text:
15.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/37
 Sag anlagt den 25. november 2013 — The Tea Board mod KHIM — Delta Lingerie (Darjeeling)
 (Sag T-624/13)
 2014/C 45/64
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: The Tea Board (Calcutta, Indien) (ved advokat A. Nordemann)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Delta Lingerie (Cachan, Frankrig)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 17. september 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1504-2012-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Delta Lingerie
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket i farven grøn, der indeholder ordbestanddelen »Darjeeling«, for klasse 25, 35, og 38 — EF-varemærkeansøgning nr. 9 466 269
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: The Tea Board
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-fællesmærkeregistrering nr. 4 325 718 af ordmærket »DARJEELING« for varer i klasse 30; EF-fællesmærkeregistrering nr. 8 674 327 af figurmærket, der indeholder ordbestanddelen »DARJEELING«, for varer i klasse 30
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5.


text:
Nr. C 199/ 14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28 . 6 . 97
 fællesskab og solidarisk — om finansiel støtte fra Fælles træffer medlemsstaterne alle almindelige eller særlige for
 skabet til projektet » Plan d'eau sur le Lot — Intégration anstaltninger, som er egnede til at sikre opfyldelsen af de
 d'une microcentrale hydroélectrique basse chute dans le forpligtelser, som følger af denne traktat eller af retsakter
 seuil «. foretaget af Fællesskabets institutioner.
 Den 17. januar 1991 fik de nævnte medkontrahenter ud
 betalt et forskud på 83 928 ECU. Kommissionen fastslår, at Den Hellenske Republik indtil
 dato endnu ikke har truffet egnede foranstaltninger med
 henblik på fuld gennemførelse af det omhandlede direktiv
 Projektet blev senere ændret, og bygningen af en hydro i den græske retsorden .
 elektrisk mikrocentral blev opgivet. SIVU meddelte ved
 skrivelse af 6 . november 1992, at det gav afkald på finan
 siel støtte fra Fællesskabet, og ved skrivelse af 18 . novem (') EFT nr. L 375 af 31 . 12 . 1991 , s . 1 .
 ber 1992 ophævede Kommissionen aftalen og anmodede
 om tilbagebetaling af forskuddet.
 De foranstaltninger, som Kommissionen senere har truffet
 for at opnå den nævnte tilbagebetaling, er forblevet resul
 tatløse .
 Appel iværksat den 5 , maj 1997 af Fédération française
 des sociétés d'assurance ( FFSA), Union des sociétés étran
 (') EFT nr. L 350 af 27. 12 . 1985 , s . 29 . gères d'assurances ( USEA ), Groupe des assurances mutuel
 les agricoles ( Groupama ), Fédération nationale des syndi
 cats d'agents généraux d'assurances ( FNSAGA ), Fédéra
 tion française des courtiers d'assurances et de réassurances
 ( FCA ) og Bureau international des producteurs d'assuran
 ces et de réassurances (BIPAR) til prøvelse af dom afsagt
 Sag anlagt den 5 . maj 1997 af Kommissionen for De den 27 . februar 1997 af De Europæiske Fællesskabers Ret
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik i Første Instans ( Tredje Udvidede Afdeling ) i sag T-106/
 95 , Fédération française des sociétés d'assurances ( FFSA),
 ( Sag C-173/97 ) Union des sociétés étrangères d'assurance ( USEA), Groupe
 ( 97/C 199/27 ) des assurances mutuelles agricoles ( Groupama ), Fédération
 nationale des syndicats d'agents généraux d'assurances
 (FNSAGA), Fédération française des courtiers d'assurances
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den et de réassurances ( FCA ) og Bureau international des
 5 . mai 1997 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af producteurs d'assurances et de réassurances ( BIPAR ) mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, støttet af
 Kontou-Durande, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og Den Franske Republik og af La Poste
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la ( Sag C- 174/97 P)
 Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret,
 Kirchberg. ( 97/C 199/28 )
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 — Det fastslås, at Den Hellenske Republik ved ikke inden 5 , maj 1997 iværksat appel af Federation française des so
 for den fastsatte frist at have sat de nødvendige admi ciétés d'assurance ( FFSA), Union des sociétés étrangères
 nistrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser i kraft d'assurances (USEA), Groupe des assurances mutuelles
 for at efterkomme Rådets direktiv 91 /676/EØF af agricoles ( Groupama ), Fédération nationale des syndicats
 d'agents généraux d'assurances ( FNSAGA ), Fédération
 12 . december 1991 om beskyttelse af vand mod for
 française des courtiers d'assurances et de réassurances
 urening forårsaget af nitrater, der stammer fra land
 ( FCA ) og Bureau international des producteurs d'assuran
 bruget ('), og ved ikke at have udpeget de zoner, der
 anses for sårbare , har tilsidesat forpligtelser, som på ces et de réassurances ( BIPAR ) ved advokat Dominique
 hviler den i henhold til traktaten og nævnte direktiv.
 Voillemot og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Jacques Loesch, 11 , rue Goethe, til prøvelse af dom afsagt
 den 27. februar 1997 af De Europæiske Fællesskabers Ret
 — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens om i Første Instans (Tredje Udvidede Afdeling ) i sag T-106/95 ,
 kostninger. Fédération française des sociétés d'assurances ( FFSA ),
 Union syndicale des sociétés étrangères d'assurances
 ( USEA ), Groupe des assurances mutuelles agricoles ( Grou
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 pama ), Fédération des syndicats d'agents généraux d'assu
 rances ( FNSAGA ), Fédération française des courtiers d'as
 I henhold til artikel 189, stk. 3 , i traktaten om oprettelse surances et de réassurances ( FCA ) og Bureau international
 af Det Europæiske Fællesskab er et direktiv med hensyn des producteurs d'assurances et de réassurances ( BIPAR)
 til det tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, støt
 som det rettes til . I henhold til traktatens artikel 5 , stk . 1 , tet af Den Franske Republik og af La Poste .
 ---pagebreak--- 28.6.97 I DA I De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 199/ 15
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande : Sag anlagt den 5 . maj 1997 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 — Ophævelse af den af De Europæiske Fællesskabers Ret
 ( Sag C-175/97)
 i Første Instans den 27 . februar 1997 i sag T-106/95
 afsagte dom. ( 97/C 199/29 )
 — Følgelig annullation af Kommissionens beslutning af
 8 . februar 1995 (').
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 — Det fastslås, at de anfægtede bestemmelser i den fran 5 . maj 1997 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 ske lov af 2 . juli 1990 i henhold til artikel 92, stk. 1 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Mi
 er uforenelige med fællesmarkedet. chel Nolin og Laura Pignataro, som befuldmægtigede, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg.
 Ved dommen har Retten tilsidesat EF-traktatens artikel 90,
 stk . 2 , og artikel 92 . Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har ned
 lagt følgende påstande :
 Det savner grundlag, når Retten har antaget, at den omtvi
 stede støtte, som består i et nedslag på 85 % i beregnings
 grundlaget for ejendomsskatter og lønafgift, alene kom — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de
 penserer for de meromkostninger som følge af udførelse af forpligtelser som påhviler den i henhold til EF-trakta
 offentlige tjenesteydelser, som det franske postvæsen må ten og Rådets direktiv 93/89/EØF af 25 . oktober 1993
 bære . Den tilkendte støtte er en fordel for alle de former om opkrævning i medlemsstaterne af afgifter på visse
 for virksomhed, som postvæsenet udøver, herunder aktivi køretøjer, der anvendes til vejgodstransport, samt af
 teter på områder, der er underlagt fri konkurrence, hvorfor vejafgifter og brugsafgifter for benyttelse af visse infra
 der foreligger en krydssubsidiering. Retten har opretholdt strukturer ('), idet den ikke inden for den fastsatte frist
 Kommissionens beslutning, selv om der ikke forelå nogen har vedtaget og under alle omstændigheder ikke har
 analytiske regnskabsmæssige oplysninger, idet alene så givet underretning om de love og administrative be
 danne ville have gjort det muligt at undersøge, hvorvidt stemmelser, som er nødvendige for at efterkomme
 det udelukkende var de former for virksomhed, der er for direktivet .
 beholdt postvæsenet, som blev subsidieret.
 Vurderingen af de meromkostninger, der er forbundet med — Den Franske Republik tilpligtes at afholde sagens om
 de former for virksomhed, som er forbeholdt postvæsenet, kostninger.
 er ganske uden hold i virkeligheden . Der må sondres mel
 lem disse former for virksomhed og aktiviteterne på områ
 der, der er underlagt fri konkurrence, og som bør udøves Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 på markedet for disse på de vilkår, der gælder dér. Trakta
 tens artikel 92 finder fuldt ud anvendelse på disse aktivite
 ter. Kommissionen er forpligtet til at sikre, at støtten ikke I henhold til EF-traktatens artikel 189 , stk. 3 , er et direk
 indebærer en subsidiering af disse . tiv med hensyn til det tilsigtede mål bindende for enhver
 medlemsstat, som det rettes til , og ifølge traktatens
 Det antages i den appellerede dom, at postvæsenet udøver artikel 5 skal medlemsstaterne træffe alle almindelige eller
 sin virksomhed som helhed på vilkår, der er udtryk for en særlige foranstaltninger, som er egnet til at sikre opfyldel
 økonomisk balance . Det er ikke støtten, der gør det muligt sen af de forpligtelser, som navnlig følger af retsakter ud
 at opnå dette, men den fortjeneste, der med urette opnås i stedt af Fællesskabets institutioner.
 forbindelse med udøvelsen af de aktiviteter på områder
 underlagt fri konkurrence, som er begunstiget af skattefor
 delen .
 Det pågældende direktivs artikel 13 foreskriver, at med
 lemsstaterne skal sætte de nødvendige love og administra
 Den vejede andel på 34,7% , som Kommissionen er gået tive bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet in
 ud fra med henblik på at tage hensyn til postvæsenets for den den 1 . januar 1995 .
 dele i forbindelse med udøvelsen af dets aktiviteter på om
 råder, der er underlagt fri konkurrence — nærmere be
 stemt som følge af opretholdelsen af postnettet i landdi
 Domstolen har ved dom af 5 . juli 1995 i sag C-21 /94 ,
 strikterne — og som er blevet tiltrådt ved den appellerede
 Europa-Parlamentet mod Rådet ( Sml . I, s . 1827), annulle
 dom, er ikke i overensstemmelse med de faktiske forhold,
 ret direktiv 93/89/EØF, men har opretholdt dets retsvirk
 Det fremgår af omsætningen, af 75 % af de aktiviteter, der
 ninger, indtil Rådet har udstedt et nyt direktiv. Denne
 udøves af postkontorerne i landdistrikterne, falder inden
 dom kan ikke begrunde en manglende gennemførelse af
 for de områder, der er underlagt fri konkurrence . Når hen direktivet .
 ses til denne andel , repræsenterer støtten et betydeligt
 højere beløb end meromkostningerne.
 (•) EFT nr. L 279 af 12 . 11 . 1993 , s . 32 .
 (') EFT nr. C 262 af 7. 10 . 1995 , s . 11 .

