text:
20.7.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 207/38
 Sag anlagt den 29. april 2013 — Castell Macía mod KHIM — PJ Hungary (PEPE CASTELL)
 (Sag T-242/13)
 2013/C 207/64
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: José Castell Macía (Elche, Spanien) (ved advokaterne G. Marín Raigal, P. López Ronda, H. Mosback og G. Macias Bonilla)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: PJ Hungary Szolgáltató kft (PJ Hungary kft) (Budapest, Ungarn)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 7. februar 2013 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1401/2012-1) annulleres, således at den rejste indsigelse forkastes og EF-varemærkeansøgning nr. 6 798 862, »PEPE CASTELL«, imødekommes, idet indsigeren tilpligtes at betale omkostningerne ved begge instanser.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at bære sine egne omkostninger og at betale sagsøgerens omkostninger.
 —
 Intervenienten tilpligtes i påkommende tilfælde at bære sine egne omkostninger og at betale sagsøgerens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: José Castell Macía
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »PEPE CASTELL« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 25 og 39 — EF-varemærkeansøgning nr. 6 798 862
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: PJ Hungary Szolgáltató kft
 Det påberåbte varemærke eller tegn: figurmærket, der indeholder ordbestanddelene »Pepe Jeans FOOTWEAR«, for varer i klasse 25
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Appellen forkastet
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
4.5.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 146/39
 Sag anlagt den 12. februar 2015 — Alsharghawi mod Rådet
 (Sag T-66/15)
 (2015/C 146/53)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johannesburg, Sydafrika) (ved advokat É. Moutet)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Rådet har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i medfør af EUF-traktaten, idet det ikke har foretaget en fornyet vurdering af sagsøgerens situation.
 —
 Rådet pålægges at foretage en fornyet vurdering af sagsøgerens situation.
 —
 Rådet tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et enkelt anbringende, som vedrører den omstændighed, at Rådet har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i medfør af Den Europæiske Unions lovgivning og retspraksis, idet det ikke har efterkommet sagsøgerens anmodning om at foretage en fornyet vurdering.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
18.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 136/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal administratif de Montreuil (Frankrig) den 12. februar 2016 — ArcelorMittal Atlantique et Lorraine mod Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
 (Sag C-80/16)
 (2016/C 136/24)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal administratif de Montreuil
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: ArcelorMittal Atlantique et Lorraine
 Sagsøgt: Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Har Europa-Kommissionen tilsidesat artikel 10a, stk. 1, i direktiv 2003/87/EF (1) om regler for fastsættelsen af ex ante-benchmark og navnlig målet om at sikre energieffektiv genvinding af spildgasser og muligheden for at tildele gratiskvoter i tilfælde, hvor der fremstilles elektricitet af spildgasser, ved ikke i afgørelse 2011/278/EU (2) at lade emissioner fra genvundne spildgasser i forbindelse med elproduktion indgå i benchmarkværdien for varmt metal?
 2)
 Har Kommissionen tilsidesat den forpligtelse til at anvende de mest nøjagtige og mest ajourførte tilgængelige videnskabelige data, som påhviler den, og/eller princippet om god forvaltning ved i denne afgørelse ved fastsættelsen af benchmarket for varmt metal at støtte sig på de data, der fremgår af »BREF« for jern- og stålproduktion og »LDSD 2007«?
 3)
 Påvirker Europa-Kommissionens valg i afgørelse 2011/278/EU, såfremt dette måtte anses for godtgjort, om i forbindelse med fastsættelsen af benchmarket for sintret malm at medtage en fabrik, der både fremstiller sintret malm og pellets, i referenceanlæggene, lovligheden af denne benchmarkværdi?
 4)
 Har Kommissionen tilsidesat begrundelsespligten i artikel 296 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde ved ikke specifikt i denne afgørelse at redegøre for grunde til dette valg?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13.10.2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (EØS-relevant tekst) (EUT L 275, s. 32).
 (2) Kommissionens afgørelse af 27.4.2011 om fastlæggelse af midlertidige EU-regler for harmoniseret gratistildeling af emissionskvoter i henhold til artikel 10a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (meddelt under nummer K(2011) 2772) (EUT L 130, s. 1).


text:
C 7/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11.1.2003
 bananer alene reguleres på grundlag af et toldkontin- Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 gent, ikke er i overensstemmelse med en fordeling, afsagt den 18. oktober 2002 af Hoge Raad der Nederlan-
 som nærmer sig en handel uden begrænser den i sagen Waterschap Zeeuws Vlaanderen mod Staatsse-
 cretaris van Financiën
 — indfører et toldkontingent for en samlet mængde
 på 2 535 000 tons for tredjestater og for ikke-
 traditionelle AVS-bananer og dernæst fordeler dette (Sag C-378/02)
 toldkontingent procentvis på grundlag af en ikke-
 repræsentativ periode, i betragtning af at der allerede
 var knyttet begrænsninger til indførsel af bananer i
 årene 1994-1996?
 (2003/C 7/17)
 2. Er de i punkt 1 nævnte forordninger i strid med artikel 4
 i rammeaftalen af 23. april 1993 mellem Det Europæiske
 Økonomiske Fællesskab og Cartagena-aftalen og dens
 medlemslande, ved at Det Europæiske Fællesskab med
 denne bestemmelse har forpligtet sig til at lade sit
 samkvem med Ecuador forløbe i overensstemmelse med
 bestemmelserne i GATT og indrømme dette land mestbe- Ved dom afsagt den 18. oktober 2002, indgået til Domstolens
 gunstigelsesbehandling? Justitskontor den 21. oktober 2002, har Hoge Raad der
 Nederlanden i sagen Waterschap Zeeuws Vlaanderen mod
 Staatssecretaris van Financiën forelagt De Europæiske Fælles-
 skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 3. Er EF-Kommissionens i punkt 1 nævnte forordninger i følgende spørgsmål:
 strid med princippet om beskyttelse af den berettigede
 forventning og princippet om god tro i folkeretten og
 folkeretlig sædvaneret, fordi Kommissionen ikke opfylder
 de forpligtelser, der følger for Fællesskabet af GATT 1994, 1. Har et offentligretligt organ for så vidt angår et af dette
 fordi Kommissionen har misbrugt retlige procedurer og erhvervet investeringsgode, som organet mod vederlag
 ikke har efterlevet udfaldet af en international tvistbilæg- leverer til en tredjemand, hvorved organet for så vidt
 gelsesprocedure, og fordi den, på trods af erklæringer, der angår denne levering må betragtes som en afgiftspligtig
 blev afgivet ved tilblivelsen af forordning nr. 1637/98, person, ret til en berigtigelse af den omsætningsafgift, der
 ikke har indført en ordning, hvorefter der udstedes er erlagt ved erhvervelsen, i henhold til sjette direktivs
 importlicenser for bananer til de »virkelige importører«? artikel 20 (navnlig artikel 20, stk. 2 og 3) ( 1), såfremt
 organet har anvendt godet som led i transaktioner,
 som organet har foretaget i sin egenskab af offentlig
 myndighed, i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i
 4. Har EF-Kommissionen overskredet de beføjelser, den er sjette direktivs artikel 4, stk. 5?
 tillagt ved Rådets forordning nr. 404/90, som ændret ved
 forordning nr. 1637/98, ved at fastsætte toldkontingentet
 for indførsel af bananer under tilsidesættelse af de forplig-
 telser, der følger for Fællesskabet af GATT 1994 og 2. Har et offentligretligt organ i henhold til sjette direktiv ret
 GATS, eller de forpligtelser som i givet fald må anses for til at holde et investeringsgode, der dels anvendes til
 at være integreret i fællesskabsretten som en positiv transaktioner som afgiftspligtig person, dels til transaktio-
 retsregel, fordi der er blevet givet udtryk for den hensigt ner, som organet har foretaget i sin egenskab af offentlig
 at tilpasse ordningen for indførsel af bananer til Fællesska- myndighed, helt ude fra erhvervsformuen, således som
 bet til de gældende WTO-aftaler? Domstolen har fastslået for så vidt angår afgiftspligtige
 fysiske personer?
 ( 1) EFT L 47, s. 1-11.
 ( 2) EFT L 210, s. 28-31.
 (1 ) Direktiv 77/388/EØF: Rådets sjette direktiv af 17.5.1977 om
 ( 3) EFT L 293, s. 32-45.
 harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsaf-
 ( 4) EFT L 349, s. 32-33.
 ( 5) EFT L 11, s. 16. gifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregnings-
 ( 6) EFT L 75, s. 18-19. grundlag.


text:
13.9.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 236/14
 Sag anlagt den 15. juli 2008 — Meyer-Falk mod Kommissionen
 (Sag T-251/06)
 (2008/C 236/23)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Thomas Meyer-Falk (Bruchsal, Tyskland) (ved solicitor S. Crosby)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren ønsker, at Retten foretager en prøvelse af Kommissionens afgørelse af 6. november 2006, hvorved han fik afslag på aktindsigt i to dokumenter vedrørende bekæmpelse af organiseret kriminalitet og justitsreformen i Bulgarien. Forud for sagen ansøgte sagsøgeren om fri proces, hvilket Retten i Første Instans bevilgede ved kendelse af 21. januar 2008.
 Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren for det første i det væsentlige gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat god forvaltningsskik, da sagsøgerens anmodning om aktindsigt blev afslået, selv om dokumenterne er offentligt tilgængelige bortset fra for sagsøgeren.
 Sagsøgeren har for det andet anført, at anvendelsen af artikel 4, stk. 1, litra a) og b), samt af artikel 4, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1049/2001 (1) er behæftet med et åbenbart fejlskøn.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).


text:
15.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/7
 Rettens dom af 6. februar 2014 — Elf Aquitaine mod Kommissionen
 (Sag T-40/10) (1)
 (Konkurrence - karteller - de europæiske markeder for tin- og ESBO/estere-varmestabilisatorer - beslutning, der fastslår to overtrædelser af artikel 81 EF og artikel 53 i EØS-aftalen - bøder - annullationspåstand - ret til forsvar - for sen underretning om Kommissionens undersøgelsesprocedure - den administrative procedures varighed - et moderselskabs ansvar for de overtrædelser af konkurrencereglerne, som dets datterselskaber har begået - formodning om udøvelse af en bestemmende indflydelse - overtrædelsernes varighed - forældelse - berettiget interesse i at fastslå en tidligere overtrædelse - moderselskabet pålægges bøder af en anden størrelse end de, som datterselskabet pålægges - fuld prøvelsesret)
 2014/C 78/13
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Elf Aquitaine SA (Courbevoie, Frankrig) (ved advokaterne É. Morgan de Rivery, S. Thibault-Liger og A. Noël-Baron)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved P. Van Nuffel, J. Bourke og A. Biolan, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 8682 endelig af 11. november 2009 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/38.589 — Varmestabilisatorer) eller, subsidiært, nedsættelse af de pålagte bøder.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Elf Aquitaine SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 100 af 17.4.2010.


