text:
7.8.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 226/25
 Sag anlagt den 9. juni 1999 af Kommissionen for De eller »meget interessante« lokaliteter repræsenterede 13,6 % af
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik det nationale område. Hermed er det godtgjort, ikke blot at
 antallet af lokaliteter er utilstrækkeligt, men også, at det
 (Sag C-220/99) udvalgte areal er utilstrækkeligt for de meddelte lokaliteter.
 (1999/C 226/42) Medlemsstaterne skulle fremsende deres fuldstændige liste
 inden den 9. juni 1995. Selv om det lægges til grund, at den
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 9. juni formular, der skulle anvendes, endnu ikke fandtes den gang,
 1999 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen skulle oplysningerne have været forelagt hurtigt, efter at denne
 for De Europæiske Fællesskaber ved Paolo Stancanelli, Kom- formular var blevet forelagt den 19. december 1996. Men den
 missionens Juridiske Tjeneste, og Olivier Couvert-Castéra, der 15. marts 1999 indhentes der for 379 af den 672 lokaliteter,
 er udstationeret som national ekspert ved Kommissionens der er nævnt på listen, stadig oplysninger som omhandlet i
 Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse artikel 4, stk. 1, mens omvendt 29 lokaliteter er blevet meddelt
 i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret, uden de nævnte relevante oplysninger.
 Kirchberg.
 (1) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 — Det fastslås, at Den Franske Republik har undladt at opfylde
 sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af
 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og
 planter (1), idet den ikke har tilstillet Kommissionen den
 fuldstændige liste over lokaliteter, der er omhandlet i
 direktivets artikel 4, stk. 1, første afsnit, og de oplysninger Sag anlagt den 10. juni 1999 af Kommissionen for De
 om hver lokalitet, der er omhandlet i direktivets artikel 4, Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 stk. 1, andet afsnit.
 (Sag C-224/99)
 — Den Franske Republik tilpligtes at afholde sagens omkost-
 ninger.
 (1999/C 226/43)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. juni
 1999 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen
 Kommissionen har gjort gældende, at forslaget om lokaliteter for De Europæiske Fællesskaber ved Antonio Aresu, Kommis-
 i henhold til direktivets artikel 4, stk. 1, første afsnit, bør sionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt
 udformes så bredt som muligt, således at den nationale adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagner-
 liste kommer til at omfatte alle de lokaliteter, der rummer centret, Kirchberg.
 naturtyper som omhandlet i bilag I til direktivet, samt alle de
 naturligt hjemmehørende arter, jf. bilag II, der findes på den
 pågældende medlemsstats område, såfremt disse lokaliteter er Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 repræsentative og har betydning efter de i bilag III angivne
 kriterier og på baggrund af direktivets bevaringsformål. Den a) Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 Franske Republik har ikke opfyldt sin forpligtelse til at forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 228, stk. 1
 fremsende en fuldstændig liste over de pågældende lokaliteter, (efter ændring nu artikel 300 EF) ved ikke at træffe
 idet de 672 lokaliteter, der findes i en samling af lister, der er foranstaltninger til at efterkomme Domstolens dom af
 blevet fremsendt efter hinanden, som de franske myndigheder 13. marts 1997 i sagen Kommissionen mod Frankrig (1);
 selv har erkendt, ikke omfatter noget militært område. Den
 Franske Republik har i øvrigt ikke foreslået nogen lokalitet b) Den Franske Republik dømmes til at betale en tvangsbøde
 hverken for de naturtyper, der er nævnt i bilag I, eller for på 142 425 EURO pr. dag til Kommissionen at regne fra
 levestederne for flere af de i bilag II omhandlede arter, selv om forkyndelsen af dommen, hvori traktatbruddet i denne sag
 disse naturtyper og levesteder efter de foreliggende videnskabe- er blevet fastslået, da Frankrig fra denne dato ikke har
 lige oplysninger findes på dens område. Kommissionen har for overholdt de ovennævnte forpligtelser;
 det tredje fastslået, at det antal lokaliteter, der er meddelt,
 under alle omstændigheder er utilstrækkeligt når henses til de c) Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 lokaliteter på Den Franske Republiks område, der fortjener at ninger.
 blive medtaget på den nationale liste. Efter dens opfattelse
 skulle den franske regering have fremsendt en liste, der var
 omend ikke identisk med den liste over 1 316 »bemærkelses- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 værdige« eller »meget interessante« lokaliteter, der findes i den
 fortegnelse, der er udarbejdet af Nationalhistorisk Museum på — Den franske regering har i sit svar på den begrundede
 den franske regerings foranledning, og omfattende samtlige udtalelse anerkendt, at der ikke er blevet truffet foranstalt-
 områder i fortegnelsen for hver lokalitet, så dog en liste, der i ninger til at efterkomme dommen, hvori Domstolen havde
 vidt omfang havde sidstnævnte liste som grundlag. Kommissio- fastslået, at »Den Franske Republik har tilsidesat sine
 nen har herudover fastslået, at de 672 lokaliteter, som Den forpligtelser i henhold til ... Rådets direktiv 76/207/EØF
 Franske Republik har givet meddelelse om, arealmæssigt kun ... idet den i artikel L 213-1 i code du travail har opretholdt
 repræsenterer 2,5 %, mens de 1 316 »bemærkelsesværdige« et forbud mod, at kvinder, der er beskæftiget i industrien,
 ---pagebreak--- C 226/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.8.1999
 arbejder om natten ...«. Der er intet grundlag for den — Subsidiært fastslås det, at Den Portugisiske Republik ikke
 franske regerings argument om, at det ikke har været har opfyldt de forpligtelser, der påhviler den i henhold til
 muligt at skabe enighed mellem arbejdsmarkedets parter samme bestemmelser, idet den ikke straks har underrettet
 med henblik på at forelægge parlamentet et lovforslag om Kommissionen om sådanne foranstaltninger.
 natarbejde. Det fremgår af Domstolens faste praksis, at
 en medlemsstat ikke kan påberåbe sig bestemmelser, — Den Portugisiske Republik tilpligtes at afholde sagens
 fremgangsmåder eller forhold i sin nationale retsorden til omkostninger.
 støtte for, at forpligtelser, der følger af fællesskabsretten,
 ikke overholdes.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Kommissionen har henvist til meddelelserne i EF-tidende
 den 21. august 1996 (2) og den 28. februar 1997 (3). — EF-traktatens artikel 10, stk. 1, og artikel 249, stk. 3,
 Kommissionen er af den opfattelse, at der ikke foreligger forpligter medlemsstaterne til at træffe de foranstaltninger,
 omstændigheder, der taler mod et bødepålæg. Idet den som er nødvendige til gennemførelse af de direktiver, so er
 støtter sig på de principper, der er defineret i førnævnte rettet til dem, inden udløbet af den frist, der er fastsat
 meddelelser, har Kommissionen beregnet tvangsbødens herfor. Den nævnte frist udløb allerede den 25. oktober
 beløb ved at tillægge overtrædelsens grovhed en koefficient 1997, uden at Portugal havde udstedt de nødvendige
 på 9/20 (resultatet af en sammenlægning af koefficienten bestemmelser.
 6/10 for vigtigheden af de tilsidesatte fællesskabsbestem-
 melser og koefficenten 3/10 for konsekvenserne for den (1) EFT L 272 af 25.10.1996, s. 36.
 almene og privates interesser) og den betydelige varighed
 en multiplikatorkoefficient på 1,5/3.
 (1) Sag C-197/96, Sml. I, s. 1489.
 (2) EFT C 242, s. 6.
 (3) EFT C 63, s. 2. Sag anlagt den 15. juni 1999 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-229/99)
 (1999/C 226/45)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 15. juni
 1999 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen
 Sag anlagt den 11. juni 1999 af Kommissionen for De for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent Peter
 Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik Oliver, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg.
 (Sag C-227/99)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (1999/C 226/44) — Det fastslås, at Den Franske Republik ikke har opfyldt
 de forpligtelser, der påhviler den i henhold til Rådets
 direktiv 95/29/EF af 29. juni 1995 om ændring af direktiv
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 11. juni 91/628/EØF om beskyttelse af dyr under transport (1) og i
 1999 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af Kommissio- henhold til traktaten, idet den ikke har udstedt de love og
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent administrative bestemmelser, som er nødvendige for at
 Frank Benyon og António Caeiros, Kommissionens Juridiske efterkomme direktivet.
 Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske — Den Franske Republik tilpligtes at afholde sagens omkost-
 Tjeneste, Wagnercentret, C 254, Luxembourg. ninger.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Det fastslås, at Den Portugisiske Republik ikke har opfydt Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de
 de forpligtelser, der påhviler den i henhold til EF-traktatens i sag C-227/99 anførte. Den frist, der er fastsat i direktivets
 artikel 10, stk. 1, og artikel 249, stk. 3, samt i henhold til artikel 2, udløb den 31. december 1996.
 artikel 23, stk. 1, i Rådets direktiv 96/67/EF (1) af 15.
 oktober 1996 om adgang til ground handling-markedet i
 Fællesskabets lufthavne, idet den ikke inden for den frist, (1) EFT L 148 af 30.6.1995, s. 52.
 der er fastsat i direktivets artikel 23, stk. 1, har sat de
 nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for
 at efterkomme direktivet.


text:
14.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 302/40
 Rettens dom af 15. juli 2015 — Akzo Nobel og Akcros Chemicals mod Kommissionen
 (Sag T-485/11) (1)
 ((Konkurrence - karteller - de europæiske markeder for varmestabilisatorer - beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 - overtrædelse begået af et fælles datterselskab - bøder - datterselskabets og moderselskabernes solidariske hæftelse - tiårig forældelsesfrist for et af moderselskaberne - afgørelse om genvedtagelse - nedsættelse af bøden for et af moderselskaberne - situation, hvor forpligtelsen til at betale det nedsatte beløb tilregnes datterselskabet og det andet moderselskab - ret til forsvar))
 (2015/C 302/51)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Akzo Nobel NV (Amsterdam, Nederlandene) og Akcros Chemicals Ltd (Warwickshire, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne C. Swaak og R. Wesseling)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved F. Ronkes Agerbeek og J. Bourke, derefter ved F. Ronkes Agerbeek og P. Van Nuffel, som befuldmægtigede, bistået af barrister J. Holmes)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 30. juni 2011 om ændring af Kommissionens beslutning K(2009) 8682 endelig af 11. november 2009 om en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/38589 — Varmestabilisatorer), for så vidt som den er rettet til Akzo Nobel og Akcros Chemicals, eller subsidiært påstand om nedsættelse af de pålagte bøder
 Konklusion
 1)
 Kommissionens afgørelse af 30. juni 2011 om ændring af Kommissionens beslutning K(2009) 8682 endelig af 11. november 2009 om en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/38589 — Varmestabilisatorer) annulleres.
 2)
 Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 331 af 12.11.2011.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/43
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 27. september 2006 — Werkgroep Commerciële Jachthavens Zuidelijke Randmeren m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-117/04) (1)
 (Statsstøtte - støtte ydet af de nederlandske myndigheder til ikke-overskudsgivende marinaer - annullationssøgsmål - formaliteten)
 (2006/C 294/91)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøgere: Vereniging Werkgroep Commerciële Jachthavens Zuidelijke Randmeren (Zeewolde, Nederlandene), Jachthaven Zijl Zeewolde BV (Zeewolde), Maatschappij tot exploitatie van onroerende goederen Wolderwijd II BV (Zeewolde), Jachthaven Strand-Horst BV (Ermelo, Nederlandene), Recreatiegebied Erkemederstrand vof (Zeewolde), Jachthaven- en Campingbedrijf Nieuwboer BV (Bunschoten-Spakenburg, Nederlandene) og Jachthaven Naarden BV (Naarden, Nederlandene) (ved advokaterne T. Ottervanger, A. Bijleveld og A. van den Oord)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved H. van Vliet, A. Bouquet og A. Nijenhuis, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Kongeriget Nederlandene (ved H. Sevenster og M. de Grave, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2004/114/EF af 29. oktober 2003 om de af Nederlandene gennemførte støtteforanstaltninger til fordel for ikke-overskudsgivende marinaer i Nederlandene (EUT 2004 L 34, s. 63)
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers omkostninger. Kongeriget Nederlandene bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 118 af 30.4.2004.


