text:
27.3.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 86/21
 Ð Kommissionen har fejlagtigt undladt at tage hensyn til Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 sagsùgernes bùdeimmunitet med hensyn til de påståede
 begrñnsninger af adgangen til og indholdet af service-
 aftaler.
 Under denne sag er der nedlagt påstand om, at der tilken-
 des sagsùgeren, der er tjenestemand i lùnklasse A 4,
 Ð Kommissionen har ikke anvendt en rationel og konse- lùntrin 8, og som er tilknyttet GD C2 i Rådets Generalse-
 kvent metode ved beregningen af bùderne, hvilket er i kretariat, erstatning for det tab, som hun har lidt som
 strid med grundlñggende fñllesskabsretlige principper. fùlge af en rñkke fejl begået af sagsùgte, som har ladet
 sagsùgeren uden ansñttelse i en stilling i en lang periode i
 hendes karriere og har begået vildfarelser og fejl ved udar-
 bejdelsen af udtalelsen for 1993-1995.
 Ð Kommissionens vurdering af de påståede overtrñdel-
 sers grovhed og varighed er fejlagtig.
 Ifùlge sagsùgeren har sagsùgte forskelsbehandlet hende i
 Ð Kommissionen har ikke taget forholdene for hver forhold til hendes kollegaer, hvis forhold svarer til hendes
 enkelt sagsùger i betragtning og ikke taget hensyn til eller er ringere (og som er blevet forfremmet), og har her-
 en rñkke formildende omstñndigheder. ved gjort indgreb i hendes karrieres rette forlùb, bl.a. i den
 forfremmelse, som hun med rette kunne gùre krav på såvel
 (1) Rådets forordning (EéF) nr. 4056/86 af 22. december 1986 på grund af sin kompetence som på grund af sin ancienni-
 om fastsñttelse af de nñrmere retningslinjer for anvendelsen af tet. Sagsùgte har ligeledes tilsidesat de principper, der lig-
 traktatens artikel 85 og 86 på sùtransport (EFT L 378 af ger til grund for Rådets afgùrelse af 18. oktober 1981 om
 31.12.1986, s. 4). fastsñttelse af de almindelige gennemfùrelsesbestemmelser
 til tjenestemandsvedtñgtens artikel 43 om udtalelser.
 Det tab, som sagsùgeren har lidt, fùlger dels af, at der for
 forfremmelsesperioden 1996 ikke forelå en udtalelse for
 1993-1995, og dels af, at der er gjort indgreb i sagsùgerens
 Sag anlagt den 17. december 1998 af Gisela Stodtmeister
 karriere, bl.a. på grund af den manglende forfremmelse.
 mod Rådet for Den Europñiske Union
 (Sag T-200/98)
 (1999/C 86/40)
 (Processprog: fransk)
 Sag anlagt den 24. december 1998 af Lea Tessaro-Treiben-
 reif mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 17. december 1998 anlagt sag mod Rådet for Den (Sag T-210/98)
 Europñiske Union af Gisela Stodtmeister, Tervuren (Belgi-
 en), ved advokaterne Georges Vandersanden og Laure (1999/C 86/41)
 Levi, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange.
 (Processprog: fransk)
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 Ð Der tilkendes sagsùgeren erstatning for det tab, der der den 24. december 1998 anlagt sag mod Kommissionen
 fastsñttes til 500 000 BEF, som er en fùlge af hendes for De Europñiske Fñllesskaber af Lea Tessaro-Treiben-
 udtalelse for perioden 1993-1995, i anledning af for- reif, Luxembourg, ved advokat Carlo Revoldini, 180,
 fremmelsesperioden 1996. route de Longwy, Luxembourg.
 Ð Der tilkendes sagsùgeren en erstatning, som svarer til Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 sagsùgerens lùnforskel mellem lùnklasse A 3, som hun
 med rette kunne håbe på at blive udnñvnt til i januar
 1996, og lùnklasse A 4/8, som hun nu tilhùrer, og hen-
 des karriere genoprettes med de ùkonomiske fùlger, Ð Annullation af Kommissionens afgùrelse om med til-
 som dette indebñrer. bagevirkende kraft fra 1. januar 1997 at standse udbe-
 talingen af det dobbelte bùrnetilskud, som sagsùgeren i
 henhold til vedtñgten for tjenestemñnd i De Europñ-
 Ð Rådet tilpligtes at betale samtlige sagens omkostninger. iske Fñllesskaber havde oppebåret indtil juni 1998.
 ---pagebreak--- C 86/22 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 27.3.1999
 Ð Annullation af Kommissionens afgùrelse om at anse de Sag anlagt den 11. januar 1999 af ESF Elbe-Stahlwerke
 bùrnetilskud, der var udbetalt i henhold til artikel 67, Feralpi GmbH mod Kommissionen for De Europñiske
 stk. 3, i tidsrummet januar 1997 til juni 1998, i alt Fñllesskaber
 181 446 LUF, for fejlagtigt udbetalte belùb i henhold
 (Sag T-6/99)
 til vedtñgtens artikel 85 og om i henhold til artikel 43
 i vedtñgtens bilag VIII at tilbagesùge nñvnte belùb i (1999/C 86/42)
 den pension, som Kommissionen månedligt udbetaler
 sagsùgeren.
 (Processprog: tysk)
 Ð Kommissionens afgùrelse om at standse udbetalingen
 af bùrnetilskud til sagsùgeren i henhold til tjeneste- Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 mandsvedtñgtens artikel 67, stk. 3, truffet den 14. juli der den 11. januar 1999 anlagt sag mod Kommissionen
 1998, kendes ugyldig eller ubegrundet. for De Europñiske Fñllesskaber af ESF Elbe-Stahlwerke
 Feralpi GmbH, Riesa (Forbundsrepublikken Tyskland),
 ved advokat Wolf Michael Kühne, advokatfirmaet Schür-
 Ð Kommissionens anvendelse af bestemmelsen om til- mann & Partner, Frankfurt am Main og Milano, og med
 bagesùgning af fejlagtigt udbetalte belùb i tjeneste- valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Schaeffer,
 mandsvedtñgtens artikel 85 kendes ugyldig og ube- Hengel, Dennewald & Hellenbrand, 12, avenue de la Por-
 grundet. te-Neuve.
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagsùgeren de belùb,
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 den har tilbageholdt i hans pension siden juni 1998, i
 alt 181 446 LUF.
 1. Kommissionen tilpligtes i medfùr af artikel 23 i EKSF-
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. statutten for Domstolen at fremlñgge alle de doku-
 menter for Retten (skrivelser, mùdereferater mv.), der
 kan tjene til godtgùrelse af omstñndighederne i forbin-
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: delse med vedtagelsen af den anfñgtede beslutning.
 Sagsùgeren, der er pensioneret tjenestemand, er mor til en 2. Der gives sagsùgeren aktindsigt i de fremlagte doku-
 sùn, der lider af en alvorlig sygdom. Hun har siden 30. juni menter.
 1993 i henhold til vedtñgtens artikel 67, stk. 3, oppebåret
 dobbelt bùrnetilskud, idet sùnnen boede sammen med sine
 forñldre. Ved en kontrol af ansùgningen om forlñngelse af 3. Kommissionens beslutning af 11. november 1998 om
 tilskuddet fastslog Kommissionen, at sagsùgerens sùn har Tysklands stùtte til ESF Elbe-Stahlwerke Feralpi
 vñret gift siden 1991 og traf herefter de anfñgtede afgù- GmbH, Riesa, Sachsen, annulleres.
 relser.
 4. Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sagsùgeren har til stùtte for sine påstande påberåbt sig til-
 sidesñttelse af:
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Ð vedtñgtens artikel 67, stk. 3, idet en afgùrelse i hen-
 hold til denne bestemmelse skal vñre behùrigt begrun-
 det Ved den anfñgtede beslutning blev et investeringstilskud
 på 8,173 mio. DEM, et investeringstillñg på 1,236 mio.
 DEM og en kaution på 12 mio. DEM (med et stùtte-
 Ð det almindelige princip om, at en administrativ afgù- element), som Tyskland havde ydet den sagsùgende stål-
 relse skal vñre begrundet virksomhed i 1995, anset for uforenelig med beslutning
 nr. 2496/96/EKSF og med det fñlles marked for kul og
 stål. Desuden blev det fastslået, at stùtteelementet i kautio-
 Ð princippet om, at en administrativ afgùrelse ikke kan ner, som var blevet stillet i slutningen af 1994 for drifts-
 have tilbagevirkende kraft, medmindre der foreligger middelkreditter på 7,2 mio. DEM og 4,8 mio. DEM, ikke
 behùrigt begrundede sñrlige omstñndigheder, og var godkendt og derfor ligeledes var uforenelige med den
 nñvnte beslutning og det fñlles marked.
 Ð vedtñgtens artikel 85, som er blevet anvendt, skùnt
 anvendelsesbetingelserne ikke foreligger i denne sag. Sagsùgeren anfùrer, at der foreligger en overtrñdelse af
 traktaten eller af retsregler vedrùrende dennes gennem-
 fùrelse samt magtfordrejning i den forstand, hvori disse
 udtryk er anvendt i EKSF-traktatens artikel 33, stk. 1.


