text:
22.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 462/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nederlandene) den 24. september 2014 — Bayer CropScience SA-NV og Stichting De Bijenstichting mod College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
 (Sag C-442/14)
 (2014/C 462/23)
 Processprog: Nederlandsk
 Den forelæggende ret
 College van Beroep voor het bedrijfsleven
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bayer CropScience SA-NV og Stichting De Bijenstichting
 Sagsøgt: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Har artikel 14 direktiv 91/414 (1) henholdsvis artikel 63, læst i sammenhæng med artikel 59, i plantebeskyttelsesforordningen (2) (nr. 1107/2009 af 21.10.2009) henholdsvis artikel 19 i direktiv 98/8 (3) den virkning, at en anmodning om fortrolighed som omhandlet i de nævnte artikel 14, 63 og 19 fra den i disse artikler omhandlede ansøger skal afgøres for hver informationskilde før eller i forbindelse med godkendelsen henholdsvis før eller i forbindelse med ændringen af godkendelsen i form af en afgørelse, der er kendelig for tredjemand/de pågældende?
 2.
 Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende: skal miljøinformationsdirektivets (4) artikel 4, stk. 2, fortolkes således, at når der ikke er truffet en afgørelse som omhandlet i spørgsmål 1, skal sagsøgte som national myndighed udlevere den miljøoplysning, der anmodes om, hvis en sådan anmodning er indgivet efter meddelelse af godkendelsen henholdsvis efter ændringen af godkendelsen?
 3.
 Hvorledes skal begrebet »emissioner til miljøet« i miljøinformationsdirektivets artikel 4, stk. 2, fortolkes, henset til hvad parterne som gengivet i denne mellemafgørelses punkt 5.5 har anført herom på baggrund af dokumenternes indhold som gengivet i denne mellemafgørelses punkt 5.2?
 4.
 a)
 Kan oplysninger, der giver en vurdering af udledningerne af et middel, dets virksom(me) stof(fer) og andre bestanddele til miljøet som en følge af midlets anvendelse, betragtes som »oplysninger om emissioner til miljøet«?
 b)
 Hvis ja, har det herved nogen betydning, om disse oplysninger er erhvervet ved hjælp af (semi)markstudier eller ved andetsteds gennemførte studier (eksempelvis laboratorie- eller translokationsstudier)?
 5.
 Kan laboratoriestudier — hvor forsøgsanlægget er indrettet med henblik på at undersøge isolerede aspekter under standardiserede betingelser, hvorved der udelukkes mange faktorer (som eksempelvis klimatologisk påvirkninger), og forsøgene ofte, sammenlignet med brugen i praksis, gennemføres med høje doseringer — anses for »oplysninger om emissioner til miljøet«?
 6.
 Må man efter midlets anvendelse i forsøgsanlægget i denne sammenhæng også betragte restforekomster i f.eks. luften eller på jorden, blade, pollen eller nektar fra en plante (der hidrører fra behandlet udsæd), i honning eller på organismer, der ikke var tilsigtet omfattet af forsøget, »som emissioner til miljøet«?
 7.
 Gælder dette også for omfanget af afdrift ved anvendelsen af midlet i forsøgsanlægget?
 8.
 Har ordene »oplysninger om emissioner til miljøet« i miljøinformationsdirektivets artikel 4, stk. 2, andet afsnit, tredje punktum, den virkning, at når der er tale om emissioner til miljøet, skal hele informationskilden udleveres og ikke kun de (måle)data, der eventuelt kan udledes heraf?
 9.
 Skal der ved anvendelsen af undtagelsen i den førnævnte artikel 4, stk. 2, litra d), for forretnings- og fabrikshemmeligheder sondres mellem på den ene side »emissioner« og på den anden side »udledninger og andre udslip i miljøet« som omhandlet i miljøoplysningsdirektivets artikel 2, nr. 1), litra b)?
 (1) Rådets direktiv 91/414/EØF af 15.7.1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (EFT L 230, s. 1).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) Nr. 1107/2009 af 21.10.2009 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler og om ophævelse af Rådets direktiv 79/117/EØF og 91/414/EØF (EUT L 309, s. 1).
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF af 16.2.1998 om markedsføring af biocidholdige produkter (EFT L 123, s. 1).
 (4) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/4/EF af 28.1.2003 om offentlig adgang til miljøoplysninger og om ophævelse af Rådets direktiv 90/313/EØF (EUT L 41, s. 26).


text:
21.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 152/31
 Appel iværksat den 12. april 2011 af personalerepræsentationen ved EIB m.fl. til prøvelse af Personalerettens kendelse af 17. marts 2011 afsagt af formanden for Anden Afdeling i sag F-95/10, Bömcke mod EIB
 (Sag T-213/11 P(I))
 2011/C 152/57
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellanter: Personalerepræsentationen ved Den Europæiske Investeringsbank (EIB) (Luxembourg, Luxembourg), Marie-Christel Heger (Luxembourg), Jean-Pierre Bodson (Luxembourg), Evangelos Kourgias (Senningerberg, Luxembourg), Manuel Sutil (Nondkeil, Frankrig) og Patrick Vanhoudt (Gonderange, Luxembourg) (ved advokaterne G.J. Wilson, A. Senes og B. Entringer)
 De andre parter i appelsagen: Eberhard Bömcke (Athus, Belgien) og Den Europæiske Investeringsbank (EIB)
 Appellantens påstande
 —
 Kendelsen af 17. marts 2011 afsagt af formanden for Anden Afdeling af Personaleretten ophæves.
 —
 Den begæring om intervention, der blev indgivet den 12. januar 2011 til formanden for og dommerne i Personaleretten, antages til realitetsbehandling og tages til følge, og det anerkendes, at intervenienterne er en del af den retssag, der føres mellem Eberhard Bömcke og Den Europæiske Investeringsbank, henset til personalerepræsentationens direkte interesse i at deltage heri, jf. artikel 109 ff. i procesreglementet for Retten for EU-personalesager.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Ved kendelse af 17. marts 2011 afviste formanden for Anden Afdeling af Personaleretten den begæring om intervention i sag F-95/10, Bömcke mod EIB, som var blevet indgivet af dels personalerepræsentationen ved Den Europæiske Investeringsbank (EIB), dels af Heger, Bodson, Kourgias, Sutil og Vanhoudt, under henvisning til, at den var indgivet for sent.
 Til støtte for appellen har appellanten påberåbt sig tre anbringender.
 1)
 Første anbringende vedrører en fejl i beregningen af fristen for fremsættelse af begæringen om intervention, for så vidt som fristen på fire uger i artikel 109 i personalerettens procesreglement og den faste afstandsfrist på 10 dage i reglementets artikel 100, stk. 3, bør anses for at være adskilte og uafhængige frister, forstået på den måde at udsættelsen af fristen i henhold til reglementets artikel 100, stk. 2, til den følgende hverdag i tilfælde af, at fristen udløber på en lørdag, søndag eller en lovbestemt fri- eller helligdag, skal anvendes på fristen på 4 uger, før afstandsfristen tillægges, og ikke på den samlede frist, inklusiv afstandsfristen.
 2)
 Andet anbringende vedrører en fejlagtig anvendelse af Rettens kendelse af 20. november 1997 i sagen Horeca mod Kommissionen (sag T-85/97, Sml. II, s. 2113, præmis 25 og 26), for så vidt som denne kendelse vedrører en anden situation end den, der er genstand for denne sag.
 3)
 Tredje anbringende vedrører en tilsidesættelse af de interventionssøgendes grundlæggende rettigheder, idet den fortolkning, som formanden for Anden Afdeling af Personaleretten har anlagt, er stærkt ugunstig for retten til domstolsprøvelse.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
5.1.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 3/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM und Lohnausgleichskasse der Bauwirtschaft mod Tecnamb-
 Tecnologia do Ambiente Lda (sag C-53/98), Urlaubs- und
 Lohnausgleichskasse der Bauwirtschaft mod Turiprata Con-
 (Femte Afdeling)
 struções Civil Lda (sag C-54/98), Urlaubs- und Lohnausgleichs-
 kasse der Bauwirtschaft mod Duarte dos Santos Sousa (sag
 af 25. oktober 2001 C-68/98), Urlaubs- und Lohnausgleichskasse der Bauwirtschaft
 mod Santos & Kewitz Construções Lda (sag C-69/98), Portugaia
 i de forenede sager C-49/98, C-50/98, C-52/98, C-53/98, Construções Lda mod Urlaubs- und Lohnausgleichskasse der
 C-54/98 og C-68/98 — C-71/98, Finalarte Sociedade de Bauwirtschaft (sag C-70/98) og Engil Sociedade de Construção
 Construção Civil Lda mod Urlaubs- und Lohnausgleichs- Civil SA mod Urlaubs- und Lohnausgleichskasse der Bauwirt-
 kasse der Bauwirtschaft, Urlaubs- und Lohnausgleichs- schaft (sag C-71/98), at opnå en præjudiciel afgørelse vedrøren-
 kasse der Bauwirtschaft mod Amilcar Oliveira Rocha de fortolkningen af EF-traktatens artikel 48 og 59 (efter
 m.fl., Portugaia Construções Lda mod Urlaubs- und Loh- ændring nu artikel 39 EF og 49 EF), af EF-traktatens artikel 60
 nausgleichskasse der Bauwirtschaft, og Engil Sociedade (nu artikel 50 EF) samt af artikel 3, stk. 1, første afsnit, andet
 de Construção Civil SA mod Urlaubs- und Lohnaus- led, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF
 gleichskasse der Bauwirtschaft (anmodning om præjudici- af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som
 el afgørelse fra Arbeitsgericht Wiesbaden) (1) led i udveksling af tjenesteydelser (EFT 1997 L 18, s. 1), har
 Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 den, P. Jann, og dommerne D.A.O. Edward (refererende
 (»Fri udveksling af tjenesteydelser — midlertidig udstatione- dommer) og L. Sevón; generaladvokat: J. Mischo; justitssekre-
 ring med henblik på opfyldelse af kontrakt — betalt ferie og tær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 25. oktober 2001
 feriegodtgørelse«) afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (2002/C 3/01)
 (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) 1) EF-traktatens artikel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF) og
 artikel 60 (nu artikel 50 EF) er ikke til hinder for, at en
 medlemsstat pålægger en virksomhed med hjemsted i en
 anden medlemsstat, som leverer en tjenesteydelse på den første
 I de forenede sager C-49/98, C-50/98, C-52/98, C-53/98, medlemsstats område, at overholde nationale bestemmelser
 C-54/98 og C-68/98 — C-71/98, angående en anmodning, som dem, der er omhandlet i § 1, stk. 3, 1. pkt., i
 som Arbeitsgericht Wiesbaden (Tyskland) i medfør af EF- Arbeitnehmerentsendegesetz (den tyske lov om udstationering
 traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til af arbejdstagere), hvorefter arbejdstagere, som virksomheden
 Domstolen for i de for nævnte ret verserende sager, Finalarte har udstationeret med henblik på denne tjenesteydelse, sikres et
 Sociedade de Construção Civil Lda mod Urlaubs- und Lohnaus- krav på betalt ferie, forudsat dels, at arbejdstagerne ikke har en
 gleichskasse der Bauwirtschaft (sag C-49/98), Urlaubs- und i det væsentlige tilsvarende beskyttelse i henhold til bestemmel-
 Lohnausgleichskasse der Bauwirtschaft mod Amilcar Oliveira serne i den medlemsstat, hvor deres arbejdsgiver har hjemsted,
 Rocha (sag C-50/98), Urlaubs- und Lohnausgleichskasse der således at anvendelsen af de nationale bestemmelser i den første
 Bauwirtschaft mod Tudor Stone Ltd (sag C-52/98), Urlaubs- medlemsstat dermed yder dem en reel fordel, som på væsentlig
 ---pagebreak--- C 3/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.1.2002
 måde bidrager til deres sociale beskyttelse, dels at anvendelsen DOMSTOLENS DOM
 af den første medlemsstats bestemmelser er forholdsmæssig i
 relation til det forfulgte formål af almen interesse.
 (Sjette Afdeling)
 2) a) Traktatens artikel 59 og 60 er ikke til hinder for, at en
 medlemsstats bestemmelser, hvorefter der gælder en læn- af 20. september 2001
 gere betalt ferie end den, der følger af Rådets direktiv
 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i
 forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, i udstatio- I sag C-263/98, Kongeriget Belgien mod Kommissionen
 neringsperioden udstrækkes til at omfatte arbejdstagere, for De Europæiske Fællesskaber (1)
 som er udstationeret til denne medlemsstat af tjenesteydere
 med hjemsted i andre medlemsstater.
 (»EUGFL — afslutning af regnskaber — regnskabsåret
 1994 — korn og oksekød«)
 b) I det omfang det er begrundet som følge af objektive
 forskelle mellem på den ene side virksomheder med
 hjemsted i Forbundsrepublikken Tyskland og på den anden (2002/C 3/02)
 side virksomheder med hjemsted i andre medlemsstater, er
 traktatens artikel 59 og 60 ikke er til hinder for nationale
 bestemmelser, som tildeler de førstnævnte virksomheder en
 ret til refusion fra feriekassen af de beløb, som de har (Processprog: nederlandsk)
 udbetalt i feriegodtgørelse og ferietillæg, mens bestemmel-
 serne ikke giver de sidstnævnte virksomheder denne ret,
 men i stedet giver de udstationerede arbejdstagere et (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 direkte krav over for denne kasse. gjort i Samling af Afgørelser)
 c) Det tilkommer den forelæggende ret under hensyn til
 proportionalitetsprincippet at fastlægge de typer oplys-
 ninger, som de tyske myndigheder lovligt kan kræve fra I sag C-263/98, Kongeriget Belgien (befuldmægtigede: J. De-
 tjenesteydere med hjemsted uden for Tyskland. Til brug vadder, derefter A. Snoecx, bistået af H. Gilliams) mod
 herfor bør den forelæggende ret foretage en vurdering af, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 om objektive forskelle mellem situationen for virksomheder get: H. van Vliet), hvori der er nedlagt påstand om delvis
 med hjemsted i Tyskland og situationen for virksomheder annullation af Kommissionens beslutning 98/358/EF af 6. maj
 med hjemsted uden for Tyskland sagligt nødvendiggør de 1998 om afslutning af medlemsstaternes regnskaber over de
 yderligere oplysninger, som de sidstnævnte virksomheder udgifter, som de har afholdt for Den Europæiske Udviklings-
 afkræves. og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, i 1994 (EFT
 L 163 s. 28), for så vidt angår udelukkelse af udgifter på
 382 208 436 BEF, som den sagsøgende medlemsstat har
 afholdt inden for rammerne af den forskudsvis udbetaling af
 3) Traktatens artikel 59 og 60 er til hinder for, at en medlemsstats eksportrestitutioner, har Domstolen (Sjette Afdeling), sammen-
 ordning vedrørende betalt ferie finder anvendelse på alle sat af afdelingsformanden, C. Gulmann, dommerne J.-P. Puisso-
 virksomheder med hjemsted i andre medlemsstater, som leverer chet, R. Schintgen, F. Macken (refererende dommer) og
 tjenesteydelser inden for byggesektoren på den første medlems- J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: S. Alber; justitssekretær:
 stats område, når virksomheder med hjemsted i den første ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 20. september 2001
 medlemsstat, som kun udøver en del af deres virksomhed inden afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 for denne sektor, ikke alle er omfattet af ordninger for deres
 arbejdstagere, der er beskæftiget inden for denne sektor.
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 ( 1) EFT C 137 af 2.5.1998; EFT C 166 af 30.5.1998.
 (1) EFT C 278 af 5.9.1998.


