text:
C 259/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9.9.2000
 Kan en medlemsstat behandle anvendelsen af en bolig til privat Sag anlagt den 6. juli 2000 af Kommissionen for De
 brug som afgiftsfritaget (jf. Artikel 13, punkt B, litra b), i Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 direktiv 77/388/EØF (1), men uden mulighed for at give afkald
 på afgiftsfritagelsen) med den følge, at der i henhold til
 artikel 17, stk. 2, litra a), i direktiv 77/388/EØF ikke er mulig- (Sag C-272/00)
 hed for fradrag som indgående afgift af den merværdiafgift,
 der er erlagt i forbindelse med bygningens opførelse, når den
 nævnte anvendelse i henhold til artikel 6, stk. 2, litra a), (2000/C 259/14)
 sidestilles med en tjenesteydelse mod vederlag, og boligen er
 en del af en forretningsbygning, der udelukkende er bestemt
 for virksomheden?
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 6. juli
 2000 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria Patakiá og
 (1) EFT L 145, s. 1. Frank Benyon, begge Kommissionens Juridiske Tjeneste, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til artikel 49 EF (tidligere traktatens
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom artikel 59) og artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning nr.
 afsagt den 27. juni 2000 af Hof van Beroep i sagen 2408/92 (1), det der efter artikel 40 i den græske lov nr.
 Gemeente Steenbergen (Nederlandene) mod L. Baten 2065/92 pålægges flyrejser på over 750 km højere afgift
 end rejser på under 750 km.
 (Sag C-271/00)
 2. Den Hellenske Republik tilpligtes at afholde sagens
 (2000/C 259/13) omkostninger.
 Ved dom afsagt den 27. juni 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 5. juli 2000, har Hof van Beroep, sat i
 Antwerpen, i sagen Gemeente Steenbergen (Nederlandene) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 mod L. Baten forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Den hellenske lovgivning strider mod princippet om den
 1. Er en retssag om et regreskrav i henhold til Algemene frie udveksling af tjenesteydelser i EF-traktaten, og imod
 Bijstandswet (den nederlandske bistandslov), som er bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) nr. 2408/92 om
 anlagt af en regresberettiget kommune mod en person, EF-luftfartsselskabers adgang til luftruter inden for Fællesskabet
 der har underholdspligt, jf. lovens artikel 93, en borgerlig og med udøvelse af den ret til fri bevægelighed på medlemssta-
 sag som omhandlet i artikel 1, stk. 1, i konventionen af ternes område, som tilkommer Den Europæiske Unions stats-
 27. september 1968 om retternes kompetence og om borgere i henhold til traktatens artikel 8 A (nu artikel 18 EF). I
 fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder åbningsskrivelsen anføres det, at retten til fri udveksling af
 handelssager, og kan en retsafgørelse, der er truffet i tjenesteydelser, som fremgår af artikel 3, stk. 1, i forordning
 en sådan sag, dermed falde ind under konventionens nr. 2408/92 skal fortolkes således, at der er direkte overens-
 anvendelsesområde? stemmelse med de generelle principper for fri udveksling af
 tjenesteydelser, og endelig anføres det, at de græske regler
 2. Er en retssag om et regreskrav i henhold til Algemene strider mod forordningen, idet luftfarten mellem medlemssta-
 Bijstandswet, som er anlagt af en regresberettiget kommu- terne foregår på mindre gunstige betingelser, især hvad angår
 ne mod en person, der har underholdspligt, jf. lovens afgifter, end den sammenlignelige luftfart på indenrigsruterne.
 artikel 93, en sag om social sikring som omhandlet i
 artikel 1, stk. 2, nr. 3, i konventionen af 27. september
 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af
 retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager,
 og falder en retsafgørelse, der er truffet i en sådan sag, (1) EFT L 240 af 24.8.1992, s. 8.
 dermed uden for konventionens anvendelsesområde?


text:
22.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 3. august 2004 af Bundesverwaltungsgericht i sagen Engin Torun mod Stadt Augsburg. Procesdeltagere: 1. Det offentliges repræsentant ved Bundesverwaltungsgericht, 2. Landesanwaltschaft Bayern
 (Sag C-481/04)
 (2005/C 19/28)
 Processprog: tysk
 Ved kendelse afsagt den 3. august 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 22. november 2004, har Bundesverwaltungsgericht i sagen Engin Torun mod Stadt Augsburg: Procesdeltagere: 1. Det offentliges repræsentant ved Bundesverwaltungsgericht, 2. Landesanwaltschaft Bayern, forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1.