text:
25.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/10
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 15. december 2005
 i sag C-144/05, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2002/59/EF - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2006/C 48/20)
 Processprog: nederlandsk
 I sag C-144/05, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: K. Simonsson og W. Wils) mod Kongeriget Belgien (befuldmægtiget: M. Wimmer), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Makarczyk og dommerne R. Silva de Lapuerta og J. Klučka (refererende dommer); generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær: R. Grass, den 15. december 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/59/EF af 27. juni 2002 om oprettelse af et trafikovervågnings- og trafikinformationssystem for skibsfarten i Fællesskabet og om ophævelse af Rådets direktiv 93/75/EØF idet det ikke inden for den fastsatte frist har udstedt de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 2)
 Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 143 af 11.6.2005.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
Nr. C 199/38 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28 . 6 . 97
 har lidt, og som han vil lide af denne grund; såfremt han advokat E.H. Pijnacker Hordijk, Amsterdam, og med valgt
 nemlig havde disponeret over en kvote på det tidspunkt, adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62, avenue
 hvor han flyttede til en ny bedrift, havde han kunnet over Guillaume .
 føre denne til den nye bedrift.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 (') Kommissionens forordning ( EØF ) nr. 1546/88 af 3 . juni 1988
 om gennemførelsesbestemmelserne for den tillægsafgift, der er
 omhandlet i artikel 5c i forordning ( EØF ) nr. 804/68 ( EFT nr. — Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på
 L 139 af 4 . 6 . 1988 , s . 12 ), som ændret ved Kommissionens 120 559 hfl . ( dvs . det beløb, der fremkommer ved an
 forordning ( EØF ) nr. 1033/89 af 20 . april 1989 ( EFT nr. L 110 vendelsen af forordning ( EØF ) nr. 2187/93 ) forhøjet
 af 21 . 4 . 1989 , s . 27). med det tab, som sagsøgeren har lidt på grund af skat
 temæssige ulemper, udhuling af pengenes værdi og
 udeblevne renteindtægter, med rente 8 % p.a . fra den
 19 . maj 1992 til betaling sker.
 — Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 29. april 1997 af C. de Keijzer mod
 Det Europæiske Fællesskab
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 ( Sag T-144/97 )
 { 97IC 199/87 ) Søsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-532/93 .
 (Processprog: nederlandsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 29 . april 1997 anlagt sag mod Det Europæiske
 Fællesskab af C. de Keijzer, Noordgouwe ( Nederlandene ),
 ved advokat E.H. Pijnacker Hordijk, Amsterdam, og med Sag anlagt den 30. april 1997 af J.M.M. Bakkers mod
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62 , Rådet og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 avenue Guillaume .
 ( Sag T- 146/97)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : ( 97/C 199/ 89 )
 — Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på (Processprog: nederlandsk)
 118 995 hfl . ( dvs. det beløb, der fremkommer ved an
 vendelsen af forordning ( EØF ) nr. 2187/93 ) forhøjet Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 med det tab, som sagsøgeren har lidt på grund af skat der den 30. april 1997 anlagt sag mod Rådet og Kommis
 temæssige ulemper, udhuling af pengenes værdi og sionen for De Europæiske Fællesskaber af J.M.M. Bak
 udeblevne renteindtægter, med rente 8 % p.a . fra den kers, Diessen (Nederlandene ), ved advokat A.A.M. van
 19 . maj 1992 til betaling sker. Beek, Tilburg.
 — Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: — Det fastslås, at Det Europæiske Økonomiske Fælles
 skab er ifaldet ansvar i forhold til sagsøgeren.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-532/93 . — Det fastslås, at Det Europæiske Økonomiske Fælles
 skab er ifaldet ansvar i forhold til sagsøgeren for det
 indtægtstab, han har lidt i forbindelse med anvendel
 sen af Rådets forordning ( EØF ) nr. 857/84 af 31 . marts
 1984 samt af Rådets forordning ( EØF) nr. 764/89 af
 20 . marts 1989 om ændring af forordning ( EØF )
 Sag anlagt den 29. april 1997 af J.P.W. Vrencken mod nr. 857/84, idet de nævnte forordninger ikke indehol
 Det Europæiske Fællesskab der eller har indeholdt hjemmel til at tildele en repræ
 ( Sag T-145/97) sentativ referencemængde til de SLOM-forpligtede,
 som i det af den pågældende medlemsstat valgte refe
 ( 97/C 199/88 ) renceår ikke leverede mælk på grund af en forpligtelse,
 som omhandlet i Rådets forordning ( EØF ) nr. 1078/77
 (Processprog: nederlandsk) af 17. maj 1977.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er — Det fastslås, at sagsøgeren har lidt et indtægtstab, som
 der den 29 . april 1997 anlagt sag mod Det Europæiske består af forskellen mellem dels de indtægter, herunder
 Fællesskab af J.P.W. Vrencken, Beek ( Nederlandene ), ved omsætning og tilvækst hvad angår kvægbesætningen,
 ---pagebreak--- 28 . 6 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 199/39
 som han under normale omstændigheder ville have — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 haft af de mælkemængder, han ville have leveret, så
 fremt han havde disponeret over den mælkereference Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 mængde, som han havde ret til i perioden 1 . april
 1984 ( ikrafttrædelsesdatoen for forordning ( EØF)
 nr. 857/84 ) og 31 . marts 1994 ( datoen for udløbet af Champion Stationery Mfg Co. Ltd og Sun Kwung Metal
 tillægsafgiftsperioden 1993/94 ), og dels de indtægter, Manufacturer Co . Ltd fremstiller ringmekanismer i Folke
 som han faktisk har haft i den pågældende periode . republikken Kina . Begge selskaber sælger ringmekanismer
 til et tilknyttet selskab i USA, US Ring Binder Corpora
 tion, som videresælger ringmekanismerne i Fællesskabet.
 — Det fastslås, at de erstatningsbeløb, sagsøgeren har
 krav på , forrentes fra datoen for dommens afsigelse Den 20 . januar 1997 udstedte Rådet den anfægtede for
 med 8 % p.a ., eller en efter Rettens skøn fastsat rente ordning, der fastsatte den endelige antidumpingtold på im
 sats indtil betaling sker. porten fra Folkerepublikken Kina til 39,4 % , bortset fra
 import af produkter fremstillet af World Wide Stationery,
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. for hvilke der blev fastsat en endelig antidumpingtold på
 32,5% .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Sagsøgerne gør gældende, at fællesskabsinstitutionerne
 undlod at give endelig meddelelse om de pågældende op
 Sagsøgeren, som i 1982 forpagtede en bedrift med en ikke lysninger, hvorved sagsøgerne ikke fik mulighed for at
 markedsføringsforpligtelse, som udløb den 9 . juni 1984, gøre deres opfattelse gældende på formålstjenlig måde .
 har endelig den 18 . februar 1994 fået tildelt en mælke Indførelsen af en væsentligt højere told, uden at sagsøger
 kvote som følge af forordning ( EØF) nr. 2055/93 ('), som ne forinden fik endelig meddelelse om de pågældende op
 han først har kunnet anvende fra tillægsafgiftsperioden lysinger og fik lejlighed til at fremkomme med bemærknin
 1994/ 95 . ger, er ifølge De Europæiske Fællesskabers Domstols prak
 sis udtryk for, at der er handlet i strid med sagsøgernes
 grundlæggende ret til at blive gjort bekendt med de fakti
 (') Rådets forordning ( EØF ) nr. 2055/93 af 19 . juli 1993 om til ske omstændigheder og de overvejelser, på grundlag af
 deling af en specifik referencemængde til visse producenter af hvilke den pågældende myndighed agter at gribe ind . Fæl
 mælk eller mejeriprodukter ( EFT nr. L 187 af 29 . 7 . 1993 ,
 s . 8 ).
 lesskabsinstitutionerne har undladt i videst muligt omfang
 at give sagsøgerne de oplysninger, der var relevante for, at
 de kunne varetage deres interesser.
 Af disse grunde bør den anfægtede forordning annulleres,
 idet fællesskabsinstitutionerne i strid med fællesskabsretten
 har tilsidesat grundlæggende formforskrifter med den
 Sag anlagt den 30. april 1997 af Champion Stationery følge, at forordningen er ugyldig.
 Mfg Co. Ltd, Sun Kwung Metal Manufacturer Co. Ltd og
 US Ring Binder Corporation mod Rådet for Den Europæ
 iske Union
 ( Sag T-147/97 )
 ( 97/C 199/90 )
 Sag anlagt den 5 . maj 1997 af David T. Keeling mod Har
 moniseringskontoret for det indre marked ( varemærker og
 (Processprog: engelsk) mønstre )
 ( Sag T-148/97)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er ( 97/C 199/91 )
 der den 30 . april 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union af Champion Stationery Mfg Co. Ltd, (Processprog: engelsk)
 Sun Kwung Metal Manufacturer Co. Ltd og US Ring Bin
 der Corporation ved Richard Luff, advokatfirmaet Van
 Bael & Bellis, og med valgt adresse i Luxembourg hos ad Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 vokaterne Loesch & Wolter, 11 , rue Goethe . der den 5 . maj 1997 anlagt sag mod Harmoniseringskon
 toret for det indre market ( varemærker og mønstre ) af Da
 vid T. Keeling ved professor A.A. Dashwood og Edward
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Lewis og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Ar
 sène Kronshagen, 22, rue Marie Adelaide .
 — Rådets forordning ( EF ) nr. 119/97 af 20 . januar 1997
 om indførelse af en endelig antidumpingtold på impor Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 ten af ringmekanismer med oprindelse i Malaysia og
 Folkerepublikken Kina ( EFT nr. L 22 af 24 . 1 . 1997, — Afgørelse nr. ADM-97-3 af 21 . februar 1997 fra
 s . 1 ) annulleres, for så vidt den angår sagsøgerne . Harmoniseringskontorets præsident vedrørende opbyg


text:
10.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 395/10
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 4. september 2014 — eco cosmetics GmbH & Co. KG mod Virginie Laetitia Barbara Dupuy (sag C-119/13) og Raiffeisenbank St. Georgen reg. Gen. mbH mod Tetyana Bonchyk (sag C-120/13) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Wedding — Tyskland)
 (Forenede sager C-119/13 og C-120/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - forordning (EF) nr. 1896/2006 - europæisk betalingspåkravsprocedure - manglende gyldig forkyndelse - retsvirkninger - europæisk betalingspåkrav, der erklæres eksigibelt - indsigelse - prøvelse i særlige tilfælde - frister))
 (2014/C 395/12)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Amtsgericht Wedding
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: eco cosmetics GmbH & Co. KG (sag C-119/13) og Raiffeisenbank St. Georgen reg. Gen. mbH (sag C-120/13)
 Sagsøgte: Virginie Laetitia Barbara Dupuy (sag C-119/13) og Tetyana Bonchyk (sag C-120/13)
 Konklusion
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1896/2006 af 12. december 2006 om indførelse af en europæisk betalingspåkravsprocedure skal fortolkes således, at procedurerne i forordningens artikel 16-20 ikke finder anvendelse, når det viser sig, at et europæisk betalingspåkrav ikke er blevet forkyndt i overensstemmelse med de mindstestandarder, der er fastsat i forordningens artikel 13-15.
 Når en sådan uregelmæssighed først viser sig efter, at et europæisk betalingspåkrav er blevet erklæret eksigibelt, skal skyldneren have mulighed for at gøre indsigelse mod denne uregelmæssighed, der, såfremt den bliver behørigt godtgjort, skal medføre, at denne eksigibilitetserklæring skal anses for ugyldig.
 (1) EUT C 164 af 8.6.2013.