text:
7.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/24
 Appel iværksat den 2. juni 2015 af Vestel Iberia, SL til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 12. marts 2015 i sag T-249/12, Vestel Iberia mod Kommissionen
 (Sag C-265/15 P)
 (2015/C 294/30)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Vestel Iberia, SL (ved lawyers P. De Baere og P. Muñiz)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Kongeriget Spanien
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt af Retten i sag T-249/12 ophæves i sin helhed.
 —
 Appellen antages til realitetsbehandling.
 —
 Sagen hjemvises til Retten med henblik på, at denne træffer afgørelse om anbringenderne vedrørende realiteten.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger i forbindelse med denne sag og sagen for Retten.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Denne appel er iværksat af Vestel Iberia S.L. til prøvelse af dom af 12. marts 2015 i sag T-249/12, Vestel Iberia S.L. mod Kommissionen, hvorved Retten afviste påstanden om annullation af Kommissionens afgørelse K(2010) 22 endelig med den begrundelse, at appellanten ikke er umiddelbart berørt af kommissionsafgørelsen.
 Appellanten har gjort gældende, at Retten begik en retlig fejl, idet de spanske myndigheder ikke har nogen skønsbeføjelse med hensyn til resultatet, når de gennemfører kommissionsafgørelsen, og appellanten derfor er umiddelbart berørt af kommissionsafgørelsen.
 Appellanten har nærmere bestemt gjort følgende appelanbringender gældende:
 —
 Retten begik en retlig fejl, da den fastslog, at de nationale myndigheder har en skønsmargen ved gennemførelsen af den anfægtede afgørelse i forhold til appellanten.
 —
 Selv hvis de nationale myndigheder har en skønsmargen, hvilket ikke er tilfældet, begik Retten en retlig fejl, eftersom den blotte tilstedeværelse af en skønsbeføjelse er utilstrækkelig til at udelukke, at appellanten er umiddelbart berørt.
 —
 Retten begik en fejl ved den retlige kvalifikation af bevismaterialet, eller foretog en urigtig gengivelse af beviserne.


text:
30.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 130/25
 Sag anlagt den 14. marts 2011 — Mangou mod Rådet
 (Sag T-148/11)
 2011/C 130/52
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Philippe Mangou (Abidjan, Côte d’Ivoire) (ved advokaterne G. Collard og L. Aliot)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at for så vidt angår sagsøgeren, Philippe Mangou, har Rådets forordning (EU) nr. 25/2011 af 14. januar 2011 og Rådets afgørelse 2011/18/FUSP af 14. januar 2011, offentliggjort den 15. januar 2011 i Den Europæiske Unions Tidende, ikke støtte i de faktiske forhold.
 —
 Som følge heraf
 —
 annulleres Rådets forordning (EU) nr. 25/2011 af 14. januar 2011 og Rådets afgørelse 2011/18/FUSP af 14. januar 2011
 —
 bestemmes det subsidiært, at Philippe Mangous navn slettes fra de lister, der er vedlagt som bilag til forordningen og beslutningen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter, som sagsøgeren har gjort gældende, er i det væsentlige identiske med eller ligner dem, der påberåbes i sag T-137/11, Guiai Bi Poin mod Rådet.


text:
10.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/25
 Rettens dom af 16. maj 2017 — CW mod Parlamentet
 (Sag T-742/16) (1)
 ((Personalesag - tjenestemænd - psykisk chikane - vedtægtens artikel 12a - bistandspligt - interne regler om det rådgivende udvalg vedrørende chikane og forebyggelse af chikane på arbejdspladsen - vedtægtens artikel 24 - ansøgning om bistand - afslag - afgørelse om afslag på klagen - selvstændigt indhold - klagen indgivet for tidligt - foreligger ikke - det rådgivende udvalg vedrørende chikane og forebyggelse af chikane på arbejdspladsens rolle og beføjelser - tjenestemandens fakultative forelæggelse - ansvar uden for kontrakt))
 (2017/C 221/35)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: CW (ved advokat C. Bernard-Glanz)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved E. Taneva og M. Dean, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Søgsmål i henhold til artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af Parlamentets afgørelse af 8. april 2013 om afslag på den ansøgning om bistand, som sagsøgeren indgav i forbindelse med den angivelige psykiske chikane, som hun mente at være udsat for fra hendes overordnede samt om annullation af Parlamentets generalsekretærs afgørelse af 23. oktober 2013 om afslag på hendes klage af 9. juli 2013, dels om erstatning for det tab, hun angiveligt havde lidt.
 Konklusion
 1)
 Afgørelse af 23. oktober 2013 truffet af Europa-Parlamentets generalsekretær, i dennes egenskab af ansættelsesmyndighed, om afslag på CW’s klage af 9. juli 2013, annulleres.
 2)
 Påstanden om annullation af Parlamentets afgørelse af 8. april 2013 om afslag på den af sagsøgeren indgivne ansøgning om bistand afvises.
 3)
 Parlamentet betaler CW et beløb på 2 000 EUR for det lidte ikke-økonomiske tab, med tillæg af morarenter at regne fra datoen for denne doms afsigelse, beregnet på grundlag af den af Den Europæiske Centralbank (ECB) fastsatte rentesats for de vigtigste refinansieringstransaktioner.
 4)
 I øvrigt afvises erstatningspåstanden.
 5)
 Parlamentet bærer sine egne omkostninger og betaler de af CW afholdte omkostninger i forbindelse med den oprindelige procedure for Personaleretten i sag F-124/13, i forbindelse med appelsagen i sag T-309/15 P og i forbindelse med proceduren efter hjemvisning i sag T-742/16 RENV.
 (1) EUT C 52 af 22.2.2014 (sag oprindeligt registreret ved Retten for EU-Personalesager under sagsnummer F-124/13).


text:
14.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/2
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Handelsgericht Wien (Østrig) den 12. april 2012 — Alfred Hirmann mod Immofinanz AG
 (Sag C-174/12)
 2012/C 209/03
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Handelsgericht Wien
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Alfred Hirmann
 Sagsøgt: Immofinanz AG
 Intervenient: Aviso Zeta AG
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan en national regel om et aktieselskabs ansvar som udsteder over for en erhverver af aktier på grund af krænkelse af kapitalmarkedsretlige informationsforpligtelser i henhold til de følgende ordninger i
 —
 artikel 6 og 25 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/71/EF af 4. november 2003, som affattet ved direktiv 2008/11/EF af 11. marts 2008 (1)
 —
 artikel 7, 17 og 28 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/109/EF (2) af 15. december 2004
 —
 artikel 14 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF (3) af 28. januar 2003
 forenes med artikel 12, 15, 16, 19 og 42 i Rådets direktiv 77/91/EØF (4) af 31. januar 1977 i den gældende affattelse?
 2)
 Skal artikel 12, 15, 16, i særdeleshed artikel 18 og 19 samt 42 Rådets direktiv 77/91/EØF af 31. januar 1977 i den gældende affattelse fortolkes således, at de er til hinder for en national ordning, hvorefter et aktieselskab på grundlag af det i spørgsmål 1 nævnte ansvar skal godtgøre erhververen den erlagte pris og tage den erhvervede aktie tilbage?
 3)
 Skal artikel 12, 15, 16, 18, 19 og 42 i Rådets direktiv 77/91/EØF af 31. januar 1977 i den gældende affattelse fortolkes således, at et aktieselskabs ansvar som nævnt i spørgsmål 1
 —
 også kan omfatte en hæftelse med selskabets bundne formue (tegnet kapital og reserver som omhandlet i det nævnte direktivs artikel 15, stk. 1, litra a)) henholdsvis
 —
 også gælder, selv om det kan medføre aktieselskabets insolvens?
 4)
 Skal artikel 12 og 13 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/101/EF (5) af 16. september 2009 fortolkes således, at de er til hinder for en national ordning, der fastsætter en tilbagevirkende ophævelse af andelserhvervelsen, således at der ved ophævelse af aftalen om aktiekøb må gås ud fra en virkning ex nunc (jf. Domstolens dom af 15.4.2010, sag C-215/08, E. Friz GmbH)?
 5)
 Skal artikel 12, 15, 16, 18, 19 og 42 i Rådets direktiv 77/91/EØF af 31. januar 1977 i den gældende affattelse og artikel 12 og 13 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/101/EF af 16. september 2009 fortolkes således, at hæftelsen er begrænset til aktiernes værdi — for et børsnoteret selskab således aktiernes kursværdi — på det tidspunkt, hvor kravet fremsættes, således at aktionæren efter omstændighederne får mindre tilbage end den oprindeligt betalte pris?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/71/EF af 4.11.2003 om det prospekt, der skal offentliggøres, når værdipapirer udbydes til offentligheden eller optages til handel, og om ændring af direktiv 2001/34/EF (EUT L 345, s. 64), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/11/EF af 11.3.2008 (EUT L 76, s. 37).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/109/EF af 15.12.2004 om harmonisering af gennemsigtighedskrav i forbindelse med oplysninger om udstedere, hvis værdipapirer er optaget til handel på et reguleret marked, og om ændring af direktiv 2001/34/EF (EUT L 390, s. 38).
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF af 28.1.2003 om insiderhandel og kursmanipulation (markedsmisbrug) (EUT L 96, s. 16).
 (4) Rådets andet direktiv 77/91/EØF af 13.12.1976 om samordning af de garantier, der kræves i medlemsstaterne af de i artikel 58, stk. 2, i traktaten nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, for så vidt angår stiftelsen af aktieselskabet samt bevarelsen af og ændringer i dets kapital, med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde (EFT L 26, s. 1).
 (5) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/101/EF af 16.9.2009 om samordning af de garantier, som kræves i medlemsstaterne af de i traktatens artikel 48, stk. 2, nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde (EUT L 258, s. 11).