 Mister et myndigt barn af en tyrkisk arbejdstager – der har haft lovlig beskæftigelse i Forbundsrepublikken Tyskland i mere end tre år – som har gennemført en erhvervsuddannelse og aflagt svendeprøve som metalarbejder, sin deraf afledte opholdsret i henhold til artikel 7, stk. 2, i afgørelse nr. 1/80 fra Associeringsrådet EØF/Tyrkiet (herefter »afgørelse nr. 1/80«) til at modtage enhver form for tilbud om beskæftigelse – med undtagelse af de i artikel 14 i afgørelse nr. 1/80 omhandlede tilfælde samt ved udrejse af værtsmedlemsstaten i en ikke ubetydelig periode uden lovlig grund – også for det tilfælde, at barnet
 a)
 er blevet idømt en fællesstraf af fængsel i tre år og tre måneder for røveri af grov karakter og overtrædelse af lov om euforiserende stoffer, hvilken straf ikke – heller ikke efterfølgende – er blevet gjort betinget, og som i sin helhed er anset for udstået med varetægtsfængslingen?
 b)
 selv har haft beskæftigelse som arbejdstager på det lovlige arbejdsmarked i Forbundsrepublikken Tyskland, hvorved han personligt har erhvervet en afledt ret til ophold som følge af sin beskæftigelse i henhold til artikel 6, stk. 1, andet eller tredje led, i afgørelse nr. 1/80, hvilken ret han senere har mistet?
 Er denne fortabelse en følge af, at barnet
 aa.
 blev afskediget uden varsel af arbejdsgiveren i sit seneste ansættelsesforhold grundet misbrug af euforiserende stoffer?
 bb.
 efter mere end tre måneders sygdom ikke på ny har ladet sig registrere som arbejdsløs hos den kompetente myndighed i løbet af de tre arbejdsdage, som adskilte uarbejdsdygtighedsperioden og frihedsberøvelsen på grund af strafbart forhold?
 cc.
 er blevet idømt en fællesstraf af fængsel i tre år og tre måneder for røveri af grov karakter og overtrædelse af lov om euforiserende stoffer, hvilken straf ikke – heller ikke efterfølgende – er blevet gjort betinget, straffen i sin helhed er anset for udstået med varetægtsfængslingen, i hvilken periode han ikke har været til rådighed for det lovlige arbejdsmarked, men ca. tre måneder efter sin løsladelse på ny har fundet beskæftigelse som ansat i et vikarfirma uden at være i besiddelse af en national opholdsret?
 2.
 Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende: Mister en tyrkisk statsborger en opholdsret, som han afleder af retten til adgang til at tage beskæftigelse i henhold til artikel 6, stk. 1, andet eller tredje led, i afgørelse nr. 1/80, under de betingelser, som er beskrevet ovenfor i spørgsmål 1 b)?

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
19.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/15
 Sag anlagt den 22. maj 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-219/08)
 (2008/C 183/30)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved E. Traversa og J.-P. Keppenne, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 49 EF ved i forbindelse med den udstationering af arbejdstagere, der er statsborgere i tredjelande, som EU-virksomheder foretager med henblik på udførelse af tjenesteydelser, at kræve
 a)
 en forudgående tilladelse til udøvelse af økonomisk virksomhed
 b)
 at opholdstilladelsen udstedt af den stat, hvor arbejdsgiveren er etableret, skal være gyldig indtil tre måneder efter tjenesteydelsens udførelse
 c)
 at arbejdstageren skal være ansat mindst seks måneder hos den samme arbejdsgiver, som udfører tjenesteydelserne.
 —
 Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har nærmere bestemt gjort gældende, at kravene fra den sagsøgte medlemsstats side, når tjenesteydere, som er etableret i en anden medlemsstat end Belgien, udstationerer arbejdstagere med statsborgerskab i et tredjeland, begrænser den frie udveksling af tjenesteydelser samtidig med, at de forskelsbehandler de pågældende tjenesteydere i forhold til deres konkurrenter, der er etableret på belgisk område.