text:
14.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 98/4
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 14. januar 2016 — Europa-Kommissionen mod Republikken Bulgarien
 (Sag C-141/14) (1)
 ((»Traktatbrud - direktiv 2009/147/EF - beskyttelse af vilde fugle - særligt beskyttede områder Kaliakra og Belite skali - direktiv 92/43/EØF - bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter - lokalitet af fællesskabsbetydning Kompleks Kaliakra - direktiv 2011/92/EU - vurdering af visse projekters indvirkning på miljøet - tidsmæssig anvendelse af beskyttelsesordningen - forringelse af arternes naturtyper og forstyrrelse af arterne - vindenergi - turisme«))
 (2016/C 098/04)
 Processprog: bulgarsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved E. White, C. Hermes og P. Mihaylova, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Bulgarien (ved E. Petranova og D. Drambozova, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Republikken Bulgarien:
 —
 har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF af 30. november 2009 om beskyttelse af vilde fugle, eftersom den ikke til fulde har integreret de vigtige fuglebeskyttelsesområder i det særligt beskyttede område i regionen Kaliakra og dermed ikke har udlagt som særligt beskyttet område de områder, som med hensyn til antal og udstrækning er bedst egnede til beskyttelse af dels de biologiske arter, der er opført i bilag I til det nævnte direktiv, dels de trækfuglearter, der ikke er opført i bilag I, men som er regelmæssigt tilbagevendende trækfuglearter i det geografiske hav- og landområde, hvor dette direktiv finder anvendelse
 —
 har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 4, i direktiv 2009/147 ved at godkende gennemførelsen af projekterne »AES Geo Energy«, »Disib« og »Longman Investment« i det vigtige fuglebeskyttelsesområde Kaliakra, der ikke er blevet udlagt som særligt beskyttet område, selv om det burde have været det
 —
 har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 2, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, idet den har godkendt gennemførelsen af projekterne »Kaliakra Wind Power«, »EVN Enertrag Kavarna« og »Vertikal — Petkov & Cie« samt »Thracian Cliffs Golf & Spa Resort« i henholdsvis det særligt beskyttede område i regionen Kaliakra og det særligt beskyttede område i regionen Belite skali
 —
 har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til dels artikel 4, stk. 2 og 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU af 13. december 2011 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, og bilag III, punkt 1, litra b), dertil, dels dette direktivs artikel 2, stk. 1, idet den på den ene side undlod at vurdere den kumulative virkning af projekterne »Windtech«, »Brestiom«, »Eco Energy« og »Longman Investment« korrekt på det vigtige fuglebeskyttelsesområde i regionen Kaliakra, der ikke er blevet udlagt som særligt beskyttet område, selv om det burde have været det, og på den anden side desuagtet godkendte gennemførelsen af projektet »Longman Investment«.
 2)
 I øvrigt frifindes Republikken Bulgarien.
 3)
 Republikken Bulgarien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 159 af 26.5.2014.


text:
11.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/6
 Kendelse afsagt af Domstolen (Ottende Afdeling) den 22. maj 2014 — Bilbaína de Alquitranes, SA m.fl. mod Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA)
 (Sag C-287/13 P) (1)
 ((Appel - artikel 181 i Domstolens procesreglement - forordning (EF) nr. 1907/2006 (REACH-forordningen) - artikel 59 og bilag XIII - identifikation af beg, kultjære-, højtemperaturs-; tjærebeg som særligt problematisk stof, der skal underlægges godkendelsesproceduren - ligebehandling))
 2014/C 261/08
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellanter: Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV og Rütgers Poland Sp. z o.o. (ved avocat K. Van Maldegem)
 Den anden part i appelsagen: Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) (ved M. Heikkilä, W. Broere og T. Zbihlej, som befuldmægtigede, bistået af advocaten J. Stuyck og A.-M. Vandromme)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Bilbaína de Alquitranes SA, Cindu Chemicals BV, Deza a.s., Industrial Química del Nalón SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV og Rütgers Poland sp. z o.o. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 252 af 31.8.2013.


text:
17.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/34
 Sag anlagt den 27. april 2006 — MIP METRO mod KHIM — MetroRED Telecom (MetroRED)
 (Sag T-124/06)
 (2006/C 143/67)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: MIP METRO Group Intellectual Property GmbH & Co KG (Düsseldorf, Tyskland) (ved lawyer R. Kaase)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: MetroRED Telecom Group Ltd (Hamilton, Bermuda)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 16. februar 2006 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked annulleres, for så vidt som klagen er blevet afvist på grund af manglende overensstemmelse med artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: MetroRED Telecom Group Ltd.
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »MetroRED« for tjenesteydelser i klasse 35, 38 og 42 — ansøgning nr. 2 189 512.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: MIP METRO Group Intellectual Property GmbH & Co KG.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale figurmærke »METRO« for varer og tjenesteydelser i klasse 1-36 og 38-42.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastes delvis.
 Appelkammerets afgørelse: Klagen afslås delvis.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94, da der er risiko for forveksling, idet varemærket »MetroRED« er domineret af ordbestanddelen »Metro«, som er identisk med det påberåbte varemærke. Ifølge sagsøgeren mangler den anden ordbestanddel »RED« særpræg og vil derfor ikke blive bemærket af forbrugeren.