text:
24.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 194/27
 Sag anlagt den 24. marts 2014 — Deza mod ECHA
 (Sag T-189/14)
 2014/C 194/35
 Processprog: tjekkisk
 Parter
 Sagsøger: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Den Tjekkiske Republik) (ved advokat P. Dejl)
 Sagsøgt: Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det Europæiske Kemikalieagenturs afgørelse af 24. januar 2014, vedrørende referencerne AFA-C-0000004274-77-09/F, AFA-C-0000004280-84-09/F, AFA-C-0000004275-75-09/F og AFA-C-0000004151-87-08/F, annulleres, og
 —
 Det Europæiske Kemikalieagentur tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført fire anbringender.
 1.
 Det første anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001 (1), sammenholdt med artikel 118 i forordning (EF) nr. 1907/2006 (2), samt tilsidesættelse af retten til beskyttelse af legitime forretningsmæssige interesser og intellektuelle ejendomsrettigheder.
 I denne forbindelse har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001, sammenholdt med artikel 118 i forordning nr. 1907/2006, med den begrundelse, at udbredelsen af de omtvistede oplysninger til tredjemand vil bringe beskyttelsen af sagsøgerens forretningsmæssige interesser og intellektuelle ejendomsrettigheder i fare, eftersom udbredelsen af de omtvistede oplysninger ikke er begrundet i en mere tungtvejende offentlig interesse og eftersom sagsøgte i sin afgørelse end ikke har anført, at en offentlig interesse gik forud for nødvendigheden af at beskytte sagsøgerens førnævnte rettigheder.
 2.
 Det andet anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af Den Europæiske Unions forpligtelser ifølge TRIPs-aftalen (3) og et heraf følgende indgreb i retten til beskyttelse af fortrolige oplysninger.
 Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter Den Europæiske Unions internationale forpligtelser ifølge artikel 39, stk. 2, i TRIPS-aftalen, hvorefter medlemmerne sikrer, at fysiske og juridiske personer skal have mulighed for at forhindre, at oplysninger, der lovligt er under deres kontrol, uden deres samtykke og på en måde, der strider mod loyal erhvervspraksis, afsløres for eller erhverves eller udnyttes af andre, så længe de pågældende oplysninger a) er hemmelige i den forstand, at de ikke som en helhed eller i den nøjagtige sammensætning af deres komponenter er generelt kendte blandt eller umiddelbart tilgængelige for personer i de kredse, der normalt beskæftiger sig med den pågældende type oplysninger b) har en erhvervsmæssig værdi som følge af deres fortrolige karakter c) af den person, der lovligt kontrollerer oplysningerne, har været underkastet rimelige foranstaltninger til hemmeligholdelse under de foreliggende omstændigheder.
 3.
 Det tredje anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af Den Europæiske Unions forpligtelser ifølge artikel 8 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, tilsidesættelse af artikel 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og et heraf følgende indgreb i sagsøgerens ejendomsret og ret til beskyttelse af ejendomsretten.
 I denne forbindelse gøres gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 8 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, artikel 1 i tillægsprotokollen til nævnte konvention og artikel 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, for så vidt som den begrænser sagsøgerens ret til uforstyrret nydelse af sin ejendom.
 4.
 Det fjerde anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001.
 Ifølge sagsøgerens opfattelse tilsidesætter den anfægtede afgørelse artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001 med den begrundelse, at udbredelsen af de omtvistede oplysninger alvorligt skader Kommissionens og sagsøgtes beslutningsproces i forbindelse med den afgørelse, som disse skal træffe vedrørende ansøgningen om tilladelse til brug af det pågældende stof, eftersom udbredelsen af de omtvistede oplysninger ikke er begrundet i en mere tungtvejende offentlig interesse og eftersom sagsøgte i sin afgørelse end ikke har anført, at en offentlig interesse gik forud for nødvendigheden af at beskytte sagsøgerens førnævnte rettigheder.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145 af 31. maj 2001, s. 43).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) n r. 1907/2006 af 18. december 2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF (EFT L 396, s. 1).
 (3) Aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPS-aftalen) af 15. april 1994 (EFT L 336, s. 214).


text:
16.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 11/27
 Sag anlagt den 5. oktober 2009 — Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen
 (Sag T-409/09)
 2010/C 11/54
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland) (ved lawyers N. Korogiannakis og M. Dermitzakis)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 2 000 000 EUR, svarende til sagsøgerens bruttofortjeneste (50 % af kontraktværdien).
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale 100 000 EUR, svarende til det tab, sagsøgeren har lidt, fordi han er gået glip af muligheden for at opfylde en kontrakt.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger og de omkostninger, der er forbundet med sagen, også selvom søgsmålet afvises.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har anlagt sag om ansvar uden for kontrakt på baggrund af de tab, selskabet anfører at have lidt, som et resultat af Kommissionens afgørelse af 15. september 2004 om ikke at antage sagsøgerens bud, afgivet i forbindelse med offentligt udbud FISH/2004/02 for edb-tjenesteydelser og hermed forbundne leverancer i forbindelse med informationssystemer i Generaldirektoratet for Fiskeri (1) og at tildele kontrakten til den vindende leverandør. I dom af 10. september 2008 (2) fandt Retten i Første Instans, at Kommissionen ved sin vedtagelse af den nævnte afgørelse har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 100 i finansforordningen (3) og gennemførelsesforordningens artikel 149 om begrundelse. Retten udtalte sig ikke i forhold til sagsøgerens øvrige søgsmålsgrunde.
 Sagsøgeren gør gældende, at Retten i den ovennævnte dom anerkendte, at bedømmelsesudvalget sammenblandede tildelings- og udvælgelseskriterier og derfor ikke vurderede sagsøgerens bud korrekt og afslog at antage det uden grund.
 Sagsøgeren rejser endvidere en række retlige spørgsmål vedrørende den ovenfor nævnte udbudsprocedure, der blev behandlet i sagen T-465/04, og som ikke blev gennemgået og vurderet af Retten. Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen tilsidesatte princippet om forbud mod forskelsbehandling og fri konkurrence samt princippet om god forvaltningsskik og omhu, og at Kommissionen begik klare fejl ved bedømmelsen. Sagsøgeren anfører, at tilsidesættelsen af fællesskabsretten under sådanne omstændigheder udgør en tilstrækkelig alvorlig lovovertrædelse.
 Da Retten har annulleret Kommissionens afgørelse efter den fulde udførelse af kontrakten, der var baseret på den annullerede afgørelse, gør sagsøgeren gældende, at han ønsker erstatning for ikke at blive tildelt kontrakten og for tabet af muligheder.
 (1) EUT 2004/S-73-061407.
 (2) Sag T-465/04, Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen, Sml. II, s. 154.
 (3) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25.6.2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 248, s. 1).


text:
12.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/7
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 15. november 2012 — Stichting Al-Aqsa mod Rådet for Den Europæiske Union (sag C-539/10 P) og Kongeriget Nederlandene mod Stichting Al-Aqsa, Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen (sag C-550/10 P)
 (Forenede sager C-539/10 og C-550/10 P) (1)
 (Appel - fælles udenrigs og sikkerhedspolitik - bekæmpelse af terrorisme - restriktive foranstaltninger truffet over for visse personer og enheder - indefrysning af midler - fælles holdning 2001/931/FUSP - artikel 1, stk. 4 og 6 - forordning (EF) nr. 2580/2001 - artikel 2, stk. 3 - opførelse og bevarelse af en organisation på listen over personer, grupper og enheder, der er involveret i terrorhandlinger - betingelser - afgørelse truffet af en kompetent myndighed - ophævelse af en national foranstaltning - annullationssøgsmål - formaliteten med hensyn til appellen - retten til respekt for ejendomsretten - proportionalitetsprincippet - artikel 253 EF - begrundelsespligt)
 2013/C 9/09
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 (Sag C-539/10 P)
 Appellant: Stichting Al-Aqsa (ved advocaten M.J.G. Uiterwaal og A.M. van Eik)
 Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved E. Finnegan, B. Driessen og R. Szostak, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Kongeriget Nederlandene (ved C.M. Wissels og M. Bulterman, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen (ved S. Boelaert og M.P. van Nuffel, som befuldmægtigede)
 (Sag C-550/10 P)
 Appellant: Kongeriget Nederlandene (ved C.M. Wissels og M. Noort, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Stichting Al-Aqsa (ved advocaat A.M. van Eik), advocaat), Rådet for Den Europæiske Union (ved E. Finnegan, B. Driessen og R. Szostak, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen (ved S. Boelaert og M.P. van Nuffel, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 9. september 2010 i dag T-348/07 — Al-Aqsa mod Rådet, hvorved Retten annullerede Rådets afgørelse 2007/445/EF af 28. juni 2007 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af afgørelse 2006/379/EF og 2006/1008/EF, Rådets afgørelse 2007/868/EF af 20. december 2007 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning nr. 2580/2001 og om ophævelse af afgørelse 2007/445, Rådets afgørelse 2008/583 EF af 15. juli 2008 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning nr. 2580/2001 og om ophævelse af afgørelse 2007/868, Rådets afgørelse 2009/62 EF af 26. januar 2009 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning nr. 2580/2001 og om ophævelse af afgørelse 2008/583 og Rådets forordning (EF) nr. 501/2009 af 15. juni 2009 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning nr. 2580/2001 og om ophævelse af afgørelse 2009/62, for så vidt som disse retsakter vedrører Stichting Al-Aqsa
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Rets dom af 9. september 2010, Al-Aqsa mod Rådet (sag T-348/07), ophæves.
 2)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes i det hele, og Stichting Al-Aqsas appel forkastes.
 3)
 Stichting Al-Aqsa bærer sine egne omkostninger og betaler Kongeriget Nederlandenes og Rådets omkostninger i anledning af disse appeller samt Rådets omkostninger i anledning af førsteinstanssagen.
 4)
 Europa-Kommissionen, som intervenient under sagen ved Den Europæiske Unions Ret og under sagen ved Den Europæiske Unions Domstol, samt Kongeriget Nederlandene, som intervenient under sagen ved Retten, bærer deres egne omkostninger ved de respektive instanser.
 (1) EUT C 46 af 12.2.2011.