 Kommissionens første klagepunkt er, at ordningen for indhentning af forudgående tilladelse til udøvelse af en økonomisk aktivitet udgør en uforholdsmæssig hindring for den frie udveksling af tjenesteydelser. Hindringen er endvidere hverken begrundet i noget alment hensyn eller i gældende Schengen-regler.
 Kommissionens andet klagepunkt er, at kravet om, at opholdstilladelsen, som udstedes af den stat, hvor arbejdsgiveren er etableret, skal være gyldig indtil tre måneder efter tjenesteydelsens udførelse, er uforholdsmæssigt.
 Kommissionens tredje klagepunkt er, at på trods af de positive lovændringer, som den sagsøgte medlemsstat har gennemført, udgør betingelsen om, at en arbejdstager skal være ansat mindst seks måneder hos den samme arbejdstager, som udfører tjenesteydelserne, en ubegrundet restriktion for den frie udveksling heraf.


text:
16.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 11/16
 Sag anlagt den 22. oktober 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-407/09)
 2010/C 11/27
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Kontou-Durande og A.-M. Rouchaud-Joët)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 228, stk. 1, EF, idet den ikke har gennemført nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af Domstolens dom af 18. juli 2007 i sag C-26/07.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at indbetale til Kommissionen på kontoen »Det Europæiske Fællesskabs egne indtægter« en foreslået tvangsbøde på 72 532,80 EUR for hver dag, gennemførelsen af de fornødne foranstaltninger til opfyldelse af dommen i sag C-26/07 er forsinket. Bøden løber fra afsigelsen af dommen i den foreliggende sag indtil den dag, hvor dommen i sag C-26/07 er efterkommet.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at indbetale til Kommissionen på kontoen »Det Europæiske Fællesskabs egne indtægter« et fast beløb på 10 512 EUR for hver dag opfyldelsen er forsinket fra afsigelsen af dommen i sag C-26/07 indtil afsigelsen af dommen i den foreliggende sag, eller indtil gennemførelsen af nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af dommen i sag C-26/07, hvis dette sker tidligere.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I den foreliggende sag har Den Hellenske Republik endnu ikke vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser til gennemførelsen af direktiv 2004/80/EF i græsk ret.
 Det er derfor åbenbart, at Den Hellenske Republik endnu ikke har gennemført de foranstaltninger, der er påkrævet for at opfylde Domstolens dom af 18. juli 2007 i sag C-26/07, Kommissionen mod Grækenland.
 Det følger af artikel 228, stk. 2, andet afsnit, andet punktum, EF, at Kommissionen i forbindelse med sin stævning angiver størrelsen af det faste beløb eller den tvangsbøde, som den pågældende medlemsstat skal betale, og som den under omstændighederne finder passende. I det foreliggende tilfælde har Kommissionen valgt at foreslå Domstolen at pålægge en tvangsbøde og et fast beløb.
 Idet Kommissionen har handlet på grundlag af de principper og de beregningsmetoder, der er fastlagt i meddelelse af 13. december 2005, har den ved fastsættelsen af det foreslåede beløb henset til tre fundamentale kriterier: a) tilsidesættelsens grovhed, b) tilsidesættelsens varighed, og c) nødvendigheden af at sikre, at bøden vil få en afskrækkende virkning.
 En undersøgelse af disse kriteriers anvendelse i den foreliggende sag fører til den konklusion, at tilsidesættelsens varighed og dens indvirkning på private og offentlige interesser er betydelige og begrunder pålæggelsen af de foreslåede økonomiske sanktioner.
 Som det fremgår af Kommissionens rapport om direktivets gennemførelse, har alle medlemsstaterne bortset fra Grækenland gennemført direktivet i national ret og yder den beskyttelse, som er påkrævet i henhold til direktivet.
 Direktivets manglende gennemførelse i græsk ret hindrer opnåelsen af det fundamentale mål om den frie bevægelighed for personer inden for et fælles område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Virkningerne i forhold til interesser af almen og individuel karakter er derfor meget betydelige.