text:
26.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/30
 Sag anlagt den 22. februar 2012 — Makhlouf mod Rådet
 (Sag T-98/12)
 2012/C 151/50
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Ehab Makhlouf (Damaskus, Syrien) (ved advokat E. Ruchat)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at søgsmålet kan antages til realitetsbehandling og er begrundet.
 —
 Som følge heraf annulleres afgørelse 2011/782/FUSP af 1. december 2011 og forordning (EU) nr. 36/2012 af 18. januar 2012 samt gennemførelsesretsakterne hertil, for så vidt som de angår sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender, der i det væsentlige er identiske med eller svarer til dem, der er blevet anført i sag T-433/11, Makhlouf mod Rådet (1).
 (1) EUT 2011 C 290, s. 14.


text:
10.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 73/7
 Domstolens kendelse (Fjerde Afdeling) af 17. november 2011 — Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Alix Walsh (sag C-177/09 og C-179/09), Jean-Marie Solvay de la Hulpe (sag C-177/09), Action et défense de l’environnement de la Vallée de la Senne et de ses affluents ASBL (ADESA), Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne (sag C-178/09) og Les amis de la Forêt de Soignes ASBL (sag C-179/09) mod Région wallone (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Belgien)
 (Forenede sager C-177/09 — C-179/09) (1)
 (Vurdering af visse projekters indvirkning på miljøet - direktiv 85/337/EØF - anvendelsesområde - begrebet »særlig national lov« - Århuskonventionen - adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet - rækkevidden af retten til anfægtelse af en lov)
 2012/C 73/11
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d’État
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Alix Walsh (sag C-177/09 og C-179/09), Jean-Marie Solvay de la Hulpe (sag C-177/09), Action et défense de l’environnement de la Vallée de la Senne et de ses affluents ASBL (ADESA), Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne (sag C-178/09) og Les amis de la Forêt de Soignes ASBL (sag C-179/09)
 Sagsøgt: Région wallone
 Procesdeltagere: Codic Belgique SA, Federal Express European Services Inc. (FEDEX) (sag C-177/09 og C-179/09) og Intercommunale du Brabant wallon (IBW) (sag C-178/09)
 Sagens genstand
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse — Conseil d’État — fortolkning af artikel 1, 5, 6, 7, 8 og 10a i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 175, s. 40), som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997 (EFT L 73, s. 5) og ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF (EFT L 156, s. 17) — fortolkning af artikel 6 og 9 i Århuskonventionen af 25. juni 1998 om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, som indgået på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved Rådets afgørelse 2005/370/EF af 17. februar 2005 (EUT L 124, s. 1) — spørgsmålet om anerkendelse af visse tilladelser »godkendt« ved dekret, for hvilke der foreligger tvingende almene hensyn, som særlige nationale lovgivningsforanstaltninger — fuldstændig mangel på mulighed for at anfægte en tilladelse til at udføre projekter, der kan have væsentlig indvirkning på miljøet — fakultativ eller obligatorisk karakter af en sådan ret — tildeling af miljøgodkendelse med henblik på drift af et uddannelses- og forvaltningscenter i Hulpe
 Konklusion
 1)
 Artikel 1, stk. 5, i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003, skal fortolkes således, at det kun er de projekter, der er vedtaget i enkeltheder ved en særlig lov, således at formålet med direktivet er opnået gennem lovgivningsproceduren, som er udelukket fra direktivets anvendelsesområde. Det tilkommer den nationale ret at undersøge, om disse to betingelser er opfyldt under hensyntagen til såvel indholdet af den vedtagne lov som hele den lovgivningsprocedure, der førte til lovens vedtagelse, navnlig de forberedende retsakter og de parlamentariske forhandlinger. En lov, som ene og alene »stadfæster« en eksisterende administrativ foranstaltning, og som blot henviser til tvingende almene hensyn, uden at der i materiel henseende gennemføres en forudgående lovgivningsprocedure, hvorunder nævnte betingelser kan iagttages, kan ikke anses for en særlig lov i dette direktivs forstand, og er således ikke i sig selv tilstrækkelig til at udelukke projektet fra anvendelsesområdet for direktiv 85/337, som ændret ved direktiv 2003/35.
 2)
 Artikel 9, stk. 2, i konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, indgået den 25. juni 1998 og godkendt på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved Rådets afgørelse 2005/370/EF af 17. februar 2005, og artikel 10a i direktiv 85/337, som ændret ved direktiv 2003/35, skal fortolkes således, at:
 —
 når et projekt, som er omfattet af disse bestemmelsers anvendelsesområde, er vedtaget ved en lov, skal spørgsmålet om, hvorvidt denne lov opfylder betingelserne i direktivets artikel 1, stk. 5, i henhold til nationale processuelle regler kunne prøves ved en domstol eller et ved lov etableret uafhængigt og upartisk organ;
 —
 såfremt en sådan lov ikke kan prøves på en måde og i et sådant omfang som angivet ovenfor, tilkommer det enhver national ret, som behandler en sag inden for rammerne af sin kompetence, at udøve den i foregående led beskrevne kontrol og i givet fald drage de nødvendige konsekvenser heraf og undlade at anvende denne lov.
 (1) EUT C 180 af 1.8.2009.


text:
C 192/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.7.2000
 Sag anlagt den 9. maj 2000 af Federazione Associazioni — nedsættelse på 25 %, for så vidt angår de bidrag, der skal
 Imprese Distribuzione (FAID-Federdistribuzione) m.fl. betales af virksomheder, der ikke ligger i Syditalien;
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — nedsættelse på 40 % for virksomheder i handels- og
 turistsektoren, der har under femten ansatte, og som ikke
 (Sag T-124/00) er beliggende i Syditalien.
 Til støtte for deres påstande har sagsøgerne anført følgende:
 (2000/C 192/45)
 — Der foreligger ikke statsstøtte i det foreliggende tilfælde,
 for så vidt som formålet med den omhandlede foranstalt-
 ning er at afhjælpe strukturbetingede ulemper, der har
 (Processprog: italiensk) foreligget lige fra begyndelsen, ved at gøre konkurrencesi-
 tuationen ens for alle erhvervsdrivende.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der — Tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet og princippet
 den 9. maj 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De om retten til forsvar.
 Europæiske Fællesskaber af Federazione Associazioni Imprese
 — Tilsidesættelse af artikel 87, stk. 3, litra a) og c), for så vidt
 Distribuzione (FAID-Federdistribuzione), SEFIM SpA, Esselun-
 som de omhandlede foranstaltninger i den anfægtede
 ga SpA, Supermercati Alimentari SMA srl, Auchan Ipermercati
 beslutning betegnes som beskæftigelsesstøtte, uden at der
 SpA, Società Italiana Bricolage — S.I.B. SpA, Smafin Srl,
 tages hensyn til de positive virkninger, de har for de
 Rinascente SpA, G.S. SpA og Gruppo COIN SpA, ved advokat,
 pågældende områder.
 professor Marco Sica, Milano, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos advokat Alain Lorang, 2, rue des Dahlias. — Den anfægtede beslutning har sit udgangspunkt i en
 fejlagtig anvendelse af retningslinjerne for beskæftigelses-
 støtte (2). Under alle omstændigheder er målet — at oprette
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: nye arbejdspladser — faktisk sikret.
 — Tilsidesættelse af begrundelsespligten samt kontradiktions-
 — principalt annulleres den anfægtede beslutning helt eller princippet.
 delvis;
 — Det fremgår ikke klart af beslutningen, hvordan Kommis-
 sionen har anvendt »ubetydelighedsreglen«, hvorefter bi-
 — subsidiært annulleres den anfægtede beslutning for så vidt
 dragsnedsættelser på indtil 100 000 ECU i løbet af tre år
 som det heri bestemmes, at allerede udbetalt støtte skal
 ikke betragtes som statsstøtte.
 tilbagesøges;
 (1) EFT L 42 af 15.2.2000, s. 1.
 — under alle omstændigheder tilpligtes Kommissionen at (2) EFT C 334 af 12.12.1995, s. 4.
 betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sag anlagt den 10. maj 2000 af Confederazione generale
 dell’industria italiana (Confindustria) m.fl. mod Kommis-
 Den foreliggende sag er rettet mod Kommissionens beslutning sionen for De Europæiske Fællesskaber
 K(1999) 1364 endelig »om Italiens støtteordning for foranstalt-
 ninger til fordel for beskæftigelsen« (1), hvorefter bidragsned- (Sag T-126/00)
 sættelser i henhold til de italienske love nr. 863/84, 407/90,
 169/91, 451/94 og 196/97 om ansættelse af arbejdstagere i (2000/C 192/46)
 henhold til uddannelses- og arbejdsaftaler og om omdannelse
 af sådanne aftaler til ikke-tidsbegrænsede aftaler skal anses for
 uforenelige med fællesmarkedet, og hvori det bestemmes, at (Processprog: italiensk)
 støtten skal tilbagesøges hos støttemodtagerne.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 10. maj 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Efter de omhandlede regler kan der ske: Europæiske Fællesskaber af Confederazione generale dell’indu-
 stria italiana (Confindustria), Confederazione Generale Italiana
 del Commercio, del Turismo, dei Servizi e delle PMI (Confcom-
 — fuldstændig fritagelse for sociale sikringsbidrag for så mercio), Confartigianato, Associazione Bancaria Italiana (ABI),
 vidt angår ansættelser i henhold til uddannelses- og Associazione Nazionale fra le Imprese Assicuratrici (ANIA) og
 arbejdsaftaler for håndværksvirksomheder overalt i Italien Banco di Napoli SpA ved advokaterne, professor Aurelio
 og for virksomheder, der ligger i Syditalien eller i andre Pappalardo, Trapani, og Massimo Merola, Rom, og med valgt
 områder i Italien, som har en arbejdsløshedsprocent, der adresse i Luxembourg hos advokat Alain Lorang, 51, rue
 ligger over landsgennemsnittet; Albert 1er.
 ---pagebreak--- 8.7.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 192/25
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Kommissionens beslutning 2000/128/EF af 11. maj 1999 Det omhandlede vare- Tredimensionalt varemærke i
 om Italiens støtteordning for foranstaltninger til fordel for mærke: form af tabletter — Ansøgning
 beskæftigelsen, som er offentliggjort i EFT L 42 af nr. 949610
 15. februar 2000, annulleres;
 Vare eller tjenesteydelse: Varer i klasse 3 i Nice-arrange-
 — subsidiært annulleres artikel 1 og 2 i beslutningens disposi- mentet (navnlig vaske- og blege-
 tive del, for så vidt som de andre former for uddannelses- midler til vask og rensning af tøj;
 og arbejdsaftaler, som under nærværende sag godtgøres at præparater til rengøring, opvaske-
 være forenelige med fællesmarkedet, ikke er undtaget fra midler, sæbe, parfumerivarer, æte-
 erklæringen om uforenelighed; følgelig annulleres artikel 3 riske olier, kosmetiske præparater,
 i den dispositive del for så vidt angår de samme former hårvand, tandplejemidler)
 for uddannelses- og arbejdsaftaler, for så vidt som det
 uberettiget bestemmes, at den allerede udbetalte støtte skal Den for appelkammeret Undersøgerens afslag på registre-
 tilbagesøges; anfægtede afgørelse: ring
 — under alle omstændigheder tilpligtes Kommissionen at Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1,
 betale sagens omkostninger. litra b), i forordning nr. 40/94.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 dem, der allerede er gjort gældende i sag T-124/00 FAID
 Federdistribuzione m.fl. mod Kommissionen.
 Sag anlagt den 12. maj 2000 af Procter & Gamble
 Company mod Harmoniseringskontoret for det Indre
 Marked
 (Sag T-129/00)
 (2000/C 192/48)
 Sag anlagt den 12. maj 2000 af Procter & Gamble
 Company mod Harmoniseringskontoret for det Indre
 Marked
 (Processprog: engelsk)
 (Sag T-128/00)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 12. maj 2000 anlagt sag mod Harmoniseringskontoret for
 (2000/C 192/47) det Indre Marked af Procter & Gamble Company ved C.J.J.C.
 van Nispen og G. Kuipers, De Brauw Blackstone Westbroek,
 Haag, Nederlandene.
 (Processprog: engelsk)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 12. maj 2000 anlagt sag mod Harmoniseringskontoret for — Afgørelse R508/1999-1 af 8. marts 2000 fra Første
 det Indre Marked af Procter & Gamble Company ved C.J.J.C. Appelkammer ved Harmoniseringskontoret annulleres, for
 van Nispen og G. Kuipers, De Brauw Blackstone Westbroek, så vidt som det i afgørelsen antages, at varemærket ikke
 Haag, Nederlandene. opfylder betingelserne i artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning
 nr. 40/94.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 — Afgørelse R506/1999-1 af 8. marts 2000 fra Første
 Appelkammer ved Harmoniseringskontoret annulleres, for
 så vidt som det i afgørelsen antages, at varemærket ikke
 opfylder betingelserne i artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 nr. 40/94.
 Det omhandlede vare- Tredimensionalt varemærke i
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkost- mærke: form af tabletter — Ansøgning
 ninger. nr. 949990