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
27.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/40
 Sag anlagt den 30. juni 2011 — Ecologistas en Acción-CODA mod Kommissionen
 (Sag T-341/11)
 2011/C 252/89
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Ecologistas en Acción-CODA (Madrid, Spanien) (ved advokat J. Doreste Hernández)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens Generalsekretariats stiltiende afgørelse — idet Kommissionen ikke svarede inden for fristen — om afslag på aktindsigt i de dokumenter, der blev ansøgt om i forbindelse med proceduren GESTDEM 2011/6, annulleres
 —
 ECOLOGISTAS EN ACCION erklæres berettiget til at få aktindsigt i de ønskede dokumenter, der derfor er givet uberettiget afslag på:
 a)
 Summary by the Spanish Ministry of Environment of the information submitted to the European Commission concerning the environmental assessment of the construction of the Granadilla Port, transmitted to the Permanent Representation of Spain to the European Union on 4 November 2005,
 b)
 Afklarende note med complementary information by Gobierno de Canarias, November 2005
 c)
 Alternative analysis concerning the location of the Granadilla Port by Gobierno de Canarias, July 2005.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Baggrunden for den foreliggende sag er en ansøgning om aktindsigt i dokumentation af miljømæssig karakter, hvorpå Europa-Kommissionen meddelte stiltiende afslag.
 Der blev givet afslag på aktindsigt i tre dokumenter, som den spanske forvaltning har forelagt for Kommissionen med henblik på dennes udtalelse i henhold til artikel 6, stk. 4, i Rådets direktiv 92/43/EØS af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (EFT L 206, s. 7) i forbindelse med konstruktionen af en havn i Granadilla (Tenerife, Spanien).
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1)
 Det første anbringende vedrører tilsidesættelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).
 —
 Det anføres i den henseende, at sagsøgte ikke skriftligt har oplyst ECOLOGISTA EN ACCION om begrundelsen for afslaget på aktindsigt i de tre ønskede dokumenter og har overladt det til Kongeriget Spanien at træffe afgørelse om aktindsigt i de nævnte dokumenter, idet disse ikke er omfattet af nogen af undtagelserne i artikel 4, stk. 1, 2 og 3, i den nævnte forordning.
 2)
 Det andet anbringende vedrører overtrædelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6. september 2006 om anvendelse af Århus-konventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (EUT L 264, s. 13).
 —
 Ifølge sagsøgeren udgør et stiltiende afslag en overtrædelse af forordningens bogstav og ånd og af Århuskonventionen, idet de tre ønskede dokumenter vedrører »miljømæssige oplysninger«.


text:
22.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 287/38
 Sag anlagt den 30. juli 2012 — Grupo T Diffusión mod KHIM — ABR Producción Contemporánea (Lámparas)
 (Sag T-343/12)
 2012/C 287/69
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Grupo T Diffusión, SA (El Prat de Llobregat, Spanien) (ved advokat A. Lasala Grimalt)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: ABR Producción Contemporánea, SL (Barcelona, Spanien)
 Sagsøgerens påstand
 Afgørelse truffet den 1. juni 2012 af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) i sag R 1622/2010-3 vedrørende ugyldighedserklæring af EF-design nr. 000 42 7448-0001 annulleres, og det nævnte EF-design erklæres helt virkningsfuldt og gyldigt, idet Grupo T Difusión, S.A. ikke tilpligtes at betale ABR’s og Harmoniseringskontorets omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-design, der begæres erklæret ugyldigt: Lampemodel — EF-design nr. 000 42 7448-0001
 Indehaver af EF-designet: Grupo T Diffusión, SA
 Indgiveren af begæringen om, at EF-designet erklæres ugyldigt: ABR Producción Contemporánea, SL
 Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: Ældre standerlampe, »Cypress«
 Ugyldighedsafdelingens afgørelse: Medhold i begæringen om ugyldighed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 6 og 7 i forordning (EF) nr. 6/2002.


text:
8.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 285/49
 Sag anlagt den 5. september 2008 — Abouchar mod Kommissionen
 (Sag T-367/08)
 (2008/C 285/89)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Michel Abouchar (Dakar, Senegal) (ved avocats B. Dubreuil Basire og J.-J. Lorang)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at ansatte ved Kommissionen/Den Europæiske Udviklingsfond (EUF) har begået ansvarspådragende fejl under udøvelsen af deres hverv.
 —
 Det fastslås, at Kommissionen/EUF har tilsidesat bestemmelserne i artikel 155 EF, artikel 311 i den fjerde Lomé-konvention og de almindelige principper om god forvaltningsskik, bistandspligt og beskyttelse af den berettigede forventning.
 —
 Det fastslås, at disse fejl direkte har forvoldt et tab for sagsøgeren, og Kommissionen/EUF tilpligtes in solidum at betale sagsøgeren et samlet beløb på 4 500 000 EUR i skadeserstatning.
 —
 Kommissionen/EUF tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 100 000 EUR til dækning af de udenretlige omkostninger, sagsøgeren har måttet afholde.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med søgsmålet med påstand om erstatning uden for kontraktforhold ønsker sagsøgeren fastslået, at Kommissionen har tilsidesat finansforordningerne om iværksættelse af 6. og 7. Europæiske Udviklingsfond (herefter »EUF«) samt konventionerne mellem Fællesskabet og landene i Afrika, Caribien og Stillehavet (»AVS-landene«), benævnt »Lomé-konvention III« og »Lomé-konvention IV« (1) inden for rammerne af forvaltningen af EUF's midler vedrørende et projekt om finansiering til fordel for små og mellemstore virksomheder i Saint-Louisregionen i Senegal.
 Sagsøgeren, der konkret fik tildelt et lån i relation til et projekt vedrørende dyrkning af grøntsager i den berettigede region, er af den opfattelse, at den fejlagtige forvaltning og det underslæb, som ansatte ved Kommissionen angiveligt har gjort sig skyld i, har medført en øjeblikkelig standsning af det landbrugsprojekt, han har etableret inden for rammerne af Den Europæiske Udviklingsfond.
 Sagsøgeren har i det væsentlige påberåbt sig, at Kommissionen har udvist to ansvarspådragende forhold, der kan udløse Fællesskabets erstatningsansvar uden for kontraktforhold. Sagsøgeren har konkret gjort gældende, at der — dels som følge af de fejl, der er begået af EF-ansatte under udøvelsen af deres hverv, dels som følge af den manglende kontrol med de midler, der er stillet til rådighed af Kommissionen — foreligger en tilsidesættelse af artikel 155 EF og artikel 311 i den fjerde Lomé-konvention samt af almindelige principper om god forvaltningsskik, bistandspligt og beskyttelse af den berettigede forventning.
 (1) Med virkning fra den 23.6.2000 er Lomé-konventionen blevet erstattet af Cotonouaftalen (EUT L 317, s. 3). Sagsøgeren henviser imidlertid i stævningen fortsat til Lomé III-konventionen og Lomé IV-konventionen.


text:
11 . 1 . 97 1 DA 1 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 9 15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Er artikel 3a , stk. 3 , første afsnit, i forordning ( EØF)
 afsagt den 13 . november 1996 af Finanzgericht Düsseldorf nr. 1546/88 ( ] ), som ændret ved forordning (EØF)
 i sagen Florian Vorderbrüggen mod Hauptzollamt Biele nr. 1033/89 ( 2 ), gyldig, for så vidt det udover betingelserne
 feld i artikel 3a, stk. 3 , første punktum, i forordning ( EØF )
 ( Sag C-3 74/96 ) nr. 857/84 ( 3 ), som ændret ved forordning ( EØF ) nr. 764/
 89 ( 4 ) og (EØF) nr. 1639/91 ( 5 ), kræves, at producenten
 ( 97/C 9/25 )
 faktisk har genoptaget direkte salg og/eller leverancer af
 mælk for mindst tolv måneder siden ?
 Ved kendelse afsagt den 13 . november 1996 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 26 . november 1996, har Fi (!) EFT nr. L 139 af 4 . 6 . 1988 , s . 12 .
 nanzgericht Düsseldorf — IV. Afdeling — i sagen Florian (2) EFT nr. L 110 af 21 . 4 . 1989 , s . 27.
 Vorderbrüggen mod Hauptzollamt Bielefeld forelagt De (3) EFT nr. L 90 af 1 . 4 . 1984, s . 13 .
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om (4) EFT nr. L 84 af 29 . 3 . 1989 , s . 2 .
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : (5) EFT nr. L 150 af 15 . 6 . 1991 , s. 35 .
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 12 . november 1996
 ( Femte Afdeling )
 den 8 . november 1996
 i sag T-47/96, Syndicat départemental de défense du droit
 des agriculteurs ( SDDDA) mod Kommissionen for De
 i sag T-120/89(92 ), Stahlwerke Peine-Salzgitter AG (nu Europæiske Fællesskaber ( ] )
 Preussag Stahl AG ) mod Kommissionen for De Europæ (Kommissionens afvisning af at indlede traktatbrudssag —
 iske Fællesskaber (^ passivitetssøgsmål — formaliteten)
 (Fastsættelse af sagsomkostninger) ( 97/C 9/27 )
 ( 97/C 9/26 ) (Processprog: fransk)
 I sag T-47/96, Syndicat departemental de défense du droit
 (Processprog: tysk) des agriculteurs ( SDDDA ), Beaucaire ( Frankrig), først ved
 advokat Olivier Girard, Nîmes, og derefter ved advokat
 Maryse Joissains-Masini, Aix-en-Provence, mod Kommis
 I sag T-120/89(92 ), Stahlwerke Peine-Salzgitter AG ( nu sionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtiget:
 Preussag Stahl AG ) ved advokaterne Deringer, Tessin, Denise Sorasio ), angående en påstand om at det fastslås,
 Herrmann og Sedemund, Charlottenstraße 65 , Berlin, mod at Kommissionen har udvist passivitet, idet den har und
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld ladt at anlægge sag mod Den Franske Republik i henhold
 mægtiget: Gotz zur Hausen ) angående en begæring om til EF-traktatens artikel 169 og hermed har tilsidesat sine
 fastsættelse af de sagsomkostninger, som sagsøgte skal er forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 175 , har
 statte sagsøgeren efter Rettens dom af 27. juni 1991 ( sag Retten ( Anden Afdeling ), sammensat af afdelingsforman
 T-120/89, Stahlwerke Peine-Salzgitter AG mod Kommissi den, C. W. Bellamy, og dommerne H. Kirschner og A. Ka
 onen, Sml . II, s . 279 ), har Retten ( Femte Afdeling ), sam logeropoulos; justitssekretær: H. Jung, den 12 . november
 1996 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således :
 mensat af afdelingsformanden, R. García-Valdecasas, og
 dommer J. Azizi og M. Jaeger; justitssekretær: H. Jung,
 den 8 . november 1996 afsagt kendelse', hvis konklusion ly 1 ) Sagen afvises.
 der således :
 2 ) Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende inter
 venienternes påstande.
 De omkostninger, Kommissionen skal erstatte Stahlwerke
 Peine-Salzgitter (PSAG), fastsættes til i alt 160 000 DM. 3 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger. Kongeriget
 Spanien og Den Franske Republik afholder deres egne
 omkostninger.
 (') EFT nr. C 207 af 12 . 8 . 1989 , s . 15 .
 (M EFT nr. C 180 af 22 . 6 . 1996 , s . 32 .