text:
21.2.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 47/15
 2. Hvis spørgsmål 1 besvares bekræftende for så vidt angår se af de foranstaltninger, der skal træffes i henhold
 det andet alternativ, ønskes det oplyst: til artikel 4, og
 Tager kravet »på samme betingelse« i artikel 3, stk. 3, — med henblik på at sikre, at anlæg eller virksomheder, som
 andet punktum, i direktiv 92/12/EØF — med hensyn til varetager bortskaffelse af affald, har indhentet en tilladelse
 afgifter på tjenesteydelser, herunder i forbindelse med fra den offentlige myndighed eller den befuldmægtigede
 punktafgiftspligtige varer i direktivets artikel 3, stk. 1’s myndighed. Den Hellenske Republik tilpligtes at betale
 forstand — kun sigte på den i direktivets artikel 3, stk. 3, sagens omkostninger.
 første punktum, fastsatte betingelse: »forudsat at sådan
 beskatning ikke i samhandelen mellem medlemsstaterne
 giver anledning til formaliteter i forbindelse med grænse-
 passage«, eller skal den i direktivets artikel 3, stk. 2,
 anførte betingelse om »i særligt øjemed« ligeledes være Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 opfyldt i det sådant tilfælde?
 I henhold til den seneste udfærdigede liste (december 2002)
 (1) EFT L 76, s. 1. eksisterer der i Grækenland 1 458 ulovlige og ukontrollerede
 affaldspladser, som modtager affald fra 47 % af landets
 befolkning.
 De hellenske myndigheder har meddelt Kommissionen, at
 planen vedrørende nedsættelse af de ulovlige og ukontrollerede
 anlæg for bortskaffelse af affald og udskiftningen heraf med
 lovlige sundhedsmæssigt korrekte affaldspladser ikke vil være
 gennemført før udgangen af 2007.
 Sag anlagt den 26. november 2003 af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske
 Republik
 Kommissionen mener, at Den Hellenske Republik, da den har
 tilladt drift af ulovlige og ukontrollerede affaldspladser på dens
 (Sag C-502/03) område, har tilsidesat de forpligtelser, som påhviler den i
 henhold til artikel 4, 8 og 9 i direktiv 75/442/EØF om affald,
 som ændret ved direktiv 91/156/EØF.
 (2004/C 47/25)
 (1) EFT L 194 af 25.7.1975, s. 39.
 (2) EFT L 78 af 26.3.1991, s. 32.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 26. no-
 vember 2003 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved M. Kon-
 stantinitis, Kommissionens Juridiske Tjeneste.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sag anlagt den 1. december 2003 (fremsendt pr. fax
 den 26.11.2003) af Forbundsrepublikken Tyskland mod
 — Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat de Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 forpligtelser, som påhviler den i henhold til artikel 4, 8
 og 9 i direktiv 75/442/EØF (1), som ændret ved direktiv
 91/156/EØF (2), idet Den Hellenske Republik ikke har (Sag C-506/03)
 truffet de nødvendige foranstaltninger med henblik på:
 (2004/C 47/26)
 — at sikre, at affald bortskaffes, uden at menneskets
 sundhed bringes i fare og uden skade for miljøet,
 — at forbyde deponering, bortskaffelse og ukontrolleret Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 1. de-
 affaldshåndtering, cember 2003 (fremsendt pr. fax den 26.11.2003) anlagt
 sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af
 — at sikre, at enhver indehaver af affald enten overlader Forbundsrepublikken Tyskland ved Ministerialrat Wolf-Dieter
 dette til en privat eller offentlig indsamler eller til en Plessing, Bundesministerium der Finanzen, som befuldmægti-
 virksomhed, som varetager bortskaffelse af affald, get, og Rechtsanwalt Christoph von Donat, og med valgt
 eller selv sørger for dets bortskaffelse under iagttagel- adresse hos Bundesministerium der Finanzen, Berlin.


text:
21.9.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 274/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 5. juli 2013 — Estación de Servicio Pozuelo 4, S.L. mod GALP Energía España S.A.U.
 (Sag C-384/13)
 2013/C 274/15
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Supremo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Estación de Servicio Pozuelo 4, S.L.
 Sagsøgt: GALP Energía España S.A.U.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan en aftale som den i hovedsagen omtvistede, hvorefter der til fordel for leverandøren af olieprodukter stiftes en ret til bebyggelse og bygninger for en periode på 45 år, mod at denne opfører en tankstation og bortforpagter den til grundens ejer for et tidsrum, der svarer til denne rettighed, med pålæg om eksklusivt køb i den samme periode, anses for at være af uvæsentlig betydning og for ikke at være omfattet af forbuddet i artikel 81, stk. 1, EF (nu artikel 101, stk. 1, TEUF) som følge af leverandørens beskedne markedsandel, som ikke overstiger 3 %, når den sammenlignes med, at blot tre leverandørers samlede markedsandel udgør ca. 70 %, uanset at varigheden overstiger den gennemsnitlige varighed af de kontrakter, der normalt indgås på det pågældende marked?