text:
11.1.2003 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 7/5
 NV mod Robeco Groep NV, at opnå en præjudiciel afgørelse hensyn til rejse og ophold, og som er begrundet i hensynet til
 vedrørende fortolkningen af artikel 5, stk. 5, i Rådets første den offentlige orden, sikkerhed og sundhed (EFT 1963-
 direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes 1964, s. 109), har Domstolen, sammensat af præsidenten,
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene J.-P. Puissochet,
 (EFT 1989 L 40, s. 1), har Domstolen (Sjette Afdeling), M. Wathelet og R. Schintgen samt dommerne C. Gulmann,
 sammensat af formanden for Anden Afdeling, R. Schintgen, D.A.O. Edward, A. La Pergola, P. Jann (refererende dommer),
 som fungerende formand for Sjette Afdeling, og dommerne V. Skouris, F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr og J.N. Cunha
 V. Skouris, F. Macken (refererende dommer), N. Colneric og Rodrigues; generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: fuld-
 J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colo- mægtig M.-F. Contet, den 26. november 2002 afsagt dom,
 mer; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den hvis konklusion lyder således:
 21. november 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Hverken EF-traktatens artikel 48 (efter ændring nu artikel 39 EF)
 Artikel 5, stk. 5, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. decem- eller de i den afledte ret fastsatte bestemmelser, der gennemfører
 ber 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning arbejdskraftens frie bevægelighed, er til hinder for, at en medlemsstat
 om varemærker skal fortolkes således, at en medlemsstat, hvis den ved administrative politimæssige foranstaltninger begrænser opholds-
 finder anledning hertil, og på de betingelser, den selv fastsætter, kan tilladelsen for en vandrende arbejdstager fra en anden medlemsstat til
 beskytte et varemærke mod brug af et tegn med andet formål end at en del af det nationale område, på betingelse af,
 skelne mellem varer eller mellem tjenesteydelser, når brugen af dette
 tegn uden skellig grund indebærer en utilbørlig udnyttelse af — at dette som følge af hans individuelle adfærd er begrundet i
 varemærkets særpræg eller renommé, eller sådan brug skader dette hensynet til den offentlige orden eller den offentlige sikkerhed
 særpræg eller renommé.
 — at det, såfremt der ikke foreligger en sådan mulighed, på grund
 af tungtvejende hensyn af den nævnte karakter er nødvendigt at
 ( 1) EFT C 79 af 10.3.2001. træffe en foranstaltning om opholdsforbud på eller udvisning
 fra hele det nationale område, og
 — at den adfærd, som den pågældende medlemsstat har til hensigt
 at forhindre, såfremt den forekommer hos medlemsstatens egne
 borgere, giver anledning til straffeforanstaltninger eller andre
 faktiske og effektive modforanstaltninger.
 DOMSTOLENS DOM
 (1 ) EFT C 108 af 7.4.2001.
 af 26. november 2002
 i sag C-100/01, Ministre de l’Intérieur mod Aitor Oteiza
 Olazabal (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af
 Conseil d’État) (1) DOMSTOLENS DOM
 (»Fri bevægelighed for personer — begrænsninger — offent- (Sjette Afdeling)
 lige orden — politimæssige foranstaltninger, der begrænser
 opholdstilladelsen for en statsborger fra en anden medlems-
 af 26. november 2002
 stat til en del af det nationale område«)
 i sag C-202/01, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 (2003/C 7/08) skaber mod Den Franske Republik (1)
 (Processprog: fransk) (»Traktatbrud — direktiv 79/409/EØF — beskyttelse af
 vilde fugle — udlægning som særligt beskyttede områder —
 Plaine des Maures«)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (2003/C 7/09)
 (Processprog: fransk)
 I sag C-100/01, angående en anmodning, som Conseil d’État
 (Frankrig) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 for i den for nævnte ret verserende sag, Ministre de l’Intérieur gjort i Samling af Afgørelser)
 mod Aitor Oteiza Olazabal, at opnå en præjudiciel afgørelse
 vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 6, 8 A og 48
 (efter ændring nu artikel 12 EF, 18 EF og 39 EF) og Rådets
 direktiv 64/221/EØF af 25. februar 1964 om samordning af I sag C-202/01, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 de særlige foranstaltninger, som gælder for udlændinge med ber (befuldmægtigede: G. Valero Jordana og J. Adda) mod
 ---pagebreak--- C 7/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11.1.2003
 Den Franske Republik (befuldmægtigede: G. de Bergues og Kongeriget Belgien (befuldmægtigede: først F. van de Craen,
 D. Colas), angående en påstand om, at det fastslås, at Den derefter A. Snoecx), angående en påstand om, at det fastslås, at
 Franske Republik ikke har overholdt forpligtelserne i henhold Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 til Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997 om ændring af
 af vilde fugle (EFT L 103, s. 1), som ændret ved Kommissionens direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og
 direktiv 97/49/EF af 29. juli 1997 (EFT L 223, s. 9), og har private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 73, s. 5), idet
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten, idet den det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser,
 ikke på tilstrækkelig måde har udlagt særligt beskyttede der er nødvendige for fuldt ud at efterkomme direktivet,
 områder, der er bedst egnede til at beskytte de arter af vilde subsidiært idet det ikke har givet Kommissionen meddelelse
 fugle, som er anført i direktivets bilag I, samt af trækfugle, og herom, har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afde-
 idet den navnlig ikke har udlagt et tilstrækkeligt område i lingsformanden, J.-P. Puissochet (refererende dommer), og
 Plaine des Maures (Frankrig) som særligt beskyttet område, har dommerne R. Schintgen, V. Skouris, F. Macken og J.N. Cunha
 Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsforman- Rodrigues; generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær:
 den, J.-P. Puissochet, og dommerne C. Gulmann (refererende R. Grass, den 19. november 2002 afsagt dom, hvis konklusion
 dommer), F. Macken, N. Colneric og J.N. Cunha Rodrigues; lyder således:
 generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: R. Grass, den 26. no-
 vember 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: 1) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997 om ændring af
 1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og
 til artikel 4, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 79/409/EØF af private projekters indvirkning på miljøet, idet det ikke inden for
 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle, som ændret ved den fastsatte frist har sat de love og administrative bestemmelser
 Kommissionens direktiv 97/49/EF af 29. juli 1997, idet den i kraft, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 ikke på tilstrækkelig måde har udlagt særligt beskyttede
 områder, der er bedst egnede til at beskytte de arter af vilde 2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 fugle, som er anført i direktivets bilag I, samt af trækfugle, og
 idet den navnlig ikke har udlagt et tilstrækkeligt areal i Plaine
 des Maures som særligt beskyttet område. (1 ) EFT C 289 af 13.10.2001.
 2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 ( 1) EFT C 212 af 28.7.2001.
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Fjerde Afdeling)
 af 5. november 2002
 DOMSTOLENS DOM
 i sag C-204/01, Tilmann Klett mod Bundesministerin
 (Sjette Afdeling) für Bildung, Wissenschaft und Kultur (anmodning om
 præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof) ( 1)
 af 19. november 2002
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3 — fri udveksling af
 i sag C-319/01, Kommissionen for De Europæiske Fælles- tjenesteydelser — direktiv 78/686/EØF og 93/16/EØF —
 skaber mod Kongeriget Belgien (1) gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og
 andre kvalifikationsbeviser — adgang til uddannelsen som
 praktiserende tandlæge — tiltrædelsesakten for Republikken
 (»Traktatbrud — vurdering af visse projekters indvirkning Østrig)
 på miljøet — direktiv 97/11/EF«)
 (2003/C 7/11)
 (2003/C 7/10)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- gjort i Samling af Afgørelser)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-204/01, angående en anmodning, som Verwaltungsge-
 I sag C-319/01, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- richtshof (Østrig) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 ber (befuldmægtigede: G. zur Hausen og J. Adda) mod Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Tilmann


text:
1.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 279/35
 Sag anlagt den 3. juni 2016 — Anta (China) mod EUIPO (gengivelse af to tegnede streger)
 (Sag T-291/16)
 (2016/C 279/50)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Anta (China) Co. Ltd. (Jinjiang City, Kina) (ved advokaterne A. Franke og K. Hammerstingl)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærket (gengivelse af to tegnede streger) — registreringsansøgning nr. 13 581 483
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 9. marts 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1292/2015-5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
7.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 256/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Judicial da Comarca de Braga (Portugal) den 1. juni 2017 — Caixa Económica Montepio Geral mod Carlos Samuel Pimenta Marinho m.fl.
 (Sag C-333/17)
 (2017/C 256/16)
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Judicial da Comarca de Braga
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Caixa Económica Montepio Geral
 Sagsøgt: Carlos Samuel Pimenta Marinho, Maria de Lurdes Coelho Pimenta Marinho, Daniel Pimenta Marinho og Vera da Conceição Pimenta Marinho
 Præjudicielt spørgsmål
 Er EU-retten — for så vidt som den anerkender, at borgerne i Den Europæiske Union har ret til et højt forbrugerbeskyttelsesniveau og til ligebehandling mellem borgere og virksomheder således som forankret i henholdsvis artikel 38 og 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — til hinder for en national lovgivning (eneste artikel i lovdekret nr. 32765 af 29.4.1943), der fastsætter en undtagelse til den generelle ordning i artikel 1143 i Código Civil (civillovbog), for så vidt som den behandler banksektoren forskelligt fra andre borgere og virksomheder med hensyn til den form, som lånekontrakter skal have, idet bankerne kan anvende en mindre formel form for lånekontrakt?


text:
14.5.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 115/21
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 8. marts 2005
 i sag T-277/03, Dionysia Vlachaki, ægtefælle til Petros Eleftheriadis mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Tidligere hjælpeansatte - tilbagesøgning af løn, der er blevet fejlagtigt udbetalt efter kontraktens udløb - morarenter - annullationssøgsmål - begrundelse - force majeure)
 (2005/C 115/39)
 Processprog: græsk
 I sag T-277/03, Dionysia Vlachaki, ægtefælle til Petros Eleftheriadis, Polydroso Amarousiou (Grækenland), ved advokat T. Sigalas, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: I. Dimitriou og G. Wilms, og med valgt adresse i Luxembourg), angående en påstand om annullation eller delvis ophævelse af Kommissionens afgørelse K(2003) 738 endelig udg. af 25. marts 2003 om tilbagesøgning af fejlagtigt udbetalt løn til sagsøgeren, der er tidligere hjælpeansat, har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Vilaras, og dommerne F. Dehousse og D. Šváby; justitssekretær: fuldmægtig I. Natsinas, den 8. marts 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Hver part betaler sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 264 af 1.11.2003.


text:
25.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 27/22
 Sag anlagt den 17. november 2015 — Europa-Kommissionen mod Den Tjekkiske Republik
 (Sag C-606/15)
 (2016/C 027/26)
 Processprog: tjekkisk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved Z. Malůšková og J. Hottiaux, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Tjekkiske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås at:
 —
 Den Tjekkiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 19, stk. 1, i direktiv 2004/49/EF, idet den har overladt funktionen med tilsynet med jernbanesystemet til undersøgelsesorganet.
 —
 Den Tjekkiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 21, stk. 3, i direktiv 2004/49/EF, idet den ikke har sikret, at undersøgelsesorganet indleder sin undersøgelse senest en uge efter modtagelse af rapporten om ulykken eller hændelsen.
 —
 Den Tjekkiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 23, stk. 2, i direktiv 2004/49/EF, idet den ikke har sikret, at undersøgelsesorganets endelige rapport fremsendes til de i artikel 22, stk. 3, i direktiv 2004/49/EF, nævnte relevante parter.
 —
 Den Tjekkiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 25, stk. 2, første punktum, i direktiv 2004/49/EF, idet den ikke har sikret, at undersøgelsesorganet stiler anbefalinger til sikkerhedsmyndigheden.
 —
 Den Tjekkiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 25, stk. 2, andet punktum, i direktiv 2004/49/EF, idet den ikke har fastsat en forpligtelse for sikkerhedsmyndigheden til at træffe foranstaltninger til at sikre, at der tages behørigt hensyn til anbefalinger på sikkerhedsområdet, og at de følges op af korrigerende foranstaltninger.
 —
 Den Tjekkiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 25, stk. 3, i direktiv 2004/49/EF, idet den ikke har fastsat en forpligtelse for sikkerhedsmyndigheden til mindst en gang om året at give tilbagemelding om, hvilke foranstaltninger der er truffet eller planlagt som resultat af anbefalinger på sikkerhedsområdet.
 —
 Den Tjekkiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har fremført følgende argumenter til støtte for sit søgsmål:
 Den Tjekkiske Republik havde den 30. juni 2015, som var tidspunktet for udløbet af den frist, der var fastsat i den begrundede udtalelse, ikke givet meddelelse om nogen ændring af sin nationale lovgivning for at sikre dennes overensstemmelse med artikel 19, stk. 1, artikel 21, stk. 3, artikel 23, stk. 2 og artikel 25, stk. 2 og 3, i direktiv 2004/49/EF (1).
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/49/EF af 29.4.2004 om jernbanesikkerhed i EU og om ændring af Rådets direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder og direktiv 2001/14/EF om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering (jernbanesikkerhedsdirektivet) (EUT L 164, s. 44, og berigtigelse i EUT L 220, s 16).