text:
2.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 157/4
 Sag anlagt den 26. marts 2012 — Europa-Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-146/12)
 2012/C 157/05
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved P. Hetsch og G. Braun, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland ikke har fastsat de love eller administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme artikel 1 og 2, artikel 4, stk. 2, artikel 5, stk. 2, 5, 6 og 8, artikel 6, stk. 1, 2, 3, 9 og 10, artikel 7, 8 og 9, artikel 11, stk. 4 og 5, artikel 12, artikel 13, stk. 5, artikel 15, 16 og 17, artikel 18, stk. 1, 2, 4 og 5, artikel 19, stk. 3, artikel 20-27, artikel 28, stk. 4 og 6, artikel 32-35, og bilag I-IX i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/57/EF af 17. juni 2008 om interoperabilitet i jernbanesystemet i Fællesskabet (1), eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes i henhold til artikel 260, stk. 3, TEUF at betale en tvangsbøde på 215 409,60 EUR pr. dag, der skal indbetales på Den Europæiske Unions konto for egne indtægter, for tilsidesættelse af forpligtelsen til at meddele gennemførelsesforanstaltninger.
 —
 Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 19. juli 2010.
 (1) EUT L 191, s. 1.


text:
5.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/11
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 15. maj 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Sverige
 (Sag C-341/07) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2004/48/EF - håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2008/C 171/18)
 Processprog: svensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved W. Wils og P. Dejmek, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Sverige (ved A. Kruse, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/48/EF af 29. april 2004 om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder (EUT L 157, s. 45 og — berigtigelse — EUT L 195, s. 16)
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Sverige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/48/EF af 29. april 2004 om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser til gennemførelse af direktivet.
 2)
 Kongeriget Sverige betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 211 af 8.9.2007.


text:
6.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/48
 Sag anlagt den 7. december 2016 — fritz-kulturgüter mod EUIPO — Sumol + Compal Marcas (fritz-wasser)
 (Sag T-862/16)
 (2017/C 038/63)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: fritz-kulturgüter GmbH (Hamburg, Tyskland) (ved advokat G Schindler)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Sumol + Compal Marcas, SA (Oeiras Carnaxide, Portugal)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger om det omtvistede varemærke: fritz-kulturgüter GmbH
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »fritz-wasser« — ansøgning nr. 12 314 753
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 7. oktober 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1510/2015-5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse ændres således, at klagen afslås i sin helhed.
 —
 Ansøgning nr. 12 314 753 fremmes til registrering.
 —
 Indsigeren tilpligtes at betale omkostningerne ved klagesagen; EUIPO tilpligtes at betale de øvrige omkostninger
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
6.10.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 235/21
 Sag anlagt den 1. august 2007 — TridonicAtco mod KHIM (Intelligent Voltage Guard)
 (Sag T-297/07)
 (2007/C 235/38)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: TridonicAtco GmbH & Co. KG (Dornbirn, Østrig) (ved Rechtsanwalt L. Wiltschek)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 31. maj 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 108/2007-2) ændres således, at det internationale ord- og firgurmærke nr. 874 778 »Intelligent Voltage Guard« opnår fællesskabsbeskyttelse.
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse, og sagen hjemvises til Harmoniseringskontoret.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger i forbindelse med sagen for appelkammeret og sagen for Retten i Første Instans.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »Intelligent Voltage Guard« for varer i klasse 9 og 11 (internationalt registrerings nr. W 874 778).
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (1), da mærket »Intelligent Voltage Guard« har fornødent særpræg.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
C 366/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18.12.1999
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande: — den anfægtede fortolkning gør indgreb i grundlæggen-
 de rettigheder, idet den bade tilsidesætter foreningsfri-
 heden og ligebehandlingsprincippet.
 — Europa-Parlamentets afgørelse af 14. september 1999
 vedrørende fortolkning af forretningsordenen annulleres
 — Det fastslås, at den fortolkning af forretningsordenens
 artikel 29, stk. 1, som er blevet foreslået af Udvalget om
 Forfatningsspørgsmål, og Forretningsordnen, er i strid med
 fællesskabsretten, retsstatsprincippet, Unionens grundprin-
 cipper og grundlæggende rettigheder. Sag anlagt den 26. oktober 1999 af Marie-Josée Bollen-
 dorff mod Europa-Parlamentet
 (Sag T-260/99)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (1999/C 366/64)
 Sagsøgerne, der er medlemmer af Europa-Parlamentet, har
 anført, at det den 19. juli 1999 blev meddelt Parlamentets (Processprog: fransk)
 formand, at »Teknisk Gruppe af Uafhængige Medlemmer (TDI)
 — Blandet Gruppe« var blevet dannet i overensstemmelse med
 artikel 29 i Parlamentets forretningsorden. Under plenarmødet Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 20. juli 1999 modsatte samtlige politiske grupper sig den 26. oktober 1999 anlagt sag mod Europa-Parlamentet af
 dannelsen af denne blandede gruppe. Udvalget om Forfatnings- Marie-Josée Bollendorff, Bertrange (Luxembourg), ved advokat
 spørgsmål og Forretningsordenen skulle afgive udtalelse om, Laurent Mosar, Luxembourg, og med valgt adresse i Luxem-
 hvorvidt denne nye gruppe var i overensstemmelse med bourg på dennes kontor 8, rue Notre-Dame.
 forretningsordenens artikel 29. Det foreslog en fortolkning,
 hvorefter det i henhold til denne bestemmelse ikke kan tillades, Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 at der dannes en gruppe, hvor der åbenlyst ikke består
 nogen politisk karakter og politisk samhørighed mellem dens — Annullation af den afgørelse, hvorved ansættelsesmyndig-
 medlemmer. Den 14. september 1999 blev spørgsmålet sat til heden anså sagsøgerens fravær mellem den 9. og den
 afstemning i Parlamentet, der med simpelt flertal vedtog den 12. marts 1999 for ulovligt og fradrog 28,50 arbejdstimer
 af udvalget foreslåede fortolkning. Det er denne parlamentsaf- i hendes årlige ferie.
 gørelse, der anfægtes i nærværende sag.
 — Subsidiært annulleres om nødvendigt Europa-Parlamentets
 udtrykkelige afgørelse om afvisning af sagsøgerens klage,
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne gjort to anbringender: som blev indgivet i henhold til vedtægtens artikel 90, stk.
 2, og hvilken afgørelse blev meddelt den 26. juli 1999.
 a) D e n a n f æ g t e d e a f g ø r e l s e e r d i s k r i m i n e - — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb
 rende: på 100 000 LUF i økonomisk og ikke-økonomisk erstat-
 ning.
 — den anfægtede fortolkning medfører en forskelsbe-
 handling, for så vidt den bevirker, at de pågældende — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkost-
 parlamentsmedlemmer afskæres fra administrative for- ninger.
 dele og fordelene i forbindelse med deltagelse Parla-
 mentets arbejde, som tilhørsforholdet til en gruppe
 giver Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren bestrider, at hendes fravær var ulovligt og henviser
 — den anfægtede fortolkning afviger fra hovedparten af herved til følgende omstændigheder:
 den europæiske lovgivning og praksis i de nationale
 parlamenter. — Tjenestemandsvedtægtens artikel 25, stk. 2, er tilsidesat, da
 Parlamentet ikke gav hende meddelelse om, at det havde
 b) T i l s i d e s æ t t e l s e a f f æ l l e s s k a b s r e t t e n o g foretaget fradrag i hendes ferie.
 retsstatsprincippet i materiel forstand:
 — Tilsidesættelse af retten til forsvar, da sagsøgeren ikke blev
 opfordret til at give en forklaring på sin handlemåde,
 — den anfægtede fortolkning gør indgreb i det almindeli- navnlig hvad angår hendes udeblivelse ved de lægelige
 ge retssikkerhedsprincip, idet den klart er i strid med kontrolundersøgelser. Desuden burde gyldigheden af den
 anden i forretningsordenen og beskyttelsen af den lægeattest, sagsøgeren fremlagde, ikke have været draget
 berettigede forventning, der er opstået omkring denne i tvivl, uden at hun først var blevet underkastet en
 bestemmelse i løbet af de seneste tyve år lægeundersøgelse.
 ---pagebreak--- 18.12.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 366/31
 — Fejlagtig anvendelse af vedtægtens artikel 60, da formålet Delvis slettelse af de forenede sager T-320/94 m.fl. (1)
 med denne bestemmelse er at sanktionere fremlæggelsen
 af lægeattester, der udfærdiges som en tjeneste, og ikke (1999/C 366/67)
 at sanktionere tilsidesættelsen af en loyalitetspligt. Da
 Parlamentet foreholdt sagsøgeren, at hun havde tilsidesat
 en loyalitetspligt, var det forpligtet til udelukkende at (Processprog: tysk)
 basere sin afgørelse på vedtægtens artikel 86 og ikke på
 vedtægtens artikel 60. Ved kendelse af 29. september 1999 har formanden for Fjerde
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 Endelig anfører sagsøgeren, at Parlamentet har tilsidesat ved- besluttet, at sagerne T-320/94, T-323/94, T-324/94,
 tægtens artikel 24 ved at negligere vedtægtens bestemmelser T-332/94, T-333/94, T-344/94, T-345/94 og T-351/94 skal
 og ved at nægte at bistå hende i hendes retsforfølgning af den slettes på fortegnelsen over de forenede sager T-320/94 m.fl.,
 kontrollerende læge, hvorved Parlamentet har pådraget sig et Klaus Harings m.fl. mod Rådet for Den Europæiske Union og
 ansvar. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 (1) EFT C 351 af 10.12.1994.
 Delvis slettelse i de forenede sager T-85/93 m.fl. (1)
 (1999/C 366/65) Slettelse af de forenede sager T-363/94 m.fl. (1)
 (Processprog: tysk) (1999/C 366/68)
 Ved kendelse af 29. september 1999 har formanden for Fjerde (Processprog: tysk)
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans besluttet, at sagerne T-85/93, T-87/93,
 Ved kendelse af 29. september 1999 har formanden for Fjerde
 T-126/93, T-130/93, T-35/94, T-40/94, T-198/94, T-212/94,
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 T-227/94, T-236/94, T-237/94, T-238/94, T-278/94,
 Første Instans besluttet, at de forenede sager T-363/94 m.fl.,
 T-279/94, T-281/94, T-283/94, T-284/94, T-349/94,
 Benno og Hans Georg Theunissen m.fl. mod Rådet for Den
 T-350/94, T-357/94 og T-360/94, skal slettes på fortegnelsen
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 over de forenede sager T-85/93 m.fl., Helmut Bösl m.fl. mod
 Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber.
 (1) EFT C 370 af 24.12.1994, EFT C 400 af 31.12.1994, EFT C 54 af
 4.3.1995, EFT C 74 af 25.3.1995 og EFT C 119 af 13.5.1995.
 (1) EFT C 178 af 18.7.1990, EFT C 34 af 9.2.1991, EFT C 90 af
 26.3.1994, EFT C 218 af 6.8.1994, EFT C 304 af 29.10.1994 og
 EFT C 370 af 24.12.1994.
 Delvis slettelse af de forenede sager T-366/94 m.fl. (1)
 Delvis slettelse i de forenede sager T-85/93 m.fl. (1)
 (1999/C 366/69)
 (1999/C 366/66)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: tysk )
 Ved kendelse af 29. september 1999 har formanden for Fjerde
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 Ved kendelse af 29. september 1999 har formanden for Fjerde besluttet, at sagerne T-366/94, T-3/95, T-14/95, T-120/95 og
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i T-124/95 skal slettes på fortegnelsen over de forenede sager
 Første Instans besluttet, at navnene på sagsøgerne Peter T-366/94 m.fl., Hilde Diekmeier m.fl. mod Rådet for Den
 Dalhaus, Klaus Buck, Karl-Heinz Rohler og Ludger Beckhoff Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 skal slettes på fortegnelsen over sagsøgerne i sag T-247/94 — Fællesskaber.
 forenede sager T-85/93 m.fl., Helmut Bösl m.fl. mod Rådet for
 Den Europæiske Union.
 (1) EFT C 370 af 24.12.1994, EFT C 54 af 4.3.1995, EFT C 74 af
 25.3.1995, EFT C 174 af 8.7.1995 og EFT C 208 af 12.8.1995.
 (1) EFT C 233 af 20.8.1994.