text:
28.9.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 233/23
 (befuldmægtigede: N. Niejahr, K. Fitch og B. Wägenbaur), Sag anlagt den 10. juni 2002 af Malagutti — Vezinhet SA
 angående en påstand om delvis annullation af Kommissionens mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 forordning (EF) nr. 937/2001 af 11. maj 2001 om godkendelse
 af nye anvendelser af tilsætningsstoffer, nye tilsætningsstoffer
 og forlængelse af foreløbige tilladelser samt om en 10-årig (Sag T-177/02)
 godkendelse af et tilsætningsstof til foderstoffer (EFT L 130,
 s. 25), har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 manden, M. Vilaras, og dommerne V. Tiili og P. Mengozzi; (2002/C 233/44)
 justitssekretær: H. Jung, den 14. juni 2002 afsagt kendelse,
 hvis konklusion lyder således:
 (Processprog: fransk)
 1) Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 ( 1) EFT C 289 af 13.10.2001. den 10. juni 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Malagutti — Vezinhet SA, Cavail-
 lon (Frankrig), ved avocat Béatrice Favarel-Veidig, og med valgt
 adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes
 den 19. juni 2002 at betale følgende beløb til Malagutti – Vezinhet:
 i sag T-197/01, Groupement d’intérêt de produits agricoles — 222 540,00 FRF eller 33 926,00 EUR for det lidte
 de la Martinique (GIPAM) mod Kommissionen for De tab;
 Europæiske Fællesskaber (1)
 — 1 943 413,56 FRF eller 296 271,48 EUR for tabt
 (Annullationssøgsmål — forordning (EF) nr. 896/2001 — fortjeneste på det britiske marked; såfremt Retten
 søgsmålsfrist — åbenbart, at sagen må afvises) finder den tabte fortjeneste utilstrækkeligt godtgjort,
 tilkommer det den at tildele det pågældende beløb
 (2002/C 233/43) for tabet af en chance for at forny den forretnings-
 gang, der tidligere var oprettet;
 (Processprog: fransk)
 — 2 013 455,16 FRF eller 306 949,26 EUR for skade
 på selskabets omdømme inden for den europæiske
 distribution og særligt den britiske.
 I sag T-197/01, Groupement d’intérêt de produits agricoles de
 la Martinique (GIPAM), Ducos (Frankrig), ved avocats A. Lo-
 rang, P. Leroyer Gravet og H. Mazingue, og med valgt
 adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (befuldmægtigede: A. Bordes og L. Visaggio), Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 angående en påstand om annullation af Kommissionens
 forordning (EF) nr. 896/2001 af 7. maj 2001 om gennemfø-
 relsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 for
 så vidt angår ordningen for indførsel af bananer til EF (EFT Sagsøgeren eksporterer frugt og grøntsager blandt andet til det
 L 126, s. 6), har Retten (Femte Afdeling), sammensat af engelske marked. I september 2001 oplyste de islandske
 afdelingsformanden, J.D. Cooke, og dommerne R. García- sundhedsmyndigheder Kommissionen om en pesticidrest, der
 Valdecasas og P. Lindh; justitssekretær: H. Jung, den 19. juni oversteg den fastsætte grænse. Kommissionen sendte som
 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: følge af denne oplysning en meddelelse om hurtig varsling
 vedrørende rester af dicofol i æbler, der var kommet fra
 Frankrig via Nederlandene. I meddelelse nr. to og følgende
 1) Sagen afvises.
 meddelelser blev sagsøgerens navn udtrykkeligt nævnt som
 eksportør.
 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 303 af 27.10.2001. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen ved at handle
 på denne måde har begået en fejl, der har påført sagsøgeren et
 tab.


text:
30.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 226/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Haarlem (Nederlandene) den 16. maj 2011 — DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV mod Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
 (Sag C-227/11)
 2011/C 226/23
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank Haarlem
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV
 Sagsøgt: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal de [...] nævnte aktive netværksanalysatorer [af type J6801B) tariferes i position 9030 40 eller i position 9031 80?
 2)
 Er Kommissionens forordning (EF) nr. 129/2005 af 20. januar 2005 (1) [...] ugyldig, fordi Kommissionen i denne forordning med urette har tariferet de i punkt 3 og 4 nævnte netværksanalysatorer i position 9031 80 39 i stedet for i position 9030 40?
 (1) Om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur og om ændring af forordning (EF) nr. 955/98 (EUT L 25, s. 37).


text:
29.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/35
 Rettens dom af 13. maj 2015 — Deutsche Post mod KHIM — PostNL Holding (TPG POST)
 (Sag T-102/14) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket TPG POST - de ældre nationale ordmærker og EF-ordmærker POST og Deutsche Post - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 213/58)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Deutsche Post AG (Bonn, Tyskland) (ved advokaterne K. Hamacher og C. Giersdorf)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved G. Schneider og S. Hanne, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: PostNL Holding BV (Haag, Nederlandene)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 11. december 2013 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2108/2012-1) vedrørende en indsigelsessag mellem PostNL Holding BV og Deutsche Post AG.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Deutsche Post AG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 112 af 14.4.2014.


text:
12.10.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 247/5
 4. Skal bestemmelserne i EF-traktatens artikel 28 og 30 om Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 frie varebevægelser — der finder anvendelse i Norge på
 grundlag af artikel 8-16 i aftalen om Det Europæiske
 Økonomiske Samarbejdsområde (EØS-aftalen) — med I henhold til Kommissionen er den græske lovgivning ikke
 henvisning til bestemmelserne i EF-beslutning 2000/ forenelig med forordning (EØF) nr. 3577/92. Den omstændig-
 766 og EF-beslutning 2001/9, nævnt ovenfor under hed, at forordningen gælder umiddelbart i hver medlemsstat,
 spørgsmål 1, fortolkes således, at en medlemsstat er og dens bestemmelser har forrang for nationale bestemmelser,
 afskåret fra at kræve iagttagelse af en tolerance på 0 i et fritager ikke medlemsstaterne fra forpligtelsen til at ophæve
 tilfælde svarende til det, der er beskrevet i de foregående nationale bestemmelser, som er uforenelig med fællesskabs-
 spørgsmål 1 og 2? retten.
 ( 1) EFT L 306 af 7.12.2000, s. 32. Kommissionen har med hensyn til fastlæggelsen af Peloppones’
 ( 2) EFT L 2 af 5.1.2001, s. 32. havne som ø-havne anført, at Peloppones er adskilt fra resten
 ( 3) EFT L 109 af 26.4.1983, s. 8. af Grækenland ved en kunstig kanal og er forbundet med
 resten af landet ved veje og jernbaner. Det er derfor logisk og
 også i overensstemmelse med Domstolens praksis (jf. forenede
 sager C-15/98 og C-105/99, Italien og Sardegna Lines mod
 Kommissionen, Sml. I, s. 8855, præmis 55), at anse Peloppones
 som en del af fastlandet Grækenland.
 Sag anlagt den 9. august 2002 af Kommissionen for De Kommissionen har endelig for så vidt angår ø-cabotage
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik. anført, at mens værtsmedlemsstatens bestemmelser gælder for
 reguleringen af bemandingsspørgsmål, må disse bestemmelser
 (Sag C-288/02) dog ikke under nogen omstændigheder være i strid med EF-
 traktatens artikel 49.
 (2002/C 247/09)
 (1 ) EFT L 364 af 12.12.1992, s. 7.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 9. august
 2002 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved K. Simonsson og
 M. Patakia, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i
 Luxembourg. Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 — Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i se afsagt den 5. august 2002 af Royal Court of Jersey,
 henhold til artikel 1, 3 og 6 i Rådets forordning (EØF) Samedi Division, i sagen Jersey Produce Marketing Orga-
 nr. 3577/92 af 7. december 1992 om anvendelse af nisation Ltd mod 1) The States of Jersey og 2) The Jersey
 princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for Potato Export Marketing Board, intervenienter: 1) Top
 søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads) og ( 1), Produce Limited og 2) Fairview Farm Ltd
 idet
 (Sag C-293/02)
 — den udtrykkeligt kun har indrømmet græske færger ret til
 at transportere passagerer mellem græske fastlandshavne (2002/C 247/10)
 og udtrykkeligt ved ø-cabotage kun har givet ret til
 udførelse af krydstogter med skibe, hvis tonnage oversti-
 ger 650 BT, og kun såfremt de er græske,
 Ved kendelse afsagt den 5. august 2002, indgået til Domstolens
 — idet den med hensyn til fællesskabsskibe, der er registreret Justitskontor den 13. august 2002, har Royal Court of
 i et andet eller i et internationalt register kræver forelæg- Jersey, Samedi Division, i sagen Jersey Produce Marketing
 gelse af et certifikat fra flagstatens kompetente myndig- Organisation Ltd mod 1) The States of Jersey og 2) The Jersey
 hed, hvoraf det fremgår, at skibet kan udføre cabotagesej- Potato Export Marketing Board, intervenienter: 1) Top Produce
 lads, Limited og 2) Fairview Farm Ltd forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 — idet den anser Peloppones for at udgøre en ø, og af følgende spørgsmål:
 idet den på fællesskabstankskibe, fragtskibe, passagerskibe og 1. Er en lovbestemt ordning som den, der regulerer eksport
 færger og på krydstogtsskibe, som udfører ø-cabotage, anven- af kartofler fra Jersey til Det Forenede Kongerige, en
 der de græske regler vedrørende bemanding og kræver, at foranstaltning med tilsvarende virkning som kvantitative
 rederierne skal indgive ansøgning til de kompetente myndighe- udførselsrestriktioner i strid med artikel 29 EF, fordi
 der med henblik på størrelsen af skibets bruttotonnage, således kartofler, der sendes direkte fra Jersey til Det Forenede
 at de græske myndigheder kan beregne sammensætningen af Kongerige, kan blive transporteret via en anden medlems-
 skibets bemanding. stat, men uden at forlade transportfartøjet?
 ---pagebreak--- C 247/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12.10.2002
 2. Er en lovbestemt ordning som den, der regulerer eksport Det er desuden den italienske regerings opfattelse, at selv om
 af kartofler fra Jersey til Det Forenede Kongerige, uforene- det måtte antages, at forordningen er af »fundamental« karak-
 lig med artikel 23 EF, 25 EF og 28-29 EF, for så vidt som ter, bør det manglende ansvar for fjernelse af alkoholmængder,
 den kan påvirke samhandelen mellem Jersey og Det undergivet tvangsfuldbyrdelse, betyde, at fuldbyrdelsen beteg-
 Forenede Kongerige (herunder Guernsey og øen Man) nes som »tilfælde af force majeure«, der berettiger til at erstatte
 eller efter omstændighederne indebærer, at der opkræves det fjernede produkt. Med denne konklusion er der, netop på
 afgifter i forbindelse med en sådan handel? grund af manglende ansvar for det betalende organ, ingen svig
 i forhold til pligten til at fastsætte et bindende bestemmelses-
 sted for produktet eller så meget mindre noget tab for
 Fællesskabet, hvis eneste interesse er, at fællesskabslagrene
 opretholdes.
 Støtte til produktion af olivenolie
 Sag anlagt den 21. august 2002 af Den Italienske Republik
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Den faste finansielle berigtigelse på 2 % i forhold til de udgifter,
 (Sag C-297/02) Italien har opgivet fra oktober 1997 til oktober 1999 for et
 samlet beløb på 22 678 386,33 EUR, antages at være følgen
 af den fastslåede manglende kontrol fra de italienske myndighe-
 ders side. Denne undladelse påstås at hidrøre fra tre forhold:
 (2002/C 247/11)
 — Forsinket meddelelse af oplysninger vedrørende produk-
 tionen i oliemøllerne fra det betalende organ AIMA’s side
 til kontrolorganet AGECONTROL,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 21. august 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Den Italienske Republik ved Um- — manglende koordineret kontrol fra det betalende organs
 berto Leanza, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello og kontrolorganets side, og
 Stato Maurizio Fiorilli.
 — forsømmelighed ved foretagelse af undersøgelser og vur-
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: dering af de disponible oplysninger vedrørende risikofak-
 torerne.
 — Annullation af beslutning K(2002) 2263 (1) endelig udg.
 af 28. juni 2002 for så vidt angår den del, hvori der i
 forhold til Italien: — B.4.1. — ITALIEN — undersøgelse Vedrørende Kommissionens indsigelser gør den italienske
 nr. 1999 (666 om alkohol, berigtigelse i budgetkonto regering gældende:
 1622 for regnskabsåret 1998 på 4 085 724,85 EUR; —
 B.8.1. støtte til produktion af olivenolie — Italien,
 finansiel korrektion på 22 678 386,33 EUR for regn-
 skabsårene 1997, 1998 og 1999.
 a) Koordineringen mellem AIMA og AGECONTROL
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Agenzia har altid fremsat anmodning til AIMA, rettidigt som
 krævet og med den nødvendige præcision, om samtlige
 databaserede oplysninger, som muliggør, at man kan følge den
 Ifølge Kommissionen betyder den rette gennemførelse af kontrol, der er fastsat i aktivitetsplanerne for de enkelte
 forordning (EØF) nr. 3597/90 ( 2), at der i alle tilfælde, hvori produktionsår, og herved udbeder man sig afleveringen, hvor
 der forefindes en manko i fællesskabslagrene, automatisk skal forsinkelserne viser sig. I så henseende tilføjes det, at AIMA,
 foretages en berigtigelse i regnskabet uden undersøgelse af med henblik på at sikre en forskriftsmæssig og korrekt metode
 grundene til mankoen, hvilket er en sanktion på grundlag af til udveksling af databaserede oplysninger med AGECON-
 medlemsstatens objektive ansvar. Ifølge den italienske regering TROL, har undertegnet formelle hensigtserklæringer sammen
 bør en sådan fortolkning afvises af den grund, at fortolkningen med Agenzia, hvilket allerede er sket i flere produktionsår.
 modsiges, først af den juridiske logik samt dernæst af reglens Den bemærkning, at der ikke findes nogen koordinering, er
 ordlyd og dens mening. derfor helt uden grundlag.