text:
5.12.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 378/21
 Endelig har ansñttelsesmyndigheden anlagt et åbenbart inden prùvens afslutning til de pågñldende ansùgere en
 urigtigt skùn ved ikke på baggrund af sagsùgerens sñrlig fotokopi af den manglende side og meddelte dem, at de
 vanskelige situation at indse det hensigtsmñssige i at for- havde forlñnget tid til at besvare spùrgsmålene. Denne
 fremme hende hurtigst muligt i tjenestens interesse. oplysning var imidlertid ikke korrekt, eftersom den ansvar-
 lige for udvñlgelsesprùvens forlùb ved udlùbet heraf, som
 angivet i vejledningen til ansùgerne, pålagde de pågñl-
 dende ansùgere at indlevere prùven og deres kopier.
 Sagsùgerne gùr gñldende, at dette irregulñre forlùb af
 Sag anlagt den 2. oktober 1998 af Yvan Torre m.fl. mod prùve a) påvirker prùveresultaterne og indebñrer, at
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber udvñlgelseskomiteÂens afgùrelser er retsstridige. Desuden
 (Sag T-159/98) anfùrer de, at vejledningen til ansùgerne blev tilsidesat, og
 at principperne om ligebehandling og god forvaltningsskik
 (98/C 378/38) ikke blev overholdt.
 (Processprog: fransk) Sagsùgerne anfùrer endelig, at der foreligger en tilsidesñt-
 telse af begrundelsespligten, idet de anfñgtede afgùrelser
 alene som begrundelse indeholder de af sagsùgerne
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 opnåede karakterer for prùverne a) og d), samt en henvis-
 der den 2. oktober 1998 anlagt sag mod Kommissionen
 ning til punkt VII.A.1 i meddelelsen om udvñlgelsesprù-
 for De Europñiske Fñllesskaber af Yvan Torre, Donatella
 ven, hvorefter ansùgerne skulle opnå en vis minimumska-
 Ineichen og Alessandro Cavallaro, Bruxelles, ved advokat
 rakter for prùve a), for at prùverne e) og f) blev rettet.
 Marc-Albert Lucas, LieÁge, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Annullation af afgùrelserne fra udvñlgelsekomiteÂen for Sag anlagt den 2. oktober 1998 af Firma LeÂon Van Parys
 udvñlgelsesprùve EUR/A/123 om at tildele sagsùgerne NV og Pacific Fruit Company NV mod Kommissionen for
 en utilstrñkkelig karakter for prùve a) i den pågñl- De Europñiske Fñllesskaber
 dende udvñlgelsesprùve og fùlgelig om ikke at give
 (Sag T-160/98)
 dem adgang til prùverne e) og f), hvilke afgùrelser blev
 meddelt dem ved skrivelser af 2. juli 1998 fra Anne (98/C 378/39)
 D'Haen-Bertier på formanden for udvñlgelseskomiteÂ-
 ens vegne.
 (Processprog: nederlandsk)
 Ð Annullation af de afgùrelser fra udvñlgelseskomiteÂen
 for udvñlgelsesprùve EUR/A/123, som beror på rets- Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 stridigheden af de anfñgtede afgùrelser. der den 2. oktober 1998 anlagt sag mod Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber af Firma LeÂon Van Parys
 NV og Pacific Fruit Company NV, begge med hjemsted i
 Ð Subsidiñrt: proceduren til besñttelse af stillingerne i
 Antwerpen (Belgien), ved advokaterne P. Vlaemminck, L.
 forbindelse med udvñlgelsesprùve EUR/A/123 indstil-
 Van Den Hende og J. Holmens, Gent, og med valgt
 les, indtil en ny prùve a) kan forblive afholdt, som er
 adresse i Luxembourg hos advokat Loesch, advokaterne
 forlùbet behùrigt for alle italienske ansùgere, der fik
 Loesch & Wolter, 11, rue Goethe.
 adgang til udvñlgelsesprùven, og indtil Kommissionen
 har draget de faktiske og retlige konsekvenser, der fùl-
 ger af resultaterne af denne prùve.
 Sagsùgerne har nedlagt fùlgende påstande:
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 1. Den af Kommissionen trufne beslutning Ð i tidsrum-
 met mellem den 12. marts og den 5. august 1998 Ð
 Sagsùgerne, hvis modersmål er italiensk, indgav ansùgning om at nedsñtte den mñngde bananer, sagsùgerne har
 til udvñlgelsesprùve EUR/A/123 og valgte området vedrù- angivet at have indfùrt for referenceåret 1996, med
 rende ùkonomisk forvaltning. Under prùven gjorde en af henblik på fastsñttelsen af den mñngde bananer, sag-
 ansùgerne under lùsningen af den på italiensk affattede sùgerne kan indfùre fra tredjelande inden for rammer-
 prùve, personalet fra afdelingen »Ansñttelse«, der overvå- ne af det toldkontingent, EF har åbnet for 1998,
 gede udvñlgelsesprùvens forlùb, opmñrksom på, at der annulleres.
 manglede en side i spùrgsmålene under prùve a), nemlig
 den side, som indeholdt spùrgsmål 24 til 28 inklusive. Det
 pågñldende overvågningspersonale uddelte to minutter 2. Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 ---pagebreak--- C 378/22 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 5.12.98
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Sagsùgerne, som importerer bananer fra tredjelande, Ð annullation af afgùrelsen af 18. januar 1998 om degra-
 anfñgter Kommissionens beslutning om ikke at tage en del dation af sagsùgeren fra lùnklasse A 3 til lùnklasse A 7
 af den mñngde bananer, de har angivet at have indfùrt i
 referenceåret 1996, i betragtning med henblik på beregnin-
 gen af den mñngder bananer, de har ret til at indfùre i
 Ð Europa-Parlamentet tilpligtes at betale nñrvñrende
 1998.
 sags omkostninger og omkostningerne i forbindelse
 med alle sager vedrùrende nñvnte afgùrelse
 Sagsùgerne påstår beslutningen annulleret af fùlgende
 grunde:
 Ð Europa-Parlamentet tilpligtes:
 Ð Tilsidesñttelse af artikel 6, stk. 2, i forordning (EéF)
 nr. 1442/93, idet Kommissionen ikke forud for den Ð at tilbagebetale den pågñldendes garantifond
 1. november 1997 har givet sagsùgerne meddelelse
 om, hvilke mñngder de skal tildeles for 1998. Ð tilbagebetale lùnforskellen mellem lùnklasse A 3
 og lùnklasse A 7 samt forskellen i pension
 Ð Tilsidesñttelse af EF-traktatens artikel 190, idet den
 anfñgtede beslutning ikke er begrundet. Ð at yde sagsùgeren erstatning for ikke-ùkonomisk
 skade.
 Ð Tilsidesñttelse af sagsùgernes processuelle rettigheder:
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Ð Sagsùgernes ret til forsvar, til kontradiktion og til
 aktindsigt er blevet tilsidesat, idet sagsùgerne ikke
 har fået adgang til indsigt i sagens akter. Kommis-
 Sagsùgeren anfùrer, at under en sag, som Parlamentet har
 sionen har med urette pålagt sagsùgerne bevisbyr-
 anlagt mod forsikringsselskabet Royal Belge ved Tribunal
 den med hensyn til, hvilken form for certifikat
 d'arrondissement de Luxembourg, med henblik på at opnå
 sagsùgernes aftagere har benyttet ved fortoldningen
 betaling af et påstået kassetab, erklñrede dets reprñsen-
 af bananerne, og Kommissionen har ikke taget for-
 tant, at sagsùgeren ikke var ansvarlig for tab af dokumen-
 nùdent hensyn til beviskraften af de kontraktmñs-
 ter Ð hvilket klagepunkt udgjorde hovedgrundlaget for
 sige forpligtelser, der påhviler sagsùgernes aftagere.
 den disciplinñrsanktion, som blev pålagt sagsùgeren den
 18. januar 1988 Ð men alene for tab af kontanter.
 Ð Kommissionen har tilsidesat artikel 2 i forordning
 nr. 1 om den ordning, der skal gñlde for Det Euro-
 pñiske ékonomiske Fñllesskab på det sproglige Sagsùgeren har anfùrt, at dette udsagn indebñrer en tilba-
 område. gekaldelse af den hovedanklage, som fùrte til, at ansñttel-
 sesmyndigheden pålagde ham ovenfor nñvnte disciplinñre
 Ð Kommissionen har tilsidesat kravet om god forvalt- sanktion. Sagsùgeren mener fùlgelig, at denne sanktion
 ningsskik, og den har overtrådt forbuddet mod vilkår- bùr annulleres.
 lige beslutninger.
 Sag anlagt den 12. oktober 1998 af Giuseppe Carraro
 Sag anlagt den 5. oktober 1998 af Henri de Compte mod mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 Europa-Parlamentet
 (Sag T-164/98)
 (Sag T-161/98)
 (98/C 378/41)
 (98/C 378/40)
 (Processprog: fransk) (Processprog: italiensk)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 5. oktober 1998 anlagt sag mod Europa-Parla- der den 12. oktober 1998 anlagt sag mod Kommissionen
 mentet af Henri de Compte, Gravelotte (Frankrig), ved for De Europñiske Fñllesskaber af Giuseppe Carraro ved
 advokat Henri Ferretti, Thionville, og med valgt adresse i advokat Giuseppe Marchesini, Vicenza, og med valgt
 Luxembourg hos advokat AndreÂ Lutgen, 1, rue J. P. Bras- adresse i Luxembourg hos advokat Ernest Arendt, rue
 seur. Mathias Hardt.