text:
24.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 392/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 7. juli 2016 — Finanzamt Bergisch Gladbach mod Igor Butin
 (Sag C-375/16)
 (2016/C 392/07)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzhof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Finanzamt Bergisch Gladbach
 Sagsøgt: Igor Butin
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Forudsætter artikel 226, nr. 5), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (momsdirektivet) (1) angivelse af en adresse for den afgiftspligtige person, på hvilken han udøver sine erhvervsaktiviteter?
 2.
 Såfremt første spørgsmål besvares benægtende:
 a)
 Er en postkasseadresse tilstrækkeligt for angivelsen af adressen i henhold til momsdirektivets artikel 226, nr. 5)?
 b)
 Hvilken adresse skal en afgiftspligtig person, som driver en virksomhed (f.eks. med internethandel), der ikke råder over et forretningslokale, angive på fakturaen?
 3.
 Skal momsfradraget i tilfælde af, at de formelle fakturakrav som omhandlet i momsdirektivets artikel 226 ikke er opfyldt, altid indrømmes, hvis der ikke foreligger momssvig eller den afgiftspligtige person ikke vidste eller kunne vide, at han var inddraget i et svig, eller forudsætter princippet om beskyttelse af den berettigede forventning i dette tilfælde, at den afgiftspligtige person har gjort alt, hvad der med rimelighed kan forlanges af ham, for at kontrollere fakturaoplysningernes rigtighed?
 (1) EUT L 347, s. 1.


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/22
 Domstolens kendelse af 9. marts 2007 — Schneider Electric SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-188/06 P) (1)
 (Appel - fusioner og virksomhedsovertagelser - markedet for elektricitetsforsyning - beslutninger om iværksættelse og afslutning af proceduren)
 (2007/C 96/39)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Schneider Electric SA (ved avocats A. Winckler, I. Girgenson og M. Pittie)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Bouquet og O. Beynet, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt den 31. januar 2006 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-48/03, Schneider Electric SA mod Kommissionen, hvorved søgsmål med påstand om annullation dels af Kommissionens beslutning af 4. december 2002 om at indlede en grundig undersøgelse af fusionen mellem Schneider og Legrand (sag COMP/M.2283 — Schneider/Legrand II), dels af Kommissionens beslutning af 13. december 2002 om afslutningen af kontrolproceduren med hensyn til denne fusion, blev afvist.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Schneider Electric SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 165 af 15.7.2006.


text:
23.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 288/56
 Sag anlagt den 27. august 2010 — Kraft Foods Schweiz mod KHIM — Compañía Nacional de Chocolates (CORONA)
 (Sag T-357/10)
 ()
 (2010/C 288/104)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kraft Foods Schweiz Holding GmbH (Zug, Schweiz) (ved lawyers P. Péters og T. de Haan)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Compañía Nacional de Chocolates SA (Medellín, Colombia)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 29. juni af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 696/2009-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Compañía Nacional de Chocolates SA
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »CORONA« for varer i klasse 30
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Kraft Foods Schweiz Holding GmbH
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Estisk varemærkeregistrering nr. 20671 af ordmærket »KARUNA« for varer i klasse 30; lettisk varemærkeregistrering nr. M36592 af ordmærket »KARUNA« for varer i klasse 30; litauisk varemærkeregistrering nr. 28143 af ordmærket »KARŪNA« for varer i klasse 30
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Annullation af Indsigelsesafdelingens afgørelse og afslag på indsigelsen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret fejlagtigt fandt, at der ikke var risiko for forveksling, tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret fejlagtigt vurderede, at varemærkerne ikke ligner hinanden eller er identiske.


text:
12.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/4
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 5. november 2014 — Snezhana Somova mod Glaven director na Stolichno upravlenie »Sotsialno osiguryavane« (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad Sofia-grad — Bulgarien)
 (Sag C-103/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - social sikring - forordning (EØF) nr. 1408/71 - artikel 12, 45, 46 og 94 - national lovgivning, der som betingelse for tildelingen af en pension kræver, at bidragsbetaling til aldersforsikringen er afbrudt - erhvervelse af en manglende forsikringsperiode mod betalingen af bidrag - sammenfaldende forsikringsperioder i flere medlemsstater - den forsikredes mulighed for at se bort fra reglen om kumulation af varigheden af bidrags- og forsikringsperioder - inddragelse af den tildelte pension og inddrivelse af det for meget udbetalte beløb - forpligtelse til at betale renter))
 (2015/C 007/05)
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad Sofia-grad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Snezhana Somova
 Sagsøgt: Glaven director na Stolichno upravlenie »Sotsialno osiguryavane«
 Konklusion
 1)
 Artikel 49 TEUF er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat såsom artikel 94, stk. 1, i Kodeks za sotsialnoto osiguryavane (den bulgarske socialsikringslov), hvorefter fastsættelsen af alderspensionsrettigheder er underlagt den forudgående betingelse, at betalingen af socialsikringsbidrag vedrørende en beskæftigelse udøvet i en anden medlemsstat er blevet afbrudt.
 2)
 Artikel 45, artikel 46, stk. 2, og artikel 94, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1992/2006 af 18. december 2006, skal fortolkes således, at de ikke med henblik på afgørelsen af ret til ydelser i en medlemsstat giver de socialsikrede mulighed for at vælge, at der ikke skal tages hensyn til de forsikringsperioder, der er tilbagelagt i en anden medlemsstat før datoen for denne forordnings anvendelse i denne første medlemsstat.
 (1) EUT C 129 af 4.5.2013.


text:
19.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 304/2
 Domstolens kendelse (Anden Afdeling) af 4. juli 2013 — Menidzherski biznes reshenia OOD mod Direktor na Direktsia »Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto« — Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad Veliko Tarnovo — Bulgarien)
 (Sag C-572/11) (1)
 (Direktiv 2006/112/EF - moms - ret til fradrag - afslag - afgift, der er anført på en faktura - faktisk gennemførelse af en afgiftspligtig transaktion - foreligger ikke - bevis - princippet om afgiftsneutralitet og om beskyttelse af den berettigede forventning)
 2013/C 304/02
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad Veliko Tarnovo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Menidzherski biznes reshenia OOD
 Sagsøgt: Direktor na Direktsia »Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto« — Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Administrativen sad Veliko Tarnovo — fortolkning af artikel 203, sammenholdt med artikel 168, litra a), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — fradrag for indgående moms — nægtelse af adgang til momsfradrag for modtageren af leverede tjenesteydelser som følge af manglende bevis for faktisk levering i fakturaerne — kontrol af samme fakturaer inden for rammerne af en skattekontrol hos leverandøren, der ikke gav anledning til momsberigtigelse — princippet om afgiftsneutralitet
 Konklusion
 Artikel 168, litra a), og artikel 203 i Rådets direktiv 2006/112 af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem samt princippet om afgiftsneutralitet og om beskyttelse af den berettigede forventning skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at adressaten for en faktura bliver nægtet retten til at fradrage den merværdiafgift, som er anført på fakturaen, såfremt de transaktioner, som fakturaen vedrører, ikke faktisk har fundet sted, og dette selv om risikoen for afgiftsprovenuet er fjernet med den begrundelse, at udstederen af den pågældende faktura har betalt den merværdiafgift, der er anført på fakturaen. Det tilkommer den forelæggende ret i overensstemmelse med de nationale regler om bevisførelse at foretage en samlet vurdering af alle forhold og faktiske omstændigheder i den tvist, som er forelagt denne, med henblik på at fastlægge, om dette er tilfældet med hensyn til de transaktioner, som de i hovedsagen omhandlede fakturaer vedrører.
 (1) EUT C 25 af 28.1.2012.