text:
29.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 30/59
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 9. december 2010 — Vandeuren mod Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut (ETF)
 (Sag F-88/08) (1)
 (Personalesag - personale ved Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut - midlertidigt ansat - kontrakt på ubestemt tid - afskedigelse - krav om gyldig begrundelse - stillingsnedlæggelse - omsorgspligt - forflyttelse)
 2011/C 30/111
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Monique Vandeuren (Pino Torinese, Italien) (først ved advokat N. Lhoest, derefter ved advokaterne N. Lhoest og L. Delhaye)
 Sagsøgt: Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut (ETF) (ved Ciccarone, som befuldmægtiget, bistået af advokat L. Levi)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstituts afgørelse om at afskedige sagsøgeren, samt påstand om, at Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut tilpligtes at betale erstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, sagsøgeren har lidt
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen af 23. oktober 2007 om afskedigelse af Monique Vandeuren annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes sagsøgte.
 3)
 Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut (ETF) betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 327 af 20.12.2008, s. 44.


text:
3.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 388/10
 Rettens dom af 23. september 2014 — Nuna International mod KHIM — Nanu-Nana Joachim Hoepp (nuna)
 (Sag T-195/12) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket nuna - de ældre EF-ordmærker NANA og NANU-NANA - relativ registreringshindring - manglende risiko for forveksling - manglende lighed mellem varerne - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2014/C 388/11
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Nuna International BV (Erp, Nederlandene) (ved advokat A. Alpera Plazas)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved V. Melgar, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Bremen, Tyskland) (ved advokat A. Nordemann)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. februar 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 476/2011-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG og Nuna International BV.
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen truffet den 15. februar 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 476/2011-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG og Nuna International BV annulleres, for så vidt angår »promenadevogne, klapvogne, sikre børnestole til biler« i klasse 12 i Nicearrangementet af 15. juni 1957 vedrørende international klassificering af varer og tjenesteydelser til brug ved registrering af varemærker, som revideret og ændret, såvel som »gåstole til spædbørn« og »soveposer til spædbørn og børn« i klasse 20.
 2)
 I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 3)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 209 af 14.7.2012.


text:
27.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 123/12
 Sag anlagt den 20. februar 2013 — Europa-Kommissionen mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-86/13)
 2013/C 123/19
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved J. Currall, D. Martin og J.-P. Keppenne, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse af 20. december 2012, hvorved det afviste at vedtage Kommissionens forslag til Rådets forordning om tilpasning med virkning fra den 1. juli 2012 af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte ved Den Europæiske Union samt af justeringskoefficienterne for disse vederlag og pensioner, annulleres.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har Kommissionen fremsat tre anbringender.
 Det første anbringende vedrører en tilsidesættelse af tjenestemandsvedtægtens artikel 65 og af artikel 1, 3 og 10 i bilag XI til vedtægten, for så vidt som Rådet — idet Kommissionen ikke havde forelagt det et forslag om anvendelse af undtagelsesklausulen i artikel 10 i bilag XI — var forpligtet til inden den 31. december 2012 at vedtage det forslag til årlig tilpasning af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte ved Den Europæiske Union, som Kommissionen havde fremlagt i medfør af artikel 3 i bilag XI. Rådet savnede efter sagsøgerens opfattelse kompetence til at vedtage en afgørelse, i det væsentlige under anvendelse af artikel 10, uden passende forslag fra Kommissionen og uden at inddrage Europa-Parlamentet, som ifølge samme bestemmelse er medlovgiver.
 Det andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af vedtægtens artikel 64 og af artikel 1 og 3 i bilag XI, for så vidt som Rådet ikke — skønt det var forpligtet hertil — vedtog de nye justeringskoefficienter for vederlag og pensioner, hvilke koefficienter Kommissionen havde foreslået for at sikre ligebehandling mellem tjenestemænd og pensionister uanset deres respektive tjenestested eller bopæl.
 Det tredje anbringende vedrører en fuldstændig mangel på begrundelse, idet Rådet blot har konstateret, at der ikke var kvalificeret flertal for at vedtage Kommissionens forslag efter artikel 3 i bilag XI, og ikke har forklaret, hvorfor det fraveg dette forslag. Dette anbringende vedrører såvel tilpasningen af vederlag og pensioner som vedtagelsen af de nye justeringskoefficienter.


text:
8.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 144/8
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 9. marts 2017 — Ibrica Zulfikarpašić mod Slaven Gajer (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Općinski sud u Novom Zagrebu — Kroatien)
 (Sag C-484/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - samarbejde om civilretlige spørgsmål - forordning (EF) nr. 805/2004 - europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav - betingelser for attestering som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument - begrebet »ret« - notar, der har udstedt en fuldbyrdelsesordre på grundlag af et »autentisk dokument« - officielt bekræftet dokument))
 (2017/C 144/10)
 Processprog: kroatisk
 Den forelæggende ret
 Općinski sud u Novom Zagrebu
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ibrica Zulfikarpašić
 Sagsøgt: Slaven Gajer
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 805/2004 af 21. april 2004 om indførelse af et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav skal fortolkes således, at notarer, der i Kroatien handler inden for rammerne af de beføjelser, som er tillagt dem i henhold til national ret i tvangsfuldbyrdelsesprocedurer på grundlag af et »autentisk dokument«, ikke er omfattet af begrebet »ret« i nævnte forordnings forstand.
 2)
 Forordning nr. 805/2004 skal fortolkes således, at en fuldbyrdelsesordre, der er udstedt af en notar i Kroatien på grundlag af et »autentisk dokument«, og som er ubestridt, ikke kan attesteres som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument, eftersom den ikke vedrører et ubestridt krav som omhandlet i denne forordnings artikel 3, stk. 1.
 (1) EUT C 389 af 23.11.2015.


text:
C 47/32 DA Den Europæiske Unions Tidende 21.2.2004
 Sag anlagt den 12. december 2003 af Regione Siciliana Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers skrivelse
 (Sag T-408/03) BUDG/C5/ME/jlsD(2003)358046 af 6. oktober 2003
 vedrørende fremgangsmåden for tilbagesøgning af den
 (2004/C 47/62) støtte, som Den Europæiske Fond for Regionaludvikling
 (EFRU) har ydet til projektet »Autostrada Messina Paler-
 mo«, og som blev delvis ophævet ved Kommissionens
 (Processprog: italiensk) beslutning nr. 109206 (EFRU nr. 93.05.03.001 — ARIN-
 CO nr. 93.IT.16.009) af 11. december 2002 og debetnota
 nr. 3240406591 af 25. september 2002 samt de øvrige
 forudgående og efterfølgende retsakter, annulleres, og
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes
 den 12. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 at betale sagens omkostninger.
 Europæiske Fællesskaber af Regione Siciliana ved avvocato
 dello Stato Antonio Cingolo.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers skrivelse
 BUDG/C5/ME/jlsD(2003)358046 af 6. oktober 2003
 vedrørende fremgangsmåden for tilbagesøgning af den
 støtte, som Den Europæiske Fond for Regionaludvikling Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 (EFRU) har ydet til projekterne »Aragona Favara« og som i sag T-392/03, Regione Siciliana mod Kommissionen (1).
 »Piana di Catania«, de dermed forbundne debetnotaer
 henholdsvis nr. 3240304871 af 14. august 2003 og
 nr. 3240303927 af 13. august 2003 samt de øvrige
 forudgående og efterfølgende retsakter annulleres, og (1) Endnu ikke trykt i EU-Tidende.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes
 at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 som i sag T-392/03, Regione Siciliana mod Kommissionen (1).
 Sag anlagt den 18. december 2003 af Cofradía de pescado-
 (1) Endnu ikke trykt i EU-Tidende. res »San Pedro« de Bermeo (Vizcaya) m.fl. mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-415/03)
 Sag anlagt den 11. december 2003 af Regione Siciliana (2004/C 47/64)
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-414/03) (Processprog: spansk)
 (2004/C 47/63)
 (Processprog: italiensk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 18. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Cofradía de pescadores »San Pedro«
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der de Bermeo (Vizcaya) m.fl., med hjemsted i Guipúzcoa og
 den 11. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De Vizcaya (Spanien), ved advokaterne Emiliano Garayar Gutiér-
 Europæiske Fællesskaber af Regione Siciliana ved avvocato rez, Gervasio Martínez-Villaseñor, Anna García Casatillo og
 dello Stato Giacomo Aiello. Miguel Troncoso Ferrer, og med valgt adresse i Luxembourg.


text:
16.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 224/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig) den 20. juli 2006 — Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR) mod Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)
 (Sag C-314/06)
 (2006/C 224/47)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR)
 Sagsøgt: Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 1. Skal begrebet force majeure, der har medført tab, som er indtruffet under en suspensionsordning i den betydning, hvori udtrykket er anvendt i artikel 14, stk. 1, i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (1), fortolkes som uforudsigelige, uundgåelige omstændigheder foranlediget af en ydre årsag hos en godkendt oplagshaver, som gør disse omstændigheder gældende til støtte for en anmodning om afgiftsfritagelse, eller er det tilstrækkeligt, at disse omstændigheder har været uundgåelige for den godkendte oplagshaver?
 2)
 2. Kan tabet af en del af varer, som er lækket fra en olieledning, anses for at være en følge af varernes art, jf. artikel 14, stk. 1, i direktiv 92/12/EØF, på grund af deres flydende tilstand og kvaliteten af den jord, hvorpå de er spildt, der har vanskeliggjort deres opsamling og medført pålæggelse af afgift?
 (1) EFT L 76, s. 1.