text:
6.11.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 273/4
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 14. september 2004
 i sag C-385/02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik (1)
 (Traktatbrud - direktiv 93/37/EØF - offentlige bygge- og anlægskontrakter - udbud efter forhandling uden forudgående offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse)
 (2004/C 273/07)
 Processprog: italiensk
 I sag C-385/02, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 28. oktober 2002, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: K. Wiedner og R. Amorosi) mod Den Italienske Republik (befuldmægtiget: M. Fiorilli), har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne J.-P. Puissochet, J.N. Cunha Rodrigues (refererende dommer), R. Schintgen og N. Colneric; generaladvokat: J. Kokott; justitssekretær: ekspeditionssekretær M. Múgica Arzamendi, den 14. september 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Den Italienske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til Rådets direktiv 93/37/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter, navnlig artikel 7, stk. 3, idet Magistrato per il Po di Parma, som var et kontor under det daværende Ministerium for offentlige arbejder (det nuværende Ministerium for infrastruktur og transport), har tildelt kontrakter vedrørende yderligere etaper af arbejderne til færdiggørelse af et opstemningsbassin for bjergstrømmen Parma i Marano (Parma Kommune), anlægs- og færdiggørelsesarbejderne vedrørende et opstemningsbassin for bjergstrømmen Enza og arbejderne vedrørende regulering af vandstanden i bjergstrømmen Terdoppio sydvest for Cerano ved udbud efter forhandling uden forudgående offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse, uden at betingelserne herfor var opfyldt.
 2)
 Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 323 af 21.12.2002.


text:
18.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 16/9
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 11. november 2015 — Kathleen Greenfield mod The Care Bureau Ltd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Employment Tribunals, Birmingham — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-219/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - rammeaftalen om deltidsarbejde - tilrettelæggelse af arbejdstiden - direktiv 2003/88/EF - ret til årlig betalt ferie - beregning af retten til ferie i tilfælde af en forøgelse af arbejdstiden - fortolkning af princippet pro rata temporis))
 (2016/C 016/09)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Employment Tribunals, Birmingham
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Kathleen Greenfield
 Sagsøgt: The Care Bureau Ltd
 Konklusion
 1)
 § 4, stk. 2, i rammeaftalen om deltidsarbejde, indgået den 6. juni 1997, som findes i bilaget til Rådets direktiv 97/81/EF af 15. december 1997 om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af UNICE, CEEP og EFS, som ændret ved Rådets direktiv 98/23/EF af 7. april 1998, og artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden skal fortolkes således, at medlemsstaterne i tilfælde af en forøgelse af det antal arbejdstimer, som udføres af en arbejdstager, ikke er forpligtede til at fastsætte, at retten til allerede optjent, og eventuelt afholdt, årlig betalt ferie genberegnes med tilbagevirkende kraft i forhold til den nævnte arbejdstagers nye arbejdsmønster. Der skal imidlertid foretages en ny beregning for den periode, i løbet af hvilken arbejdstiden er forøget.
 2)
 § 4, stk. 2, i den nævnte rammeaftale og artikel 7 i direktiv 2003/88 skal fortolkes således, at beregningen af retten til årlig betalt ferie skal foretages efter de samme principper, uanset om der er tale om at fastsætte kompensationsgodtgørelsen for ikke afholdt årlig betalt ferie i det tilfælde, hvor arbejdsforholdet bringes til ophør, eller den resterende ret til årlig betalt ferie i tilfælde af, at arbejdsforholdet fortsætter.
 (1) EUT C 223 af 14.7.2014.


text:
21.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 170/23
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 12. juni 2007 — MacLean-Fogg mod KHIM (LOKTHREAD)
 (Sag T-339/05) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket LOKTHREAD - absolutte registreringshindringer - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2007/C 170/45)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: MacLean-Fogg Co. (Mundelein, Illinois, De Forenede Stater) (ved avocats S. Prückner og A. Franke)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved Ó. Mondéjar, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 20. juni 2005 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1122/2004-1) vedrørende registreringen af ordmærket LOKTHREAD som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (KHIM) (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 MacLean-Fogg Co. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 296 af 26.11.2005.


text:
11.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/47
 Sag anlagt den 25. juni 2014 — Corporación Alimentaria Guissona y Naviera Muriola mod Kommissionen
 (Sag T-473/14)
 2014/C 261/75
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøgere: Corporación Alimentaria Guissona, SA (Lleida, Spanien) og Naviera Muriola, AIE (Madrid, Spanien) (ved advokaterne J.L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero og A. Lamadrid de Pablo)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse, hvorved samtlige de afgiftsforanstaltninger, der udgør det spanske system for finansiel leasing (SEAF), kvalificeres som ny statsstøtte, der er uforenelig med det indre marked, annulleres.
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 1 og 4, der identificerer investorerne i de økonomiske interessegrupper som modtagere af den angivelige støtte og eneste ansvarlige for tilbagebetalingen.
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 4, for så vidt som den anordner tilbagesøgning af den angivelige støtte.
 —
 Den anfægtede afgørelses artikel 4 annulleres, for så vidt som den tager stilling til lovligheden af private kontrakter mellem investorer og andre enheder.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der er gjort gældende i sag T-700/13, Bankia mod Kommissionen.


text:
18.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 346/45
 Sag anlagt den 20. september 2010 — ClientEarth m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-449/10)
 ()
 2010/C 346/90
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: ClientEarth (London, Det Forenede Kongerige), Transport & Environment (Bruxelles, Belgien), European Environmental Bureau (Bruxelles, Belgien) og BirdLife International (Cambridge, Det Forenede Kongerige) (ved S. Hockman, QC)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Annullation af den anfægtede beslutning af 20. juli 2010 om det lovgivningsbestemte negative svar i henhold til artikel 8, stk. 3 i forordning nr. 1049/2001 (1), hvorved Kommissionen afviste at give sagsøgerne aktindsigt i visse dokumenter, der indeholdt miljøoplysninger.
 —
 Kommissionen tilpligtes uden ophold eller redigering at give fuld aktindsigt i alle de udbedte dokumenter, der blev identificeret i forbindelse med dens vurdering af begæringen af 2. april 2010 og i den genfremsatte begæring af 8. juni 2010, medmindre den absolutte undtagelse i artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 1049/2001 finder anvendelse, og
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgernes omkostninger i henhold til artikel 87 i Rettens procesreglement, herunder enhver intervenients sagsomkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med denne stævning har sagsøgerne i henhold til artikel 263 TEUF nedlagt påstand om annullation af Kommissionens stiltiende afslag på sagsøgernes begæring om aktindsigt i visse dokumenter vedrørende drivhusgasemissioner som følge af produktion af biobrændstoffer som fastlagt eller antaget af Kommissionen som led i udarbejdelsen af en rapport i henhold til artikel 19, stk. 6, i direktiv 2009/28/EF (2)
 Til støtte for påstanden har sagsøgerne gjort følgende anbringender gældende:
 For det første har Kommissionen tilsidesat artikel 7, stk. 3, og artikel 8, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001, idet den ikke gav en udførlig begrundelse for de fristforlængelser, som Kommissionen indrømmede den 27. april 2010 og den 29. juni 2010.
 For det andet har Kommissionen tilsidesat artikel 7, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 1049/2001, idet den ikke gav en udførlig begrundelse for afvisning af aktindsigt i hvert enkelt dokument. Kommissionen afviste den 20. juli 2010 på datoen, hvor fristen i henhold til forordningen udløb, at udlevere de udbedte dokumenter og gav ingen begrundelse for denne undladelse, som det kræves i henhold til forordningen og retspraksis.
 For det tredje har sagsøgerne gjort gældende, at sagsøgte har tilsidesat artikel 4 i forordning (EF) nr. 1049/2001, idet den ikke foretog en konkret og individuel bedømmelse af indholdet i hvert enkelt dokument. Kommissionen undlod inden eller senest den 20. juli 2010 på datoen for udløbet af forordningens frist at foretage eller bekendtgøre en individuel bedømmelse og afgøre, om dokumenterne eller en del deraf er omfattet af en undtagelse til hovedreglen, hvorefter alle dokumenter skal gøres tilgængelige.
 For det fjerde har sagsøgerne godt gældende, at Kommissionen har handlet i strid med artikel 7 og 8 i forordning nr. 1049/2001 samt i strid med artikel 6 i forordning nr. 1367/2003 (3), idet den ikke opfyldte de retlige forpligtelser under den administrative to-trinsprocedure. Sagsøgerne har gjort gældende, at Kommissionen nægtede at udlevere dokumenterne og heller ikke påberåbte sig undtagelser, der kunne begrunde afslaget.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/28/EF af 23.4.2009 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder og om ændring og senere ophævelse af direktiv 2001/77/EF og 2003/30/EF (EUT L 140, s. 16).
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6.9.2006 om anvendelse af Århuskonventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (EUT L 264, s. 13).


text:
25.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 147/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Arbeidshof te Antwerpen (Belgien) den 11. marts 2013 — Theodora Hendrika Bouman mod Rijksdienst voor Pensioenen
 (Sag C-114/13)
 2013/C 147/22
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Arbeidshof te Antwerpen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Theodora Hendrika Bouman
 Sagsøgt: Rijksdienst voor Pensioenen
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal den del af en ydelse i henhold til den almindelige alderdomslov, der udbetales til en nederlandsk hjemmehørende, og som er baseret på en forsikringsperiode, hvori denne nederlandske hjemmehørende på simpel anmodning kan ophæve sin tilslutning til den nederlandske ordning og hermed bidragspligten, hvilket vedkommende i en bestemt periode også faktisk gjorde, betragtes som en ydelse, der tilkendes på grundlag af en frivillig fortsat forsikring i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 46a, stk. 3, litra c), i forordning nr. 1408/71 (1), således at der ikke skal tages hensyn til den ved anvendelsen af antikumulationsbestemmelsen i artikel 52, stk. 1, nr. 1, i den belgiske kongelige bekendtgørelse af 21. december 1967 om almindelige regler for alders- og efterladtepension til arbejdstagere?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 149, s. 2).