 2)
 I benægtende fald, og såfremt kontrakten skal undersøges i henhold til forordning nr. 1984/83 (1) og nr. 2790/99 (2), spørges, om artikel 12, stk. 2, i forordning nr. 2790/99 sammenholdt med samme forordnings artikel 5, litra a), kan fortolkes således, at såfremt videreforhandleren ikke er ejer af grunden og resten af kontraktens varighed den 1. januar 2002 overstiger fem år, bliver kontrakten da ugyldig den 31. december 2006?
 (1) Kommissionens forordning (EØF) nr. 1984/83 af 22.6.1983 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af eksklusive købsaftaler (EFT L 173, s. 5).
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 2790/1999 af 22.12.1999 om anvendelse af EF-traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis (EFT L 336, s. 21).


text:
13.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/32
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Audiencia Provincial de Tarragona (Spanien), den 4. januar 2010 — Straffesag mod Valentín Salmerón Sánchez
 (Sag C-1/10)
 2010/C 63/53
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Audiencia Provincial de Tarragona
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Valentín Salmerón Sánchez
 Andre parter: Ministerio Fiscal og Dorotea López León
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal ofrets ret til at blive forstået som omhandlet i ottende betragtning til rammeafgørelsen (1) fortolkes som en positiv pligt for de statslige myndigheder, der er ansvarlige for retsforfølgning af og straf for viktimiserende adfærd, til at tillade, at ofret giver udtryk for sin vurdering, mening om og overvejelser vedrørende de direkte virkninger på hendes liv, der kan følge af, at gerningsmanden, som hun har et familiemæssigt eller intenst følelsesmæssigt forhold til, idømmes sanktioner?
 2)
 Skal artikel 2 i rammeafgørelse 2001/220/RIA fortolkes således, at statens pligt til at anerkende ofrets legitime rettigheder og interesser omfatter forpligtelse til at tage hensyn til hendes mening, når de strafferetlige følger af processen centralt og direkte kan bringe udviklingen af hendes ret til fri udvikling af personlighed og privat- og familieliv i fare?
 3)
 Skal artikel 2 i rammeafgørelse 2001/220/RIA fortolkes således, at de statslige myndigheder ikke kan undlade at tage hensyn til ofrets frie vilje, hvis hun modsætter sig idømmelse eller opretholdelse af en foranstaltning om adgangsforbud, hvis gerningsmanden er et familiemedlem, og der ikke er konstateret en objektiv risiko for kriminel gentagelse, og der er konstateret et personligt, socialt, kulturelt og følelsesmæssigt kompetenceniveau, som udelukker en prognose om underkastelse under gerningsmanden, eller skal nævnte foranstaltning under alle omstændigheder betragtes som passende under hensyn til disse forbrydelsers specifikke karakter?
 4)
 Skal artikel 8 i rammeafgørelse 2001/220/RIA, når den fastsætter, at hver medlemsstat sikrer et passende beskyttelsesniveau for ofre, fortolkes således, at den tillader generaliseret og præceptiv idømmelse af foranstaltninger om adgangsforbud eller forbud mod kommunikation som tillægsstraf i alle de tilfælde, hvor ofret har været udsat for forbrydelser begået i hjemmet, under hensyn til disse overtrædelsers specifikke karakter, eller kræver artikel 8 derimod, at der foretages en individuel afvejning for i hvert enkelt tilfælde at identificere det passende beskyttelsesniveau under hensyn til de konkurrerende interesser?
 5)
 Skal artikel 10 i rammeafgørelse 2001/220/RIA fortolkes således, at den generelt tillader at udelukke mægling i straffesager vedrørende forbrydelser begået i hjemmet under hensyn til disse forbrydelsers specifikke karakter, eller skal mægling derimod tillades i disse sager, idet der i hvert enkelt tilfælde foretages afvejning af de konkurrerende interesser?