text:
C 169/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13.7.2002
 1) Den Europæiske Ombudsmand frifindes. DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger. den 30. april 2002
 i de forenede sager T-195/01 og T-207/01, Government
 (1) EFT C 316 af 4.11.2000.
 of Gibraltar mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (1)
 (Statsstøtte — skattemæssige bestemmelser — eksisterende
 eller ny støtte — indledning af den formelle undersøgelses-
 procedure i henhold til artikel 88, stk. 2, EF)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (2002/C 169/53)
 den 3. maj 2002 (Processprog: engelsk)
 i sag T-177/01, Jégo-Quéré & Cie SA mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (1) I de forenede sager T-195/01 og T-207/01, Government of
 Gibraltar ved barristers A. Sutton, M. Llamas, og avocat
 (Fiskeri — forordning (EF) nr. 1162/2001 — genopbygning W. Schuster, og med valgt adresse i Luxembourg, mod
 af kulmulebestanden — rederi beskæftiget med fiskeri — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 annullationssøgsmål — individuelt berørt person — formali- gede: V. Di Bucci og R. Lyal), støttet af Kongeriget Spanien
 teten) (befuldmægtiget: R. Silva de Lapuerta) angående påstande
 om, at Kommissionens beslutning SG(2001) D/289755 og
 SG(2001) D/289757 af 11. juli 2001 om at indlede en
 (2002/C 169/52) procedure i henhold til artikel 88, stk. 2, EF, vedrørende
 Gibraltars beskatningsordning for selskaber, der er fritaget for
 skat, eller er skattemæssigt begunstiget, annulleres, har Retten
 (Processprog: fransk) (Anden Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 den, R.M. Moura Ramos, og dommerne V. Tiili, J. Pirrung,
 P. Mengozzi og A.W.H. Meij; justitssekretær: fuldmægtig
 J. Plingers, den 30. april 2002 afsagt dom, hvis konklusion
 I sag T-177/01, Jégo-Quéré & Cie SA, Lorient (Frankrig), ved lyder således:
 avocats A. Creus Carreras, B. Uriarte Valiente og A. Agustinoy
 Guilayn, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtigede: T. van Rijn og A. Bordes), angående en 1) I sag T-195/01:
 påstand om annullation af artikel 3, litra d), og artikel 5 i
 Kommissionens forordning (EF) nr. 1162/2001 af 14. juni a) Kommissionens beslutning SG(2001) D/289755 af
 2001 om foranstaltninger for genopbygning af kulmulebestan- 11. juli 2001 om at indlede en procedure i henhold til
 den i ICES-underområde III, IV, V, VI og VII og ICES-afsnit artikel 88, stk. 2, EF, vedrørende Gibraltars beskatnings-
 VIII a, b, d, e og om dertil knyttede betingelser for kontrol af ordning for selskaber, der er fritaget for skat, annulleres.
 fiskerfartøjers aktiviteter (EFT L 159, s. 4), har Retten (Første
 Udvidede Afdeling), sammensat af præsidenten B. Vesterdorf,
 og dommerne K. Lenaerts, J. Azizi, N.J. Forwood og H. Legal; b) Kommissionen tilpligtes at betale de af Government of
 justitssekretær: fuldmægtig D. Christensen, den 3. maj 2002 Gibraltar afholdte omkostninger samt at bære sine
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: egne omkostninger med undtagelse af omkostningerne i
 forbindelse med sag T-195/01 R om foreløbige forholds-
 regler, der alene betales af Govenment of Gibraltar.
 1) Formalitetsindsigelsen tages ikke til følge.
 c) Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger.
 2) Sagen fremmes til realitetsbehandling.
 2) I sag T-207/01:
 3) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 a) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 (1) EFT C 289 af 13.10.2001. b) Government of Gibraltar tilpligtes at betale de af Kommis-
 sionen afholdte omkostninger og til at bære sine egne
 omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med
 sag T-207/01 R om foreløbige forholdsregler.


text:
12.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Ítélőtábla (Ungarn) den 27. januar 2014 — straffesag mod István Balázs og Dániel Papp
 (Sag C-45/14)
 2014/C 142/12
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret:
 Fővárosi Ítélőtábla
 Parterne i hovedsagen:
 Tiltalte: István Balázs og Dániel Papp
 Den anden part: Fővárosi Fellebbviteli Főügyészség
 Præjudicielle spørgsmål
 Er en lovgivning — eller mangel på samme — om tiltale med hjemmel i lov, jf. artikel 2 i den ungarske lov om straffeproces,
 1)
 i strid med gennemførelsen af retten til »adgang til effektive retsmidler og til en upartisk domstol« som fastsat i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder?
 2)
 en tilsidesættelse af »retten til ikke at blive retsforfulgt eller straffet to gange for samme lovovertrædelse« som omhandlet i artikel 50 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, i artikel 14, stk. 7, i den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder og i artikel 4, stk. 1, i protokol nr. 7 til den europæiske menneskerettighedskonvention, undertegnet i Rom den 4. november 1950?
 3)
 og/eller en tilsidesættelse af »forbuddet mod misbrug af rettigheder« som omhandlet i artikel 54 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder?


text:
4.5.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 109/39
 Slettelse af sag C-105/98 P (1) Slettelse af sag C-295/99 (1)
 (2002/C 109/66) (2002/C 109/69)
 Ved kendelse af 27. november 2001 har præsidenten for De Ved kendelse af 12. oktober 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-105/98 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-295/99,
 P, Günter Bühring mod Rådet for Den Europæiske Union og Kongeriget Belgien mod Kommissionen for De Europæiske
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 registeret.
 (1) EFT C 299 af 16.10.1999.
 (1) EFT C 209 af 4.7.1998.
 Slettelse af sag C-461/99 (1)
 Slettelse af sag C-24/99 (1)
 (2002/C 109/70)
 (2002/C 109/67)
 Ved kendelse af 1. februar 2002 har præsidenten for De
 Ved kendelse af 18. februar 2002 har præsidenten for De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-461/99,
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-24/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod For- skal slettes af registeret.
 bundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 47 af 19.2.2000.
 (1) EFT C 86 af 27.3.1999.
 Slettelse af sag C-77/00 (1)
 Slettelse af sag C-140/99 (1)
 (2002/C 109/71)
 (2002/C 109/68)
 Ved kendelse af 6. december 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-77/00,
 Ved kendelse af 6. december 2001 har formanden for Femte Urlaubs- und Lohnausgleichskasse der Bauwirtschaft mod
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, Viscondense Construções, Lda. (anmodning om præjudiciel
 at sag C-140/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- afgørelse fra Arbeitsgericht Wiesbaden (Tyskland)), skal slettes
 ber mod Den Franske Republik, skal slettes af registeret. af registeret.
 (1) EFT C 174 af 19.6.1999. (1) EFT C 135 af 13.5.2000.


text:
14 . 6 . 97 I DA 1 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 181 /21
 adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30, Sag anlagt den 11 . april 1997 af Cornelis Volger mod
 rue de Cessange. Europa-Parlamentet
 ( Sag T-l 08/97)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 ( 97/C 181 /44 )
 — Kommissionens afgørelse af 18 . juni 1996 om ikke at
 imødekomme sagsøgerens ansøgning om, at det blev (Processprog: fransk)
 overvejet, hvorvidt bestemmelsen i vedtægtens
 artikel 31 , stk. 2, burde bringes i anvendelse, annulle
 res . Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 11 . april 1997 anlagt sag mod Europa-Parlamentet
 — Om nødvendigt annulleres Kommissionens udtrykke af Cornelis Volger, Heffingen ( Luxembourg ), ved advoka
 lige afvisning af 27. december 1996 af sagsøgerens terne Jean-Noël Louis, Thierry Demaseure og Ariane Tor
 klage . nel, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos Fi
 duciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange .
 — Kommissionen tilpligtes at betale samtlige omkostnin
 ger i sagen. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 — Afgørelsen af 3 . september 1996 om at sætte sagsøge
 ren på ventepenge med virkning fra den 31 . januar
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til 1996 om aftenen annulleres .
 de i sag T-16/97 (') anførte .
 (M EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27. — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkost
 ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sag anlagt den 11 . april 1997 af Suzanne Smets mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Sagsøgeren har allerede anfægtet ansættelsesmyndighedens
 ( Sag T-107/97) afgørelse, som er dateret den 1 . december 1995 , men blev
 meddelt sagsøgeren ved skrivelse af 27. december 1995 ,
 ( 97/C 181/43 ) og hvorefter sagsøgeren sættes på ventepenge med virk
 ning fra den 30 . november 1995 og tilkendes den i bilag IV
 (Processprog: fransk) til vedtægten fastsatte godtgørelse ( sag T-176/96 (')).
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er Med nærværende søgsmål anfægter sagsøgeren den afgø
 der den 11 . april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for relse, som Europa-Parlamentets formand har truffet den
 De Europæiske Fællesskaber af Suzanne Smets, Bruxelles, 3 . september 1996, hvorved ikrafttrædelsen af afgørelsen
 ved advokat Marc-Albert Lucas, Liège, og med valgt om at sætte ham på ventepenge blev fastsat til 31 . januar
 adresse i Luxembourg hos advokat Evelyne Korn, 21 , rue 1996 om aftenen, og hvorved han fik tilkendt den i
 de Nassau .
 bilag IV til vedtægten fastsatte godtgørelse.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren gør gældende, at Parlamentet har tilsidesat
 — Kommissionens afgørelse om ikke at imødekomme pligten i vedtægtens artikel 25 til straks at meddele enhver
 sagsøgerens ansøgning om ændret indplacering annul afgørelse, der indeholder et klagepunkt, idet det først med
 leres . delte ham den anfægtede afgørelse mere end syv måneder
 efter dens ikrafttrædelse . Efter sagsøgerens opfattelse er
 det åbenbart, at den anfægtede afgørelse ikke kan tillægges
 — Kommissionens afgørelse om ikke at imødekomme tilbagevirkende gyldighed uden at tilsidesætte principperne
 sagsøgerens administrative klage annulleres . om retssikkerhed og beskyttelse af den berettigede forvent
 ning.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Afgørelsen om at sætte sagsøgeren på ventepenge er der
 næst truffet i strid med vedtægtens artikel 41 , med institu
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til tionens omsorgspligt og uden hensyn til hans personlige
 interesser.
 de i sag T-16/97 ( ! ) anførte.
 (') EFT nr. C 388 af 21 . 12 . 1996 , s. 10 .
 (M EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/41
 Sag anlagt den 26. juli 2011 — SRF mod Rådet
 (Sag T-407/11)
 2011/C 282/77
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: SRF Ltd (New Delhi, Indien) (ved advokaterne F. Graafsma og J. Cornelis)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 469/2011 af 13. maj 2011 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1292/2007 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af polyethylenterephthalatfolie (PET-folie) med oprindelse i Indien (EUT 2009 L 129, s. 51, herefter »den anfægtede forordning«) annulleres.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført et hovedanbringende, om at den anfægtede forordning tilsidesætter artikel 9, stk. 6, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), af følgende grunde:
 1)
 For det første præciseres det i samme artikel, at antidumpingtolden for eksportører eller producenter, som har givet sig til kende, men ikke var omfattet af stikprøven, ikke må overstige den vejede gennemsnitlige dumpingmargen, der er fastsat for parterne i stikprøven, ved hvilken der skal ses bort fra nulmargen eller minimalmargen. Ved at pålægge SFR en antidumpingtold på 15,5% tilsidesætter den anfægtede forordning denne bestemmelse, idet den vejede gennemsnitlige dumpingmargen, som fastsattes for de parter, der indgik i stikprøven, og hvis dumpingmargen ikke er nul eller under minimumsgrænsen, er lavere end 15,5%.
 2)
 Ved at kræve, at en eksporterende producent anmoder om en fornyet undersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 for anvendelsen af artikel 9, stk. 6, i en situation, hvor den eksisterende antidumpingtold blev tilpasset efter udløbet af samtidige udligningsforanstaltninger, indsætter den anfægtede forordning for det andet en betingelse i artikel 9, stk. 6, der ikke findes i den udtrykkelige tekst i denne bestemmelse, hvorved Rådet foretager en uberettiget fortolkning.
 (1) EUT L 343, s. 51 (konsolideret tekst).