text:
5.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 148/7
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 15. april 2010 — X Holding B.V. mod mod Staatssecretaris van Financiën (sag C-538/08) og Oracle Nederland BV mod Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht-Gooi (sag C 33/09) (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden og Gerechtshof te Amsterdam — Nederlandene)
 (Forenede sager C-538/08 og C-33/09) (1)
 (Sjette momsdirektiv - ret til fradrag for den indgående moms - national lovgivning, som udelukker fradrag for visse kategorier af goder og tjenesteydelser - medlemsstaternes mulighed for at opretholde bestemmelser om udelukkelse af retten til fradrag, som var gældende på tidspunktet for sjette momsdirektivs ikrafttræden - ændring efter dette direktivs ikrafttræden)
 2010/C 148/11
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden og Gerechtshof te Amsterdam
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: X Holding B.V. (sag C-538/08) og Oracle Nederland BV (sag C-33/09)
 Sagsøgte: Staatssecretaris van Financiën (sag C-538/08) og Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht-Gooi (sag C-33/09)
 Sagens genstand
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden og Gerechtshof te Amsterdam — fortolkning af artikel 11, stk. 4, i Rådets andet direktiv 67/228/EØF af 11. april 1967 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystems struktur og de nærmere regler for dets anvendelse (EFT 1967, s. 14) og artikel 6, stk. 2, og artikel 17, stk. 2 og 6, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — udelukkelse af fradragsret — medlemsstaternes mulighed for at bevare udelukkelser, som fandtes ved ikrafttrædelsen af sjette direktiv — bestemmelser vedtaget før sjette direktiv, som udelukker visse kategorier af goder og tjenesteydelser, som er beregnet til at anvendes til privat transport, fra retten til fradrag — fastlæggelse af de nævnte kategorier
 Konklusion
 1)
 Artikel 11, stk. 4, i Rådets andet direktiv 67/228/EØF af 11. april 1967 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystems struktur og de nærmere regler for dets anvendelse og artikel 17, stk. 6, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en medlemsstats skattelovgivning, som udelukker fradrag af merværdiafgift for kategorier af udgifter vedrørende dels levering af »midler til privat transport«, af »mad«, af »drikkevarer«, af en »bolig« samt af »adgang til sportsaktiviteter og adspredelse« til virksomhedens personale, dels levering af »forretningsgaver« eller andre »gaver«.
 2)
 Artikel 17, stk. 6, i sjette direktiv 77/388 skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning vedtaget inden dette direktivs ikrafttræden, hvorefter en afgiftspligtig person for så vidt angår merværdiafgift betalt ved erhvervelsen af visse goder og tjenesteydelser, som delvist anvendes til privat brug og delvist anvendes til erhvervsmæssig brug, ikke kan fradrage denne fuldt ud, men kun set i forhold til den erhvervsmæssige brug.
 3)
 Artikel 17, stk. 6, i sjette direktiv 77/388 skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en medlemsstat efter dette direktivs ikrafttræden ændrer en gældende bestemmelse om udelukkelse af fradragsretten, hvilken ændring i princippet må antages at begrænse rækkevidden af udelukkelsen, men det dog ikke kan udelukkes, at anvendelsesområdet for fradragsbegrænsningen i et konkret tilfælde i et bestemt afgiftsår udvides, navnlig på grund af den ordning med en fast beregning af fradraget, som er indført ved de ændrede regler.
 (1) EUT C 55 af 7.3.2009.
 EUT C 90 af 18.4.2009.


text:
25.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 186/35
 Sag anlagt den 14. april 2011 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-46/11)
 2011/C 186/67
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne E. Boigelot og S. Woog)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelsen om henlæggelse af sagsøgerens ansøgning om bistand.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af den af Kommissionens generalsekretær trufne afgørelse af 7. juni 2010 om henlæggelse af sagsøgerens ansøgning om bistand af 5. december 2007.
 —
 Kommissionen tilpligtes at erstatte det af sagsøgeren lidte ikke-økonomiske tab, som fastsættes til 10 000 EUR, idet der tages forbehold for en forhøjelse af beløbet under sagen, samt at godtgøre udgifterne i forbindelse med den administrative procedure.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
14.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 302/32
 Rettens dom af 15. juli 2015 — SLM og Ori Martin mod Kommissionen
 (Sagerne T-389/10 og T-419/10) (1)
 ((Konkurrence - karteller - det europæiske marked for forspændingsstål - fastsættelse af priser, opdeling af markedet og udveksling af følsomme forretningsoplysninger - afgørelse, som fastslår en overtrædelse af artikel 101 TEUF - enkelt, kompleks og vedvarende overtrædelse - forældelse - retningslinjerne for beregning af bøder af 2006 - moderselskabet tilregnes ansvaret for overtrædelsen - proportionalitet - princippet om individuelle straffe og sanktioner - fuld prøvelsesret))
 (2015/C 302/41)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) (Ceprano, Italien) (ved advokaterne G. Belotti og F. Covone) (sag T-389/10) og Ori Martin SA (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokat P. Ziotti) (sag T-419/10)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved B. Gencarelli, V. Bottka og P. Rossi, derefter ved V. Bottka, P. Rossi og G. Conte, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation og ændring af Kommissionens afgørelse K(2010) 4387 endelig af 30. juni 2010 om en procedure efter artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/38344 — Forspændingsstål), som ændret ved Kommissionens afgørelse K(2010) 6676 endelig af 30. september 2010, og ved Kommissionens afgørelse K(2011) 2269 endelig af 4. april 2011.
 Konklusion
 1)
 Sagerne T-389/10 og T-419/10 forenes med henblik på dommen.
 2)
 Artikel 1, nr. 16), i Kommissionens afgørelse K(2010) 4387 endelig af 30. juni 2010 om en procedure efter artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/38344 — Forspændingsstål), som ændret ved Kommissionens afgørelse K(2010) 6676 endelig af 30. september 2010, og ved Kommissionens afgørelse K(2011) 2269 endelig af 4. april 2011, annulleres for så vidt som Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) tilregnes deltagelse i en række aftaler og former for samordnet praksis i sektoren for forspændingsstål på det indre marked og i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) fra den 10. februar 1997 til den 14. april 1997.
 3)
 Artikel 2, nr. 16), i afgørelse K(2010) 4387 endelig, som ændret ved afgørelse K(2010) 6676 endelig og afgørelse K(2011) 2269 endelig, annulleres.
 4)
 Den bøde, der er pålagt SLM, nedsættes fra 19,8 mio. EUR til 19 mio. EUR, hvoraf 13,3 mio. EUR pålægges solidarisk med Ori Martin SA. Som følge af det lovbestemte loft på 10 % af den samlede omsætning, der er fastsat i artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003, fastsættes den endelige bøde, der pålægges SLM, til 1,956 mio. EUR.
 5)
 I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.
 6)
 Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler to tredjedele af SLM's omkostninger og en tredjedel af Ori Martins omkostninger.
 7)
 SLM bærer en tredjedel af sine egne omkostninger.
 8)
 Ori Martin bærer to tredjedele af sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 301 af 6.11.2010.


text:
25.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/36
 Rettens dom af 4. juli 2014 — Construcción, Promociones e Instalaciones mod KHIM — Copisa Proyectos y Mantenimientos Industriales (CPI COPISA INDUSTRIAL)
 (Sag T-345/13) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om et EF-figurmærket CPI COPISA INDUSTRIAL - det ældre spanske figurmærke Cpi construcción promociones e instalaciones, s.a. og det ældre handelsnavn Construcción, Promociones e Instalaciones, SA-C.P.I. - relative registreringshindringer - artikel 8, stk. 1, litra b), og stk. 4, i forordning (EF) nr. 207/2009 - manglende bevis for reel brug af det ældre varemærke - manglende bevis for brug af det ældre handelsnavn i forretningslivet))
 2014/C 282/46
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Construcción, Promociones e Instalaciones, SA (Madrid, Spanien) (ved advokaterne E. Seijo Veiguela og J. L. Rivas Zurdo)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved J. Crespo Carrillo som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Copisa Proyectos y Mantenimientos Industriales, SA (L’Hospitalet de Llobregat, Spanien) (ved advokat T. González Martínez)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 10. april 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1935/2012-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Construcción, Promociones e Instalaciones, SA og Copisa Proyectos y Mantenimientos Industriales, SA
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Construcción, Promociones e Instalaciones, SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 245 af 24.8.2013.


text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/44
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 27. september 2006 — Telefónica mod KHIM — Branch (emergia)
 (Sag T-172/04) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket emergia - det ældre EF-ordmærke EMERGEA - risiko for forveksling - afslag på registrering - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2006/C 294/93)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Telefónica, SA (Madrid, Spanien) (ved advokat A. Sirimarco)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved J. Laporta Insa, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og intervenient ved Retten: David Branch (Reading, Det Forenede Kongerige) (først ved advokat C. Berenguer Marsal, derefter ved advokaterne I.M. Barroso Sánchez-Lafuente og M.C. Trullols Durán)
 Sagens genstand
 Annullationssøgsmål til prøvelse af afgørelse truffet den 12. marts 2004 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 676/2002-1) vedrørende en indsigelsessag mellem David Branch og Telefónica, SA.
 Konklusion
 1.
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2.
 Telefónica, SA tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1) EUT C 179 af 10.7.2004.


text:
24 . 6 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 159/ 13
 og kvantitative særegenheder, og som derfor over for — Inkompetence : Ved forordning ( EF ) nr. 3303/94 blev
 brugerne fremstår som en i vidt omfang enhedspræ der med hensyn til de pågældende tre lande truffet
 get størrelse foranstaltninger, som fraviger forordning ( EØF )
 nr. 404/93 . Denne kompetence tilkom ifølge tiltrædel
 c ) til de i litra b ) nævnte virksomheder at kanalisere sesaktens artikel 149 , stk. 3 , Rådet og ikke Kommissio
 efterspørgslen efter de ydelser, der udbyrdes i sekto nen .
 ren for ældrebistand
 — Utilstrækkelig begrundelse .
 d ) at pålægge virksomhederne en forpligtelse til for
 egen regning at præstere ydelser, der er accessoriske i (M EFT nr . L 341 af 30 . 12 . 1994 , s . 46 .
 forhold til de ydelser, de præsterer mod vederlag
 e ) at der indgås aftaler, hvorved der pålægges udenfor
 stående virksomheder en forpligtelse til for egen
 regning at præstere ydelser, der er accessoriske i
 forhold til den præsterede ydelse, idet udgifterne ved Sag anlagt den 13 . marts 1995 af Kommissionen for De
 førstnævnte ydelser overvæltes på brugerne Europæiske Fællesskaber mod SA Royale beige m.fl.
 ( Sag C-76/95 )
 f) herved at opstille et krav om, at de sidstnævnte ( 95/C 159/26 )
 afholder udgifterne , til sådanne — normalt veder
 lagsfrie — ydelser, når de pågældende er aftagere af Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 ydelser fra de virksomheder , som deltager i afta 13 . marts 1995 anlagt sag mod SA Royale beige, som
 len ?
 handler på egne vegne og på vegne af følgende forsikrings
 selskaber: 1 ) SA Assurances générales de France , 2 ) Caisse
 nationale de prévoyance , 3 ) Les Mutuelles du Mans , 4 ) SA
 Assurantie van de belgische Boerenbond, 5 ) SA Hannover,
 6 ) AG-Securitas samt 7 ) Condor, af Kommissionen ved De
 Europæiske Fællesskaber ved Julian Currall , Kommissio
 nens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, bistået af
 Sag anlagt den 14 . marts 1995 af Kongeriget Belgien mod advokat Jean-Lue Fagnart, Bruxelles, og med valgt adresse i
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Luxembourg hos Georgios Kremlis, Wagner-Centret,
 ( Sag C-71/95 ) Kirchberg.
 ( 95/C 159/25 )
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den — sagsøgte tilpligtes at betale det engangsbeløb, som
 14 . marts 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De Kommissionen er eller måtte blive skyldig i medfør af
 Europæiske Fællesskaber af Kongeriget Belgien ved bes artikel 73 i vedtægten for tjenstemænd i De Europæiske
 tuursdirecteur i Udenrigsministeriet, Udenrigshandelsmini Fællesskaber på grund af den erhvervssygdom, som L. ,
 steriet og Ministeriet for Udviklingssamarbejde J. Devadder der er tidligere tjenestemand ved Kommissionen, er ramt
 som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg på af
 Belgiens Ambassade , 4, rue des Girondins .
 — sagsøgte tilpligtes at betale morarenter i overensstem
 melse med forsikringsaftalens artikel 1 , stk . 2 , at regne
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 fra 6 , maj 1994 , dvs . datoen for Kommissionens
 betalingsopfordring til forsikringsgiverne
 Kommissionens forordning ( EF ) nr . 3303/94 af 21 . decem
 ber 1994 om overgangsforanstaltninger for import af — sagsøgte tilpligtes at ^ betale sagens omkostninger i
 bananer til Østrig, Finland og Sverige i 1 ) annulleres, og overensstemmelse med artikel 69 , stk . 2, i Domstolens
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. procesreglement.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 — Forskelsbehandling: Artikel 4 i forordning ( EF ) Den for Domstolen indbragte sag drejer sig om voldgifts
 nr . 3303/94 er klart en fravigelse af artikel 19 i Rådets klausul i en forsikringsaftale, hvis formål er at dække de
 forordning ( EØF ) nr. 404/93 ; hvert af de pågældende økonomiske følger af vedtægtsmæssige forpligtelser, som
 lande får et særskilt kontingent ud over den fordeling, Fællesskaberne har påtaget sig i forbindelse med ulykker og
 som blev fastsat i artikel 19 i forordning ( EØF ) erhvervssygdomme , der kan ramme Fællesskabernes perso
 nr. 404/93 . Ved at indføre en sådan særskilt ordning nale . Parterne er uenige om, hvorvidt forsikringsaftalen
 opstår der en forskelsbehandling mellem de forskellige hjemler forsikringsgiverne adgang til at anfægte lægeudval
 erhvervsdrivende, alt efter om disse har hjemsted i en gets udtalelse .
 oprindelig medlemsstat i Den Europæiske Union eller i
 en medlemsstat, som er tiltrådt den 1 , januar 1 995 .