text:
C 26/4 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 24.1.98
 1. januar 1995, uden at Den Italienske Republik har fast- Sag anlagt den 2. december 1997 af Kommissionen for De
 sat de bestemmelser, der er nùdvendige for at efterkomme Europñiske Fñllesskaber mod Forbundsrepublikken Tysk-
 de direktiver, der er nñvnt i Kommissionens påstande. land
 (Sag C-403/97)
 (1) EFT L 340 af 31.12.1993, s. 35.
 (2) EFT L 340 af 31.12.1993, s. 39. (98/C 26/08)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 2. december 1997 anlagt sag mod Forbundsrepublikken
 Sag anlagt den 25. november 1997 af Kommissionen for Tyskland af Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 De Europñiske Fñllesskaber mod Den Italienske Republik skaber ved Hans Stùvlbñk, Kommissionens Juridiske Tje-
 neste, og Karin Schreyer, der er udstationeret som national
 (Sag C-398/97)
 ekspert ved Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med
 (98/C 26/07) valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret 254,
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den Kirchberg.
 25. november 1997 anlagt sag mod Den Italienske Repu-
 blik af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved
 Francesco Ruggeri Laderchi og GeÂrard Berscheid, Kom- Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 missionens Juridiske Tjeneste, som befuldmñgtigede, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la
 Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg. 1) Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har til-
 sidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4 i Rådets
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: direktiv 93/39/EéF af 14. juni 1993 om ñndring af
 direktiv 65/65/EéF, 75/318/EéF og 75/319/EéF om
 Ð Det fastslås, at Den Italienske Republik ikke har over- lñgemidler (1) og artikel 3 i Rådets direktiv 93/40/EéF
 holdt de forpligtelser, der påhviler den i henhold til af 14. juni 1993 om ñndring af direktiv 81/851/EéF
 Kommissionens direktiv 94/59/EF af 2. december 1994 og 81/852/EéF om indbyrdes tilnñrmelse af medlems-
 om tredje ñndring af bilagene til Rådets direktiv 77/ staternes lovgivning om veterinñrlñgemidler (2), idet
 96/EéF om trikinundersùgelse i forbindelse med ind- den ikke har vedtaget de love og administrative
 fùrsel af fersk kùd af tamsvin fra tredjelande (1), idet bestemmelser, der er nùdvendige for at efterkomme
 den ikke har vedtaget de love og administrative direktiverne, bortset fra disses artikel 1, nr. 7.
 bestemmelser, der er nùdvendige for at efterkomme
 direktivet, eller i hvert fald ikke har meddelt Kommis-
 sionen disse retsforskrifter. 2) Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale
 sagens omkostninger.
 Ð Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 EF-traktatens artikel 189, hvorefter et direktiv med hensyn Direktivers bindende karakter i henhold til EF-traktatens
 til det tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, artikel 189, stk. 3, indebñrer, at de medlemsstater, som et
 som det rettes til, indebñrer en forpligtelse for medlems- direktiv er rettet til, har pligt til at gennemfùre direktivets
 staterne til at overholde de frister for gennemfùrelsen, der bestemmelser i national ret på en sådan måde, at de senest
 er fastsat i direktiverne. Denne frist er udlùbet den ved gennemfùrelsesfristens udlùb får fuld virkning. I det
 1. januar 1995, uden at Den Italienske Republik har fast- foreliggende tilfñlde udlùb fristen den 1. januar 1995, og
 sat de bestemmelser, der er nùdvendige for at efterkomme Forbundsrepublikken Tyskland har ikke vedtaget de nùd-
 det direktiv, der er nñvnt i Kommissionens påstande. vendige bestemmelser.
 (1) EFT L 315 af 8.12.1994, s. 18,
 (1) EFT L 214 af 24.8.1993, s. 22.
 (2) EFT L 214 af 24.8.1993, s. 31.


text:
12.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/11
 Rettens dom af 16. december 2010 — Ilink Kommunikationssysteme mod KHIM (ilink)
 (Sag T-161/09) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket ilink - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2011/C 46/20
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Ilink Kommunikationssysteme GmbH (Berlin, Tyskland) (ved advokat B. Schütze)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Pohlmann, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 5. februar 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1849/2007-4) vedrørende registrering af ordmærket ilink som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Ilink Kommunikationssysteme GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 153 af 4.7.2009.


text:
4.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/32
 Sag anlagt den 26. januar 2016 — Republikken Litauen mod Kommissionen
 (Sag T-34/16)
 (2016/C 118/37)
 Processprog: litauisk
 Parter
 Sagsøger: Republikken Litauen (ved D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė og T. Orlickas, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens
 —
 Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/2098 af 13. november 2015 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (meddelt under nummer C(2015) 7716) annulleres, for så vidt som denne afgørelse foreskriver en finansiel korrektion på 1 113 589,65 EUR, der skal anvendes i forhold til Litauen.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende, hvorved det gøres gældende, at artikel 52, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 af 17. december 2013 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 352/78, (EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, (EF) nr. 814/2000, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 485/2008, sammenholdt med proportionalitetsprincippet, er blevet tilsidesat, for så vidt som Kommissionen ved sin afgørelse om at anvende en korrektion med en fast sats på 5 %:
 —
 undlod at tage hensyn til den omstændighed, at den konkrete og præcise skade, Den Europæiske Union var blevet påført, blev godtgjort ved den første og den fjerde tilsidesættelse, som Kommissionen fastslog. Kommissionen burde derfor i forhold til disse tilsidesættelser kun have pålagt en punktvis finansiel korrektion og burde endvidere ikke have taget disse tilsidesættelser i betragtning i forbindelse med andre tilsidesættelser ved afgørelsen af, om der var en betydelig risiko for et økonomisk tab for fonden
 —
 med urette opdelte direkte forbundne tilsidesættelser og dermed kunstigt skabte en angiveligt betydelig risiko for tab for fonden
 —
 ved vurderingen af de andre tilsidesættelser, den havde fastslået, ukorrekt fastsatte og ukorrekt tog hensyn til uoverensstemmelsens omfang, tilsidesættelsernes karakter og den økonomiske skade, Den Europæiske Union var blevet påført
 —
 med urette anvendte en uforholdsmæssig finansiel korrektion på 5 % for 2011, fordi den risiko for tab for fonden, der fulgte af tilsidesættelserne — henset til karakteren af de tilsidesættelser, Kommissionen havde fastslået og til andre omstændigheder — ikke var betydelig
 —
 med urette anvendte en 5 % finansiel korrektion for 2012, fordi anvendelsen deraf kun er foreskrevet for tilfælde, hvor der foreligger en betydelig deraf følgende risiko for tab for fonden, selv om de kontroller, Republikken Litauen foretog og de fremlagte oplysninger godtgjorde, at antallet, omfanget og karakteren af de uoverensstemmelser, der blev fastslået for 2012 og den deraf følgende risiko for fonden, var betydeligt lavere sammenlignet med de for 2011 fastslåede uoverensstemmelser, således at der kun kunne være opstået en lille økonomisk risiko for fonden.
 2.
 Andet anbringende, hvorved det gøres gældende, at artikel 41 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1122/2009 af 30. november 2009 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 for så vidt angår krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem inden for rammerne af de ordninger for direkte støtte til landbrugerne, som er omhandlet i nævnte forordning, og om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår krydsoverensstemmelse inden for rammerne af støtteordningen for vin er blevet tilsidesat, for så vidt som Kommissionen ikke antog det synspunkt, at kontrol på stedet af kvæg og får kunne finde sted på forskellige tidspunkter, med det resultat at denne konkrete tilsidesættelse ikke er nær så betydelig, som Kommissionen har anført.
 3.
 Tredje anbringende, hvorved det gøres gældende, at begrundelsespligten i henhold til artikel 296 TEUF er blevet tilsidesat, for så vidt som Kommissionen ved sin afgørelse om at anvende en korrektion med en fast sats på 5 %:
 —
 undlod at give en tilstrækkelig begrundelse for og underbygge sin konstatering af tilsidesættelserne eller karakteren af tilsidesættelserne og den deraf følgende risiko for fonden
 —
 undlod at give en begrundelse for, hvorfor de uoverensstemmelser, der blev fastslået i 2011 og 2012 med henblik på anvendelsen af den finansielle korrektion på 5 %, blev vurderet samlet, selv om deres antal og karakter var forskelligt i betydelig grad for hvert år, og den gav under alle omstændigheder ikke nogen overbevisende begrundelse for, hvorfor en ensartet korrektion med en fast sats på 5 % skulle pålægges for de uoverensstemmelser, der var fastslagt i 2011 og for dem, der var fastslagt i 2012.


text:
29.3.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 72/49
 Sag anlagt den 18. december 2006 af EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Fyrstendømmet Liechtenstein
 (Sag E-6/06)
 (2007/C 72/24)
 Ved EFTA-Domstolen er der den 18. december 2006 anlagt sag mod Fyrstendømmet Liechtenstein af EFTA-Tilsynsmyndigheden, Rue Belliard 35, B-1040 Bruxelles, ved Niels Fenger og Lorna Young som befuldmægtigede.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Fyrstendømmet Liechtenstein har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 14 i den retsakt, der er nævnt i punkt 32g i bilag XX til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/49/EF af 25. juni 2002 om vurdering og styring af ekstern støj), som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, og artikel 7 i EØS-aftalen, idet landet ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, der er nødvendige til gennemførelsen af den pågældende retsakt, eller ikke har givet Tilsynsmyndigheden meddelelse herom.
 2.
 Fyrstendømmet Liechtenstein tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Retlige og faktiske omstændigheder samt anbringender:
 —
 Sagen vedrører manglende gennemførelse af direktivet om ekstern støj.
 —
 Under den administrative procedure har Liechtenstein ikke bestridt, at landet ved fristens udløb ikke havde truffet de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af direktivet.


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/49
 Personalerettens kendelse (enedommer) af 4. juni 2013 Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag F-119/11) (1)
 (Personalesag - procesreglementets artikel 34, stk. 1 - stævning indgivet ved telefax inden for søgsmålsfristen og underskrevet ved et stempel eller en anden form for gengivelse af advokatens underskrift - for sent anlagt søgsmål)
 2013/C 252/89
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat G. Cipressa)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Berardis-Kayser og J. Baquero Cruz, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens stiltiende afgørelse om at afslå sagsøgerens ansøgning dels om erstatning for den skade, der blev forvoldt ved den omstændighed, at Kommissionens ansatte angiveligt trængte ind i sagsøgerens tjenestebolig i Luanda den 14., 16. og 19. marts 2002, dels om udlevering af kopierne af de fotos, der blev taget ved den pågældende lejlighed, og tilintetgørelse af enhver form for dokumentation vedrørende denne begivenhed.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes, da søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet.
 2)
 Luigi Marcuccio bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 25, af 28.1.2012, s. 71.