text:
24.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 194/33
 Sag anlagt den 23. april 2014 — Zehnder Group International mod KHIM — Stiebel Eltron (comfotherm)
 (Sag T-267/14)
 2014/C 194/43
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Zehnder Group International AG (Gränichen, Schweiz) (ved advokat J. Krenzel)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Stiebel Eltron GmbH & Co. KG (Holzminden, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen, der blev truffet den 21. februar 2014 af Fjerde Appelkammer i sag R 1318/2013-4, annulleres.
 —
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) tilpligtes at betale sagen omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »comforthem« for varer i klasse 9 og 11 — EF-varemærke nr. 8 8 59 472
 Indehaver af EF-varemærket: Zehnder Group International AG
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Stiebel Eltron GmbH & Co. KG
 Begrundelse for begæringen om ugyldighedserklæringen: Ordmærket »KOMFOTHERM« for varer i klasse 11
 Annullationsafdelingens afgørelse: Begæringen om, at varemærket erklæres ugyldigt, taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Den anfægtede afgørelse holder ikke for en efterprøvelse med hensyn til konstateringen af ligheden mellem varerne.


text:
10.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/14
 Appel iværksat den 22. september 2016 af Monster Energy Company til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 14. juli 2016 i sag T-567/15 — Monster Energy mod EUIPO — MAD CATZ INTERACTIVE (GENGIVELSE AF EN SORT FIRKANT MED FIRE HVIDE STRIBER)
 (Sag C-502/16 P)
 (2017/C 112/21)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Monster Energy Company (ved solicitor P. Brownlow)
 Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Ved kendelse af 16. februar 2017 har Domstolen (Niende Afdeling) afvist appellen.


text:
12.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 138/5
 Sag anlagt den 1. marts 2012 — Europa-Kommissionen mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-114/12)
 2012/C 138/09
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved F. Castillo de la Torre og J. Samnadda, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Afgørelse truffet af Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, vedrørende Den Europæiske Unions og medlemsstaternes deltagelse i forhandlinger om Europarådets konvention om beskyttelse af radio- og fjernsynsforetagendernes rettigheder, annulleres.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Første anbringende: Overtrædelse af artikel 2, stk. 2, og artikel 3, stk. 2, TEUF, da Rådet var af den opfattelse, at der er tale om et område med delt kompetence og har givet medlemsstaterne eller en anden institution end Kommissionen enekompetence til at forhandle aftalen. Europarådets fremtidige konvention kan påvirke eller ændre anvendelsesområdet for EU-direktiver, der omhandler rettigheder for radio- og fjernsynsforetagender, såvel som EU-direktiver vedrørende intellektuel ejendomsret i almindelighed. Den fremtidige konvention vil blive fastlagt på grundlag af gældende EU-ret og vil uundgåeligt føre til en ændring af EU-direktiverne, hvis Europarådet måtte beslutte at yde radio- og fjernsynsselskaber en højere grad af beskyttelse.
 Andet anbringende: Tilsidesættelse af proceduren og betingelserne for at træffe afgørelse om at indlede forhandlinger om internationale aftaler på Unionens vegne. Det er alene Rådet (og ikke Rådet i fællesskab med medlemsstaterne), som har bemyndigelse til at træffe afgørelse om at indlede forhandlinger på Unionens vegne.
 Tredje anbringende: Overtrædelse af afstemningsreglerne i Rådet. Ved vedtagelsen af den anfægtede afgørelse, overtrådte Rådet artikel 218, stk. 8, hvorefter Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
 Fjerde anbringende: Tilsidesættelse af traktaternes målsætninger og principper om loyalt samarbejde. Ved at handle sammen med medlemsstaterne har Rådet skadet Unionens omdømme og svækket Unionens institutionelle rammer.


text:
27.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 23. november 2016 — Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) mod Antonio Zecca
 (Sag C-597/16)
 (2017/C 063/21)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte suprema di cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
 Sagsøgt: Antonio Zecca
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 50 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder fortolkes således, at en endelig konstatering af, at den adfærd, der udgør den strafferetlige overtrædelse, ikke foreligger, er til hinder for, at der — uden behov for yderligere vurderinger foretaget af den nationale ret — indledes eller fortsættes endnu en retsforfølgelse for samme forhold med henblik på at pålægge sanktioner, der henset til deres karakter og strenghed skal kvalificeres som strafferetlige?
 2)
 Skal den nationale ret ved vurdering af, hvorvidt sanktionerne er effektive, rimelige og præventive, tage højde for strafgrænserne i direktiv 2014/57/EU (1) med hensyn til konstateringen af tilsidesættelse af princippet ne bis in idem som fastlagt i artikel 50 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/57/EU af 16.4.2014 om strafferetlige sanktioner for markedsmisbrug (direktivet om markedsmisbrug) (EUT L 173, s. 179).


text:
10.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 395/67
 Personalerettens kendelse (Tredje Afdeling) af 4. september 2014 — Prigent mod Kommissionen
 (Sag F-111/13) (1)
 ((Personalesag - almindelig udvælgelsesprøve - meddelelse om almindelig udvælgelsesprøve EPSO/AD/230/12 (AD 5) og EPSO/AD/231/12 (AD 7) - adgangsbetingelse vedrørende erhvervserfaring til udvælgelsesprøve EPSO/AD/231/12 (AD 7) ikke opfyldt - omplacering til udvælgelsesprøve EPSO/AD/230/12 (AD 5) - opførelse på reservelisten for udvælgelsesprøve EPSO/AD/230/12 (AD 5) - søgsmålsinteresse - klagen for sent indgivet - på hinanden følgende ansøgninger om fornyet gennemgang))
 (2014/C 395/82)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Oliver Prigent (Fentange, Luxembourg) (ved advokat F. Moyse)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved advokaterne J. Currall og G. Gattinara)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation dels af EPSO’s afgørelse om ikke at lade sagsøgeren få adgang til udvælgelsesfasen i udvælgelsesprøve EPSO/AD/231/12 (AD7) og om at omklassificere ham til udvælgelsesprøve EPSO/AD/230/12 (AD5), dels af afgørelsen om at opføre ham på reservelisten for den nævnte udvælgelsesprøve AD5, og påstand om at sagsøgeren tildeles erstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, som han påstår at have lidt
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes, da søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet.
 2)
 Oliver Prigent bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 31 af 1.2.2014, s. 22.


text:
22.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/6
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 21. april 2015 — Issam Anbouba mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-630/13 P) (1)
 ((Appel - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Den Syriske Arabiske Republik - foranstaltninger over for personer og enheder, der drager fordel af regimet - bevis for, at opførelsen på listerne er velbegrundet - en række indicier))
 (2015/C 205/08)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Issam Anbouba (ved advokaterne M.-A. Bastin, J.-M. Salva og S. Orlandi)
 Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved A. Vitro, R. Liudvinaviciute og M.-M. Joséphidès, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for den anden part i sagen: Europa-Kommissionen (ved S. Pardo Quintillán og F. Castillo de la Torre, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Issam Anbouba bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.
 3)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 45 af 15.2.2014.


text:
10.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris (Frankrig) den 2. august 2007 — Hewlett Packard International SARL mod Administration des douanes — Direction générale des douanes et droits indirects
 (Sag C-363/07)
 (2007/C 269/43)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Hewlett Packard International SARL
 Sagsøgt: Administration des douanes — Direction générale des douanes et droits indirects
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Udgør kopifunktionen i et flerfunktionsapparat som det, der er genstand for den foreliggende sag, der er udformet med det formål at kunne fungere direkte i forbindelse med eller via et netværk med en eller flere computere, men som for så vidt angår kopieringsfunktionen — og kun denne — kan fungere selvstændigt, en »selvstændig funktion, bortset fra databehandling« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i bestemmelse 5 E til kapitel 84 i den kombinerede nomenklatur?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, udelukker denne selvstændige funktion, hvorom det udtrykkeligt er fastslået, at den ikke giver apparatet sin væsentligste karakter, tarifering under position 84 i medfør af bestemmelse 5 E trods printer- og scannerfunktionerne, der udføres i forbindelse med databehandling?
 3)
 Skal tariferingen i et sådant tilfælde og i relation til et anlæg, der består af to fysisk adskilte moduler (printer og scanner) ske på grundlag af bestemmelse 3b i de almindelige tariferingsbestemmelser?
 4)
 Følger det af en korrekt fortolkning af det harmoniserede system og den kombinerede nomenklatur mere generelt, at printere som dem, der er genstand for sagen, skal henføres til position 8471 60 eller til position 9009 12 00?
 5)
 Er Kommissionens forordning (EF) nr. 400/2006 af 8. marts 2006 (1) ugyldig, nemlig som følge af uoverensstemmelse med det harmoniserede system, med den kombinerede nomenklatur og med bestemmelse 1 og 3b i de almindelige tariferingsbestemmelser til det harmoniserede system og den kombinerede nomenklatur, for så vidt som forordningen er begrundet med henvisning til begrebet »funktion, der giver apparatet dets væsentligste karakter«, og den fører til, at printere som de ovenfor beskrevne henføres til toldposition 9009 12 00?
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 400/2006 af 8.3.2006 om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur (EUT L 70, s. 9).


text:
16.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 336/11
 Appel iværksat den 24. september 2013 af Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 11. juli 2013 i sag T-197/12 — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-509/13 P)
 2013/C 336/23
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (ved abogado J. Carbonell Callicó)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) og MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dommen, der blev afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 11. juli 2013 i sag T-197/12, ophæves, og der gives dermed afslag på registrering af ansøgning om EF-figurmærke nr. 7585045 METRO for tjenesteydelser i klasse 36.
 —
 De andre parter i appelsagen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellen af den nævnte dom fra Retten er i det væsentlige støttet på tre anbringender:
 For det første foreholder appellanten Retten, at den har tilsidesat artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 om EF-varemærker (1), fordi den har fortolket de ydelser, der er omfattet af de omtvistede varemærker, fejlagtigt, og fordi der ikke er blevet foretaget en global undersøgelse af de omtvistede varemærker.
 For det andet er der modstrid mellem de domme, der er blevet afsagt af den samme ret i sager, hvori der var tale om de samme parter og blev behandlet de samme anliggender med hensyn til varemærker, som ligner hinanden. Dommen i sag T-284/11, som er helt bundet til den foreliggende sag, er — på trods af, at appellanten har fremlagt denne inden for fristen og under overholdelse af formkravene — ikke blevet taget i betragtning.
 For det tredje gøres det gældende, at der er sket fejl i sagen for Den Europæiske Unions Ret, som har skadet appellantens interesser, og på grund af hvilke appellanten flere gang er blevet placeret i en situation uden beskyttelse. Navnlig blev der afholdt mundtlig forhandling uden appellanten, selv om denne part af en uopsættelig grund og på behørig måde havde anmodet om udsættelse.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).