text:
12.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/22
 Rettens kendelse af 9. september 2011 — Biodes mod KHIM — Manasul Internacional (LINEASUL)
 (Sag T-598/10) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - tilbagekaldelse af Appelkammerets afgørelse - bortfald af sagens genstand - ufornødent at træffe afgørelse)
 2011/C 331/44
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Biodes, SL (Madrid, Spanien) (ved advokat E. Manresa Medina)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved V. Melgar, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Manasul Internacional, SL (Ponferrada, Spanien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 23. september 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1520/2009-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Manasul Internacional, SL og Biodes, SL.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i nærværende sag.
 2)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 80 af 12.3.2011.


text:
24.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 239/44
 Rettens dom af 8. juni 2017 — Groupe Léa Nature mod EUIPO — Debonair Trading Internacional (SO’BiO ētic)
 (Sag T-341/13 RENV) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket SO’BiO ētic - det ældre EU-ordmærke og det ældre nationale ordmærke SO...? - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - skade på renomméet - artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009))
 (2017/C 239/54)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Groupe Léa Nature SA (Périgny, Frankrig) (ved advokat S. Arnaud)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved D. Gája, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Debonair Trading Internacional Lda, (Funchal, Portugal) (ved barrister T. Alkin)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 26. marts 2013 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 203/2011-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Debonair Trading Internacional og Groupe Léa Nature.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Groupe Léa Nature SA bærer sine egne omkostninger og betaler de af EUIPO og intervenienten afholdte omkostninger i sagen for Retten og for Domstolen.
 (1) EUT C 260 af 7.9.2013.


text:
1.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 154/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato, Femte Afdeling den 20. marts 2006 — Santorso Soc. coop. arl. mod Comune di Torino
 (Sag C-148/06)
 (2006/C 154/10)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Santorso Soc. coop. arl.
 Sagsøgt: Comune di Torino m.fl.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er der er tale om et grundlæggende fællesskabsretligt princip i den regel, der er fastsat i artikel 30, stk. 4, i direktiv 93/37/EØF (1), eller i den tilsvarende regel, der er fastsat i artikel 55, stk. 1 og 2, i direktiv 2004/18/EF (2) (hvis den sidstnævnte anses for at finde anvendelse), hvorefter den ordregivende myndighed ved tilbud, der forekommer at være unormalt lave i forhold til ydelsen, er forpligtet til skriftligt at anmode om sådanne oplysninger om de pågældende tilbuds sammensætning, som den anser for relevante, og undersøge tilbuddets sammensætning under hensyntagen til de begrundelser, der er givet, inden myndigheden kan afvise sådanne tilbud?
 2)
 Det forudsættes, at ovenstående spørgsmål: »Er der tale om et grundlæggende fællesskabsretligt princip i den regel, de er fastsat i artikel 30, stk. 4, i direktiv 93/37/EØF, eller i den tilsvarende regel, der er fastsat i artikel 55, stk. 1 og 2, i direktiv 2004/18/EF (hvis den sidstnævnte anses for at finde anvendelse), hvorefter den ordregivende myndighed ved tilbud, der forekommer at være unormalt lave i forhold til ydelsen, er forpligtet til skriftligt at anmode om sådanne oplysninger om de pågældende tilbuds sammensætning, som den anser for relevante, og undersøge tilbuddets sammensætning under hensyntagen til de begrundelser, der er givet, inden myndigheden kan afvise sådanne tilbud« besvares benægtende, idet ingen af reglerne udviser træk, der kendetegner et grundlæggende fællesskabsretligt princip. Der spørges: »Er den pågældende regel da enten en indirekte følge af eller et afledt princip i forhold til konkurrenceprincippet sammenholdt med gennemsigtighedsprincippet og princippet om ikke-forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, og er reglen i så fald umiddelbart bindende og har forrang for eventuelt modstridende nationale bestemmelser, der er vedtaget af medlemsstaterne som led i reguleringen af de offentlige bygge- og anlægskontrakter, der ligger uden for fællesskabsrettens direkte anvendelsesområde«?
 (1) EUT L 199, s. 54.
 (2) EUT L 134, s. 114.


text:
28.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 283/10
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 6. juli 2017 — Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG mod Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)
 (Sag C-290/16) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - transport - fælles regler for driften af lufttrafiktjenester i Unionen - forordning (EF) nr. 1008/2008 - bestemmelser om prisfastsættelse - artikel 22, stk. 1 - artikel 23, stk. 1 - oplysninger, der kræves i forbindelse med præsentationen af de priser, som er tilgængelige for offentligheden - pligt til at angive det faktiske beløb for skatter, afgifter, tillæg eller gebyrer - fri prisfastsættelse - opkrævning af et ekspeditionsgebyr ved passagerens afbestilling af en flyreservation eller manglende fremmøde til boarding - forbrugerbeskyttelse))
 (2017/C 283/13)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG
 Sagsøgt: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
 Konklusion
 1)
 Artikel 23, stk. 1, tredje punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1008/2008 om fælles regler for driften af lufttrafiktjenester i Fællesskabet skal fortolkes således, at luftfartsselskaber ved offentliggørelsen af deres flybilletpriser særskilt skal angive den faktiske størrelse af de i denne forordnings artikel 23, stk. 1, tredje punktum, litra b)-d), omhandlede skatter, lufthavnsafgifter og andre afgifter, tillæg eller gebyrer, som kunderne skal betale, og følgelig ikke må inddrage dem — end ikke delvis — i deres flybilletpriser i henhold til den nævnte forordnings artikel 23, stk. 1, tredje punktum, litra a).
 2)
 Artikel 22, stk. 1, i forordning nr. 1008/2008 skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at anvendelsen af en national lovgivning til gennemførelse af Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler kan føre til, at en klausul i almindelige forretningsbetingelser, i henhold til hvilken der af kunder, som ikke har benyttet en flybillet eller har afbestilt den, kan opkræves et særskilt ekspeditionsgebyr herfor, erklæres ugyldig.
 (1) EUT C 343 af 19.9.2016.