text:
15.10.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 257/9
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 13. september 2005 — Fernández Gómez — Kommissionen
 (Sag T-272/03) (1)
 (»Tjenestemandssag - midlertidig ansat - artikel 2, litra a), i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte - formaliteten - bekræftende retsakt - begrænsning af kontraktens varighed - mulighed for forlængelse - antikumuleringsregel - gennemført periode som udstationeret national ekspert - Kommissionens skønsbeføjelse«)
 (2005/C 257/17)
 Processprog: fransk
 Parter:
 Sagsøger: Maria Dolores Fernández Gómez (Bruxelles, Belgien) [først ved: avocats J. Iturriagagoitia Bassas og K. Delvolvé, derefter ved: avocat J. Iturriagagoitia Bassas]
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber [først ved: befuldmægtigede J. Currall, H. Tserepa-Lacombe og F. Clotuche-Duvieusart, derefter ved: befuldmægtigede J. Currall og H. Tserepa-Lacombe]
 Sagens genstand:
 Påstand dels om annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 12. maj 2003 om afslag på anmodningen om forlængelse af sagsøgerens kontrakt som midlertidig ansat, dels om, at Kommissionen tilpligtes at betale et beløb på 101 328,60 EUR med tillæg af morarenter i erstatning for det lidte tab.
 Domskonklusion:
 1)
 Ansættelsesmyndighedens afgørelse af 12. maj 2003 om afvisning af anmodningen om forlængelse af sagsøgerens kontrakt annulleres.
 2)
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 50 000 EUR (halvtreds tusinde EUR) i erstatning for det lidte tab.
 3)
 Kommissionen bærer sine egne omkostninger samt de af sagsøgeren afholdte omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 251 af 18.10.2003.


text:
11.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/13
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 7. november 2013 — Jan Sneller mod DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)
 (Sag C-442/12) (1)
 (Retshjælpsforsikring - direktiv 87/344/EØF - artikel 4, stk. 1 - forsikringstagerens frie advokatvalg - klausul fastsat i de almindelige betingelser i forbindelse med aftalen, hvorved der sikres retshjælp i retslige og administrative sager ved en af forsikrerens ansatte - udgifter til ekstern juridisk rådgivning godtgøres kun, såfremt det i henhold til forsikrerens vurdering er nødvendigt at undergive sagens behandling ekstern juridisk rådgivning)
 2014/C 9/18
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Jan Sneller
 Sagsøgt: DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — fortolkning af artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 87/344/EØF af 22. juni 1987 om samordning af de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser om retshælpsforsikring (EFT L 185, s. 77) — frit valg af advokat for den forsikrede
 Konklusion
 1)
 Artikel 4, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 87/344/EØF af 22. juni 1987 om samordning af de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser om retshjælpsforsikring skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en retshjælpsforsikrer, som i sine forsikringsaftaler fastsætter, at retshjælpen i princippet ydes af forsikrerens medarbejdere, ligeledes fastsætter, at udgifterne til retshjælp ydet af en advokat eller repræsentant, som forsikringstageren frit har valgt, kun godtgøres, såfremt forsikreren finder, at sagens behandling skal overdrages til en ekstern rådgiver.
 2)
 Det har ikke nogen betydning for besvarelsen af det første spørgsmål, om der i henhold til national ret er pligt til juridisk rådgivning i den omhandlede retssag eller administrative sag.
 (1) EUT C 9 af 12.1.2013.


text:
8.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 379/18
 Sag anlagt den 12. oktober 2012 — Europa-Kommissionen mod Ungarn
 (Sag C-462/12)
 2012/C 379/30
 Processprog: ungarsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Braun og K. Talabér-Ritz, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Ungarn
 Sagsøgerens påstande
 1)
 Det fastslås, at Ungarn har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 12 og 14 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet),
 —
 idet Ungarn med vedtagelsen af lov nr. XCIV fra 2010 om den særlige afgift, som pålægges visse erhvervssektorer (Az egyes ágazatokat terhelő különadóról szóló 2010. évi XCIV törvény) pålægger virksomheder, der leverer telekommunikationstjenester i henhold til en generel tilladelse, at betale en særlig afgift
 —
 idet Ungarn undlod behørigt at underrette de berørte parter om, at den agtede at foretage ændringer med hensyn til de generelle tilladelser, rettigheder og betingelser [for anvendelse eller installering], og idet den ikke meddelte de berørte parter en rimelig frist til at fremføre deres synspunkter vedrørende de foreslåede ændringer.
 2)
 Ungarn tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Lov nr. XCIV fra 2010 om den særlige afgift, som pålægges visse erhvervssektorer (Az egyes ágazatokat terhelő különadóról szóló 2010. évi XCIV törvény) har indført en ny afgift, der betegnes en særlig afgift, som pålægges tre hovedsektorer i den ungarske økonomi — detailsalg, telekommunikationsvirksomhed og alle former for forretningsaktiviteter inden for energiforsyning — der skal betales af de berørte parter i tre på hinanden følgende år på grundlag af selskabets omsætning før skat.
 Til støtte for sin påstand om, at det fastslås, at der foreligger et traktatbrud, har Kommissionen fremført følgende anbringender og argumenter:
 Det anføres i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF, at målet er gennem en harmonisering og forenkling af regler og vilkår for tilladelser at skabe et indre marked for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester. Med henblik herpå fremhæver direktivet, at lovgiver er fast besluttet på, at de generelle tilladelsesordninger hverken fordrejer konkurrencen eller hindrer adgangen til markederne.
 Direktivet foreskriver regler vedrørende godkendelsesprocedurerne og indholdet af tilladelserne, herunder arten og størrelsen af de økonomiske byrder, der kan kræves for de nævnte procedurer. I overensstemmelse med artikel 12 må administrationsgebyrer, som afkræves elektroniske kommunikationstjenester, kun dække de administrationsomkostninger, der påløber som led i administration, kontrol og gennemførelse af den generelle tilladelsesordning, brugsrettigheder og særlige forpligtelser samt lovgivningsarbejde vedrørende udarbejdelse og gennemførelse af sekundær ret og administrative afgørelser.
 For så vidt angår den særlige afgift bærer elektroniske kommunikationstjenester — foruden administrations- og kontrolgebyrer — en anden økonomisk byrde, som når alt kommer til alt, og i strid med direktivets artikel 12, ikke er beregnet til at finansiere de administrationsomkostninger, der er forbundet med den generelle tilladelsesordning, men derimod bestemt til at dække udgifterne for det ungarske statsbudget.
 Det er Kommissionens opfattelse, at den således opkrævede særlige afgift har karakter af en byrde, som elektroniske kommunikationstjenester er omfattet af med hensyn til den generelle tilladelse, i betydelig grad forøger den økonomiske byrde, som udbydere af den nævnte tjeneste bærer, hindrer den frie udveksling af telekommunikationstjenester samt har til formål at finansiere omkostninger, der ikke er tilladte i henhold til direktivet, og som sådan er uforenelig med direktivets artikel 12.
 Endelig anfører Kommissionen, at Ungarn ikke i tilstrækkelig grad har meddelt de berørte parter sin hensigt om at ændre de generelle tilladelser, rettigheder og betingelser [for anvendelse eller installering] eller meddelt de berørte parter en rimelig frist til at fremføre deres synspunkter vedrørende de foreslåede ændringer. Ved denne fremgangsmåde har Ungarn tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 14.


text:
27.1.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 20/19
 Sag anlagt den 4. december 2006 — Nynäs Petroleum og Nynas Belgium mod Kommissionen
 (Sag T-347/06)
 (2007/C 20/27)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: AB Nynäs Petroleum (Stockholm, Sverige) og Nynas Belgium AB (Zaventem, Belgien) (ved barrister A. Howard, og solicitor M. Dean)
 Sagsøgt: Kommissionen for de Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Beslutningens artikel 1 annulleres, for så vidt AB Nynäs deri anses for solidarisk ansvarlig
 —
 Beslutningens artikel 2 annulleres, for så vidt som den pålægger Nynäs en bøde på 13,5 mio. EUR, subsidiært nedsættes bøden i passende omfang, og
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4090 endelig udg. af 13. september 2006 i sag COMP/F/38.456 — Asfalt — NL, hvorved Kommissionen fandt, at sagsøgerne, sammen med andre virksomheder, havde overtrådt artikel 81 EF ved regelmæssigt og kollektivt at fastsætte bruttopriser for vejasfalt i Nederlandene og en fælles minimumsrabat for de vejbygningsvirksomheder, der er medlemmer af kartellet, og en mindre maksimumsrabat, der anvendes på andre vejbygningsvirksomheder.
 Til støtte for deres påstande har sagsøgerne for det første anført, at Kommissionen har begået retlige og faktiske vildfarelser ved at anse Nynäs for solidarisk ansvarlig for den overtrædelse, der blev begået af Nynas Belgium, da Nynas Belgium handlede som retligt selvstændig enhed, der fastlagde sin forretningspolitik uafhængigt af Nynäs Petroleum. Ifølge sagsøgerne har Kommissionen ikke godtgjort, at Nynäs Petroleum havde mulighed for at styre Nynas Belgiums transaktioner i en sådan grad, at sidstnævnte ikke reelt uafhængigt kunne bestemme sin handlemåde på markedet.
 For det andet har sagsøgerne anført, at Kommissionen har set bort fra bestemmelserne i samarbejdsmeddelelsen (1), hvilket er i strid med principperne om beskyttelse af den berettigede forventning og om ligebehandling, da den afviste, at de oplysninger, som sagsøgerne frivilligt fremlagde i henhold til punkt B i samarbejdsmeddelelsen, havde værdi, og afslog at give sagsøgerne en bødenedsættelse for samarbejde. Sagsøgerne har gjort gældende, at Kommissionen blandt andet gjorde sig skyldig i retsvildfarelse og fejlskøn:
 —
 Kommissionen har fejlagtigt konkluderet, at de af sagsøgerne fremlagte oplysninger ikke efter deres art styrkede Kommissionens muligheder for at bevise overtrædelsen, da andre deltagere i overtrædelsen allerede havde erkendt overtrædelsen, og andre svar på begæringen om oplysninger allerede havde bekræftet, at der forelå et mødesystem
 —
 Kommissionen har fejlagtigt konkluderet, at de af sagsøgerne fremlagte oplysninger ikke repræsenterede en betydelig merværdi.
 (1) Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (EFT 2002 C 45, s. 3)


text:
2.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/5
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 27. januar 2005
 i sag C-125/04, Guy Denuit, Betty Cordenier mod Transorient – Mosaïque Voyages et Culture SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Commission de Litiges Voyages) (1)
 (Præjudicielle spørgsmål - forelæggelse for Domstolen - en ret i en medlemsstat i artikel 234 EF's forstand - voldgiftsret indsæt nøgleord fra dommen)
 (2005/C 82/10)
 Processprog: fransk
 I sag C-125/04, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF indgivet af collège d'arbitrage de la Commission de Litiges Voyages (Belgien) ved afgørelse af 4. december 2003, indgået til Domstolen den 8. marts 2004, i sagen Guy Denuit, Betty Cordenier mod Transorient – Mosaïque Voyages og Culture SA, har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne N. Colneric og J.N. Cunha Rodrigues (refererende dommer); generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den 27. januar 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 De Europæiske Fællesskabers Domstol har ikke kompetence til at besvare de spørgsmål, der er forelagt af Collège d'arbitrage de la Commission de Litiges Voyages.
 (1) EUT C 156 af 12.6.2004.