text:
23.7.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 182/11
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 12. maj 2005
 i sag C-444/03, Meta Fackler KG mod Forbundsrepublikken Tyskland (anmodning om præjudiciel indgivet af Verwaltungsgericht Berlin) (1)
 (Humanmedicinske lægemidler - homøopatiske lægemidler - national bestemmelse, der udelukker et lægemiddel, der er sammensat af kendte homøopatiske bestanddele, fra den særlige, forenklede registreringsordning, når lægemidlets anvendelse som homøopatisk lægemiddel ikke er almindelig kendt)
 (2005/C 182/20)
 Processprog: tysk
 I sag C-444/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (Tyskland) ved afgørelse af 28. august 2003, indgået til Domstolen den 21. oktober 2003, i sagen: Meta Fackler KG mod Forbundsrepublikken Tyskland, har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne R. Silva de Lapuerta, C. Gulmann (refererende dommer), P. Kūris og J. Klučka; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: fuldmægtig K. Sztranc, den 12. maj 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 14 og 15 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler skal fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse, der udelukker et lægemiddel, der er sammensat af forskellige kendte homøopatiske bestanddele, fra den særlige, forenklede registreringsordning, når lægemidlets anvendelse som homøopatisk lægemiddel ikke er almindelig kendt.
 (1) EUT C 21 af 24.1.2004.


text:
25.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/36
 Appel iværksat den 26. november 2013 af Carla Faita til prøvelse af Personalerettens dom af 16. september 2013 i sag F-92/11, Faita mod EØSU
 (Sag T-619/13 P)
 2014/C 24/67
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Carla Faita (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne D. Abreu Caldas, M. Abreu Caldas og J.-N. Louis)
 Den anden part i appelsagen: Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU)
 Appellantens påstande
 —
 Dom afsagt af Personaleretten (Anden Afdeling) den 16. september 2013 i sag F-92/11, Faita mod EØSU, annulleres.
 —
 Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg tilpligtes at betale et beløb på 15 000 EUR til appellanten som erstatning for den ikke-økonomiske skade, som fulgte af ansættelsesmyndighedens tilsidesættelse af dennes omsorgspligt
 —
 Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har appellanten fremsat to anbringender.
 1)
 Det første anbringende vedrører en retlig fejl med hensyn til formålet med den administrative procedure og princippet om god forvaltningsskik, idet Personaleretten ikke tog den omstændighed i betragtning, at afvisningen af klagen indeholdt en begrundelse, der ordret var identisk med den, der var anført i afvisningen af den ansøgning, mod hvilken klagen var indgivet, på trods af at klagen indeholdt andre argumenter end dem, der var fremført i ansøgningen (jf. den appellerede doms præmis 44 og 65-67).
 2)
 Det andet anbringende vedrører for det første en tilsidesættelse af retten til forsvar, idet appellanten under sagen for Personaleretten, da denne fastslog, at ansættelsesmyndigheden baserede sig på en femte implicit begrundelse i sin afgørelse om afvisning af appellantens ansøgning, ikke har haft lejlighed til at udtale sig herom, og for det andet en retlig fejl, idet Personaleretten foretog en undersøgelse af betingelserne i artikel 12a, stk. 3, i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union, ved legalitetskontrollen af gennemførelsen af den nævnte vedtægts artikel 24 (jf. den appellerede doms præmis 94 ff.)


text:
5.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 328/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) den 14. juli 2015 — Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen mod Hauptzollamt Bielefeld
 (Sag C-365/15)
 (2015/C 328/04)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Düsseldorf
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen
 Sagsøgt: Hauptzollamt Bielefeld
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 241 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (1) fortolkes således, at den nationale lovgivning, hvortil der henvises i denne bestemmelse, under hensyntagen til det EU-retlige effektivitetsprincip også skal fastsætte forrentning af tilbagebetalte importafgifter fra tidspunktet for betalingen af afgiftsbeløbene til udbetalingen af disse beløb i tilfælde, hvor der ikke er rejst krav om tilbagebetaling ved en national domstol?
 (1) EUT L 302, s. 1.


text:
4.8.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 235/5
 Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 22. marts 2012 — Maurice Emram mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) — Guccio Gucci SpA
 (Sag C-354/11 P) (1)
 (Appel - procesreglementets artikel 19 - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 8, stk. 1, litra b) - ansøgning om registrering af figurmærket G - varemærker)
 2012/C 235/07
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Maurice Emram (ved avocat M. Benavï)
 De andre parter i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget) og Guccio Gucci SpA (ved avvocato F. Jacobacci)
 Sagens genstand
 Appel iværksat til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 10. maj 2011 i sag T-187/10, Emram mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i en sag med påstand om annullation af afgørelse truffet den 11. februar 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 1281/2008-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Guccio Gucci SpA og M. Emram — artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1) — anmodning om registrering af EF-figurmærket G — risiko for forveksling — urigtig gengivelse af bevismateriale — fejlagtig vurdering af særpræg — tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Maurice Emram betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 282 af 24.9.2011.


text:
23.2.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/32
 Sag anlagt den 30. november 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-535/07)
 (2008/C 51/55)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved R. Sauer og Fr. D. Recchia, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Østrig
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (1), og artikel 6, stk. 2, sammenholdt med artikel 7 i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (2), idet
 a)
 den ikke som særligt beskyttede områder i henhold til ornitologiske kriterier efter fugledirektivets artikel 4, stk. 1 og 2, korrekt har udpeget de områder, som med hensyn til antal og udstrækning i Østrig er bedst egnede til beskyttelse af fuglearter (»Hansag« i delstaten Burgenland), eller ikke korrekt har afgrænset dem (»Niedere Tauern« i delstaten Steiermark), og
 b)
 en del af de allerede udpegede særligt beskyttede områder ikke er omfattet af den retlige beskyttelse, som kræves i henhold til fugledirektivets artikel 4, stk. 1 og 2, og habitatdirektivets artikel 6, stk. 2, sammenholdt med dettes artikel 7.
 —
 Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Artikel 4, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (fugledirektivet) pålægger medlemsstaterne som særligt beskyttede områder (SBO) at udlægge de områder, som med hensyn til antal og udstrækning er bedst egnede til beskyttelse af de i bilag I til direktivet nævnte fuglearter, samt at træffe tilsvarende foranstaltninger med hensyn til de regelmæssigt tilbagevendende trækfuglearter, som ikke er anført i bilag I. Et SBO skal ifølge Kommissionen omfattes af en retlig beskyttelse, som bl.a. er egnet til at sikre de i bilag I til direktivet anførte fuglearters overlevelse og formering, samt til at sikre formering, fjerskifte og overvintring for regelmæssigt tilbagevendende trækfuglearter, som ikke er anført i bilag I. Da det af artikel 7 i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (habitatdirektivet) følger, at bl.a. forpligtelserne i dette direktivs artikel 6, stk. 2, træder i stedet for forpligtelserne i fugledirektivets artikel 4, stk. 1, for så vidt angår de områder, der er udlagt som særligt beskyttede områder, skal disse områders retlige beskyttelsesstatus desuden sikre, at man undgår forringelse af naturtyperne og levestederne for arterne samt forstyrrelser af de arter, for hvilke områderne er udpeget.
 Kommissionen mener, at Republikken Østrig har tilsidesat de forpligtelser, den er blevet pålagt ved disse fællesskabsretlige bestemmelser, idet den ikke har udpeget området »Hansag« som SBO, ikke har afgrænset det særlige beskyttelsesområde »Niedere Tauern« i henhold til de i fugledirektivet opstillede krav, og endelig idet den ikke har ladet en del af de allerede udpegede særlige beskyttelsesområder være omfattet af en retlig beskyttelse, som lever op til kravene i de ovennævnte bestemmelser.
 Uanset at Republikken Østrig anerkender, at det er påkrævet at udpege området »Hansag« som SBO, og at det er dens hensigt, at dette skal ske — hvilket den flere gange har bekræftet — har den ikke efterkommet sin udpegningsforpligtelse inden udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist.
 Den afgrænsning af området »Niedere Tauern«, der var foretaget i henhold til fugledirektivets krav, vedrører for det først den utilstrækkelige hensyntagen til de nødvendige levesteder for pomeransfuglen, og for det andet at der ikke er taget tilstrækkeligt hensyn til de fastslåede levesteder for visse skovfuglearter — nemlig gråspætte (Picus canus) og hjerpe (Bonasa bonasia). Ganske vist råder medlemsstaterne i deres valg og afgrænsning af SBO'er over et vist skøn, men det er begrænset derved, at disse områder skal udpeges i henhold til bestemte i direktivet fastsatte ornitologiske kriterier. Ved valget og afgrænsningen af et SBO må en medlemsstat navnlig ikke inddrage de i fugledirektivets artikel 2 og habitatdirektivets artikel 6, stk. 4, nævnte økonomiske hensyn.
 Hvad angår den retlige beskyttelsesstatus af de allerede udpegede beskyttelsesområder i Østrig, skal der — for at kriterierne for udpegning som SBO opfyldes — træffes »særlige beskyttelsesforanstaltninger« for den dér konkret udpegede fuglefauna, og det er også påkrævet, at de nødvendige beskyttelsesforanstaltninger fastlægges præcist og indrettes efter de særlige kendetegn ved og miljømæssige betingelser for SBO'et og de dér levende arter. De i de retlige beskyttelsesinstrumenter anførte specifikke bevaringsformål som omhandlet i fugledirektivets artikel 4, stk. 1 og 2, og specifikke beskyttelsesformål som omhandlet i habitatdirektivets artikel 6, stk. 2, for hver af de berørte fuglearter, sammenholdt med de nødvendige konkrete foranstaltninger og betingelser (forbud og påbud), skal tilsvarende have en bindende karakter, og der skal informeres tilstrækkeligt herom. Efter gennemgang af de gældende bestemmelser i de enkelte delstater kan det fastslås, at den beskyttelsesstatus, der følger af disse bestemmelser, ikke lever op til ovennævnte krav, og at de dermed ikke kan anses for tilstrækkelige i henhold til den standard, der følger af bestemmelserne i fugledirektivet og habitatdirektivet.
 (1) EFT L 103, s. 1.
 (2) EFT L 206, s. 7.


