reelle i de påberåbte
 C. Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende: tvingende hensyn eller uomgængeligt nødvendige hensyn
 og uden at påvise de indskrænkende foranstaltningers
 proportionalitet med det forfulgte mål?«
 »Skal EF-traktatens artikel 28-30 fortolkes således, at
 forbuddet mod kvantitative indførselsrestriktioner og
 foranstaltninger med tilsvarende virkning finder anven-
 delse på nationale bestemmelser — såsom artikel 9 i (1) EFT L 77, s. 29.
 (2) EFT L 139, s. 19.
 kongelig anordning af 23. april 1999 — der begrænser
 (3) EFT L 91, s. 10.
 princippet om gensidig anerkendelse til de forsøg, som
 alarmsystemerne og -centralerne, der er lovligt produceret
 og/eller markedsført i en anden medlemsstat, skal gen-
 nemgå for at opnå tilladelse til markedsføring i en
 medlemsstat, snarere end at bringe princippet om gensi-
 dig anerkendelse til anvendelse på selve alarmsystemerne
 og -centralerne?«


text:
26.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/40
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 12. december 2007 — K & L Ruppert Stiftung mod KHIM — Lopes de Almeida Cunha m.fl. (CORPO LIVRE)
 (Sag T-86/05) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om figurmærket CORPO LIVRE - nationale og internationale ordmærker LIVRE - for sen fremlæggelse af bevis for brug af de ældre varemærker)
 (2008/C 22/74)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG (Weilheim, Tyskland) (ved advokaterne D. Spohn og A. Kockläuner)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 De andre parter i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha (Vila Nova de Gaia, Portugal); Cláudia Couto Simões (Vila Nova de Gaia) og Marly Lima Jatobá (Vila Nova de Gaia)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 7. december 2004 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 328/2004-1) vedrørende en indsigelsessag mellem K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG og Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha, Cláudia Couto Simões samt Marly Lima Jatobá
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Sagsøgeren, K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG, betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 155 af 25.6.2005.


text:
29.10.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 271/5
 DOMSTOLENS DOM
 (Første Afdeling)
 af 15. september 2005
 i sag C-495/03, Intermodal Transports BV mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden) (1)
 (Fælles toldtarif - tarifpositioner - tarifering i den kombinerede nomenklatur - pos. 8709 - traktor »Magnum ET120 Terminal Tractor« - artikel 234 EF - forpligtelse for en national ret til at forelægge et præjudicielt spørgsmål - betingelser - bindende tariferingsoplysning, som toldmyndighederne i en anden medlemsstat har meddelt en tredjemand om en lignende vare)
 (2005/C 271/09)
 Processprog: nederlandsk
 I sag C-495/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene), ved afgørelse af 21. november 2003, indgået til Domstolen den 24. november 2003, i sagen Intermodal Transports BV mod Staatssecretaris van Financiën, har Domstolen (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne K. Lenaerts, K. Schiemann (refererende dommer), E. Juhász og M. Ilešič; generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær: R. Grass, den 15. september 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Artikel 234 EF skal fortolkes således, at når der under en tvist ved en national ret vedrørende tariferingen af en bestemt vare fremlægges en bindende tariferingsoplysning vedrørende en lignende vare, som toldmyndighederne i en anden medlemsstat har meddelt en tredjemand, og den nationale ret finder, at den heri indeholdte tarifering er urigtig, kan disse to sidstnævnte omstændigheder
 —
 ikke medføre, at en national ret, hvis afgørelser ifølge nationale retsregler kan appelleres, forpligtes til at forelægge Domstolen fortolkningsspørgsmål
 —
 ikke i sig selv automatisk medføre, at en national ret, hvis afgørelser ifølge nationale retsregler ikke kan appelleres, forpligtes til at forelægge Domstolen fortolkningsspørgsmål.
 En national ret, hvis afgørelser ifølge nationale retsregler ikke kan appelleres, er dog, hvis der er rejst et fællesskabsretligt spørgsmål under sagen, forpligtet til at forelægge det for Domstolen, medmindre den fastslår, at det rejste spørgsmål ikke er relevant, eller at den pågældende fællesskabsbestemmelse allerede er blevet fortolket af Domstolen, eller fællesskabsrettens korrekte anvendelse fremgår med en sådan klarhed, at der ikke er plads for fortolkningstvivl; denne mulighed skal imidlertid vurderes i forhold dels til fællesskabsrettens særegenheder, dels de særlige vanskeligheder, fortolkningen heraf frembyder, samt risikoen for afvigende retspraksis inden for Fællesskabet. Den omstændighed, at der tidligere er meddelt en bindende tariferingsoplysning, bør anspore den nationale ret til at være særligt agtpågivende ved vurderingen af, hvorvidt der ikke er rimelig tvivl om den korrekte anvendelse af den kombinerede nomenklatur i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2261/98 af 26. oktober 1998, idet den navnlig skal tage hensyn til de tre førnævnte vurderingskriterier.
 2)
 Pos. 8709 i den kombinerede nomenklatur skal fortolkes således, at den ikke omfatter et køretøj, som er udstyret med en dieselmotor med en ydeevne på 132 kW ved 2 500 omdrejninger pr. minut og fuldautomatisk transmission med fire fremadgående gear og et bakgear, som er forsynet med en lukket kabine og en løfteskammel, hvormed lasten kan hæves 60 cm, som har en maksimal lasteevne på 32 000 kg, en meget kort venderadius, og som er konstrueret til at flytte sættevogne på industriarealer og i industribygninger. Et sådant køretøj udgør hverken en motortruck, der benyttes til transport af gods, eller en traktor af de typer, der benyttes på banegårde, i den forstand, hvori disse udtryk anvendes i nævnte position.
 (1) EUT C 21 af 24.1.2004.