text:
Nr . C 119/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13 . 5 . 95
 for the Home Department, ex parte: Evans Médical Ltd og DOMSTOLENS DOM
 Macfarlan Smith Ltd, støttet af: Generics (UK) Ltd, at opnå af 30. marts 1995
 en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EØF
 traktatens artikel 30, 36 og 234 og af Rådets direktiv i sag C-65/93 , Europa-Parlamentet mod Rådet for Den
 77/62/EØF af 21 . december 1976 om samordning af Europæiske Union ( x )
 fremgangsmåderne ved offentlige indkøb (2 ), som ændret (EØF-traktatens artikel 43 — pligt til høring af Parlamen
 ved Rådets direktiv 88/295/EØF af 22 . marts 1988 om tet)
 ændring af direktiv 77/62/EØF om samordning af frem ( 95/C 119/03 )
 gangsmåderne ved offentlige indkøb samt om ophævelse af
 visse bestemmelser i direktiv 80/767/EØF ( 3 ), har Domsto (Processprog: fransk)
 len, sammensat af præsidenten, G.C. Rodriguez Iglesias,
 afdelingsformændene F.A. Schockweiler og P.J.G. Kapteyn (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 samt dommerne G.F. Mancini, C.N. Kakouris, J. L. Murray offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (refererende dommer) og D.A.O. Edward; generaladvokat:
 C.O. Lenz; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den
 28 . marts 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder såle I sag C-65/93 , Europa-Parlamentet ( befuldmægtigede :
 des : Jorge Campinos, Christian Pennera og Kieran Bradley) mod
 Rådet for Den Europæiske Union ( befuldmægtigede : Jean
 Claude Piris og Yves Cretien) støttet af Det Forenede
 1 ) EØF-traktatens artikel 30 finder anvendelse på en Kongerige Storbritannien og Nordirland ( befuldmægtigede:
 national praksis, der består i at forbyde import af John E. Collins, Treasury Solicitor's Department og Barris
 narkotiske midler, som er omfattet af Enkelt Konven ter Peter Duffy ) angående en påstand om annullation af
 tion af 1961 angående narkotiske midler og kan Rådets forordning ( EØF ) nr. 3917/92 af 21 . december 1992
 forhandles i henhold til denne. om forlængelse i 1993 af gyldigheden af forordning ( EØF )
 nr. 3831/90, ( EØF ) nr. 3832/90, (EØF) nr. 3833/90 , ( EØF )
 2. EØF-traktatens artikel 30 skal fortolkes således, at en nr. 3834/90, ( EØF ) nr. 3835/90 og ( EØF ) nr. 3900/91 om
 medlemsstat skal sikre bestemmelsens fulde virkning anvendelse af generelle toldpræferencer i 1991 for visse
 ved at undlade at anvende en national praksis i strid varer med oprindelse i udviklingslande og om supplering af
 hermed, medmindre denne praksis er nødvendig for at listen over præferenceberettigede lande (2 ), har Domstolen,
 sikre den pågældende medlemsstats opfyldelse af for sammensat af præsidenten, G.C. Rodriguez Iglésias, afde
 pligtelser over for tredjelande, der følger af en konven lingsformændene F.A. Schockweiler, P.J.G. Kapteyn (refe
 tion, som er indgået før EØF-traktatens ikrafttræden rerende dommer) og C. Gulmann samt dommerne G.F.
 eller medlemsstatens tiltrædelse. Mancini, C.N. Kakouris, J. C. Moitinho de Almeida, J.L.
 Murray, D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet og G. Hirsch;
 generaladvokat: G. Tesauro; justitssekretær: ekspeditions
 3 ) En national praksis, der består i at afslå at udstede en
 sekretær D. Louterman-Hubeau, den 30 . marts 1995 afsagt
 tilladelse til import af narkotiske midler fra en anden
 en dom, hvis konklusion lyder således:
 medlemsstat, er ikke omfattet af undtagelsen i EØF
 traktatens artikel 36, når den er begrundet i behovet for
 at sikre en virksomheds fortsatte eksistens, men kan 1 ) Sagsøgte frifindes.
 derimod være omfattet af undtagelsen, når beskyttelsen
 af menneskers liv og sundhed kræver, at der sikres en 2 ) Europa-Parlamentet betaler sagens omkostninger. Det
 fast forsyning med narkotiske midler til væsentlige Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 medicinske formål, og dette ikke kan opnås lige så bærer sine egne omkostninger.
 effektivt ved foranstaltninger, der er mindre restriktive
 for samhandelen inden for Fællesskabet. (!) EFT nr . C 105 af 16 . 4 . 1993 .
 (2 ) EFT nr . L 396 af 31 . 12 . 1992 , s . 1 .
 4 ) Rådets direktiv 77/62/EØF af 21 . december 1976 om
 samordning affremgangsmåderne ved offentlige indkøb
 som ændret ved Rådets direktiv 88/295/EØF af
 22 . marts 1988 om ændring af direktiv 77/62/EØF om
 samordning affremgangsmåderne ved offentlige indkøb DOMSTOLENS KENDELSE
 samt om ophævelse af visse bestemmelser i direktiv af 23 . marts 1995
 80/767/EØF skal fortolkes således, at de deri omhand i sag C-458/93, straffesag mod Mostafa Saddik ( l )
 lede organer, der ønsker at indkøbe diacetylmorfin, kan
 tildele kontrakten under hensyntagen til dé bydende (Afvisning)
 virksomheders mulighed for på betryggende måde at ( 95/C 119/04 )
 sikre de løbende forsyninger til den pågældende med
 lemsstat. (Processprog: italiensk)
 0 ) EFT nr C 222 af 18 . 8 . 1993 . (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 (2 ) EFT nr . L 13 af 15 . 1 . 1977, s . 1 . offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (3 ) EFT nr . L 127 af 20 . 5 . 1988 , s . 1 .
 I sag C-458/93 , angående en anmodning, som Pretura
 circondariale di Roma i medfør af EF-traktatens artikel 177
 ---pagebreak--- 13 . 5 . 95 PDÂ De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 119/3
 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 verserende straffesag mod Mostafa Saddik at opnå en afsagt den 19. oktober 1994 af Corte di Appello di Ancona i
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF sagen Finanze Stato mod Foods Import srl
 traktatens arrtikel 3 , 9 , 30, 37, 85 , 86, 87, 88 og 90, har (Sag C-38/95 )
 Domstolen, sammensat af præsidenten G.C. Rodriguez
 Iglesias, afdelingsformændene F.A. Schockweiler, P.J.G. ( 95/C 119/06 )
 Kapteyn, C. Gulmann og P. Jann samt dommerne G.F.
 Mancini, C.N. Kakouris, J.C. Moitinho de Almeida, J. L.
 Murray, D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet ( refererende
 dommer), G. Hirsch og H. Ragnemalm; generaladvokat: Ved kendelse afsagt den 19 . oktober 1994, indgået til
 M. B. Elmer; justitssekretær: R. Grass, den 23 . marts 1995 Domstolens Justitskontor den 16 . februar 1995 , har Corte
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således : di Appello di Ancona i sagen Finanze Stato mod Foods
 Import srl forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 mål :
 Den anmodning om præjudiciel afgørelse, som Pretura
 circondariale di Roma har forelagt Domstolen ved kendelse
 af 24. november 1993, afvises.
 1 ) Er den opregning, der er blevet indført ved Rådets
 forordning nr. 3796/81 O af 29 . december 1981 , med
 (M EFT nr. C 76 af 12 . 3 . 1994 . gengivelsen i denne forordnings bilag 6 af toldtariffens
 kapitel 3 og angivelsen under position 03.02.A.I. , torsk,
 og under position 03.02.A.II., filet af torsk, begge steder
 med tilføjelsen » Gadus Morrhua, Boreogadus saida,
 Gadus ogac «, hvilken opregning gentages i Rådets
 forordning ( EØF) nr. 3383/83 (2) af 4 , november 1983 ,
 udtømmende eller eksemplificerende, og er klipfisk, der
 går under den videnskabelige betegnelse » Molva «,
 derfor omfattet, respektive ikke omfattet af denne
 opregning ?
 Appel iværksat den 16. januar 1995 af Transacciones
 Marítimas SA (Tramasa), Makupesca SA og Recursos
 Marinos SA til prøvelse af kendelse afsagt den 26. oktober
 1994 af præsidenten for De Europæiske Fællesskabers Ret i 2 ) Såfremt Domstolen når til det resultat, at nævnte
 Første Instans i de forenede sager T-231/94 R, T-232/94 R opregning er udtømmende, spørges det, om artikel 20 i
 og T-234/94 R, Transacciones Marítimas SA (Tramasa), Rådets forordning nr. 3796/81 af 29 . december 1981
 Makupesca SA og Recursos Marinos SA mod Kommissio om suspension af satserne i toldtariffen alene finder
 nen for De Europæiske Fællesskaber anvendelse på de tre under I. anførte underarter af torsk
 ( Sag C-12/95 P) ( Gadus Morrhua, Boreogadus saida, Gadus ogac ), men
 ikke alle andre Molva-arter .
 ( 95/C 119/05 )
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 3 ) Under alle omstændigheder spørges det, om artikel 5 ,
 16 . januar 1995 iværksat appel af Transacciones Marítimas stk. 2, i forordning nr. 1697/79 (3 ) af 24 . juli 1979 om
 SA (Tramasa ), Makupesca SA og Recursos Marinos SA ved myndighedernes adgang til at undlade efteropkrævning
 advokaterne Santiago Martínez Lage, Rafael Allendesalazar af afgifter hos debitor (jf. Domstolens dom af 22 . ok
 Corcho og Javier Vias Alonso, Madrid, og med valgt adresse tober 1987, sag 314/87, Sml. 1987, s. 4199 ) også skal
 i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31 , Grand Rue, til finde anvendelse i det foreliggende tilfælde, hvor tolden
 prøvelse af kendelse afsagt den 26 . oktober 1994 af ikke blev opkrævet som følge af en fejl fra toldvæsenets
 præsidenten for De Europæiske Fællesskabers Ret i Første side, og den formodede debitor havde overholdt samt
 Instans i de forenede sager T-231/94 R, T-232/94 R og lige bestemmelser i de gældende forskrifter vedrørende
 T-234/94 R, Transacciones Marítimas SA (Tramasa ), toldangivelsen.
 Makupesca SA og Recursos Marinos SA mod Kommissio
 nen for De Europæiske Fællesskaber.
 (!) EFT nr. L 379 af 31 . 12 . 1981 , s. 1 .
 (2 ) EFT nr. L 313 af 14 . 11 . 1983 , s . 1 .
 Ved kendelse afsagt den 7, marts 1 995 af præsidenten for De O.a .: Det drejer sig om forordning (EØF) nr. 3333/83 (i
 Europæiske Fællesskabers Domstol blev appellen forkastet, kendelsen er der en slåfejl ).
 og appellanterne blev pålagt at betale sagens omkostnin (3 ) EFT nr. L 197 af 3 . 8 . 1979 , s . 1 .
 ger .


text:
15.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 2. april 2013 — Turbu.com BV, den anden part: Staatssecretaris van Financiën
 (Sag C-163/13)
 2013/C 171/37
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Turbu.com BV
 Den anden part: Staatssecretaris van Financiën
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal de nationale forvaltningsmyndigheder og domstole i henhold til EU-retten afslå momsfritagelse for en levering inden for Fællesskabet, når det på grundlag af objektive omstændigheder er fastslået, at der i forhold til de pågældende varer er begået momssvig, og den afgiftspligtige vidste eller burde vide, at han medvirkede hertil, selv om der i den nationale lovgivning ikke under sådanne omstændigheder er hjemmel til at afslå fritagelsen?


text:
3.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 363/12
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 10. september 2015 — Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD) og Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB) mod Ministre de l’écologie, du développement durable et de l’énergie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Frankrig)
 (Sag C-106/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - miljø og beskyttelse af menneskers sundhed - forordning (EF) nr. 1907/2006 (REACH-forordningen) - artikel 7, stk. 2, og artikel 33 - særligt problematiske stoffer, der er til stede i artikler - underretnings- og oplysningspligt - beregning af 0,1 vægtprocenten))
 (2015/C 363/14)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d’État
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD) og Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB)
 Sagsøgt: Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie
 Konklusion
 1)
 Artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18. december 2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF, som ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 366/2011 af 14. april 2011, skal fortolkes således, at det med henblik på anvendelsen af denne bestemmelse påhviler producenten at fastslå, om et særligt problematisk stof, der er identificeret i henhold til artikel 59, stk. 1, i denne forordning, som ændret, er til stede i en koncentration på over 0,1 vægtprocent i alle de artikler, den pågældende fremstiller, og importøren af et produkt, som er sammensat af flere artikler, for hver artikel at fastslå, om et sådant stof er til stede i en koncentration på over 0,1 vægtprocent i denne artikel.
 2)
 Artikel 33 i forordning nr. 1907/2006, som ændret, skal fortolkes således, at det med henblik på anvendelsen af denne bestemmelse påhviler leverandøren af et produkt, hvoraf en eller flere af de artikler, som produktet er sammensat af, indeholder et særligt problematisk stof, der er identificeret i henhold til forordningens artikel 59, stk. 1, i en koncentration på over 0,1 vægtprocent pr. artikel, at forsyne modtageren heraf, og efter anmodning forbrugeren, med oplysninger om forekomsten af dette stof, herunder som et minimum det omhandlede stofs navn.
 (1) EUT C 142 af 12.5.2014.


text:
22.3.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 70/23
 Sag anlagt den 4. december 2002 af Mülhens GmbH & Co. Indsigelsesafdelingens Afslag på indsigelsen.
 KG mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked afgørelse:
 (Varemærker og Design)
 Appelkammerets afgø- Afslag på sagsøgerens klage.
 relse:
 (Sag T-355/02)
 Anbringender: — De omhandlede varer er del-
 (2003/C 70/38) vis identiske eller i høj grad
 lignende.
 — Der består en høj grad af
 (Processproget vil blive fastlagt i henhold til procesreglementets lighed mellem de modstri-
 artikel 131, stk. 2 — det sprog, stævningen er affattet på: tysk) dende tegn.
 — Der er risiko for forveksling
 mellem varemærker, der skal
 sammenlignes.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 4. december 2002 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 Mülhens GmbH & Co. KG, Köln (Tyskland), ved Rechtsanwalt
 T. Schulte-Beckhausen. Den anden part i sagen for appelkam-
 meret var Zirh International CDRP, New York (USA).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sag anlagt den 13. december 2002 af Dorte Schmidt-
 — Annullation af afgørelse (sag R 657/2001-2) truffet den Brown mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 1. oktober 2002 af Andet Appelkammer. ber
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om- (Sag T-387/02)
 kostninger.
 (2003/C 70/39)
 Anbringender og væsentligste argumenter
 (Processprog: fransk)
 Ansøger om EF-vare- ZIRH International CDRP.
 mærket:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 EF-varemærket, der sø- Ordmærket »ZIRH« for varer og
 den 13. december 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 ges registreret: tjenesteydelser i klasse 3 og 42
 Europæiske Fællesskaber af Dorte Schmidt-Brown, Wellen
 (bl.a. sæbe, parfumerivarer, æteri- (Tyskland), ved avocats Albert Coolen, Jean-Noël Louis og
 ske olier, kosmetik, hårvand og
 Etienne Marchal, og med valgt adresse i Luxembourg.
 sundheds- og skønhedspleje) —
 ansøgning nr. 1316744.
 Indehaver af det i indsi- Sagsøgeren. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 gelses-sagen påberåbte
 varemærke eller tegn:
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 26. april
 2002 om afslag på sagsøgerens ansøgning om:
 Det i indsigelsessagen Figurmærket »Sir« for varer i klas-
 påberåbte varemærke se 3 (parfumerivarer, æteriske
 eller tegn: olier, krops- og skønhedspleje- — hjælp og bistand fra Kommissionen i forbindelse
 midler, tandpasta, sæbe og hår- med en i Det Forenede Kongerige anlagt retssag mod
 vand) — mærke nr. 348540. Eurogramme Ltd;