text:
4.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 253/24
 Rettens dom af 18. juni 2014 — Spanien mod Kommissionen
 (Sag T-260/11) (1)
 ((Fiskeri - bevarelse af fiskeressourcerne - Spaniens overskridelse af de for 2010 tildelte fiskekvoter for makrel i område VIIIc, IX og X og Den Europæiske Unions farvande i CECAF 34.1.1 - nedsættelse af de for 2011-2015 tildelte fiskekvoter - ret til forsvar - retssikkerhed - berettiget forventning - ligebehandling))
 2014/C 253/34
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (først ved abogados del Estado N. Díaz Abad og L. Banciella Rodríguez-Miñón, derefter ved abogados del Estado M. Sampoll Pucurull og Banciella Rodríguez-Miñón)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Bouquet, F. Jimeno Fernández og D. Nardi, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation f Kommissionens forordning (EU) nr. 165/2011 af 22. februar 2011 om nedsættelse af visse makrelkvoter, der er tildelt Spanien i 2011 og følgende år på grund af overfiskning i 2010 (EUT L 48, s. 11).
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 211 af 16.7.2011.


text:
14.12.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 367/6
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 24. oktober 2013 — Deutsche Post AG mod Europa-Kommissionen, UPS Europe NV/SA og UPS Deutschland Inc. & Co. OHG
 (Sag C-77/12 P) (1)
 (Appel - statsstøtte - Kommissionens beslutning om at indlede proceduren i artikel 88, stk. 2, EF - annullationssøgsmål - akter, der kan være genstand for et annullationssøgsmål - akter, som tilsigter at have retligt bindende virkninger - tidligere beslutning om at indlede proceduren, der omhandler de samme foranstaltninger)
 2013/C 367/08
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Deutsche Post AG (ved Recthsanwälte J. Sedemund og T. Lübbich)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved B. Martenczuk og T. Maxian Rusche, som befuldmægtigede), UPS Europe NV/SA og UPS Deutschland Inc. & Co. OHG (ved advokaterne T. Ottervanger og E. Henny)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 8. december 2011 i sag T-421/07, Deutsche Post mod Kommissionen, hvorved Retten har afvist sagsøgerens påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 12. september 2007 om at indlede en procedure efter artikel 88, stk. 2, EF vedrørende foranstaltninger truffet af Forbundsrepublikken Tyskland til fordel for Deutsche Post AG (statsstøtte C 36/07 (ex NN 25/07)) — tilsidesættelse af artikel 263, stk. 4, TEUF og retten til adgang til effektive retsmidler — urigtig fortolkning af retten til god forvaltning og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet — utilstrækkelig begrundelse af Rettens dom
 Konklusion
 1)
 Dom af 8. december 2011, afsagt af Den Europæiske Unions Ret i sagen Deutsche Post mod Kommissionen (sag T-421/07), annulleres.
 2)
 Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.
 3)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 118 af 21.4.2012.


text:
4.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/21
 Rettens dom af 15. december 2011 — Mövenpick mod KHIM (PASSIONATELY SWISS)
 (Sag T-377/09) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket PASSIONATELY SWISS - absolut registreringshindring - geografisk oprindelsesangivelse - manglende fornødent særpræg)
 2012/C 32/40
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Mövenpick-Holding (Cham, Schweiz) (ved advokat M. Taxhet)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 23. juli 2009 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1457/2008-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket PASSIONATELY SWISS som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Mövenpick Holding betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 282 af 21.11.2009.


text:
C 259/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9.9.2000
 Artikel 1, stk. 3, i direktiv 91/439 kan ikke påberåbes til Sag anlagt den 26. juni 2000 af Kommissionen for De
 støtte for en obligatorisk og systematisk registrering af Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene
 kørekort udstedt af andre medlemsstater. De nederlandske
 myndigheders fortolkning beror på en urigtig opfattelse (Sag C-254/00)
 af forholdet mellem direktivets artikel 1, stk. 2 og 3,
 og bestemmelsen i artikel 43 EF. Desuden er de af de
 nederlandske myndigheder anvendte midler uforholds- (2000/C 259/09)
 mæssige.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 26. juni
 2000 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent
 — Tilsidesættelse af artikel 1, stk. 2, i direktiv 91/439 ved at H. van Lier, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i
 begrænse gyldighedsperioden af kørekort udstedt af andre Luxembourg hos C. Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirch-
 medlemsstater i forhold til udstedelsesdatoen i medlems- berg.
 staten: De nederlandske myndigheder anvender de natio-
 nale bestemmelser om gyldigheden af kørekort fra det Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 tidspunkt, hvor kørekortet er blevet udstedt i den anden
 medlemsstat, og ikke fra det tidspunkt, hvor der tages 1. Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat
 bopæl i Nederlandene. Også i dette tilfælde har de sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentet og
 nederlandske myndigheder misforstået forholdet mellem Rådets direktiv 95/47/EF af 24. oktober 1995 om stan-
 direktivets artikel 1, stk. 2 og 3, idet den gensidige darder for transmission af tv-signaler (1), idet det ikke
 anerkendelse i stk. 2 dermed er uden betydning for en har givet meddelelse om de love og administrative
 meget stor gruppe indehavere af kørekort. De nederland- bestemmelser eller ikke har truffet de foranstaltninger,
 ske myndigheder anvender en urigtig opfattelse af begre- der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 bet »gensidig anerkendelse«: Der er ikke tale om, at
 indehavere af nederlandske kørekort eller kørekort ud- 2. Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens om-
 stedt af andre medlemsstater behandles forskelligt, men kostninger.
 at kørekort udstedt af andre medlemsstater tillægges de
 samme retsvirkninger som i udstedelsesstaten. Bestem-
 melsen skal imidlertid ikke sikre, at indehavere af ne- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 derlandske kørekort ikke forskelsbehandles i forhold til
 indehavere af andre kørekort, men at sidstnævnte gruppe Som følge af artikel 249, stk. 3 EF’s tvingende karakter er
 ikke hindres i at udøve etableringsfrihed i Nederlandene. medlemsstaterne forpligtet til at træffe de foranstaltninger, der
 er nødvendige for at efterkomme de direktiver, som rettes til
 dem, inden udløbet af den frist, der er fastsat i disse. Fristen
 udløb den 23. august 1996, uden at Nederlandene havde
 — Tilsidesættelse af artikel 6, stk. 1, litra c), i direk- truffet de nødvendige foranstaltninger.
 tiv 91/439: I den nederlandske lov er der for førere i
 kategori D fastsat en minimumsalder på 18 år, hvorimod
 den efter direktivets artikel 6, stk. 1, litra c), skulle have (1) EFT L 281, s. 51.
 været 21 år.
 — Tilsidesættelse af bilag III, punkt 4, i direktiv 91/439:
 Artikel 100 i den (nederlandske) bekendtgørelse om
 kørekort er ikke forenelig med direktivets bilag III, Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 punkt 4, da den ikke foreskriver jævnlige lægeundersøgel- se afsagt den 21. juni 2000 af High Court of Justice
 ser af førere i gruppe 2 — førere af lastbiler og busser. (England & Wales), Queen’s Bench Division (Crown
 Office) i sagen Commissioners of Customs and Excise
 mod Zoological Society of London
 (Sag C-267/00)
 (1) Domstolens dom af 29.2.1996, sag C-193/94, Skanavi, Sml. I,
 s. 929. (2000/C 259/10)
 Ved kendelse afsagt den 21. juni 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 3. juli 2000, har High Court of Justice
 (England & Wales), Queen’s Bench Division (Crown Office) i
 sagen Commissioners of Customs and Excise mod Zoological
 Society of London forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål:


text:
8.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 379/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 27. august 2012 — A.M. van der Ham og A.H. van der Ham-Reijersen van Buuren mod College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland
 (Sag C-396/12)
 2012/C 379/21
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad van State
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: A.M. van der Ham og A.H. van der Ham-Reijersen van Buuren
 Sagsøgt: College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Hvordan skal man fortolke begrebet »forsætlig misligholdelse« i artikel 51, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (1), som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 74/2009 af 19. januar 2009 (2), artikel 23 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1975/2006 af 7. december 2006 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 1698/2005 (3) og artikel 67, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 796/2004 af 21. april 2004 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem som omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere (4)? Er det tilstrækkeligt til, at der foreligger en sådan misligholdelse, at der sker en overtrædelse af en langvarig fast politik, som omhandlet i artikel 8, stk. 2, litra c), i de nationale retningslinjer vedrørende de retlige rammer for krydsoverensstemmelseskrav i den fælles landbrugspolitik?
 2)
 Er EU-retten til hinder for, at det i en medlemsstat allerede kan antages, at der foreligger en »forsætlig« overtrædelse af en bestemmelse i den nævnte forordnings forstand, når der foreligger en eller flere af følgende omstændigheder:
 a)
 Det antages allerede i det pågældende ikke-opfyldte krydsoverensstemmelseskrav, at der foreligger fortsæt.
 b)
 Det pågældende krydsoverensstemmelseskrav er komplekst.
 c)
 Det handler om en langvarig fast politik.
 d)
 Der foreligger enten en aktiv handlen eller en bevidst undladelse.
 e)
 Landbrugeren er allerede tidligere blevet gjort bekendt med en mangelfuld gennemførelse af det pågældende krydsoverensstemmelseskrav.
 f)
 Graden af den manglende opfyldelse af krydsoverensstemmelseskravet giver anledning til at antage, at der foreligger fortsæt?
 3)
 Kan støttemodtageren tilregnes en »forsætlig misligholdelse«, når en tredjeperson har udført arbejdet på hans vegne?
 (1) EUT L 277, s. 1.
 (2) EUT L 30, s.100.
 (3) EUT L 368, s. 74.
 (4) EUT L 141, s. 18.


text:
28.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 234/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesarbeitsgericht Hamm (Tyskland) den 4. maj 2010 — KHS AG mod Winfried Schulte
 (Sag C-214/10)
 ()
 2010/C 234/31
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landesarbeitsgericht Hamm
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: KHS AG
 Sagsøgt: Winfried Schulte
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 7, stk. 1, i direktiv 2003/88/EF (1) fortolkes således, at den er til hinder for national lovgivning og/eller praksis, hvorefter retten til årlig betalt mindsteferie ophører ved udløbet af referenceperioden og/eller overførselsperioden, også når arbejdstageren har været uarbejdsdygtig i en længere periode (hvorved denne længerevarende uarbejdsdygtighed har til følge, at retten til mindsteferie kan samles sammen for flere år, hvis muligheden for en sådan overførsel ikke er tidsmæssigt begrænset)? Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, skal denne overførselsmulighed da bestå i en periode på mindst 18 måneder?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4.11.2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EUT L 299, s. 9).