text:
7.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 410/32
 Sag anlagt den 28. september 2016 — Janssen-Cases mod Kommissionen
 (Sag T-688/16)
 (2016/C 410/45)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Mercedes Janssen-Cases (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne J.-N. Louis og N. De Montigny)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens afgørelser af 15. juni 2016 om at besætte stillingen som Ombudsmand ved Kommissionen ved udnævnelse af en anden ansøger og om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning til denne stilling.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på hundrede tusinde euros i erstatning for det lidte økonomiske og ikke-økonomiske tab.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført fire anbringender.
 1.
 Det første anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af artikel 6, stk. 3, i Kommissionens afgørelse C(2002)601 on the reinforced Mediation Service, for så vidt som de anfægtede afgørelser blev vedtaget af Kommissionen, selv om de henhører under Kommissionens formand’s enekompetence, efter forslag fra generaldirektøren for direktoratet for Menneskelige Ressourcer og Sikkerhed, efter høring af personaleudvalget.
 2.
 Det andet anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af artikel 27 i chartret om grundlæggende rettigheder, som fastsætter en ret til information og høring af arbejdstagerne, i det foreliggende tilfælde retten til effektiv høring af Kommissionens personaleudvalg.
 3.
 Det tredje anbringende er, at Kommissionen har begået magtfordrejning i forbindelse med de procedurer, der blev iværksat med henblik på besættelse af stillingen som Ombudsmand ved Kommissionen.
 4.
 Det fjerde anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af begrundelsespligten, at der foreligger et åbenbart urigtigt skøn og at principperne om beskyttelse af den berettigede forventning, om proportionalitet og om god forvaltning er tilsidesat.


text:
26.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 233/15
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 9. juli 2009 — infeurope mod Kommissionen
 (Sag T-176/08) (1)
 (Passivitets-, annullations- og erstatningssøgsmål - offentlige tjenesteydelsesaftaler - udbud vedrørende vedligeholdelse af KHIM’s edb-systemer - administrativ klage til Kommissionen - Kommissionens stiltiende beslutning om afvisning - nye påstande - forbindelse mellem passivitetssøgsmål og erstatningssøgsmål - åbenbart afvisningsgrundlag)
 2009/C 233/27
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: infeurope (Luxembourg, Luxembourg) (ved avocat O. Mader)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved N. Bambara og E. Manhaeve, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 For det første, principalt, påstand om at det fastslås, at Kommissionen har udvist passivitet, idet den retsstridigt har undladt at annullere afgørelsen om tildeling af rammekontrakter som følge af den af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) gennemførte udbudsprocedure AO/042/05 om softwarevedligeholdelse, der vedrører KHIM’s systemer til drift af kernevirksomheden på området for varemærker og design, samt at bringe de særaftaler til ophør, der er indgået som følge af disse rammekontrakter, og subsidiært påstand om, at Kommissionens påståede stiltiende beslutning om afvisning af sagsøgerens administrative klage af 2. december 2007 i forbindelse med den nævnte udbudsprocedure annulleres, og for det andet påstand om erstatning for den skade, der angiveligt er lidt som følge af Kommissionens påståede retsstridige undladelser
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 infeurope bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 3)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse om European Dynamics SA’s begæring om intervention.
 4)
 infeurope, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og European Dynamics bærer hver deres egne omkostninger forbundet med begæringen om intervention.
 (1) EUT C 171 af 5.7.2008.


text:
19.12.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 397/27
 Sagsùgeren mener, at den ordning, således som den frem- Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 går af gñldende lovgivning, direkte eller indirekte, aktuelt
 eller potentielt kan hindre fñllesskabshandelen med mine-
 ralolieprodukter. I henhold til EF-traktatens artikel 189, stk. 3, er et direk-
 tiv med hensyn til det tilsigtede mål bindende for enhver
 medlemsstat, som det rettes til. I henhold til EF-traktatens
 Kommissionen hñvder endvidere, at Den Hellenske Repu- artikel 5, stk. 1, skal medlemsstaterne trñffe alle alminde-
 blik ikke kan henholde sig til, at ordningen er begrundet lige eller sñrlige foranstaltninger, som er egnede til at sikre
 efter EF-traktatens artikel 36. En medlemsstat kan kun opfyldelsen af de forpligtelser, som fùlger af denne traktat,
 stùtte sig på artikel 36 med henblik på at begrunde en for- eller af retsakter fra Fñllesskabets institutioner. Disse for-
 anstaltning, der har samme virkning som en kvantitativ skrifter forpligter medlemsstaterne til at indrette deres lov-
 indfùrselsrestriktion, såfremt det med foranstaltningen til- givning i overensstemmelse med Fñllesskabets direktiver
 sigtede mål ikke kan nås med midler, der i mindre grad inden for de i direktiverne foreskrevne frister. En medlems-
 påvirker den fri samhandel. Kommissionen mener, at det stat kan ikke påberåbe sig bestemmelser, administrativ
 formål med ordningen, som de grñske myndigheder tilsig- praksis eller forhold i sin interne retsorden som begrun-
 ter, nemlig at sikre mineralolieforsyningen, kan nås ved delse for ikke at efterkomme de forpligtelser, der fùlger af
 foranstaltninger, der i mindre grad påvirker den fri sam- Fñllesskabets direktiver. Det er uden for al tvivl, at Den
 handel. Hellenske Republik ikke har truffet nogen foranstaltninger
 for at efterkomme direktiv 94/47/EF. Fristen udlùb i hen-
 hold til direktivets artikel 12 den 29. april 1997, uden at
 Kommissionen mener derfor, at den anfñgtede grñske lov- Den Hellenske Republik har udstedt de love eller admini-
 givning udgùr en foranstaltning med tilsvarende virkning strative bestemmelser, der er nùdvendige for at efter-
 som en kvantitativ restriktion i strid med traktatens komme direktivet, og uden at den har meddelt disse
 artikel 30, og at foranstaltningen ikke kan anses for at bestemmelser til Kommissionen.
 vñre begrundet i nogen af de hensyn, der er angivet i trak-
 tatens artikel 36, og navnlig ikke hensynet til sikringen af
 (1) EFT L 280 af 29.10.1994, s. 83.
 forsyningen.
 Slettelse af sag C-199/97 (1)
 Sag anlagt den 10. november 1998 af Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber mod Den Hellenske Republik (98/C 397/48)
 (Sag C-401/98)
 (98/C 397/47) Ved kendelse af 7. oktober 1998 har prñsidenten for De
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-199/97 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Royal
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den Court of Jersey), Emidio Marco Rios mod His Excellency
 10. november 1998 anlagt sag mod Den Hellenske Repu- the Lieutenant Governor of Jersey, skal slettes af registe-
 blik af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved ret.
 Maria Kontou-Durande, Kommissionens Juridiske Tjene-
 ste, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez (1) EFT C 212 af 12.7.1997.
 de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercen-
 tret, Kirchberg.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Slettelse af sag C-80/98 (1)
 Ð Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat
 sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og (98/C 397/49)
 Rådets direktiv 94/47/EF (1) af 26. oktober 1994 om
 beskyttelse af kùber i forbindelse med visse aspekter
 ved kontrakter om brugsret til fast ejendom på time- Ved kendelse af 7. oktober 1998 har prñsidenten for De
 share-basis, idet den ikke inden for den fastsatte frist Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag C-80/
 har udstedt de love eller administrative bestemmelser, 98 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Sù- og Han-
 der er nùdvendige for at efterkomme dette direktiv, delsretten), 3Com Corporation mod Bluecom Danmark
 henholdsvis ikke har tilstillet Kommissionen meddelel- A/S og KISS Nordic A/S, skal slettes af registeret.
 ser om sådanne bestemmelser.
 (1) EFT C 166 af 30.5.1998.
 Ð Den Hellenske Republik tilpligtes at bñre sagens
 omkostninger.


text:
10.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Østre Landsret (Danmark) den 1. februar 2017, Koppers Denmark ApS mod Skatteministeriet
 (Sag C-49/17)
 (2017/C 112/35)
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Østre Landsret
 Parter
 Sagsøger: Koppers Denmark ApS
 Sagsøgte: Skatteministeriet
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 21, stk. 3, i direktiv 2003/96/EF (1) om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet fortolkes således, at forbrug af egenproducerede energiprodukter til fremstilling af andre energiprodukter er afgiftsfritaget i en situation som den i hovedsagen foreliggende, hvor de fremstillede energiprodukter ikke anvendes til motorbrændstof eller brændsel til opvarmning?
 2)
 Skal artikel 21, stk. 3 i direktiv 2003/96/EF om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet fortolkes således, at medlemsstaterne kan begrænse fritagelsens anvendelsesområde til alene at omfatte forbrug af et energiprodukt, der medgår til produktionen af et tilsvarende energiprodukt (dvs. et energiprodukt, der som det forbrugte energiprodukt også er afgiftspligtigt)?
 (1) Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (EØS-relevant tekst)
 EUT 2003 L 283, s. 51


text:
5.2.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 31/19
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 24. november 2004
 i sag T-393/02, Henkel KGaA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (EF-varemærker - tredimensionalt varemærke - en hvid og gennemsigtig flakons form - absolut registreringshindring - fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2005/C 31/38)
 Processprog: tysk
 I sag T-393/02, Henkel KGaA, Düsseldorf (Tyskland), ved Rechtsanwalt C. Osterrieth, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: U. Pfleghar og G. Schneider), angående en påstand om annullation af den afgørelse, der blev truffet den 3. oktober 2002 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 313/2001-4), om registrering af et tredimensionalt tegn i form af en hvid og gennemsigtig flakon, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, H. Legal, og dommerne V. Tiili og M. Vilaras; justitssekretær: fuldmægtig J. Plingers, den 24. november 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Afgørelsen, der blev truffet den 3. oktober 2002 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 313/2001-4), annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 55 af 8.3.2003.


text:
17.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 94/21
 Sag anlagt den 13. februar 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik.
 (Sag C-67/04)
 (2004/C 94/45)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 13. februar 2004 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Valero Jordana og Minas Konstantinidis, begge Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Den Hellenske Republik har har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/80/EF (1) af 23. oktober 2001 om begrænsning af visse luftforurenende emissioner fra store fyringsanlæg, idet den ikke har udstedt de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv, eller idet det under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Fristen for gennemførelsen af direktivet i national ret udløb den 27. november 2002.
 (1) EFT L 309 af 27.11.2001, s. 1.


text:
20.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 127/26
 Rettens dom af 27. februar 2015 — Universal Utility International mod KHIM (Greenworld)
 (Sag T-106/14) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket Greenworld - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 127/35)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Universal Utility International GmbH & Co.KG (Kaarst, Tyskland) (ved advokat J. Mietzel)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved M. Fischer, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 13. december 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1658/2013 4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet Greenworld som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Universal Utility International GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 142 af 12.5.2014.