text:
29.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/17
 Rettens dom af 14. januar 2016 — The Cookware Company mod KHIM — Fissler (VITA+VERDE)
 (Sag T-535/14) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket VITA+VERDE - det ældre ordmærke VITAVIT - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2016/C 078/26)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: The Cookware Company Ltd (Hong Kong, Kina) (ved advokat K. Manhaeve)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved V. Melgar, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Fissler GmbH (Idar-Oberstein, Tyskland) (ved advokaterne A. Späth og V. Töbelmann)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 15. april 2014 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1082/2013-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Fissler GmbH og The Cookware Company Ltd.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 The Cookware Company Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 351 af 6.10.2014.


text:
8.9.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/4
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 18. juli 2007 — Gertraud Hartmann mod Freistaat Bayern (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundessozialgericht — Tyskland)
 (Sag C-212/05) (1)
 (Grænsearbejdere - forordning nr. 1612/68/EØF - flytning af bopæl til en anden medlemsstat - ikke-erhvervsaktiv ægtefælle - børnepasningsydelse - tilkendelse til ægtefællen afslået - social fordel - bopælskrav)
 (2007/C 211/05)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundessozialgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Gertraud Hartmann
 Sagsøgt: Freistaat Bayern
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundessozialgericht — fortolkning af Rådets forordning nr. 1612/68/EØF af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (EFT L 257, s. 2) — begrebet arbejdstager — tysk tjenestemand, der har flyttet sin bopæl til Østrig, men er fortsat med at arbejde i Tyskland — afslag på tildeling af børnepasningsydelse (Erziehungsgeld) til hans ægtefælle, som har bopæl i Østrig og østrigsk statsborgerskab og ikke er erhvervsaktiv i Tyskland — social fordel
 Konklusion
 1)
 En statsborger i en medlemsstat, som har flyttet sin bopæl til en anden medlemsstat, men har opretholdt sit tjenesteforhold i førstnævnte medlemsstat og siden da har udøvet sin erhvervsmæssige beskæftigelse som grænsearbejder, kan påberåbe sig status som »vandrende arbejdstager« som omhandlet i Rådets forordning nr. 1612/68/EØF af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet.
 2)
 Artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68 er under omstændigheder som dem, der foreligger i hovedsagen, til hinder for, at ægtefællen til en vandrende arbejdstager, der udøver erhvervsmæssig aktivitet i en medlemsstat, som er ikke-erhvervsaktiv og har bopæl i en anden medlemsstat, udelukkes fra at modtage en social fordel med de særlige kendetegn, der er karakteristiske for den tyske børnepasningsydelse, fordi denne ægtefælle hverken har bopæl eller sædvanligt ophold i førstnævnte medlemsstat.
 (1) EUT C 193 af 6.8.2005.


text:
30.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/19
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 29. april 2004
 i sag C-111/02 P, Europa-Parlamentet mod Patrick Reynolds (1)
 (Appel - tjenestemænd - midlertidig tjeneste ved en politisk gruppe i Parlamentet - beslutning om at bringe den midlertidige tjeneste til ophør - kontradiktionsprincippet)
 (2004/C 118/33)
 Processprog: fransk
 I sag C-111/02 P, Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: H. von Hertzen og D. Moore), og med valgt adresse i Luxembourg, angående appel af dom afsagt den 23. januar 2002 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-237/00, Reynolds mod Parlamentet (Sml. II, s. 163), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af denne dom - den anden part i appelsagen: Patrick Reynolds, tjenestemand ved Europa-Parlementet, Bruxelles (Belgien) (befuldmægtigede: avocats P. Legros og S. Rodrigues), og med valgt adresse i Luxembourg - har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af P. Jann, som fungerende formand for Femte Afdeling, og dommerne C.W.A. Timmermans, A. Rosas, A La Pergola og S. von Bahr (refererende dommer), generaladvokat: L.A. Geelhoed, justitssekretær: R. Grass, den 29. april 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Punkt 1, 2, 4 og 5 i konklusionen til dommen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 23. januar 2002 i sag T-237/00, Reynolds mod Parlamentet, ophæves.
 2)
 Sagen hjemvises til Retten i Første Instans.
 3)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EFT C 156 af 29.6.2002.


text:
13.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/28
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vredegerecht te Antwerpen (Belgien) den 14. marts 2016 — Karel de Grote — Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW mod Susan Romy Jozef Kuijpers
 (Sag C-147/16)
 (2016/C 211/36)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Vredegerecht te Antwerpen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Karel de Grote — Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW
 Sagsøgt: Susan Romy Jozef Kuijpers
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er en national ret, ved hvilken der er anlagt sag mod en forbruger med påstand om opfyldelsen af en kontrakt, og denne ret efter de nationale retsplejeregler alene er beføjet til ex officio at efterprøve, om påstanden er i strid med de nationale regler om den offentlige orden, beføjet til på tilsvarende måde, også i udeblivelsessager, ex officio at efterprøve og fastslå, om den pågældende kontrakt er omfattet af [Rådets] direktiv [93/13/EF (1) af 5. april 1993] om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, således som dette direktiv er gennemført i belgisk ret?
 2)
 Skal en fri undervisningsinstitution, der udbyder subsidieret undervisning til en forbruger, anses for en erhvervsdrivende i EU-retlig forstand for så vidt angår aftalen om udbuddet af denne undervisning mod betaling af et studiegebyr, der eventuelt forhøjes med beløb til tilbagebetaling af omkostninger, som undervisningsinstitutionen har afholdt?
 3)
 Er en aftale mellem en forbruger og en fri subsidieret undervisningsinstitution angående denne institutions udbud af subsidieret undervisning omfattet af direktiv 93/13 [...], og skal en fri undervisningsinstitution, der udbyder subsidieret undervisning til en forbruger, anses for erhvervsdrivende i direktivets forstand med hensyn til aftalen om udbuddet af denne undervisning?
 (1) EFT L 95, s. 29.


text:
13.5.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 135/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 se afsagt den 14. februar 2000 af Tribunal Supremo, følgende påstande:
 Afdelingen for Administrative Sager, Tredje Afdeling, i
 sagen Telefónica de España, S.A., mod Administración del 1. Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 Estado y Retevisión, S.A. forpligtelser i henhold til traktaten og i henhold til
 Kommissionens direktiv 96/86/EF (1) af 13. december
 (Sag C-79/00) 1996 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets
 direktiv 94/55/EF om indbyrdes tilnærmelse af medlems-
 staternes lovgivning om transport af farligt gods ad vej,
 (2000/C 135/15) idet Den Hellenske Republik ikke inden for den fastsatte
 frist har udstedt de love eller administrative bestemmelser,
 Ved kendelse afsagt den 14. februar 2000, indgået til Domstol- der er nødvendige for fuldt ud at efterkomme dette direktiv,
 ens Justitskontor den 3. marts 2000, har Tribunal Supremo, eller sendt meddelelse herom til Kommissionen.
 Afdelingen for Administrative Sager, Tredje Afdeling, i sagen
 Telefónica de España, S.A., mod Administración del Estado y 2. Den Hellenske Republik tilpligtes at bære sagens omkost-
 Retevisión, S.A., forelagt De Europæiske Fællesskabers Dom- ninger.
 stol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Skal artikel 4, stk. 2, og 9, stk. 2, sammenholdt med bilag VII
 [del 2, litra c)], i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv I henhold til EF-traktatens artikel 249 og artikel 10 (tidligere
 97/33/EG (1) af 30. juni 1997 om samtrafik på teleområdet artikel 189 og artikel 5 i EF-traktaten) er medlemsstaterne
 med henblik på at sikre forsyningspligtydelser og interoperabi- forpligtet til at træffe alle foranstaltninger, som er nødvendige
 litet ved anvendelse af ONP-principperne fortolkes således, til at sikre gennemførelsen af direktiverne i national ret inden
 for den foreskrevne frist med hensyn til det tilsigtede mål og
 a) at de nationale tilsynsmyndigheder ex ante kan pålægge en straks at meddele Kommissionen disse foranstaltninger. Fristen
 operatør, som har en stærk markedsposition, at give de for gennemførelsen af det pågældende direktiv udløb den
 øvrige operatører adgang til at etablere forbindelse til 1. januar 1997, uden at Den Hellenske Republik har meddelt
 brugerens netdel og at tilbyde sammenkobling i de lokale Kommissionen de foranstaltninger, den har truffet til gennem-
 omstillingscentraler og i omstillingscentraler på højere førelse af det omhandlede direktiv i national ret.
 niveau
 b) eller — modsat — at de nævnte myndigheder med hensyn (1) EFT L 335 af 24.12.1996, s. 43.
 til adgang til og sammenkobling på disse særlige punkter i
 nettet alene kan »fremme« aftaler, der er forhandlet mellem
 operatører, men ikke kan stille disse to betingelser som en
 forpligtelse ex ante for en operatør, som har en stærk
 markedsposition?
 (1) EFT L 199 af 26.7.1997, s. 32.
 Sag anlagt den 10. marts 2000 af Europa-Parlamentet mod
 Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-93/00)
 (2000/C 135/17)
 Sag anlagt den 7. marts 2000 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 10. marts 2000 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 Union af Europa-Parlamentet ved kontorchef Christian Pennera
 (Sag C-85/00) og Evelyn Waldherr, begge Parlamentets Juridiske Tjeneste,
 som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg på
 (2000/C 135/16) Europa-Parlamentets Generalsekretariat, Post- og registrerings-
 tjenesten, Alcide de Gasperi-bygningen, kontor 017.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. marts
 2000 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissio- Europa-Parlamentet har nedlagt følgende påstande:
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Marie Wolfcarius og
 Maria Patakia, begge Kommissionens Juridiske Tjeneste, og — Rådets forordning (EF) nr. 2772/1999 af 21. december
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, 1999 om fastsættelse af generelle regler for en obligatorisk
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg. mærkningsordning for oksekød (1), annulleres.