text:
8.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 298/4
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 28. juli 2011 — Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (sag C-471/09 P), Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (sag C-472/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (sag C-473/09 P) mod Europa-Kommissionen, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Comunidad Autónoma de la Rioja, Camara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask)
 (Forenede sager C-471/09 P — C-473/09 P) (1)
 (Appel - statsstøtte - annullationssøgsmål - beslutninger fra Kommissionen om den spanske stats støtteordninger til fordel for virksomheder i provinserne Vizcaya, Álava og Guipúzcoa - skattenedslag på 45 % af investeringsbeløbet - berettiget forventning - proportionalitetsprincippet - principperne om retssikkerhed og om god forvaltningsskik - overholdelse af en rimelig frist - manglende meddelelse)
 2011/C 298/05
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellanter: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (sag C-471/09 P), Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (sag C-472/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (sag C-473/09 P) (ved abogados I. Sáenz-Cortabarría Fernández og M. Morales Isasi)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Castillo de la Torre og C. Urraca Caviedes, som befuldmægtigede), Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco (ved abogados I. Sáenz-Cortabarría Fernández og M. Morales Isasi), Comunidad Autónoma de la Rioja (ved abogados J.M. Criado Gámez og E. Martínez Aguirre), Camara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa (ved abogados I. Sáenz-Cortabarría Fernández og M. Morales Isasi) og Confederación Empresarial Vasca (Confebask)
 Intervenient til støtte for appellanten: Kongeriget Spanien (ved N. Díaz Abad, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Appeller af dom afsagt af Retten i Første Instans (Femte Udvidede Afdeling) den 9. september 2009 i de forenede sager T-227/01 — T-229/01, T-265/01, T-266/01 og T-270/01, Diputación Foral de Álava og Gobierno Vasco m.fl. mod Kommissionen, hvorved Retten i sagerne T-227/01 og T-265/01 frifandt Kommissionen for en påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2002/820/EF af 11. juli 2001 om den spanske stats støtteordning til fordel for virksomheder i provinsen Álava i form af et nedslag i skatten på 45 % af investeringsbeløbet (EFT 2002 L 296, s. 1), i sagerne T-228/01 og T-266/01 frifandt Kommissionen for en påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2003/27/EF af 11. juli 2001 om den spanske stats støtteordning til fordel for virksomheder i provinsen Vizcaya i form af et nedslag i skatten på 45 % af investeringsbeløbet (EFT 2003 L 17, s. 1) og i sagerne T-229/01 og T-270/01 frifandt Kommissionen for en påstand om påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2002/894/EF af 11. juli 2001 om den spanske stats støtteordning til fordel for virksomheder i provinsen Guipúzcoa i form af et nedslag i skatten på 45 % af investeringsbeløbet (EFT L 314, s. 26).
 Konklusion
 1)
 Appellerne og kontraappellerne forkastes.
 2)
 Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava og Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa betaler ligeligt sagens omkostninger i forbindelse med appelsagerne.
 3)
 Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 37 af 13.2.2010.


text:
8.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 285/45
 Sag anlagt den 25. august 2008 — Matratzen Concord mod KHIM — Barranco Schnitzler og Barranco Rodriguez (MATRATZEN CONCORD)
 (Sag T-351/08)
 (2008/C 285/84)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Matratzen Concord GmbH (Köln, Tyskland) (ved Rechtsanwalt J. Albrecht)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 De andre parter i sagen for appelkammeret: Pablo Barranco Schnitzler (Sant Just Desvern, Spanien) og Mariano Barranco Rodriguez (Sant Just Desvern)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 30. maj 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1034/2007-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne afholdt i forbindelse med sagen for appelkammeret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Matratzen Concord GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »MATRATZEN CONCORD« for varer i klasse 10, 20 og 24 (ansøgning nr. 3 355 369)
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Pablo Barranco Schnitzler og Mariano Barranco Rodriguez
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale ordmærke »MATRATZEN« for varer i klasse 20
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på varemærkeansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94, idet der mellem de omtvistede varemærker ikke foreligger nogen risiko for forveksling, samt tilsidesættelse af forordningens artikel 43, stk. 2, da det ikke er godtgjort, at der er gjort reel brug af det til støtte for indsigelsen påberåbte varemærke.


text:
24.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 245/4
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 4. juli 2013 — Simone Gardella mod Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di La Spezia — Italien)
 (Sag C-233/12) (1)
 (Overførsel af pensionsrettigheder erhvervet i en medlemsstat - artikel 45 TEUF og 48 TEUF - national lovgivning, som ikke fastsætter ret til, at den kapital, der repræsenterer de pensionsbidrag, der er indbetalt til en national socialsikringsinstitution, overføres til en international organisation med hjemsted i en anden medlemsstat - regel om sammenlægning)
 2013/C 245/06
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di La Spezia
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Simone Gardella
 Sagsøgt: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Civile della Spezia — fortolkning af artikel 20 TEUF, 45 TEUF, 48 TEUF og 145-147 TEUF samt artikel 15 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — overførsel af pensionsrettigheder erhvervet i forskellige medlemsstater — ansat ved en international organisation med hovedsæde i en anden medlemsstat — nationale bestemmelser, som ikke giver ret til at overføre pensionsbidrag, der er indbetalt til en national socialsikringsinstitution, til den pågældende internationale organisation — socialsikringsinstitutionens nægtelse af at indgå en aftale, som muliggør en sådan overførsel
 Konklusion
 Artikel 45 TEUF og 48 TEUF skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, som ikke tillader dens statsborgere, som er ansat i en international organisation, såsom Den Europæiske Patentmyndighed, der er beliggende på en anden medlemsstats område, til denne organisations pensionsordning at overføre den kapital, der repræsenterer de pensionsrettigheder, som de tidligere har erhvervet på deres oprindelsesmedlemsstats område, i mangel af en aftale mellem denne medlemsstat og nævnte internationale organisation, som fastsætter mulighed for en sådan overførsel.
 I det tilfælde, hvor ordningen om overførsel af den kapital, der repræsenterer tidligere erhvervede pensionsrettigheder i en medlemsstat, til pensionsordningen hos en ny arbejdsgiver i en anden medlemsstat ikke kan finde anvendelse, skal artikel 45 TEUF fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, som ikke gør det muligt at tage hensyn til de beskæftigelsesperioder, som en statsborger i Den Europæiske Union har tilbagelagt ved en international organisation, såsom Den Europæiske Patentmyndighed, der er beliggende på en anden medlemsstats område, med henblik på erhvervelse af en ret til alderspension.
 (1) EUT C 217 af 21.7.2012.