text:
21.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 277/24
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 18. maj 2017 — Openbaar Ministerie mod Slawomir Andrzej Zdziaszek
 (Sag C-271/17)
 (2017/C 277/35)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank Amsterdam
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Openbaar Ministerie
 Sagsøgt: Slawomir Andrzej Zdziaszek
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Er en retssag
 —
 i hvilken retten i den udstedende medlemsstat lægger særskilte frihedsstraffe, som den pågældende tidligere retskraftig er blevet idømt, sammen til en enkelt frihedsstraf og/eller ændrer en kumuleret frihedsstraf, som den pågældende tidligere retskraftigt er blevet idømt, og
 —
 hvori retten ikke igen har behandlet skyldsspørgsmålet,
 såsom den sag, der har ført til den cumulative sentence af 25. marts 2014, en sag, der »førte til afgørelsen« i den forstand, der omhandles i artikel 4a, stk. 1, i rammeafgørelse 2002/584/RIA (1)?
 2.
 Kan den fuldbyrdende judicielle myndighed:
 —
 i et tilfælde, hvor den eftersøgte person ikke selv var til stede under den retssag, der førte til afgørelsen,
 —
 men hvor den udstedende judicielle myndighed hverken i den europæiske arrestordre eller i de på grundlag af artikel 15 i rammeafgørelse 2002/584/RIA indhentede supplerende oplysninger har givet meddelelse om anvendeligheden af en eller flere af de omstændigheder, der omhandles i litra a) — d) i artikel 4a, stk. 1, i rammeafgørelse 2002/584/RIA, i overensstemmelse med formuleringen af en eller flere af de kategorier, der omhandles i punkt i litra d), i formularen til den europæiske arrestordre,
 allerede af disse grunde slutte, at ingen af betingelserne i rammeafgørelsens artikel 4a, stk. 1, litra a) til d), er opfyldt, og allerede af disse grunde afslå at fuldbyrde den europæiske arrestordre?
 3.
 Er en appelsag
 —
 hvorunder sagens realiteter er blevet behandlet, og
 —
 som har ført til en (ny) dom over den pågældende og/eller til stadfæstelse af afgørelsen fra første instans,
 —
 og den europæiske arrestordre vedrører denne doms fuldbyrdelse
 den »retssag, der førte til afgørelsen« som omhandlet i artikel 4a, stk. 1, i rammeafgørelse 2002/584/RIA?
 (1) Rådets rammeafgørelse af 13.6.2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne — Erklæringer fra en række medlemsstater i forbindelse med rammeafgørelsens vedtagelse (EFT 2002, L 190, s. 1).


text:
C 261/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26.10.2002
 Fællesskaber pålagde sagsøgeren en disciplinær sanktion bestå- Sag anlagt den 29. juni 2002 af José Lloris Maeso mod
 ende i fjernelse fra tjenesten uden reduktion eller frakendelse Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 af retten til alderspension, har Rettens præsident den 14. august
 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: (Sag T-165/02)
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge. (2002/C 261/31)
 Processprog: spansk
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 29. juni 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af José Lloris Maeso, Valencia (Spa-
 nien) ved D. Julián Bosch Abarca.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS — Udvælgelseskomitéens afgørelse i udvælgelsesprøve
 KOM/A/10/01 (jura) af 2. maj 2002 annulleres, og
 sagsøgeren gives adgang til at deltage i næste led af den
 den 16. juli 2002 nævnte udvælgelsesprøve.
 i sag T-207/02 R, Nicoletta Falcone mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har anfægtet udvælgelseskomitéens afgørelse for
 (Særlige rettergangsformer – udvælgelsesprøve – foreløbige
 udvælgelsesprøve KOM/A/10/01 (jura), der er meddelt sagsø-
 forholdsregler – uopsættelighed – foreligger ikke)
 geren ved skrivelse af 2. maj 2002, for så vidt sagsøgeren i en
 af stopprøverne i den pågældende udvælgelsesprøve, nærmere
 bestemt stopprøve a), har opnået et antal point, der er lavere
 (2002/C 261/30)
 end det krævede minimum for at kunne få adgang til resten af
 prøverne.
 (Processprog: italiensk)
 Sagsøgeren har til støtte for sine anbringender gjort gældende,
 at der foreligger en fejl ved rettelsen af den nævnte stopprøve a).
 I sag T-207/02, Nicoletta Falcone, Firenze (Italien), ved avocat
 M. Condinanzi, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber (befuldmægtigede: J. Currall og A. Dal Ferro), angående
 en begæring om, at der anordnes en foreløbig forholdsregel,
 hvorved Kommissionen tilpligtes at anmode sagsøgeren om at Sag anlagt den 14. august 2002 af Sunrider Corporation
 udfylde ansøgningsskemaet med henblik på at få adgang til mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 den anden prøve i den generelle udvælgelsesprøve KOM/A/10/ (Varemærker og Design)
 01, jura, der er fastsat til den 19. juli 2002, men som
 sagsøgeren blev udelukket fra ved udvælgelseskomitéens bes- (Sag T-242/02)
 lutning af 2. maj 2002, hvorved hun blev underrettet om, at
 hun ikke havde fået adgang til de skriftlige prøver i forbindelse
 med den pågældende udvælgelsesprøve, har Rettens Præsident (2002/C 261/32)
 den 16. juli 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 således: (Processprog: græsk)
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 18. august 2002 anlagt sag mod Kontoret for
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 af Sunrider Corporation, Torrance, Californien (USA), ved
 advokaterne Nikolaos Dontas og Maria Bra, og med valgt
 adresse i Luxembourg.
 ---pagebreak--- 26.10.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 261/17
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sag anlagt den 19. august 2002 af Antonia de Jong mod
 Europol
 — Sagen antages til realitetsbehandling.
 (Sag T-245/02)
 — Afgørelse af 30. maj 2002 fra Første Appelkammer
 ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (2002/C 261/33)
 (Varemærker og Design) annulleres.
 (Processprog: nederlandsk)
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale dels sagsøge-
 rens omkostninger i forbindelse med sagens behandling i
 appelkammeret og ved Retten i Første Instans, samt
 honorarer til sagsøgerens advokater, dels udgifterne i Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 forbindelse med undersøgelsen af sagsøgerens ansøgning den 19. august 2002 anlagt sag mod Europol af Antonia de
 og appelkammerets behandling af klagen. Jong, Haag (Nederlandene), ved Pauline de Casparis og Maria
 Franciscus Baltussen.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1) Europols afvisning af Antonia de Jongs klage over
 afgørelsen af 23. november 2001 annulleres, og samtidig
 Det omhandlede EF-va- Ordmærket »TOP« — ansøgning annulleres den anfægtede afgørelse af 23. november
 remærke: nr. 604 975 2001.
 Varer eller tjenesteydel- Næringsmidler baseret på urter 2) Principalt: Europol tilpligtes nu at tildele Antonia de Jong
 ser: i kapselform eller som pulver; to ekstra løntrin fra 1. juli 2001; subsidiært: Europol
 urtekosttilskud (klasse 5 og 29) tilpligtes at tildele Antonia de Jong et ekstra løntrin fra
 1. juli 2001.
 Undersøgerens afgørel- Afvisning af registreringsansøg-
 se: ningen 3) Europol tilpligtes at betale Antonia de Jong det skyldige
 beløb inden 48 timer efter forkyndelse af den herom
 Appelkammerets afgø- Afvisning af klagen afsagte dom med lovbestemt rente efter nederlandsk ret.
 relse:
 4) Europol tilpligtes inden 48 timer efter forkyndelsen af
 den dom, der skal afsiges herom, at betale et beløb på
 Søgsmålsgrunde: 1. tilsidesættelse af princippet
 1 000 EUR til godtgørelse af det af Antonia de Jong lidte
 om audi alteram partem og ikke-økonomiske tab.
 af retten til kontradiktion
 2. utilstedeligt langvarig sags- 5) Europol tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 behandling ved Harmonise-
 ringskontorets appelkamre
 fra indgivelsen af klagen og
 indtil sagsøgeren fik medde- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 lelse om afgørelsen
 3. ingen underretning om om- Sagsøgeren er ansat ved Europol. I sagsøgtes anfægtede
 stændigheder, som den om- afgørelse gives der på grundlag af vurderingen af sagsøgeren
 tvistede afgørelse blev støttet ikke sagsøgeren lønforhøjelse.
 på
 4. den anfægtede afgørelse er Sagsøgeren har anført, at denne afgørelse er i strid med
 utilstrækkeligt og uklart be- artikel 29 i vedtægten for Europols personale. Ifølge sagsøgeren
 grundet har styrelsesrådet undladt at fastsætte de nødvendige bestem-
 melser for tildeling af lønforhøjelse i henhold til denne artikel.
 5. varemærket er egnet til regis-
 trering Endvidere har sagsøgeren påberåbt sig, at direktøren har
 overskredet grænserne for sit skøn, da beslutningstagningen
 6. varemærket har fornødent ikke opfylder kravene til omhu og upartiskhed. Sagsøgeren har
 særpræg endelig påberåbt sig tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
 og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.