text:
29.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 295/4
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 19. juli 2012 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik
 (Sag C-565/10) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 91/271/EØF - rensning af byspildevand - artikel 3, 4 og 10 - kloaknet - sekundær eller tilsvarende rensning - rensningsanlæg - repræsentative prøver)
 2012/C 295/06
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved S. Pardo Quintillán og D. Recchia, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, og avvocato dello Stato M. Russo)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 3, 4 og 10 i Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand (EFT L 135, s. 40)
 Konklusion
 1)
 Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3, stk. 1 og 3, artikel 4, stk. 1 og 3, og artikel 10 i Rådets direktiv 91/271, som ændret ved forordning nr. 1137/2008, idet den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at byomåderne
 —
 Acri, Siderno, Bagnara Calabra, Bianco, Castrovillari, Crotone, Santa Maria del Cedro, Lamezia Terme, Mesoraca, Montebello Ionico, Motta San Giovanni, Reggio Calabria, Rende, Rossano, Scalea, Sellia Marina, Soverato, Strongoli (Calabrien), Cervignano del Friuli (Friuli Venezia-Giulia), Frascati (Lazio), Porto Cesareo, Supersano, Taviano (Puglia), Misterbianco m.fl., Aci Catena, Adrano, Catania m.fl., Giarre-Mascali-Riposto m.fl., Caltagirone, Aci Castello, Acireale m.fl., Belpasso, Gravina di Catania, Tremestieri Etneo, San Giovanni La Punta, Agrigento og udkantsområderne, Porto Empedocle, Sciacca, Cefalù, Carini og ASI Palermo, Palermo og naboområder, Santa Flavia, Augusta, Priolo Gargallo, Carlentini, Scoglitti, Marsala, Messina 1, Messina og Messina 6 (Sicilien), med over 15 000 personækvivalenter, som udleder byspildevand til vandrecipienter, der i henhold til artikel 5 i Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1137/2008 af 22. oktober 2008, ikke betragtes som »følsomme områder«, er forsynet med sådanne kloaknet som omhandlet i direktivets artikel 3,
 —
 og idet den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at byomåderne Lanciano-Castel Frentano (Abruzzo), Acri, Siderno, Bagnara Calabra, Castrovillari, Crotone, Montebello Ionico, Motta San Giovanni, Reggio Calabria, Rossano (Calabrien), Battipaglia, Benevento, Capaccio, Capri, Ischia, Casamicciola Terme, Forio, Massa Lubrense, Napoli Est, Vico Equense (Campania), Trieste-Muggia-San Dorligo (Friuli Venezia-Giulia), Albenga, Borghetto Santo Spirito, Finale Ligure, Imperia, Santa Margherita Ligure, Quinto, Rapallo, Recco, Riva Ligure (Ligurien), Casamassima, Casarano, Porto Cesareo, San Vito dei Normanni, Supersano (Puglia), Misterbianco m.fl, Scordia-Militello Val di Catania, Palagonia, Aci Catena, Giarre-Mascali-Riposto m.fl., Caltagirone, Aci Castello, Acireale m.fl., Belpasso, Gravina di Catania, Tremestieri Etneo, San Giovanni La Punta, Macchitella, Niscemi, Riesi, Agrigento og udkantsområderne, Favara, Palma di Montechiaro, Menfi, Porto Empedocle, Ribera, Sciacca, Bagheria, Cefalù, Carini og ASI Palermo, Misilmeri, Monreale, Santa Flavia, Termini Imerese, Trabia, Augusta, Avola, Carlentini, de Ragusa, Scicli, Scoglitti, Campobello di Mazara, Castelvetrano 1, Triscina Marinella, Marsala, Mazara del Vallo, Barcellona Pozzo di Gotto, Capo d’Orlando, Furnari, Giardini Naxos, Consortile Letojanni, Pace del Mela, Piraino, Roccalumera, Consortile Sant’Agata Militello, Consortile Torregrotta, Gioiosa Marea, Messina 1, Messina 6, Milazzo, Patti og Rometta (Sicilien), med over 15 000 personækvivalenter, som til vandrecipienter, der i henhold til definitionen i artikel 5 i direktiv 91/271/EØF ikke betragtes som «følsomme områder», udleder byspildevand, som tilledes kloaknet, renses som beskrevet i direktivets artikel 4, stk. 1, og 3,
 —
 og idet den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de rensningsanlæg for byspildevand, der bygges for at efterkomme kravene i artikel 4-7 i direktiv 91/271, som ændret ved forordning nr. 1137/2008, projekteres, opføres, drives og vedligeholdes således, at de har tilstrækkelig funktionsduelighed under alle normale lokale vejrforhold, og at der tages hensyn til sæsonbestemte svingninger i spildevandsmængden ved projekteringen af anlæggene i byområderne Lanciano-Castel Frentano (Abruzzo), Acri, Siderno, Bagnara Calabra, Castrovillari, Crotone, Montebello Ionico, Motta San Giovanni, Reggio Calabria, Rossano (Calabria), Battipaglia, Benevento, Capaccio, Capri, Ischia, Casamicciola Terme, Forio, Massa Lubrense, Napoli Est, Vico Equense (Campania), Trieste-Muggia-San Dorligo (Friuli Venezia-Giulia), Albenga, Borghetto Santo Spirito, Finale Ligure, Imperia, Santa Margherita Ligure, Quinto, Rapallo, Recco, Riva Ligure (Liguria), Casamassima, Casarano, Porto Cesareo, San Vito dei Normanni, Supersano (Puglia), Misterbianco m.fl., Scordia-Militello Val di Catania, Palagonia, Aci Catena, Giarre-Mascali-Riposto m.fl., Caltagirone, Aci Castello, Acireale m.fl., Belpasso, Gravina di Catania, Tremestieri Etneo, San Giovanni La Punta, Macchitella, Niscemi, Riesi, Agrigento og udkantsområderne, Favara, Palma di Montechiaro, Menfi, Porto Empedocle, Ribera, Sciacca, Bagheria, Cefalù, Carini og ASI Palermo, Misilmeri, Monreale, Santa Flavia, Termini Imerese, Trabia, Augusta, Avola, Carlentini, Ragusa, Scicli, Scoglitti, Campobello di Mazara, Castelvetrano 1, Triscina Marinella, Marsala, Mazara del Vallo, Barcellona Pozzo di Gotto, Capo d’Orlando, Furnari, Giardini Naxos, Consortile Letojanni, Pace del Mela, Piraino, Roccalumera, Consortile Sant’Agata Militello, Consortile Torregrotta, Gioiosa Marea, Messina 1, Messina 6, Milazzo, Patti og Rometta (Sicilien).
 2)
 Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 30 af 29.1.2011.


text:
20.6.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 141/28
 Sag anlagt den 1. april 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-120/09)
 2009/C 141/50
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. van Beek og J.-B. Laignelot, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald (1), idet det ikke har gennemført artikel 2, litra f), j) og k), i samt bilag III, punkt 4, litra C), til dette direktiv i vallonsk ret.
 —
 Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Europa-Kommissionen har anført to klagepunkter til støtte for søgsmålet.
 Dels foreholder Kommissionen sagsøgte, at det ikke i regionen Vallonien har gennemført begreberne »underjordisk opbevaring«, »gas fra deponeringsanlæg« og »eluat«, som er fastsat i artikel 2, litra f), j) og k), i direktiv 1999/31/EF om deponering af affald, i national ret. Kommissionen har fremhævet, at disse begreber er væsentlige, idet der er tale om nøglebegreber i forhold til direktivets anvendelse, som også gentages i andre bestemmelser udstedt i henhold til og under anvendelse af direktivet.
 Dels har sagsøgeren kritiseret det forhold, at vallonsk ret ikke indeholder nogen bestemmelse om udløsningstærskler, ud fra hvilke det kan vurderes, om et deponeringsanlæg har forårsaget en betydelig forringelse af grundvandskvaliteten. Bestemmelsen i punkt 4, litra C, i bilag III til direktivet, som forudsætter, at sådanne udløsningstærskler er fastlagt, er af afgørende betydning for en effektiv kontrol med grundvandskvaliteten og dermed for miljøbeskyttelsen, som er direktivets hovedformål.
 (1) EFT L 182, s. 1.


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/12
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 24. juni 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-272/07) (1)
 (Offentligt udbud - direktiv 2004/18/EF - samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2008/C 209/17)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved B. Stromsky og D. Kukovec, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Storhertugdømmet Luxembourg (ved C. Schiltz, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrudssøgsmål — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114)
 Konklusion
 1)
 Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser til gennemførelse af direktivet.
 2)
 Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 211 af 8.9.2007.


text:
8.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/71
 Sag anlagt den 13. november 2015 — García Rey mod Parlamentet
 (Sag T-658/15)
 (2016/C 048/79)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Marcos García Rey (Madrid, Spanien) (ved advokat N. Pirc Musar)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Parlamentets afgørelse A(2015)8661 C af 16. september 2015 om afslag på sagsøgerens genfremsatte begæring om aktindsigt i visse dokumenter vedrørende oplysninger om Europa-Parlamentets medlemmers rejseudgifter, dagpenge, godtgørelser for generelle udgifter og udgifter til personaleordninger annulleres.
 —
 Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne i henhold til artikel 134 og 140 i Rettens procesreglement, herunder de af eventuelle intervenerende parter afholdte sagsomkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 4, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1049/2001 (1), sammenholdt med artikel 8, litra b), i forordning nr. 45/2001 (2), idet de persondata, der søges aktindsigt i, ikke er beskyttet af fællesskabslovgivningen.
 2.
 Andet anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 4, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1049/2001, sammenholdt med artikel 8, litra b), i forordning nr. 45/2001, idet der blev givet afslag på aktindsigt i de ønskede oplysninger, selv om betingelserne for udlevering var opfyldt.
 3.
 Tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af den generelle forpligtelse til i henhold artikel 2 og 4 i forordning nr. 1049/2001, sammenholdt med denne forordnings artikel 6, stk. 3, at foretage en undersøgelse af hvert enkelt dokument.
 4.
 Fjerde anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 4, stk. 6, i forordning nr. 1049/2001, henset til, at afslaget på at give delvis aktindsigt i de ønskede dokumenter ikke var berettiget.
 5.
 Femte anbringende vedrører tilsidesættelse af den begrundelsespligt, der følger af artikel 7, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 1049/2001, idet Parlamentet undlod at tage stilling til alle sagsøgerens argumenter.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18.12.2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT 2001 L 8, s. 1).


text:
6.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 200/24
 Rettens kendelse af 19. april 2016 — Portugal mod Kommissionen
 (Sag T-551/15) (1)
 ((Annullationssøgsmål - EGFL og ELFUL - søgsmålsfrist - udgangspunkt - for sent anlagt - afvisning))
 (2016/C 200/34)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Den Portugisiske Republik (ved L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão og J. Saraiva de Almeida, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved P. Guerra e Andrade og J. Guillem Carrau, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/1119 af 22. juni 2015 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 182, s. 39), for så vidt som den udelukker visse udgifter afholdt af Den Portugisiske Republik.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Den Portugisiske Republik bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 389 af 23.11.2015.