text:
24.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 392/45
 Sag anlagt den 30. august 2016 — Sicignano mod EUIPO — Inprodi (GiCapri »a giacchett’e capri«)
 (Sag T-619/16)
 (2016/C 392/59)
 Stævningen er affattet på italiensk
 Parter
 Sagsøger: Pasquale Sicignano (Santa Maria la Carità, Italien) (ved advokaterne A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli og G. Petrocchi)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Inghirami Produzione Distrinuzione SpA (Inprodi) (Milano, Italien)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Pasquale Sicignano
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke indeholdende ordbestanddelene »GiCapri »a giacchett’e capri«« — registreringsansøgning nr. 12 512 778
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 2. juli 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 806/2015-5)
 Påstande
 —
 Afgørelsen truffet den 2. juli 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO, hvorved ansøgning nr. 12512778 om registrering af det sammensatte varemærke »GiCapri »a giacchett’e capri«« for vareklasse 18, 25 og 35 blev forkastet, annulleres, idet nævnte ansøgning tages til følge.
 —
 EUIPO tilpligtes at refundere sagsøgeren alle omkostninger, udgifter og afgifter forbundet med denne sag.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
25.1.2003 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 19/27
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 21. november 2002 den 7. november 2002
 i sag T-88/98, Kundan Industries Ltd og Tata International i de forenede sager T-141/99, T-142/99, T-150/99 og
 Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union (1) T-151/99, Vela Srl og Tecnagrind SL mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ( 1)
 (»Dumping — skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af
 rustfrit stål — fastsættelse af eksportprisen — upålidelige (Landbrug — EUGFL — ophævelse af en finansiel støtte —
 priser — fastsættelse af den normale værdi — retten til artikel 23 og 24 i forordning (EØF) nr. 4253/88 —
 kontradiktion«) retssikkerhedsprincippet og princippet om den berettigede
 forventning — proportionalitetsprincippet)
 (2003/C 19/49)
 (2003/C 19/50)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: italiensk)
 I sag T-88/98, Kundan Industries Ltd, Tata International Ltd,
 Mumbai (Indien), ved advokaterne J.-F. Bellis og P. De Baere,
 og med valgt adresse i Luxembourg, mod Rådet for Den I de forenede sager T-141/99, T-142/99, T-150/99 og T-151/
 Europæiske Union (befuldmægtigede: S. Marquardt, H.-J. Rabe 99, Vela Srl, Milano (Italien), og Tecnagrind SL, Barcelona
 og G. Berrisch), støttet af Kommissionen for De Europæiske (Spanien), ved avvocato G.M. Scarpellini, og med valgt adresse
 Fællesskaber (befuldmægtigede: V. Kreuschitz og N. Khan), i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 angående en påstand om annullation af artikel 1 i Rådets skaber (befuldmægtigede: C. Cattabriga og M. Moretto), angå-
 forordning (EF) nr. 393/98 af 16. februar 1998 om indførelse ende i sag T-141/99 en påstand om annullation af Kommissio-
 af en endelig antidumpingtold på importen af skruer, bolte, nens beslutning C (1999) 540 af 9. marts 1999, hvorved det
 møtrikker og lignende varer af rustfrit stål med oprindelse i tilskud, der var ydet Vela Srl ved Kommissionens beslutning
 Folkerepublikken Kina, Indien, Republikken Korea, Malaysia, C (92) 1494 af 30. juni 1992 om tildeling af bidrag fra EUGFL,
 Taiwan og Thailand (EFT L 50, s. 1), har Retten (Fjerde Udviklingssektionen, jf. forordning (EØF) nr. 4256/88 om
 Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Vi- gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88
 laras, og dommerne V. Tiili, J. Pirrung, P. Mengozzi og for så vidt angår EUGFL, Udviklingssektionen (EFT L 374,
 A. W. H. Meij; justitssekretær: H. Jung, den 21. november s. 25), inden for rammerne af projekt nr. 92.IT.06.001,
 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: benævnt »Aktion i form af et demonstrationsprojekt med
 henblik på indførsel og udvikling af Luffa cylindrica i dårligt
 stillede europæiske områder«, blev ophævet, i sag T-142/99 en
 1) Artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 393/98 af 16. februar
 påstand om annullation af Kommissionens beslutning
 1998 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen C (1999) 541 af 4. marts 1999, hvorved det tilskud, der
 af skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål med var ydet ved Kommissionens beslutning C (93) 3401 af
 oprindelse i Folkerepublikken Kina, Indien, Republikken Korea, 26. november 1992 om tildeling af bidrag fra EUGFL, Udvik-
 Malaysia, Taiwan og Thailand annulleres, i det omfang den lingssektionen, jf. forordning (EØF) nr. 4256/88, inden for
 antidumpingtold, der er fastsat for eksport til Det Europæiske
 rammerne af projekt nr. 92.IT.06.057, benævnt »Pilot- og
 Fællesskab af varer fremstillet af Kundan Industries Ltd og demonstrationsprojekt med henblik på nedbringelse af pro-
 eksporteret af Tata International Ltd, overstiger den told, der duktionsomkostningerne og anvendelse af gødningsstoffer ved
 ville være pålagt, hvis der ikke var foretaget justering af solsikkedyrkning«, blev ophævet, i sag T-150/99 en påstand
 eksportprisen med henvisning til en provision. om annullation af Kommissionens beslutning C (1999) 532 af
 4. marts 1999, hvorved det tilskud, der var ydet Tecnagrind
 2) I øvrigt frifindes Rådet. SL ved Kommissionens beslutning C (93) 3395 af 26. novem-
 ber 1992 om tildeling af bidrag fra EUGFL, Udviklingssektio-
 3) Rådet betaler ud over sine egne omkostninger 30 % af nen, jf. forordning (EØF) nr. 4256/88, inden for rammerne af
 sagsøgernes omkostninger. Kommissionen bærer sine egne projekt nr. 93.ES.06.031, benævnt »Aktion i form af et
 omkostninger. demonstrationsprojekt med henblik på mangesidig udnyttelse
 af Vetiver (Vetiveria Zizanioides) i middelhavsområdet«, blev
 ophævet, og i sag T-151/99 en påstand om annullation af
 ( 1) EFT C 234 af 25.7.1998. Kommissionens beslutning C (1999) 533 af 4. marts 1999,
 hvorved det tilskud, der var ydet Tecnagrind SL ved Kommis-
 sionens beslutning C (96) 2235 af 13. september 1996
 ---pagebreak--- C 19/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25.1.2003
 om tildeling af bidrag fra EUGFL, Udviklingssektionen, jf. Vizcaya og Territorio Histórico de Guipúzcoa (EFT 1999
 forordning (EØF) nr. 4256/88, inden for rammerne af projekt C 351, s. 29, og EFT 2000 C 71, s. 8), har Retten (Tredje
 nr. 95.ES.06.005, benævnt »Aktion i form af et demonstra- Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden M. Ja-
 tionsprojekt med henblik på forarbejdning af ricin (Ricinus eger, og dommerne R. García-Valdecasas, K. Lenaerts, P. Lindh
 Communis) på landbrugsbedrifterne for at opnå naturlige og J. Azizi; justitssekretær: assisterende justitssekretær B. Pa-
 aromastoffer«, blev ophævet, har Retten (Tredje Afdeling), stor, den 23. oktober 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 sammensat af afdelingsformanden, M. Jaeger, og dommerne således:
 K. Lenaerts og J. Azizi; justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio
 González, den 7. november 2002 afsagt dom, hvis konklusion
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 lyder således:
 2) Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler Kommis-
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. sionens omkostninger.
 2) Sagsøgerne bærer i hver af sagerne deres egne omkostninger og (1 ) EFT C 47 af 19.2.2000.
 betaler Kommissionens omkostninger.
 ( 1) EFT C 246 af 28.8.1999.
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 23. oktober 2002
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS i de forenede sager T-346/99, T-347/99 og T-348/99,
 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de
 Álava m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 den 23. oktober 2002 skaber (1)
 i de forenede sager T-269/99, T-271/99 og T-272/99, (»Statsstøtte — beslutning om at indlede proceduren efter
 Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de artikel 88, stk. 2, EF — annullationssøgsmål — formaliteten
 Guipúzcoa m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske — skattemæssig foranstaltning — selektiv karakter —
 Fællesskaber ( 1) berettiget forventning — magtfordrejning«)
 (»Statsstøtte — beslutning om at indlede proceduren efter (2003/C 19/52)
 artikel 88, stk. 2, EF — annullationssøgsmål — formaliteten
 — skattemæssig foranstaltning — selektiv karakter — (Processprog: spansk)
 berettiget forventning — magtfordrejning«)
 (2003/C 19/51) I de forenede sager T-346/99, T-347/99 og T-348/99, Territo-
 rio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio
 Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa,
 (Processprog: spansk)
 Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya,
 ved abogados A. Creus Carreras og B. Uriarte Valiente, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 gede: F. Santaolalla Gadea, G. Rozet og G. Valero Jordana),
 I de forenede sager T-269/99, T-271/99 og T-272/99, Territo- angående en påstand om annullation af Kommissionens
 rio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, beslutning, der blev meddelt de spanske myndigheder ved
 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, skrivelse af 29. september 1999, om at indlede proceduren
 Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, efter artikel 88, stk. 2, EF mod den spanske stat med hensyn til
 ved abogados A. Creus Carreras og B. Uriarte Valiente, mod fiskale støtteforanstaltninger i form af nedsættelse af beskat-
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- ningsgrundlaget for nyoprettede selskaber i Territorio Históri-
 gede: F. Santaolalla Gadea, G. Rozet og G. Valero Jordana), co de Álava, Territorio Histórico de Vizcaya og Territorio
 angående en påstand om annullation af Kommissionens Histórico de Guipúzcoa (EFT 2000 C 55, s. 2), har Retten
 beslutninger, der blev meddelt de spanske myndigheder ved (Tredje Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 skrivelser af 17. august 1999, om at indlede proceduren efter M. Jaeger, og dommerne R. García-Valdecasas, K. Lenaerts,
 artikel 88, stk. 2, EF mod den spanske stat med hensyn til P. Lindh og J. Azizi; justitssekretær: assisterende justitssekretær
 fiskale støtteforanstaltninger i form af en skattelempelse på B. Pastor, den 23. oktober 2002 afsagt dom, hvis konklusion
 45 % i Territorio Histórico de Álava, Territorio Histórico de lyder således:


text:
26.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/64
 Sag anlagt den 16. november 2012 — Advance Magazine Publishers mod KHIM — Nanso Group (TEEN VOGUE)
 (Sag T-509/12)
 2013/C 26/127
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, De Forenede Stater) (ved barrister C. Aikens)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Nanso Group Oy (Nokia, Finland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 17. september 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 147/2011-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Advance Magazine Publishers, Inc.
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »TEEN VOGUE« for bl.a. varer i klasse 25 — EF-varemærkeansøgning nr. 3529476
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Nanso Group Oy
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Den svenske varemærkeregistrering nr. 126124 af ordmærket »VOGUE« for varer i klasse 25; den svenske varemærkeregistrering nr. 43934 af figurmærket »Vogue« for varer i klasse 25; den finske varemærkeansøgning nr. T 199 803 628 om ordmærket »VOGUE« for varer i klasse 25; det registrerede handelsnavn »VO Gue«
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge for alle de omtvistede varer
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk.1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
27.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/23
 Rettens kendelse af 11. september 2012 — Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag T-241/03 RENV) (1)
 (Retspleje - sag om ekstraordinær genoptagelse - retsvirkningerne af en efterfølgende dom afsagt af Retten - ny faktisk omstændighed - foreligger ikke - afvisning)
 (2012/C 331/43)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat G. Cipressa)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Berardis-Kayser og J. Baquero Cruz, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Begæring om ekstraordinær genoptagelse af Rettens kendelse af 17. maj 2006, Marcuccio mod Kommissionen (sag T-241/03, Sml. Pers. I-A-2, s. 111, og II-A-2, s. 517)
 Konklusion
 1)
 Begæringen om ekstraordinær genoptagelse afvises.
 2)
 Luigi Marcuccio bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 200 af 23.8.2003.


text:
29.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 189/5
 Appel iværksat den 15. april 2013 af nfon AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 29. januar 2013 i sag T-283/11 — Fon Wireless Ltd. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og design)
 (Sag C-193/13 P)
 2013/C 189/09
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: nfon AG (ved advokat V. von Bomhard)
 Den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) og Fon Wireless Ltd.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 1)
 Den appellerede dom ophæves.
 2)
 Subsidiært ophæves dommen, for så vidt som den bekræfter risikoen for forveksling med det ældre EF-varemærke nr. 4719738 »fon« (figur)
 3)
 Sagsøgeren i første instans tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Den foreliggende appel er rettet mod dom af 29. januar 2013 afsagt af Retten i sag T-283/11, hvorved denne omgjorde afgørelsen truffet den 18. marts 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1017/2009-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Fon Wireless Ltd. og nfon AG, idet der meddeltes afslag på den af nfon AG til appelkammeret indgivne klage.
 Appellanten har støttet sin appel på et eneste anbringende vedrørende en tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (»varemærkeforordningen«) (1). Bedømmelsen af, om der foreligger en risiko for forveksling som omhandlet i varemærkeforordningens artikel 8, stk. 1, litra b), må foretages på baggrund af en samlet vurdering under hensyntagen til alle sagens relevante faktorer. Appellanten har anført, at dette krav er tilsidesat i tre henseender, nemlig at der ved sammenligningen er foretaget en fejlagtig fastsættelse af de omtvistede varemærkers særprægede bestanddele, en fejlagtig, automatisk bedømmelse af risikoen for forveksling og en fejlagtig bedømmelse af risikoen for forveksling pga. en utilstrækkelig hensyntagen til det svage særpræg vedrørende bestanddelen »fon«.
 (1) EUT L 78, s. 1.