text:
28.3.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 94/7
 schaftsvereinigung Stahl, Thyssen Stahl AG, Preussag Stahl raro og Francesca Mazzonetto, Padova, samt advokat Guy
 AG og Hoogovens Groep BV mod Kommissionen for De Arendt, Luxembourg, og med valgt adresse i Luxembourg
 Europñiske Fñllesskaber, stùttet af Rådet for Den Euro- hos sidstnñvnte, 62, avenue Guillaume, til prùvelse af
 pñiske Union, Den Italienske Republik og ILVA Laminati dom afsagt den 7. november 1997 af De Europñiske Fñl-
 Piani SpA. lesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje Afdeling) i sag
 T-218/95 (1), Azienda Agricola »Le Canne« Srl mod Kom-
 Appellanterne har nedlagt fùlgende påstande: missionen for De Europñiske Fñllesskaber.
 Ð Dommen af 24. oktober 1997 afsagt af De Europñiske Appellanten har nedlagt fùlgende påstande:
 Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans i sag T-244/94
 (Wirtschaftsvereinigung Stahl m.fl. mod Kommissio- Ð Den af Retten i Fùrste Instans afsagte dom ophñves,
 nen) ophñves. og der gives appellanten medhold i hans for Retten
 nedlagte påstande.
 Ð Beslutning 94/259/EKSF af 12. april 1994 om Italiens
 ydelse af statsstùtte til offentlige stålvirksomheder
 Ð Kommissionens afgùrelse nr. 12497 af 27. oktober
 (stålkoncernen Ilva), (EFT L 112 af 3. maj 1994, s. 64)
 1995 erklñres ugyldig.
 annulleres.
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagsùgeren erstatning
 for tab i det i stñvningen angivne omfang.
 Anbringender og vñsentligste argumenter:
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger
 Appellanterne gùr gñldende, at den af Retten i Fùrste i de to instanser.
 Instans afsagte dom strider mod fñllesskabsretten, idet
 Retten nñrmere bestemt Anbringender og vñsentligste argumenter:
 Ð har truffet afgùrelse i strid med gñldende ret for så Appellanten gùr gñldende, at Retten fejlagtigt nåede til
 vidt angår gyldigheden og rñkkevidden af den femte det resultat, at kollegialitetsprincippet var fulgt. Selskabet
 kodeks vedrùrende stùtte til jern- og stålindustrien gùr gñldende, at Retten, i det omfang den fungerende
 afdelingschef efter den interne instruks for Kommissionen
 Ð ikke i tilstrñkkeligt omfang har taget i betragtning, at i henhold til sñrlige ham tillagte befùjelser kunne udstede
 en statsstùtte ikke lñngere kan vñre »afgùrende nùd- den omhandlede beslutning, skulle have fastslået, at denne
 vendig« for at virkeliggùre målsñtningerne med EKSF- var uanvendelig.
 traktaten, såfremt der er tale om, at den ydes mere end
 eÂn gang
 Appellanten gùr endvidere gñldende, at Rettens dom var
 fejlagtig og selvmodsigende for så vidt angår kontradikti-
 Ð ikke har lagt til grund, at den anfñgtede kommissions-
 onsprincippet og begrundelsespligten.
 beslutning allerede derved, at den har til formål at
 styrke den italienske jern- og stålindustri, er udtryk for
 et alvorligt fejlskùn fra Kommissionens side Appellanten gùr endelig gñldende, at artikel 44, stk. 1, og
 artikel 47 i forordning (EéF) nr. 4028/86 (2) og artikel 7 i
 Ð med urette har antaget, at EKSF-traktatens artikel 4, forordning (EéF) nr. 1116/88 (3) er blevet tilsidesat og
 litra c), ikke opstiller noget strengt forbud mod stùtte, anvendt forkert af Retten.
 men indeholder hjemmel for fñllesskabsinstitutionerne
 til at godkende enhver stùtte, der kan bidrage til virke- (1) EFT C 77 af 16.3.1996, s. 11.
 liggùrelsen af målsñtningerne med traktaten. (2) EFT L 376 af 31.12.1986, s. 7.
 (3) EFT L 112 af 30.4.1988, s. 1.
 (1) EFT C 387 af 20.12.1997, s. 16.
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 Appel ivñrksat den 16. januar 1998 af det italienske sel- afsagt den 23. januar 1997 af Commissione Tributaria
 skab Azienda Agricola »Le Canne« Srl, Porto Viro, til prù- Provinciale di Firenze i sagen CSAR Centro Servizi Acciai
 velse af dom afsagt den 7. november 1997 af De Europñ- Rivestiti SpA mod Direzione Regionale per le Entrate della
 iske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje Afdeling) i Toscana og Ufficio delle Imposte Dirette di Firenze
 sag T-218/95, Azienda Agricola »Le Canne« Srl mod (Sag C-13/98)
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (98/C 94/15)
 (Sag C-10/98 P)
 (98/C 94/14) Ved kendelse afsagt den 23. januar 1997, indgået til Dom-
 stolens Justitskontor den 20. januar 1998, har Commis-
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den sione Tributaria Provinciale di Firenze i sagen CSAR Cen-
 16. januar 1996 ivñrksat appel af Azienda Agricola »Le tro Servizi Acciai Rivestiti Spa mod Direzione Regionale
 Canne« Srl ved advokaterne Giulio Schiller, Giuseppe Car- per le Entrate della Toscana og Ufficio delle Imposte
 ---pagebreak--- C 94/8 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 28.3.98
 Dirette di Firenze forelagt De Europñiske Fñllesskabers ñndringer, der fùr procedurens indledning var gennem-
 Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùl- fùrt ved regionallov nr. 9, bestemte den at gennemfùre
 gende spùrgsmål: endnu en opdeling, hvorefter denne lov blev anset for
 endnu en stùtteordning, der skulle gñlde fra 1996, og
 Er en national lovbestemmelse om beskatning af kapital- som ville blive behandlet sñrskilt. Dette blev den ita-
 selskabers nettoformue, som har ùkonomiske virkninger lienske regering og de berùrte parter fùrst bekendt
 som en kapitaltilfùrselsafgift, forenelig med fñllesskabsret- med ved forkyndelsen af beslutningen, selv om under-
 ten, navnlig med direktiv 69/335/EéF (1)? retning herom skulle have vñret givet forinden, idet
 der var tale om en ñndring af procedurens genstand.
 (1) EFT 1969 II, s. 405. Den italienske regering og også de ùvrige berùrte par-
 ter har, fordi de ikke i god tid har haft kendskab til
 denne ñndring, vñret forhindret i at fremsñtte rele-
 vante og hensigtsmñssige bemñrkninger for at
 beskytte deres interesser.
 Sag anlagt den 22. januar 1998 af Den Italienske Republik 2) Tilsidesñttelse af traktatens artikel 93 som fùlge af
 mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber urigtig anvendelse af sondringen mellem ny stùtte og
 allerede eksisterende stùtte Ð ulovlig anvendelse på
 (Sag C-15/98)
 eksisterende stùtte af de regler, der finder anvendelse
 (98/C 94/16) på ny stùtte Ð klart fejlagtig vurdering af stùttens
 karakter af ny stùtte.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 22. januar 1998 anlagt sag mod Kommissionen for De Dersom der ikke er givet underretning om de ñndrin-
 Europñiske Fñllesskaber af Den Italienske Republik ved ger, som den eksisterende ordning har undergået, kan
 professor Umberto Leanza, som befuldmñgtiget, bistået af den stùtte, der er udbetalt efter ñndringerne, kun anses
 statens advokat Pier Giorgio Ferri, og med valgt adresse i for ulovlig og for stridende mod traktatens artikel 93,
 Luxembourg på Italiens Ambassade, 5, rue Marie-AdeÂl- stk. 3, såfremt ñndringerne har haft afgùrende indfly-
 aïde. delse på de forhold, der betinger, at stùtten er uforene-
 lig. Ved konstateringen af, at der foreligger en ny
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: stùtte efter regionalloven fra 1988, er der i beslutnin-
 gens afsnit III lagt vñgt på en rñkke forhold, der er
 opregnet i litra a)-e).
 Ð Annullation i medfùr af EF-traktatens artikel 173 af
 Kommissionens beslutning af 21. oktober 1997 (1).
 Hvad angår det i litra a) anfùrte om virksomhedens
 hjemsted på Sardinien har Kommissionen gjort sig
 Ð Der trñffes i overensstemmelse hermed afgùrelse
 skyldig i en grov, åbenbar fejl, idet bestemmelsen om,
 vedrùrende Kommissionens skrivelse af 14. november
 at virksomheden skal have sit hovedsñde, sit admini-
 1997.
 strative hovedkontor og sin rederivirksomhed m.m.
 placeret på Sardinien, findes at vñre sñregen for regio-
 Ð EF-Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkost- nalloven af 1988. Hermed foreligger der imidlertid
 ninger. ikke noget nyt, idet dette var tilfñldet også efter loven
 fra 1951, der blev ñndret i 1954.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Denne fejl skinner også igennem ved vurderingen af
 Den italienske regering er af den opfattelse, at Kommissio- betydningen af de andre forhold, som er omtalt i fort-
 nens beslutning af 21. oktober 1997 er ulovlig og udgùr sñttelsen i litra b)-d).
 en tilsidesñttelse af dens rettigheder af fùlgende grunde:
 3) Vurderingen af stùttens forenelighed, jf. traktatens
 1) Den opdeling, der er gennemfùrt i den anfñgtede artikel 92, stk. 1, er ufuldstñndig, utilstrñkkelig, for-
 beslutning og bekrñftet ved Kommissionens skrivelse kert og i alt fald dårligt underbygget.
 af 14. november 1997 for så vidt angår regionallov
 nr. 9 af 15. februar 1996 er ulovlig Ð tilsidesñttelse af Kommissionen har helt undladt at tage stilling til
 reglerne om proceduremñssige garantier. spùrgsmålet, om stùtten kan fordreje eller true med at
 fordreje konkurrencen. Hvad angår den anden begrun-
 Kommissionen har ikke på nogen måde forklaret, delse for at erklñre stùtten for uforenelig, nemlig
 hvorfor den valgte at gennemfùre to forskellige proce- påvirkningen af samhandelen mellem medlemsstater,
 durer på et forhold, der udgùr eÂn enkelt stùtteordning, har Kommissionen givet en nñsten uforståelig begrun-
 selv om der er sket ñndringer af den i tidens lùb. delse, der savner sammenhñng og i alt fald er sñrdeles
 Kommissionens valg er ikke blot ubegrundet, men des- lidt dñkkende.
 uden uhensigtsmñssigt, når formålet er at sikre en kor-
 rekt og gennemsigtig udùvelse af befùjelsen til at kon- 4) Vurderingen af stùtten ud fra traktatens artikel 92,
 trollere, om stùtten er forenelig med fñllesmarkedet. stk. 3, litra a) og c), er ulovlig.
 Det skaber forvirring og usikkerhed ved skùnsudùvel-
 sen og bidrager på ikke ubetydelig måde til de retlige Kommissionen beskñftiger sig efter at have fastslået,
 mangler, som den anfñgtede beslutning er behñftet at stùtteordningen er uforenelig i henhold til artikel 92,
 med. Og da Kommissionen var blevet bekendt med de stk. 1, idet den påvirker samhandelen mellem med-


text:
24.6.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 176/5
 Sag anlagt den 7. marts 2000 af Kommissionen for De Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene
 — Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine
 (Sag C-82/00) forpligtelser i henhold til traktaten, idet det ikke for den
 fastsatte frist har vedtaget de love og administrative
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Euro-
 (2000/C 176/07) pa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/24/EF (1) af 17. juni
 1997 om dele af og kendetegn ved to- og trehjulede
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. marts motordrevne køretøjer.
 2000 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Chr. Van Der Hauwa- — Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens om-
 ert, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, kostninger.
 og med valgt adresse i Luxembourg hos C. Gómez de la Cruz,
 Wagnercentret, Kirchberg.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 I henhold til artikel 8, stk. 1, i direktiv 97/24/EF skulle
 — Det fastslas, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine Kongeriget Nederlandene sætte de nødvendige love og admi-
 forpligtelser i henhold til traktaten, idet det ikke for den nistrative bestemmelser i kraft senest den 18. december 1998
 fastsatte frist har vedtaget de love og administrative for at efterkomme direktivet.
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Kom-
 missionens direktiv 98/14/EF (1) af 6. februar 1998 om
 tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv (1) EFT 1997 L 226, s. 1.
 70/156/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgiv-
 ning om godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøre-
 tøjer dertil.
 — Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sag anlagt den 8. marts 2000 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene
 I henhold til artikel 2, stk. 1, i direktiv 98/14/EF skulle
 Kongeriget Nederlandene sætte de nødvendige love og admi- (Sag C-90/00)
 nistrative bestemmelser i kraft senest den 30. september 1998
 for at efterkomme direktivet.
 (2000/C 176/09)
 (1) EFT 1998 L 91, s. 1. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 8. marts
 2000 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved H.M.H. Speyart,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos C. Gómez de la Cruz,
 Wagnercentret, Kirchberg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sag anlagt den 7. marts 2000 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene — Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til traktaten, idet det ikke inden for
 (Sag C-83/00) den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Euro-
 pa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/56/EF (1) af 20. ok-
 (2000/C 176/08) tober 1997 om sekstende ændring af direktiv 76/769/EØF
 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes administra-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. marts tivt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begrænsning
 2000 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af Kommissio- af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Chr. Van Der Hauwa- præparater.
 ert, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget,
 og med valgt adresse i Luxembourg hos C. Gómez de la Cruz, — Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens om-
 Wagnercentret, Kirchberg. kostninger.