text:
24.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/4
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 27. november 2008 — Intel Corporation Inc. mod Cpm United Kingdom Limited (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Det Forenede Kongerige))
 (Sag C-252/07) (1)
 (Direktiv 89/104/EØF - varemærker - artikel 4, stk. 4, litra a) - renommerede varemærker - beskyttelse mod brugen af et yngre identisk eller lignende varemærke - brug, der medfører eller ville medføre utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé, eller som skader eller ville skade dette særpræg eller renommé)
 (2009/C 19/07)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Intel Corporation Inc.
 Sagsøgt: Cpm United Kingdom Limited
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Court of Appeal (Civil Division) — fortolkning af artikel 4, stk. 4, litra a), og artikel 5, stk. 2, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EFT L 40, s. 1) — ældre varemærke med et renommé — faktorer, der skal tages i betragtning med henblik på at afgøre, om der er en sammenhæng i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i sag C-408/01, Adidas-Salomon AG og Adidas-Benelux BV
 Konklusion
 1)
 Artikel 4, stk. 4, litra a), i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at spørgsmålet om, hvorvidt der er en sammenhæng i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i dom af 23. oktober 2003, Adidas-Salomon og Adidas Benelux (sag C 408/01), mellem det ældre velrenommerede varemærke og det yngre varemærke, skal afgøres efter en helhedsvurdering under hensyntagen til alle de relevante faktorer i det foreliggende tilfælde.
 2)
 Den omstændighed, at det yngre varemærke hos en almindeligt oplyst, rimeligt opmærksom og velunderrettet gennemsnitsforbruger leder tanken hen på det ældre velrenommerede varemærke, betyder, at der er en sammenhæng i Adidas-Salomon og Adidas Benelux-dommens forstand mellem de omtvistede varemærker.
 3)
 Den omstændighed,
 —
 at det ældre varemærke er meget velrenommeret i forhold til bestemte typer af varer eller tjenesteydelser,
 —
 at disse varer eller tjenesteydelser og de varer eller tjenesteydelser, som det yngre varemærke er registreret for, er af forskellig art eller i det væsentlige af forskellig art, og
 —
 at det ældre varemærke er unikt i forhold til alle varer eller tjenesteydelser,
 medfører ikke nødvendigvis, at der er en sammenhæng i Adidas-Salomon og Adidas Benelux-dommens forstand mellem de omtvistede varemærker.
 4)
 Artikel 4, stk. 4, litra a), i direktiv 89/104 skal fortolkes således, at spørgsmål om, hvorvidt der foreligger en brug af det yngre varemærke, der medfører eller ville medføre utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé, eller en brug, der skader eller ville skade dette særpræg eller renommé, skal afgøres efter en helhedsvurdering under hensyntagen til alle de relevante faktorer i det foreliggende tilfælde.
 5)
 Den omstændighed,
 —
 at det ældre varemærke er meget velrenommeret i forhold til bestemte typer af varer eller tjenesteydelser,
 —
 at disse varer eller tjenesteydelser og de varer eller tjenesteydelser, som det yngre varemærke er registreret for, er af forskellig art eller i det væsentlige af forskellig art,
 —
 at det ældre varemærke er unikt i forhold til alle varer eller tjenesteydelser, og
 —
 at det yngre varemærke hos en almindeligt oplyst, rimeligt opmærksom og velunderrettet gennemsnitsforbruger leder tankerne hen på det ældre varemærke,
 er ikke tilstrækkeligt til at godtgøre, at brugen af det yngre varemærke medfører eller ville medføre utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé, eller at en sådan brug skader eller ville skade dette særpræg eller renommé, som omhandlet i artikel 4, stk. 4, litra a), i direktiv 89/104.
 6)
 Artikel 4, stk. 4, litra a), i direktiv 89/104 skal fortolkes således:
 —
 Brugen af det yngre varemærke kan skade det ældre velrenommerede varemærkes særpræg, selv om sidstnævnte ikke er unikt.
 —
 Den første brug af det yngre varemærke kan være tilstrækkelig til at skade det ældre varemærkes særpræg.
 —
 Beviset for, at brugen af det yngre varemærke skader eller ville skade det ældre varemærkes særpræg, forudsætter, at det er godtgjort, at der er sket en ændring i den økonomiske adfærd hos gennemsnitsforbrugeren af de varer eller tjenesteydelser, som det ældre varemærke er registreret for, der er forårsaget af brugen af det yngre varemærke, eller at der er en alvorlig risiko for, at en sådan ændring vil forekomme i fremtiden.
 (1) EUT C 183 af 4.8.2007.


text:
30.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 11. februar 2005 af Østre Landsret i sagen De Danske Bilimportører mod Skatteministeriet
 (Sag C-98/05)
 (2005/C 106/34)
 Processprog: dansk
 Ved kendelse afsagt den 11. februar 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 24. februar 2005, har Østre Landsret i sagen De Danske Bilimportører mod Skatteministeriet forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Spørgsmål 1.
 Skal 6. momsdirektiv (1) artikel 11 A, stk. 2, litra a, sammenholdt med artikel 11 A, stk. 3, litra c, fortolkes således, at en registreringsafgift for motorkøretøjer (personbiler) skal indgå i momsgrundlaget, når der indgås en købsaftale om levering af et nyt motorkøretøj til brug for personbefordring, når motorkøretøjet i overensstemmelse med købsaftalen og køberens intenderede brug leveres fra forhandleren til forbrugeren i indregistreret form og for en samlet pris, der omfatter såvel den til forhandleren betalte pris plus afgift?
 Spørgsmål 2.
 Kan medlemsstaten indrette sit afgiftssystem på en sådan måde, at registreringsafgiften betragtes som et udlæg, som forhandleren afholder på den endelige købers vegne, således at det er den endelige køber, der er den umiddelbart afgiftspligtige?
 Spørgsmål 3.
 Er det i henseende til spørgsmål 1 og 2 af betydning, at en personbil kan købes og leveres uden betalt registreringsafgift, hvilket vil være aktuelt, hvis køberen ikke har til hensigt at benytte bilen til almindelig befordring af personer eller gods inden for et område, hvor færdselsloven er gældende?
 Spørgsmål 4.
 Er det af betydning, at brugte motorkøretøjer i et ikke ubetydeligt omfang importeres eller indføres bl.a. som flyttegods af den endelige forbruger, som uden en forhandlers mellemkomst selv betaler registreringsafgiften?
 Spørgsmål 5.
 Er det af betydning, om registreringsafgiftspligten indtræder og forfalder — eventuelt som et udlæg — før momspligten indtræder og forfalder?
 (1) (77/388/EØF) af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter – Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag – EFT L 145, s. 1, og berigtigelse EFT L 149, s. 26.


text:
12.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 138/8
 Appel iværksat den 9. marts 2012 af Stichting Woonlinie m.fl. til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 16. december 2011 i sag T-202/10, Stichting Woonlinie m.fl. mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-133/12 P)
 2012/C 138/13
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Appellant: Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest og Stichting Woonstede (ved advocaten P. Glazener og E. Henny samt hoogleraar L. Hancher)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens kendelse (Syvende Afdeling) af 16. december 2011 i sag T-203/10 erklæres i overensstemmelse med de anførte anbringender helt eller delvist ugyldig.
 —
 Sagen hjemvises til Retten til fornyet behandling i overensstemmelse med Domstolens afgørelse.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med denne sag såvel som med sagen for Retten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 1)
 Ifølge det første anbringende har Retten tilsidesat EU-retten, idet den har foretaget en urigtig bedømmelse af de relevante faktiske omstændigheder, og idet den ikke behørigt har begrundet sin kendelse, da den kun anså sagsøgerne for potentielt begunstigede i henhold til den af Kommissionen godkendte støtteordning. Retten har ikke taget i betragtning, at sagsøgerne før den anfægtede beslutning (1) nød godt af de bestående støtteordninger, som i henhold til beslutningen skulle ændres. Sagsøgerne er dermed ikke blot potentielt begunstigede i henhold til de ændrede støtteordninger, men også faktisk begunstigede i henhold til de bestående støtteordninger. I denne sidstnævnte egenskab er de i højeste grad individuelt berørt af den anfægtede beslutning.
 2)
 Ifølge det andet anbringende har Retten tilsidesat EU-retten, idet den har foretaget en urigtig bedømmelse af de relevante faktiske omstændigheder, og idet den ikke behørigt har begrundet sin kendelse, da den har fastslået, at sagsøgerne ikke tilhører en sluttet kreds af almennyttige boligselskaber. Den blot teoretiske mulighed, at en bestemt gruppe af støttemodtagere i fremtiden vil blive udvidet, er ikke tilstrækkeligt til at denne gruppe ikke skal anses for at være en afgrænset gruppe. Derudover udgør de eksisterende almennyttige boligselskaber en afgrænset gruppe, idet de berøres mere indgående af beslutningen end et hypotetisk foretagende, som efter beslutningen anerkendes som almennyttigt boligselskab.
 (1) Kommissionens afgørelse K(2009) 9963 endelig af 15.12.2009 vedrørende støtteordningerne E 2/2005 og N 642/2009 — Nederlandene — eksisterende støtte og særlig støtte til et projekt med henblik på boligselskaber.


text:
25.9.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 239/1
 Appel iværksat den 15. juli 2004 af SEC Corporation til prøvelse af dom afsagt den 29. april 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i de forenede sager T-236/01, T-239/01, T-244/01–T-246/01, T-251/01 og T-252/01, Tokai Carbon Co. Ltd m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-307/04 P)
 (2004/C 239/02)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 15. juli 2004 iværksat appel af SEC Corporation (sag T-251/01 (1)) Amagasaki, Hyogo (Japan), ved lawyer K. Platteau, til prøvelse af dom afsagt den 29. april 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i de forenede sager T-236/01, T-239/01, T-244/01– T-246/01, T-251/01 og T-252/01, Tokai Carbon Co. Ltd. m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 a)
 Den appellerede dom ophæves delvis, i det omfang den fastslår, at Kommissionen var berettiget til at anvende omsætningen for produktet på verdensplan som det element, der begrundede en sondring, ved fastsættelsen af grundbeløbet for den bøde, der blev pålagt sagsøgeren.
 b)
 Artikel 3 i beslutningen (2), som ændret af Retten i Første Instans, for så vidt som den pålægger appellanten en bøde på 6 138 mio. EUR, annulleres, eller bøden nedsættes væsentligt til et sådan beløb, som Domstolen finder rimeligt.
 c)
 Kommissionen tilpligtes at betale de omkostninger, der er afholdt ved Retten i Første Instans og ved Domstolen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Appellanten har gjort gældende, at dommen afsagt af Retten i Første Instans skal ophæves af følgende grunde:
 1)
 Retten har tilsidesat artikel 253 EF og princippet om non bis in idem samt billighedsprincippet ved at fastslå, at Kommissionen ved fastsættelsen af bøden og ved inddragelse af de særlige forhold, der gør sig gældende i sagen, ikke er forpligtet til at tage hensyn til de sanktioner, de amerikanske konkurrencemyndigheder tidligere har pålagt SEC på grundlag af de samme faktiske omstændigheder.
 2)
 Retten har tilsidesat artikel 253 EF og billighedsprincippet samt proportionalitetsprincippet ved at fastslå, at Kommissionen er berettiget til alene på grundlag af produktets omsætning på verdensplan at differentiere bødens grundbeløb for de i sagen involverede parter, idet der ikke tages hensyn til omfanget af SEC's virksomhed inden for EØS.
 (1) EFT C 31 af 2.2.2002, s. 12.
 (2) Beslutning 2002/271/EF af 18.7.2001 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 — Sag COMP/E-1/36.490 — Grafitelektroder (EFT 2002, L 100, s. 1).