 (1) Rådets rammeafgørelse 2001/220/RIA af 15.3.2001 om ofres stilling i forbindelse med straffesager.


text:
15.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Centrale Raad van Beroep (Nederlandene) den 12. december 2013 — H.J. Mertens mod Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
 (Sag C-655/13)
 2014/C 78/05
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Centrale Raad van Beroep
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: H.J. Mertens
 Sagsøgt: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 71, stk. 1, litra a), nr. i), i forordning nr. 1408/71 (1) fortolkes således, at den er til hinder for, at en grænsearbejder, som i direkte tilslutning til et arbejdsforhold på fuld tid bliver ansat med et mindre timeantal hos en anden arbejdsgiver i samme medlemsstat, betragtes som en delvis arbejdsløs grænsearbejder?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT 1971 II, s. 366).


text:
27.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/6
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 5. september 2012 — Secretary of State for the Home Department mod Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam og Mohibullah Rahman (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-83/11) (1)
 (Direktiv 2004/38/EF - unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område - artikel 3, stk. 2 - forpligtelse til i overensstemmelse med den nationale lovgivning at lette indrejse og ophold for »alle andre familiemedlemmer«, som forsørges af en unionsborger)
 (2012/C 331/09)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Secretary of State for the Home Department
 Sagsøgte: Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam og Mohibullah Rahman
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Upper Tribunal — fortolkning af artikel 3, stk. 2 og artikel 10, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT L 158, s. 77) — begrebet »alle andre familiemedlemmer« til en unionsborger som omhandlet i direktivets artikel 3, stk. 2 — familiemedlemmer der forsørges af et ægtepar, hvoraf den ene ægtefælle er tredjelandsborger — familiemedlemmer der ikke er beslægtet i direkte opstigende linje med et ægtepar
 Konklusion
 1)
 Artikel 3, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF skal fortolkes således, at:
 —
 medlemsstaterne ikke er forpligtet til at efterkomme enhver ansøgning om indrejse eller ophold, der indgives af familiemedlemmer til en unionsborger, som ikke er omfattet af definitionen i nævnte direktivs artikel 2, nr. 2), selv om de i overensstemmelse med direktivets artikel 10, stk. 2, godtgør, at de forsørges af nævnte unionsborger
 —
 medlemsstaterne imidlertid skal sørge for, at deres lovgivning indeholder kriterier, som gør det muligt for de nævnte personer at opnå en afgørelse om deres ansøgning om indrejse og ophold, som er baseret på en grundig undersøgelse af deres personlige omstændigheder, og som, såfremt der meddeles afslag, er begrundet
 —
 medlemsstaterne har et vidt skøn med hensyn til valget af de nævnte kriterier, men disse skal imidlertid være i overensstemmelse med den almindelige betydning af udtrykket »skal lette« og med de udtryk vedrørende afhængighedsforholdet, der er anvendt i nævnte artikel 3, stk. 2, og må ikke fratage denne bestemmelse dens effektive virkning, og
 —
 enhver ansøger har ret til ved en domstol at få efterprøvet, om den nationale lovgivning og anvendelsen heraf opfylder disse betingelser.
 2)
 For at en person er omfattet af kategorien af familiemedlemmer, som »forsørges« af en unionsborger som omhandlet i artikel 3, stk. 2, i direktiv 2004/38, skal der bestå et afhængighedsforhold for ansøgeren i det land, den pågældende ankommer fra, og det i det mindste fra det tidspunkt, hvor den pågældende ansøger om tilladelse til at slutte sig til den unionsborger, som vedkommende forsørges af.
 3)
 Artikel 3, stk. 2, i direktiv 2004/38 skal fortolkes således, at medlemsstaterne under udøvelse af det skøn, som de er i besiddelse af, kan fastsætte særlige betingelser med hensyn til arten eller varigheden af afhængigheden, forudsat at disse betingelser er i overensstemmelse med den almindelige betydning af udtrykkene vedrørende afhængigheden som omhandlet i artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra a), i direktiv 2004/38, og at de ikke fratager denne bestemmelse dens effektive virkning.
 4)
 Spørgsmålet om, hvorvidt udstedelsen af et opholdskort som omhandlet i artikel 10 i direktiv 2004/38 kan underlægges et krav om, at afhængighedsforholdet for ansøgeren som omhandlet i dette direktivs artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra a), er fortsat i værtsmedlemsstaten, er ikke omfattet af nævnte direktivs anvendelsesområde.