text:
C 20/30 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 23.1.1999
 RETTEN I FéRSTE INSTANS
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS for De Europñiske Fñllesskaber af UPS Europe NV/SA
 den 23. oktober 1998 ved advokat T. R. Ottervanger, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokaterne Loeff Clays Verbeke, 5, rue
 i sag T-25/96 (92), Arbeitsgemeinschaft Deutscher Luft- Charles Martel.
 fahrt-Unternehmen m.fl. mod Kommissionen for De Euro-
 pñiske Fñllesskaber (1)
 (Fastsñttelse af sagsomkostninger) Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 (1999/C 20/54)
 Ð Kommissionens beslutning om ikke at indlede en pro-
 cedure i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 2,
 (Processprog: tysk)
 mod Forbundsrepublikken Tyskland med henblik på at
 fastslå, om der som nñvnt i sagsùgerens klage er tale
 I sag T-25/96 (92), Arbeitsgemeinschaft Deutscher Luft- om statsstùtte, annulleres.
 fahrt-Unternehmen, Bonn, bestående af fùlgende medlem-
 mer: Aero LLoyd Flugreisen GmbH & Co. Luftverkehrs-
 KG, Oberursel (Tyskland), Air Berlin GmbH & Co. Luft- Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 verkehrs KG, Berlin, Condor Flugdienst GmbH,
 Kelsterbach (Tyskland), Germania Fluggesellschaft mbH,
 Berlin, Hapag-Lloyd Fluggesellschaft mbH, Langenhagen Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 (Tyskland), og LTU Lufttransport Unternehmen GmbH &
 Co. KG, Düsseldorf (Tyskland), og Hapag Lloyd Flugge-
 sellschaft mbH, Langenhagen, ved advokat Gerrit Schohe, Den 7. juli 1994 indgav sagsùgeren, der indgår i »United
 Hamburg, og med valgt adresse i Luxembourg hos advo- Parcel Service«-koncernen (UPS), som driver verdens-
 kat Marc Baden, 34 B, rue Philippe II, mod Kommissionen omspñndende virksomhed med udbringning af pakker, en
 for De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtiget: Paul klage til Kommissionen, hvori selskabet anmodede den om
 Nemitz), angående en begñring om fastsñttelse af sagsom- at indlede en sag med henblik på bl.a. at fastslå, om
 kostninger i anledning af Rettens kendelse af 14. marts Deutsche Bundespost Postdienst, nu Deutsche Post AG,
 1997, sag T-25/96, Arbeitsgemeinschaft Deutscher Luft- havde misbrugt sin stilling på markedet, og om der i for-
 fahrt-Unternehmen og Hapag-Lloyd mod Kommissionen hold til selskabet var tale om krydssubsidier, i strid med
 (Sml. II, s. 363), har Retten (Femte Udvidede Afdeling), EF-traktaten, navnlig artikel 86, 90, 92 og 93.
 sammensat af prñsidenten, J. D. Cooke, og dommerne R.
 García-Valdecasas, P. Lindh, J. Pirrung og M. Vilaras;
 justitssekretñr: H. Jung, den 23. oktober 1998 afsagt ken-
 Den 19. december 1997 fremsendte Kommissionen en
 delse, hvis konklusion lyder således:
 skrivelse, hvori den anfùrte, at den ville indlede en pro-
 cedure i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2, »i begyn-
 Det samlede belùb, Kommissionen skal betale til sagsù- delsen af nñste år«. Den 10. august 1998 fremsendte sag-
 gerne til dñkning af sagsomkostninger, fastsñttes til sùgeren en skrivelse til Kommissionen med anmodning
 30 000 DEM med tillñg af den moms, der eventuelt skal om, at den traf en afgùrelse vedrùrende selskabets klage
 betales af dette belùb. over Forbundsrepublikken Tyskland i henhold til
 artikel 92. Den 2. oktober 1998 svarede Kommissionen, at
 den ville »undersùge« Deutsche Post AG's stilling og
 (1) EFT C 145 af 18.5.1996. adfñrd på markedet i henhold til traktatens artikel 86, og
 at den Ð i hvert fald ikke på nuvñrende tidspunkt Ð ville
 indlede en procedure i henhold til artikel 93 (den anfñg-
 tede beslutning).
 Sagsùgeren har til stùtte for sine påstande fremfùrt fire
 Sag anlagt den 3. november 1998 af UPS Europe NV/SA
 anbringender:
 mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (Sag T-182/98)
 (1999/C 20/55) 1. Kommissionen har tilsidesat EF-traktatens artikel 93,
 stk. 2, ved ikke at indlede en procedure i henhold til
 denne artikel mod Forbundsrepublikken Tyskland. I
 (Processprog: engelsk) Kommissionens skrivelse af 19. december 1997 anfùrte
 den, at den ville indlede en procedure i begyndelsen af
 1998. Efter sagsùgerens opfattelse indebñrer denne
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er udtalelse, at Kommissionen på dette tidspunkt var nået
 der den 3. november 1998 anlagt sag mod Kommissionen til den konklusionen, at den fandt det vanskeligt at
 ---pagebreak--- 23.1.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 20/31
 vurdere, om de i klagen nñvnte stùtteforanstaltninger Ð Kommissionen og Rådet tilpligtes at betale sagsùgerne:
 var forenelige med fñllesmarkedet. Heraf fùlger, at
 Kommissionen var forpligtet til at indlede en pro-
 cedure i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2, og at a) de individuelle belùb, der er opfùrt i opgùrelsen i
 dens beslutning om ikke at gùre dette er ulovlig. bilag 7 til stñvningen, ñndret til dommens dato;
 og, såfremt der ikke trñffes afgùrelse om, hvorvidt
 sagsùgerne er skattepligtige i Det Forenede Konge-
 rige med hensyn til sådanne belùb
 2. Kommissionens anfñgtede beslutning er i strid med
 EF-traktatens artikel 190, idet der ikke heri gives sag-
 sùgeren en tilstrñkkelig begrundelse for, hvorfor Kom- b) sådanne yderligere belùb, som kan udgùre:
 missionen ñndrede sin oprindelige opfattelse.
 i) det belùb, der skal betales af sagsùgerne som
 skat til Det Forenede Kongerige, idet fastsñttel-
 3. Kommissionen har tilsidesat princippet om beskyttelse sen af disse belùb udsñttes på forhandlinger
 af den berettigede forventning. mellem parterne og Det Forenede Kongeriges
 skattemyndigheder; subsidiñrt
 ii) de faktiske belùb, for hvilke sagsùgerne er
 4. Kommissionen har tilsidesat god forvaltningsskik, idet skattepligtige i Det Forenede Kongerige, idet
 den ikke i denne sag har behandlet sagsùgerens klage Rådet og Kommissionen har pligt til at holde
 med den fornùdne omhu. sagsùgerne skadeslùse med hensyn til en sådan
 eventuel skattepligt; og
 Ð Kommissionen og Rådet tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Sag anlagt den 19. november 1998 af Dorothy Bell m.fl.
 mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber og Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Rådet for Den Europñiske Union
 (Sag T-184/98)
 Sagsùgerne i den foreliggende sag, som er UKAEA-med-
 (1999/C 20/56) lemmer (United Kingdom Atomic Energy Authority) af
 JET's projektgruppe, påstår Kommissionen og Rådet dùmt
 erstatningspligtige for at have undladt at trñffe foranstalt-
 ninger til opfyldelse af Retten i Fùrste Instans' dom af
 (Processprog: engelsk) 12. december 1996 (1) i de forenede sager T-177/94, Alt-
 mann m.fl., og T-377/94, Casson m.fl., uanset, at de
 udtrykkeligt var blevet opfordret dertil.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 19. november 1998 anlagt sag mod Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber og Rådet for Den Euro- Deres anbringender svarer i det vñsentlige til de i sag
 pñiske Union af Dorothy Bell m.fl. ved Kenneth Parker, T-30/98, Altmann m.fl. (2), fremfùrte, undtagen for så vidt
 QC, og Rhodri Thompson, Monckton Chambers, 4 Ray- angår de af sagsùgerne hñvdede begyndelsestidspunkter
 mond Buildings, Gray's Inn, London WC1R 5BP, Det For- for de indtrufne skader. Selv om der er tekniske forskelle i
 enede Kongerige. grundlaget for kravene, idet dommen ikke annullerede
 nogen afgùrelse over for sagsùgerne i den foreliggende sag,
 fastholder sagsùgerne, at deres krav i det vñsentlige svarer
 til sagsùgernes i sag T-30/98, og at Rådet og Kommissio-
 Sagsùgerne har nedlagt fùlgende påstande: nen i medfùr af fñllesskabsretten var forpligtet til at
 erstatte den retlige skade, som UKAEA-medlemmerne af
 JET's projektgruppe havde lidt, og som var anerkendt i
 dommen, eller at betale erstatning for deres undladelse.
 Ð Det fastslås, at afvisningen af sagsùgernes klage, hvor-
 ved Kommissionen og Rådet undlod at trñffe nogen
 (1) Sml. II, s. 2041.
 sñrlig foranstaltning over for sagsùgerne til opfyldelse
 (2) EFT C 184 af 13.6.1998, s. 11.
 af Rettens dom af 12. december 1996 i de forenede
 sager T-177/94 og T-377/94, Altmann m.fl. mod Kom-
 missionen, er retsstridig og en tjenstlig fejl, som Kom-
 missionen og Rådet er ansvarlige for.


text:
11.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/41
 Sag anlagt den 31. maj 2014 — Yavorskaya mod Rådet m.fl.
 (Sag T-405/14)
 2014/C 261/67
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Elena Yavorskaya (Moskva, Rusland) (ved advokaterne D. Grisay, C. Hartman og Y.G. Georgiades)
 Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen, Den Europæiske Centralbank (ECB) og Eurogroup, repræsenteret af Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Nærværende stævning om ansvar uden for kontraktforhold antages til realitetsbehandling på grundlag af artikel 340 TEUF
 —
 Sagsøgeren gives medhold med den begrundelse, at de foranstaltninger, som de forskellige EU-institutioner har pålagt Republikken Cypern vedrørende udlæg i bankindeståender tilsidesætter de grundlæggende EU-retlige principper, som tillægger borgerne rettigheder, i tilstrækkelig kvalificeret grad, hvilket udgør en fejl efter artikel 340 TEUF.
 —
 Det fastslås, at Den Europæiske Unions adfærd udgør en alvorlig forseelse, der har medført sagsøgeren et tab, som med forbehold vurderes til 3 2 99 855,45 EUR, med forbehold for nedsættelser eller forøgelser under sagen som følge bl.a. af renter og omkostninger som i givet fald skal betales.
 —
 Den Europæiske Union tilpligtes at betale ovennævnte beløb.
 —
 Den Europæiske Unionen tilpligtes i øvrigt til at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren fremført ét eneste anbringende vedrørende Den Europæiske Unions ansvar uden for kontraktforhold og nærmere bestemt tilsidesættelse af ejendomsretten og princippet om forbud mod forskelsbehandling.
 De foranstaltninger, som Den Europæiske Union har pålagt Republikken Cypern har således ført til en blokering af sagsøgerens indestående i Laïki Bank, uden at han har fået en rimelig og forudgående erstatning herfor.
 Den Europæiske Union har således åbenlyst og ugrundet tilsidesat sagsøgerens ejendomsret, og — for så vidt som alene depoter på mindre end 1 00 000,00 EUR ved Laïki Bank blev sikret gennem de europæiske foranstaltninger, der blev pålagt de cypriotiske myndigheder — ligeledes princippet om forbud mod forskelsbehandling.