text:
2.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 73/17
 Sag anlagt den 22. december 2014 — Forbundsrepublikken Tyskland mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-600/14)
 (2015/C 073/24)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og J. Möller, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse 2014/699/EU af 24. juni 2014 annulleres for så vidt som den vedrører ændringen af artikel 12 i konventionen om internationale jernbanebefordringer (COTIF-basiskonventionen) og af dennes tillæg B (fælles regler for kontrakter om international befordring af gods med jernbane — CIM), tillæg D (fælles regler om kontrakter om benyttelse af togvogne i international jernbanetrafik — CUV), og tillæg E (fælles regler om kontrakten om anvendelse af infrastruktur i international jernbanetrafik — CUI), (afgørelsens artikel 1, sammenholdt med nr. 3, bilagets dagsordenspunkt 4 (for så vidt som artikel 12 i COTIF-basiskonventionen er berørt) 5, 7 og 12).
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1.
 Efter forbundsregeringens opfattelse tildeler artikel 91 og artikel 218, stk. 9, TEUF ikke Unionen kompetence til at fastlægge en fælles holdning med hensyn til alle de bestemmelser, der var genstand for drøftelsen og afgørelsen på det 25. møde i OTIF’s revisionsudvalg. Ved vedtagelsen af afgørelsen har Rådet derfor tilsidesat princippet om kompetencetildeling, jf. artikel 5, stk. 2, første punktum, TEU.
 2.
 Derudover er den anfægtede afgørelse behæftet med begrundelsesmangler, da det af afgørelsen ikke med tilstrækkelig klarhed fremgår, hvorfor Unionen har kompetence til at fastlægge en fælles holdning med hensyn til alle de bestemmelser, der var genstand for drøftelsen og afgørelsen på det 25. møde i OTIF’s revisionsudvalg.
 3.
 Rådet har endvidere tilsidesat princippet om loyalt samarbejde, sammenholdt med princippet om effektiv domstolsprøvelse, idet det først vedtog den anfægtede retsakt en dag før begyndelsen af det 25. møde i OTIF’s revisionsudvalg. Derved blev Forbundsrepublikken Tyskland frataget enhver mulighed for rettidigt at indbringe sagen for Domstolen, for at få nedlagt (foreløbige) forholdsregler mod den anfægtede afgørelse.


text:
C 278/34 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 5.9.98
 Slettelse af sag C-403/97 (1) Slettelse af sag C-406/97 (1)
 (98/C 278/71) (98/C 278/74)
 Ved kendelse af 25. maj 1998 har prñsidenten for De Ved kendelse af 15. juni 1998 har prñsidenten for De
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-403/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber C-406/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 mod Forbundsrepupublikken Tyskland, skal slettes af mod Storhertugdùmmet Luxembourg, skal slettes af regis-
 registret. tret.
 (1) EFT C 26 af 24.1.1998. (1) EFT C 41 af 7.2.1998.
 Slettelse af sag C-291/95 (1)
 Slettelse af sag C-411/97 (1)
 (98/C 278/72)
 (98/C 278/75)
 Ved kendelse af 15. juni 1998 har prñsidenten for De
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag Ved kendelse af 16. juni 1998 har prñsidenten for De
 C-291/95, Kongeriget Belgien mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 Europñiske Fñllesskaber, skal slettes af registret. C-411/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 mod Kongeriget Belgien, skal slettes af registret.
 (1) EFT C 268 af 14.10.1995.
 (1) EFT C 55 af 20.2.1998.
 Slettelse af sag C-155/97 (1)
 (98/C 278/73) Slettelse af sag C-105/97 (1)
 (98/C 278/76)
 Ved kendelse af 15. juni 1998 har prñsidenten for De
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag Ved kendelse af 25. juni 1998 har prñsidenten for De
 C-155/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 mod Kongeriget Belgien, skal slettes af registret. C-105/97, Leonardo Gulli mod Ente Poste Italiane
 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Pretura circonda-
 (1) EFT C 181 af 14.6.1997. riale di Trento), skal slettes af registret.
 (1) EFT C 142 af 10.5.1997.


text:
4.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 328/3
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 5. oktober 2010 — Europa-Kommissionen mod Den Franske Republik
 (Sag C-512/08) (1)
 (Traktatbrud - artikel 49 EF - social sikring - påtænkt medicinsk behandling i en anden medlemsstat, hvortil kræves anvendelse af tungt udstyr - krav om forhåndstilladelse - planlagt behandling i en anden medlemsstat - forskel på de gældende dækningsniveauer i henholdsvis forsikringsmedlemsstaten og opholdsmedlemsstaten - en socialt forsikret persons ret til supplerende godtgørelse fra den kompetente institution ud over det, der er dækket af opholdsmedlemsstatens institution)
 2010/C 328/04
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved N. Yerrell, G. Rozet og E. Traversa, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Franske Republik (ved A. Czubinski og G. de Bergues, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Kongeriget Spanien (ved J.M. Rodríguez Cárcamo, som befuldmægtiget), Republikken Finland (ved A. Guimaraes-Purokoski, som befuldmægtiget) og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved I. Rao og S. Ossowski, som befuldmægtigede, og barrister M.-E. Demetriou)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 49 EF — krav om en forhåndstilladelse fra myndighederne i forsikringsmedlemsstaten for at kunne få godtgørelse for visse former for anden behandling end hospitalsbehandling, som er modtaget i en anden medlemsstat — manglende godtgørelse af differencen mellem det beløb, den forsikrede har modtaget efter at have fået hospitalsbehandling i en anden medlemsstat end forsikringsmedlemsstaten, og det beløb, den forsikrede ville have haft ret til, hvis han havde fået den samme hospitalsbehandling i forsikringsmedlemsstaten — ubegrundede hindringer for den frie udveksling af tjenesteydelser
 Konklusion
 1)
 Den Franske Republik frifindes.
 2)
 Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 3)
 Kongeriget Spanien, Republikken Finland og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 44 af 21.2.2009.


text:
1.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 180/35
 Sag anlagt den 5. juni 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-206/09)
 2009/C 180/60
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved L. Pignataro, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 1, i Kommissionens direktiv 2007/68/EF (1) af 27. november 2007 om ændring af bilag IIIa til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF (2) for så vidt angår visse fødevareingredienser, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2007/68/EF udløb den 31. maj 2008.
 (1) EUT L 310, s. 11.
 (2) EFT L 109, s. 29.


text:
14.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 419/40
 Rettens dom af 5. oktober 2016 — CJ mod ECDC
 (Sag T-370/15 P) (1)
 ((»Appel - personalesag - kontraktansat - tidsbegrænset kontrakt - opsigelse - brud på tillidsforhold - retten til at blive hørt«))
 (2016/C 419/52)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: CJ (Agios Stefanos, Grækenland) (ved advokat V. Kolias)
 Den anden part i appelsagen: Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC) (ved J. Mannheim og A. Daume, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne D. Waelbroeck og A. Duron)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten for EU-Personalesager (Anden Afdeling) den 29. april 2015, CJ mod ECDC (F-159/12 og F-161/12, EU:F:2015:38), med påstand om delvis ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Appellen til prøvelsen af dom afsagt af Retten for EU-Personalesager (Anden Afdeling) den 29. april 2015, CJ mod ECDC (F-159/12 og F-161/12, EU:F:2015:38), afvises for så vidt angår sag F-159/12.
 2)
 CJ bærer sine egne omkostninger og betaler de af Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC) afholdte omkostninger i forbindelse med appelsagen, for så vidt som de vedrører sag F-159/12.
 3)
 Punkt 3 og 5 i domskonklusionen i dom afsagt af Retten for EU-Personalesager (Anden Afdeling) den 29. april 2015, CJ mod ECDC (F-159/12 og F-161/12, EU:F:2015:38), annulleres.
 4)
 Den foreliggende sag, for så vidt den vedrører sag F-161/12, henvises til en anden afdeling end den, der har truffet afgørelse i denne appelsag.
 5)
 Afgørelsen om sagens omkostninger, for så vidt de vedrører sag F-616/12, udsættes.
 (1) EUT C 311 af 21.9.2015.


text:
22.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 85/26
 Sag anlagt den 20. december 2013 — ZZ mod FRA
 (Sag F-97/13)
 2014/C 85/44
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne L. Laure og M. Vandenbussche)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder (FRA)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelsen om at udnævne en anden ansøger til stillingen som Senior Programme Manager ved Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder og den stiltiende afgørelse om ikke at udnævne sagsøgeren til den anden stilling som Senior Programme Manager, der var nævnt i meddelelsen om ledige stillinger.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Direktørens afgørelse af 5. februar 2013, der oplyser sagsøgeren om, at direktøren for Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder havde valgt at udpege en anden ansøger til stillingen som Senior Programme Manager — Social Research (AD8) og som følge deraf ikke udpegede sagsøgeren til denne stilling, annulleres.
 —
 Den udaterede stiltiende afgørelse om ikke at udpege sagsøgeren til den anden stilling som Senior Programme Manager i meddelelsen om ledige stillinger, annulleres.
 —
 Enhver afgørelse, der er truffet på grundlag af disse ulovlige afgørelser, annulleres.
 —
 Afgørelse af 11. juli 2013 annulleres, i det omfang den giver afslag på sagsøgerens klage og afslår at påbegynde en administrativ undersøgelse under ledelse af en uomtvisteligt upartisk og objektiv undersøger med henblik på at fastlægge de faktiske omstændigheder.
 —
 Sagsøgerens økonomiske tab, der er vurderet til 550 651 EUR, erstattes.
 —
 Sagsøgerens ikke-økonomiske tab, der er vurderet til 70 000 EUR, erstattes.
 —
 Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
15.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/22
 Kendelse afsagt af præsidenten for Retten i Første Instans den 8. juni 2009 — Z mod Kommissionen
 (Sag T-173/09 R)
 (Særlige rettergangsformer - en berørt tredjemands adgang til en beslutning fra Kommissionen om bødepålæggelse, som ikke er offentliggjort - begæring om foreløbige forholdsregler - ufornødent at træffe afgørelse - manglende uopsættelighed)
 2009/C 193/36
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Z (X, Tyskland) (ved avocats C. Grau og N. Jäger)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved R. Sauer, V. Bottka og A. Bouquet, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Aktindsigt i Kommissionens beslutning af 28. januar 2009 vedrørende en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/G/39.406 — Lasteslanger) og slettelse af ansøgerens navn i denne beslutnings ordlyd.
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge, for så vidt som den ikke allerede er blevet uden genstand.
 2)
 Denne kendelse ophæver og erstatter kendelsen af 6. maj 2009.
 3)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
24.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 239/10
 Domstolens dom (Niende Afdeling) af 11. maj 2017 — Dyson Ltd mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-44/16 P) (1)
 ((Appel - direktiv 2010/30/EU - angivelse af produkters energiforbrug ved hjælp af mærkning og standardiserede vareoplysninger - delegeret forordning (EU) nr. 665/2013 - energimærkning af støvsugere - energieffektivitet - målemetode - grænser for den delegerede beføjelse - urigtig gengivelse af beviserne - Rettens begrundelsespligt))
 (2017/C 239/13)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Dyson Ltd (ved solicitors E. Batchelor og M. Healy, barrister F. Carlin og advocate A. Patsa)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved K. Herrmann og E. White, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Rets dom af 11. november 2015, Dyson mod Kommissionen (T-544/13, EU:T:2015:836), ophæves, for så vidt som Den Europæiske Unions Ret derved forkastede det første anbringendes første led og det tredje anbringende, der blev gjort gældende i første instans.
 2)
 Sagen hjemvises til Retten med henblik på, at denne træffer afgørelse om det første anbringendes første led og det tredje anbringende, der blev gjort gældende i første instans.
 3)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 145 af 25.4.2016.