text:
Nr. C 133/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4 . 5 . 96
 destillation af visse vine i Italien og i Frankrig, har lemsstat med et kørekort udstedt af værtsstaten, men
 Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodriguez som ikke har foretaget denne ombytning inden for den
 Iglesias, afdelingsformændene C. N. Kakouris og D. A. O. fastsatte frist, sidestilles med kørsel uden førerret, der
 Edward samt dommerne G. F. Mancini, F. A. Schockweiler, straffes med frihedsstraf eller bøde, når henses til
 P. J. G. Kapteyn ( refererende dommer), C. Gulmann, J. L. konsekvenserne heraf, således som disse er fastsat i den
 Murray, P. Jann, H. Ragnemalm og L. Sevón; generaladvo omtvistede nationale retsorden .
 kat: G. Cosmas; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den
 29 . februar 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder (M EFT nr . C 233 af 20 . 8 . 1994 .
 således :
 1 ) Rådet frifindes.
 2 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 DOMSTOLENS DOM
 (') EFT nr . C 174 af 25 . 6 . 1994 . (Femte Afdeling)
 af 29 . februar 1996
 i sag C-215/94, Jürgen Mohr mod Finanzamt Bad Segeberg
 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanz
 hof) ( 1 )
 DOMSTOLENS DOM
 (Moms — begrebet tjenesteydelse — definitivt ophør med
 af 29 . februar 1996 mælkeproduktion — godtgørelse i henhold til forordning
 i sag C-193/94, straffesager mod Sofia Skanavi og Konstan (EØF) nr. 1336/86)
 tin Chryssanthakopoulos ( anmodning om præjudiciel afgø ( 96/C 133/ 16 )
 relse fra Amtsgericht Tiergarten ) C )
 (Fri bevægelighed for personer — kørekort — ombytnings (Processprog: tysk)
 pligt — sanktioner)
 ( 96/C 133/ 15 ) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: tysk)
 I sag C-215/94, angående en anmodning, som Bundesfi
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive nanzhof i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag Jürgen
 Mohr mod Finanzamt Bad Segeberg at opnå en præjudiciel
 I sag C-193/94 , angående en anmodning, som Amtsgericht afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 6 , stk . 1 , og
 Tiergarten, Berlin, i medfør af EF-traktatens artikel 177 har artikel 11 , punkt A, stk . 1 , litra a ), i Rådets sjette direktiv
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af med
 straffesag mod Sofia Skanavi og Konstantin Chryssantha lemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det
 kopoulos at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag
 fortolkningen af traktatens artikel 6 , 8 A og 52 , har ( EFT nr. L 145 , s. 1 ), har Domstolen ( Femte Afdeling ),
 Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodriguez sammensat af afdelingsformanden, D. A. O. Edward, og
 Iglesias , afdelingsformændene C. N. Kakouris og G. Hirsch dommerne J. -P. Puissochet, J. C. Moitinho de Almeida , C.
 samt dommerne G. F. Mancini ( refererende dommer ), F. A. Gulmann ( refererende dommer ) og L. Sevón; generaladvo
 Schockweiler, J. C. Moitinho de Almeida , C. Gulmann, J. L. kat: F. G. Jacobs; justitssekretær: ekspeditionssekretær
 Murray, P. Jann, H. Ragnemalm og L. Sevón; generaladvo H. A. Rühl, den 29 . februar 1996 afsagt dom, hvis
 kat: P. Léger; justitssekretær: ekspeditionssekretær D. konklusion lyder således :
 Louterman-Hubeau, den 29 . februar 1996 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således : Artikel 6, stk . Î , og artikel 11 , punkt A, stk . 1 , litra a), i
 Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om
 1 ) På fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin, og harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsæt
 inden Rådets direktiv 91 /439/EØF af 29. juli 1991 om ningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem : ensartet
 kørekort træder i kraft, er EF-traktatens artikel 52 ikke beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at den forplig
 til hinder for, at en medlemsstat kræver, at indehaveren telse til at ophøre med mælkeproduktion, som en landmand
 af et kørekort udstedt af en anden medlemsstat skal påtager sig i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 1336/
 ombytte dette med et kørekort udstedt af værtsmed 86 af 6 , maj 1986 om fastsættelse af en godtgørelse for
 lemsstaten inden et år fra den pågældende har taget fast definitivt ophør med mælkproduktion, ikke udgør en
 bopæl i denne stat for fortsat der at have ret til at føre tjenesteydelse. Den herfor oppebårne godtgørelse kan
 motorkøretøj. derfor ikke pålægges omsætningsafgift.
 2 ) Traktatens artikel 52 er til hinder for, at kørsel med (M EFT nr . C 275 af 1 . 10 . 1994 .
 motorkøretøj, som foretages af en person, der kunne
 have ombyttet et kørekort udstedt af en anden med


text:
C 70/6 DA Den Europæiske Unions Tidende 22.3.2003
 Kommissionen har derfor gjort gældende, med henvisning til II. a) Skal elektricitetsdirektivets artikel 7, stk. 5 (1), fortol-
 de detaljerede retlige anbringender, den har fremsat til støtte kes således, at forbuddet mod forskelsbehandling heri
 for sin appel i sag T-5/02, at den anfægtede dom skal ophæves er begrænset til pålægget til systemoperatøren om at
 for det tilfælde, at dommen i sag T-5/02 afsagt af Retten i afholde sig fra at gøre forskel, når der gives adgang til
 Første Instans ophæves. systemet, ved hjælp af tekniske forskrifter?
 I bekræftende fald, skal en tildelingsmetode for græn-
 ( 1) EFT C 156 af 29.6.2002, s. 27. seoverskridende transportkapacitet for elektricitet
 ( 2) Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21.12.1989 om kontrol anses for en teknisk forskrift i nævnte bestemmelses
 med fusioner og virksomhedsovertagelser (EFT L 395 af forstand?
 30.12.1989, s. 1).
 ( 3) Kommissionens beslutning K(2001) 3345 endelig udg. af
 30.10.2001, hvorved en fusion blev erklæret uforenelig med b) Såfremt tildelingsmetoden anses for en teknisk for-
 fællesmarkedet, sag COMP/M.2416 Tetra Laval/Sidel. skrift, eller såfremt elektricitetsdirektivets artikel 7,
 stk. 5, ikke er begrænset til tekniske forskrifter, er en
 ordning, hvorefter der stilles grænseoverskridende
 transportkapacitet til rådighed med fortrinsstilling for
 kontrakter, der er indgået som led i en særlig offentlig
 opgave, forenelig med forbuddet mod forskelsbehand-
 ling i denne artikel?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 13. november 2002 af College van Beroep voor
 het bedrijfsleven i sagerne 1. Vereniging voor Energie, (1 ) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/92/EF af 19.12.1996
 Milieu en Water, 2. Amsterdam Power Exchange Spotmar- om fælles regler for det indre marked for elektricitet (EFT L 27 af
 ket BV og 3. NV Eneco mod Directeur van de Dienst 30.1.1997, s. 20).
 uitvoering en toezicht energie, procesdeltager BV Ne-
 derlands Elektriciteit Administratiekantoor
 (Sag C-17/03)
 (2003/C 70/09)
 Appel iværksat den 17. januar 2003 af Vela Srl og
 Ved dom afsagt den 13. november 2002, indgået til Domsto- Tecnagrind SL til prøvelse af dom afsagt den 7. november
 lens Justitskontor den 16. januar 2003, har College van Beroep 2002 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 voor het bedrijfsleven i sagerne 1. Vereniging voor Energie, i de forenede sager T-141/99, T-142/99, T-150/99 og
 Milieu en Water, 2. Amsterdam Power Exchange Spotmarket T-151/99 af Vela Srl, Milano (Italien), og Tecnagrind
 BV og 3. NV Eneco mod Directeur van de Dienst uitvoering en SL, Barcelona (Spanien), mod Kommissionen for De
 toezicht energie, procesdeltager: BV Nederlands Elektriciteit Europæiske Fællesskaber
 Administratiekantoor, forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende (Sag C-18/03 P)
 spørgsmål:
 (2003/C 70/10)
 I. a) Kan artikel 86, stk. 2, EF påberåbes som begrundelse
 for, at en virksomhed, som tidligere har fået overdraget
 at varetage driften af en tjeneste af almindelig økono-
 misk interesse og som led i denne drift har indgået
 bestemte forpligtelser, efter ophør af den særlige Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 opgave, som var betroet den, stadig tillægges en 17. januar 2003 iværksat appel af Vela Srl og Tecnagrind SL
 særrettighed for at kunne afvikle disse forpligtelser? til prøvelse af dom afsagt den 7. november 2002 af De
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i de forenede
 b) Såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende, er en sager T-141/99, T-142/99, T-150/99 og T-151/99, Vela Srl
 ordning, hvorefter den pågældende virksomhed i en og Tecnagrind SL mod Kommissionen for De Europæiske
 periode på ti år gives fortrinsret til adgang til Fællesskaber.
 (i aftagende omfang) halvdelen til en fjerdedel af den
 grænseoverskridende transportkapacitet for elektrici-
 tet, alligevel ugyldig, fordi den Appellanterne har nedlagt følgende påstande:
 1. ikke står i rimeligt forhold til den almindelige
 interesse, som hermed tjenes; 1. For så vidt angår realiteten principalt:
 2. samhandelen påvirkes i et omfang, der strider — Kommissionens beslutning K(1999) 540 af 9. marts
 mod Fællesskabets interesser? 1999 annulleres.


text:
14.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajský súd v Bratislave (Slovakiet) den 24. maj 2017 — PPC Power a.s. mod Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky og Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty
 (Sag C-302/17)
 (2017/C 269/07)
 Processprog: slovakisk
 Den forelæggende ret
 Krajský súd v Bratislave
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: PPC Power a.s.
 Sagsøgte: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky og Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal formålene med og principperne i direktiv 2003/87/EF (1) om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af direktiv 96/61/EF (2) (herefter »direktivet«), dvs. (i) formålet om at reducere emissioner takket være teknologiske fremskridt (artikel 1 samt 2. og 20. betragtning), (ii) formålet om at bevare den økonomiske udvikling og det indre markeds integritet samt undgå konkurrencefordrejninger (5. og 7. betragtning), (iii) formålet om at sikre finansielt og økonomisk gunstige betingelser for reduktion af emissioner (artikel 1), retssikkerhedsprincippet i forhold til driftsledere som defineret i artikel 3, litra f), henset til, at driftsledere i overensstemmelse med artikel 9 har ret til at forvente, at den nationale tildelingsplan ikke ændres senere end 18 måneder inden begyndelsen af den pågældende periode (dvs. fra den 30.6.2006 med hensyn til perioden fra 2008 til 2012), (iv) kravet om gratis tildeling af emissionskvoter (artikel 10), og (v) retten for de i artikel 13, stk. 3, andet afsnit, omhandlede personer til at få udstedt emissionskvoter til erstatning af kvoter, som disse havde, men som medlemsstaterne [ikke] har annulleret i overensstemmelse med artikel 13, stk. 3, første afsnit, fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats nationale lovgivning, hvorefter driftsledere som defineret i direktivets artikel 3, litra f), der er afgiftspligtige i denne medlemsstat, skal betale en særlig afgift, (i) hvis retsgrundlag består i, at afgiften pålægges forvaltningen af emissionskvoter (i tilfælde af manglende brug og salg) uden at tage højde for, om driftslederen i kraft heraf opnår en fordel, (ii) såfremt disse emissionskvoter er blevet tildelt disse driftsledere på grundlag af den nationale tildelingsplan, som medlemsstaten har fremlagt for Europa-Kommissionen for perioden fra 2008 til 2012 i overensstemmelse med direktivets artikel 9 (dvs. at denne plan er blevet forelagt Europa-Kommissionen og medlemsstaterne i henhold til direktivets artikel 9, stk. 1, og ikke er blevet afvist af Europa-Kommissionen i medfør af direktivets artikel 9, stk. 3), idet planen i henhold til direktivets artikel 10 fastsætter, at for den femårsperiode, der begynder den 1. januar 2008, tildeles 100 % af kvoterne gratis, (iv) hvor satsen for denne afgift svarer til 80 % af afgiftsgrundlaget for afgiften på emissionskvoter, hvilket fastsættes ud fra summen af det resultat, der fremkommer ved at multiplicere de overførte (solgte) emissionskvoter i hver kalendermåned med emissionskvoternes gennemsnitlige markedspris i kalendermåneden forud for den måned, hvor overdragelsen er sket, og det resultat, der fremkommer ved at multiplicere de ikke-anvendte emissionskvoter med emissionskvoternes gennemsnitlige markedspris i det pågældende kalenderår, og (v) hvor de gennemsnitlige markedspriser beregnes som det simple aritmetiske gennemsnit af priserne for dagens sidste børstransaktion (dvs. at afgiften ikke afhænger af emissionskvoternes faktiske salgspris)?
 (1) EUT L 275, s. 32.
 (2) EFT L 257, s. 26.