text:
5.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 72/3
 Appel iværksat den 26. november 2010 af Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 9. september 2010 i sag T-300/07, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-560/10 P)
 2011/C 72/04
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (ved Attorneys at Law N. Korogiannakis, M. Dermitzakis)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 —
 Rettens dom ophæves.
 —
 Annullation af Kommissionens beslutning (Generaldirektoratet for Erhvervs- og Virksomhedspolitik) om at afvise appellantens bud for parti nr. 1, der blev afgivet i forbindelse med udbud ENTR/05/078 — DIT EUROPA parti 1 (redigeringsarbejde og oversættelser) til »drift og vedligeholdelse af portalen Dit Europa« (EUT 2006/S 143-153057), og at tildele det samme udbud til en anden bydende.
 —
 Sagen henvises til Retten, således at den behandler de resterende spørgsmål i begge partier, herunder erstatningskravet, der endnu ikke er påkendt af Retten.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale appellantens sagsomkostninger og øvrige omkostninger inklusive omkostningerne, der er afholdt i forbindelse med førsteinstansbehandlingen, uanset om nærværende appel forkastes, samt appelsagens omkostninger, hvis appellen tages til følge.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten anfører, at Retten i den appellerede dom begik retlige fejl og anlagde en urigtig fortolkning af artikel 100, stk. 2, i finansordningen (1) og artikel 149 i gennemførelsesbestemmelserne ved at anerkende, at idet appellantens bud lå under tærskelen på 70 %, var det med rette, at Kommissionen ikke oplyste appellanten om den valgte tilbudsgivers fortjenester. Endvidere har appellanten gjort gældende, at dommen er utilstrækkeligt begrundet, idet Retten har undladt at foretage en grundig og individuel undersøgelse af anbringendet om tilsidesættelse af principperne om klarhed og ligebehandling.
 (1) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25.6.2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 248, s. 1).


text:
5.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal da Relação do Porto (Portugal) den 30. maj 2016 — António Fernando Maio Marques da Rosa mod Varzim Sol — Turismo, Jogo e Animação, SA
 (Sag C-306/16)
 (2016/C 326/19)
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Tribunal da Relação do Porto
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: António Fernando Maio Marques da Rosa
 Sagsøgt: Varzim Sol — Turismo, Jogo e Animação, SA
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 I lyset af artikel 5 i Rådets direktiv 93/104/EF (1) af 23. november 1993 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF (2) af 4. november 2003 samt artikel 31 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder er det da nødvendigt i et tilfælde med skifteholdsarbejdere, der har skiftende hvileperioder, og som er ansat i en virksomhed, der har åbent alle ugens dage, men som ikke er åben kontinuerligt i alle døgnets 24 timer, at tildele den obligatoriske hviledag, som arbejdstageren har ret til inden for hver syvdagesperiode, dvs. som minimum på syvendedagen efter seks på hinanden følgende arbejdsdage?
 2)
 Er en fortolkning, hvorefter arbejdsgiveren i forhold til disse arbejdstagere frit kan vælge de dage, hvor han inden for hver uge tildeler arbejdstageren de hvileperioder, som den pågældende har ret til, således at arbejdstageren kan forpligtes til uden vederlag for overarbejde at arbejde i op til ti på hinanden følgende dage (f.eks. fra onsdagen i én uge, hvor der har været hviledag mandag og tirsdag, indtil fredagen i den følgende uge, hvorefter lørdag og søndag er hviledag), forenelig med de nævnte direktiver og bestemmelser?
 3)
 Er en fortolkning, hvorefter den ikke-afbrudte hvileperiode på 24 timer kan tildeles på en hvilken som helst kalenderdag inden for en bestemt periode på 7 kalenderdage, og den efterfølgende ikke-afbrudte hvileperiode på 24 timer (hvortil lægges 11 timer daglig hvile) ligeledes kan tildeles på en hvilken som helst kalenderdag inden for den periode på syv kalenderdage, der følger efter den førstnævnte periode, forenelig med disse direktiver og bestemmelser?
 4)
 Er en fortolkning, hvorefter arbejdstageren i stedet for at afholde en ikke-afbrudt hvileperiode på 24 timer (hvortil lægges 11 timer daglig hvile) for hver syvdagesperiode kan afholde to perioder, sammenhængende eller ej, på 24 timers ikke-afbrudt hvile på en hvilken som helst af de fire kalenderdage i en bestemt periode på 14 kalenderdage, forenelig med disse direktiver og bestemmelser, henset også til artikel 16, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003?
 (1) Rådets direktiv 93/104/EF af 23.11.1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EFT 1993, L 307, s. 18).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4.11.2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EUT 2003, L 299. s. 9).


text:
3.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/21
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 7. juli 2005
 i de forenede sager C-304/04 og C-305/04, Jacob Meijer BV, Eagle International Freight BV mod Inspecteur van de Belastingdienst (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof te Amsterdam) (1)
 (Fælles toldtarif - tarifering af lydkort til pc'ere - gyldigheden af forordning (EF) nr. 2086/97 og (EF) nr. 2261/98)
 (2005/C 217/40)
 Processprog: nederlandsk
 I de forenede sager C-304/04 og C-305/04, angående anmodninger om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Gerechtshof te Amsterdam (Nederlandene) ved afgørelser af 13. juli 2004, indgået til Domstolen den 19. juli 2004, i sagerne Jacob Meijer BV (sag C-304/04), Eagle International Freight BV (sag C-305/04) mod Inspecteur van de Belastingdienst — Douanedistrict Arnhem, har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden K. Lenaerts, og dommerne N. Colneric og M. Ilešič (refererende dommer); generaladvokat: J. Kokott; justitssekretær: R. Grass, den 7. juli 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Kommissionens forordning (EF) nr. 2086/97 af 4. november 1997 og (EF) nr. 2261/98 af 26. oktober 1998 om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/97 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif er ugyldige, for så vidt som de tariferer lydkort til pc'ere som de i hovedsagen omhandlede i den kombinerede nomenklaturs underposition 8543 89 79.
 (1) EUT C 228 af 11.9.2004.


text:
16.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 11/25
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 19. november 2009 — Michail mod Kommissionen
 (Sag T-49/08 P) (1)
 (Appel - kontraappel - personalesag - tjenestemænd - bedømmelse - karriereudviklingsrapport - bedømmelsesåret 2003 - tildeling af en præstationskarakter i mangel af opgaver, der skal udføres - ikke-økonomisk skade - Personalerettens begrundelsespligt)
 2010/C 11/48
 Processprog: græsk
 Parter
 Appellant: Christos Michail (Bruxelles, Belgien) (ved avocat C. Meïdanis)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og K. Herrmann, som befuldmægtigede, bistået af avocat E. Bourtzalas)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af EU-Personaleretten (Anden Afdeling) den 22. november 2007 i sag F-67/05, Michail mod Kommissionen (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), med påstand om ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Dom afsagt af EU-Personaleretten (Anden Afdeling) den 22. november 2007 i sag F-67/05, Michail mod Kommissionen (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), ophæves.
 2)
 Sagen hjemvises til Personaleretten til fornyet behandling.
 3)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 107 af 26.4.2008.


text:
9.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/4
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 27. oktober 2016 — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank mod F. Wieland og H. Rothwangl (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Centrale Raad van Beroep — Nederlandene)
 (Sag C-465/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 18 TEUF og 45 TEUF - social sikring af vandrende arbejdstagere - forordning (EØF) nr. 1408/71 - artikel 3 og 94 - forordning (EF) nr. 859/2003 - artikel 2, stk. 1 og 2 - alderdomsforsikring og dødsfaldsforsikring - tidligere sømænd, der er statsborgere i en tredjestat, som blev medlem af Den Europæiske Union i 1995 - udelukket fra retten til ydelser ved alderdom))
 (2017/C 006/04)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Centrale Raad van Beroep
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
 Sagsøgte: F. Wieland og H. Rothwangl
 Konklusion
 1)
 Artikel 94, stk. 1 og 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådet forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 647/2005 af 13. april 2005, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, som, med henblik på fastsættelsen af retten til ydelser ved alderdom, ikke tager hensyn til en forsikringsperiode, der angiveligt er tilbagelagt i henhold til dens egen lovgivning af en udenlandsk arbejdstager, når den stat, som denne arbejdstager er statsborger i, er tiltrådt Den Europæiske Union, efter at denne periode er tilbagelagt.
 2)
 Artikel 18 TEUF og 45 TEUF skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat som den i hovedsagerne omhandlede lovgivning, i henhold til hvilken en sømand, som i en bestemt periode var medlem af besætningen på et skib med hjemhavn i denne medlemsstat, og som boede om bord på dette skib, er udelukket fra retten til en alderdomsforsikring i denne periode med den begrundelse, at han ikke var statsborger i en medlemsstat i den nævnte periode.
 3)
 Artikel 2, stk. 1 og 2, i Rådets forordning (EF) nr. 859/2003 af 14. maj 2003 om udvidelse af bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1408/71 og forordning (EØF) nr. 574/72 til at omfatte tredjelandsstatsborgere, der ikke allerede er dækket af disse bestemmelser udelukkende på grund af deres nationalitet, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, hvorefter denne medlemsstat med henblik på fastsættelsen af denne arbejdstagers pensionsrettigheder ikke tager hensyn til en beskæftigelsesperiode, der er tilbagelagt i henhold til denne medlemsstats lovgivning af en arbejdstager, der ikke var statsborger i en medlemsstat i denne periode, men som på det tidspunkt, hvor han ansøger om udbetaling af en alderspension, henhører under anvendelsesområdet for denne forordnings artikel 1.
 (1) EUT C 448 af 15.12.2014.


text:
3.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 225/62
 Rettens dom af 30. maj 2013 — Moselland mod KHIM — Renta Siete (DIVINUS)
 (Sag T-214/10) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket DIVINUS - ældre nationalt figurmærke MOSELLAND Divinum - den ældre rets eksistens og gyldighed samt rækkevidden af dens beskyttelse - bevis)
 2013/C 225/139
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Moselland eG — Winzergenossenschaft (Bernkastel-Kues, Tyskland) (ved advokat M. Dippelhofer)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (først ved S. Schäffner, derefter ved D. Walicka, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Renta Siete, SL (Albacete, Spanien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 22. februar 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1204/2009-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Moselland eG — Winzergenossenschaft og Renta Siete, SL
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 22. februar 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1204/2009-2) annulleres.
 2)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) bærer sine egne omkostninger og betaler omkostningerne afholdt af Moselland eG — Winzergenossenschaft ved sagens behandling for Retten og for appelkammeret.
 (1) EUT C 195 af 17.7.2010.