text:
3.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 225/53
 Appel iværksat den 29. november 2012 af Emil Micsunescu til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 25. september 2012 i sag T-314/12, Micsunescu mod Kommissionen
 (Sag C-569/12 P)
 2013/C 225/97
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Emil Micsunescu (ved avocat R. Neagu)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Domstolen (Syvende Afdeling) har ved kendelse af 27. juni 2013 afvist appellen.


text:
30.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 237/2
 Sag anlagt den 6. juni 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-253/06)
 (2006/C 237/03)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved F. Simonetti og B. Schima, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF (1) af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF for så vidt angår offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse, idet den ikke har udstedt alle de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv, eller ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 25. juni 2005.
 (1) EUT L 156, s. 17.


text:
6 . 7 . 96 I DA I De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 197/7
 DOMSTOLENS DOM anvendelse, ikke må være mindre gunstige end de
 af 23 . maj 1996 betingelser, der gælder for tilsvarende søgsmål på
 grundlag af national ret, eller være udformet således, at
 i sag C-5/94, The Queen mod Ministry of Agriculture, de i praksis gør det umuligt eller urimeligt vanskeligt at
 Fisheries and Food, ex parte: Hedley Lomas (Ireland ) Ltd, opnå erstatning.
 ( anmodning om préjudiciel afgørelse fra High Court of
 Justice, Queen's Bench Division ) (')
 (Frie varebevægelser — dyrebeskyttelse — harmoniserings (') EFT nr . C 59 af 26 . 2 . 1994 .
 direktiv — EF-traktatens artikel 36 — en medlemsstats
 ansvar uden for kontraktforhold for overtrædelse affælles
 skabsretten)
 ( 96/C 197/11 )
 (Processprog: engelsk)
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 af 23 . maj 1996
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 i sag C-237/94 , John O'Flynn mod Adjucation Officer
 ( anmodning om préjudiciel afgørelse fra Social Security
 I sag C-5/94, angående en anmodning, som High Court of Commissioner ) (')
 Justice, Queen's Bench Division ( England og Wales ) i (Sociale rettigheder for arbejdstagere — godtgørelse af
 medfør af EØF-traktatens artikel 177 har indgivet til begra velsesudgifter)
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag The ( 96/C 197/ 12 )
 Queen mod Ministry of Agriculture , Fisheries and Food , ex
 parte : Hedley Lomas ( Ireland ) Ltd at opnå en præjudiciel
 afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens arti (Processprog: engelsk)
 kel 34 og 36 og af princippet om statens ansvar uden for
 kontraktforhold for overtrædelse af fællesskabsretten, har
 Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodriguez (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 Iglesias, afdelingsformændene C. N. Kakouris, D. A. O. offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 Edward og G. Hirsch samt dommerne G. F. Mancini
 ( refererende dommer), F. A. Schockweiler, J. C. Moitinho de
 Almeida , P. J. G. Kapteyn , J. L. Murray, H. Ragnemalm og I sag C-237/94 , angående en anmodning, som Social
 L. Sevón ; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær : ekspe Security Commissioner ( Det Forenede Kongerige ) i medfør
 ditionssekretær D. Louterman-Hubeau, den 23 . maj 1996 af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : den for nævnte ret verserende sag, John O'Flynn mod
 Adjucation Officer at opnå en præjudiciel afgørelse vedrø
 rende fortolkningen af artikel 7 i Rådets forordning ( EØF )
 1 . Fællesskabsretten er til hinder for, at en medlemsstat nr . 1612/68 af 15 . oktober 1968 om arbejdskraftens frie
 henviser til EF-traktatens artikel 36 som hjemmel for en bevægelighed inden for Fællesskabet ( EFT 1968 II , s . 467 ),
 begrænsning af udførsel af varer til en anden medlems har Domstolen ( Femte Afdeling), sammensat af afdelings
 stat, der alene er begrundet med, at sidstnævnte stat efter formanden, D. A. O. Edward, og dommerne J. -P Puissochet
 den første stats opfattelse ikke overholder bestemmel ( refererende dommer ), P. Jann, L. Sevón og M. Wathelet;
 serne i et fællesskabsdirektiv om harmonisering, der generaladvokat: C. O. Lenz; justitssekretær: H. von Hol
 forfølger det formål, som søges beskyttet ved hjælp af stein, assisterende justitssekretær, den 23 . maj 1996 , afsagt
 henvisningen til artikel 3 6, men som hverken foreskriver dom, hvis konklusion lyder således :
 nogen kontrolprocedure vedrørende anvendelsen af
 bestemmelserne eller nogen sanktion i tilfælde af, at de
 overtrædes . Artikel 7, stk . 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af
 IS. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed
 inden for Fællesskabet er til hinder for en bestemmelse
 2. En medlemsstat er forpligtet til at erstatte tab, der er såsom section 7 (1 ) (c) i Social Fund (Maternity and Funeral
 forvoldt en borger som følge af nægtelsen af at udstede Expenses) Régulations 1987, hvorefter tildeling af en
 en eksportlicens i strid med EF-traktatens artikel 34, godtgørelse til dækning afbegravelsesudgifter, som afholdes
 såfremt den fællesskabsbestemmelse, der er overtrådt, af en arbejdstager, er betinget af, at jordfæstelsen eller
 har til formål at tillægge borgerne rettigheder, såfremt ligbrændingen finder sted på området i den medlemsstat,
 overtrædelsen er tilstrækkelig kvalificeret, og såfremt efter hvis lovgivning godtgørelsen ydes.
 der er en direkte årsagsforbindelse mellem denne over
 trædelse og borgernes tab. Med dette forbehold gennem
 føres statens ansvar for det tab, der er forvoldt ved en (') EFT nr . C 288 af 15 . 10 . 1994 .
 overtrædelse af fællesskabsretten, som må tilregnes
 staten, efter nationale erstatningsregler, dog således at
 betingelserne i den nationale lovgivning, der finder


text:
29.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 339/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour d’appel de Mons (Belgien) den 11. juli 2014 — Les Jardins de Jouvence SCRL mod État belge
 (Sag C-335/14)
 2014/C 339/06
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d’appel de Mons
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Les Jardins de Jouvence SCRL
 Sagsøgt: État belge
 Præjudicielt’ spørgsmål
 1)
 Skal en plejebolig som omhandlet i dekret af 5. juni 1997 fra det regionale råd i Vallonien om alderdomshjem, plejeboliger og dagmodtagelsescentre for ældre, der er fyldt 60 år, og som med økonomisk vinding for øje [tilbyder] særlige boliger, der er indrettet til en eller to personer og består af et fuldt udstyret køkken, en dagligstue, et soveværelse og et fuldt udstyret badeværelse, der giver de ældre mulighed for at leve et selvstændigt liv, samt tjenester, som de ældre frit kan anvende, og forskellige valgfrie ydelser mod vederlag med økonomisk vinding for øje, uden at disse ydelser er forbeholdt plejeboligernes beboere restaurant og bar, frisør- og skønhedssalon, kinesiterapi, ergoterapi, vaskeri, ambulatorium med mulighed for blodprøvetagning, [udelades] lægepraksis), anses for et organ, der i det væsentlige har en almennyttig karakter, og som tilbyder »tjenesteydelser og levering af goder med nær tilknytning til social bistand og social sikring« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 13, punkt A, stk. 1, litra g), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977»om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (1)« (nu artikel 132, stk. 1, litra g), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (2))?
 2)
 Skal spørgsmålet besvares anderledes, såfremt de omhandlede plejeboliger i forbindelse med levering af de omhandlede tjenesteydelser modtager tilskud eller andre former for økonomisk støtte fra offentlige myndigheder?
 (1) EFT L 145, s. 1.
 (2) EUT L 347, s. 1.


text:
7.12.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 305/19
 Slettelse af sag C-124/01 (1) Slettelse af sag C-45/02 (1)
 (2002/C 305/36) (2002/C 305/39)
 Ved kendelse af 20. september 2002 har præsidenten for De Ved kendelse af 10. juli 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-124/01, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-45/02,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Italienske Republik, skal slettes af registeret. Portugisiske Republik, skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 161 af 2.6.2001.
 (1 ) EFT C 97 af 20.4.2002.
 Slettelse af sag C-150/01 (1)
 Slettelse af sag C-70/02 (1)
 (2002/C 305/37)
 (2002/C 305/40)
 Ved kendelse af 30. september 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-150/01, Ved kendelse af 20. september 2002 har præsidenten for De
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-70/02,
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Italienske Republik, skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 173 af 16.6.2001.
 (1 ) EFT C 109 af 4.5.2002.
 Slettelse af sag C-443/01 (1)
 (2002/C 305/38) Slettelse af sag C-221/02 ( 1)
 (2002/C 305/41)
 Ved kendelse af 28. august 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-443/
 01, Poul Nørgaard mod Skatteministeriet (anmodning om
 præjudiciel afgørelse fra Vestre Landsret), skal slettes af regis- Ved kendelse af 25. september 2002 har præsidenten for De
 teret. Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-221/02,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 31 af 2.2.2002.
 (1 ) EFT C 180 af 27.7.2002.


text:
9.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 81/25
 Sag anlagt den 13. januar 2015 — Lufthansa AirPlus Servicekarten mod KHIM — Mareea Comtur (airpass.ro)
 (Sag T-14/15)
 (2015/C 081/33)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH (Neu Isenburg, Tyskland) (ved solicitor R. Kunze og advokat G. Würtenberger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: SC Mareea Comtur SRL (Deva, Rumænien)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger: SC Mareea Comtur SRL
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »airpass.ro« — registreringsansøgning nr. 10 649 358
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 17. oktober 2014 af Femte Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1918/2013-5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den vedrører tjenesteydelserne i klasse 35.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), artikel 64 og 76, i forordning nr. 207/2009.