 (1) EUT C 145 af 14.5.2011.


text:
C 95/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24.3.2001
 ved advokaterne M. Karp og J. Choucroun, Luxembourg, og anerkende den lungekræft, som sagsøgerens ægtefælle døde af,
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Karp, 84, Grand- som erhvervssygdom, har Retten (Første Afdeling), sammensat
 Rue, mod Den Europæiske Investeringsbank (befuldmægtigede: af afdelingsformanden, B. Vesterdorf, og dommerne M. Vilaras
 J.-P. Minnaert og G. Vandersanden), angående en påstand og N.J. Forwood; justitssekretær: H. Jung, den 15. november
 om godtgørelse for den ikke-økonomiske skade, sagsøgeren 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 hævder at have lidt som følge af Den Europæiske Investerings-
 banks nægtelse af at opfylde Rettens dom af 28. september 1) Kommissionens afgørelse af 10. februar 1999, hvorved den
 1999 i sagen Michel Hautem mod Den Europæiske Investe- nægtede at anerkende Arlette Fernandez-De Corte’s sygdom
 ringsbank (sag T-140/97, Sml. Pers. I-A, s. 171, og II, s. 897), som en erhvervssygdom, annulleres.
 har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 den, R. Garcı́a-Valdecasas, og dommerne P. Lindh og 2) I øvrigt frifindes Kommissionen.
 J.D. Cooke; justitssekretær: fuldmægtig G. Herzig, den 12. de-
 cember 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: 3) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 1) Den Europæiske Investeringsbank betaler sagsøgeren
 25 000 EUR i godtgørelse for den af ham lidte ikke- (1) EFT C 122 af 29.4.2000.
 økonomiske skade.
 2) Den Europæiske Investeringsbank betaler omkostningerne i
 forbindelse med hovedsagen.
 3) Den Europæiske Investeringsbank betaler Rettens kasse et beløb
 på 3 000 EUR eller ethvert andet mindre beløb, som sagsøgeren
 kan dokumentere som omkostninger i forbindelse med hoved- DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 sagen.
 den 21. november 2000
 4) Hver part bærer sine omkostninger i forbindelse med begæringen
 om foreløbige forholdsregler.
 i sag T-23/00, A mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (1)
 (1) EFT C 79 af 18.3.2000.
 (Tjenestemænd — en national rets straffedom — disciplinær
 forfølgning — fjernelse fra tjenesten)
 (2001/C 95/23)
 (Processprog: fransk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 I sag T-23/00, A, tidligere tjenestemand ved Kommissionen
 den 15. november 2000 for De Europæiske Fællesskaber, ved advokat L. Vogel, Bruxel-
 les, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat C. Kremer,
 i sag T-20/00, Ivo Camacho-Fernandes mod Kommissio- 6, rue Heinrich Heine, mod Kommissionen for De Europæiske
 nen for De Europæiske Fællesskaber (1) Fællesskaber (befuldmægtigede: G. Valsesia og J. Currall),
 angående en påstand om annullation af Kommissionens
 afvisning af 4. november 1999 af den af sagsøgeren indgivne
 (Tjenestemænd — erhvervssygdom — udsættelse for abest- klage over Kommissionens afgørelse af 23. april 1999 om
 støv og andre stoffer — retsstridigheden af lægeudvalgets sagsøgerens fjernelse fra tjenesten, og om fornødent af Disci-
 udtalelse — udeblivelsessag) plinærrådets udtalelse af 30. november 1998, har Retten
 (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, K. Lena-
 (2001/C 95/22) erts, og dommerne J. Azizi og M. Jaeger; justitssekretær:
 fuldmægtig J. Palacio González, den 21. november 2000 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således:
 (Processprog: fransk)
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 I sag T-20/00, Ivo Camacho-Fernandes, tjenestemand ved 2) Hver part bærer sine omkostninger.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, boende Ove-
 rijse (Belgien), ved advokat N. Lhoëst, Bruxelles, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos fiduciaire Becker et Cahen, 3, rue des (1) EFT C 79 af 18.3.2000.
 Foyers, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber,
 angående en påstand om annullation af Kommissionens
 afgørelse af 10. februar 1999, hvorved den nægtede at


text:
5.12.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 454/14
 Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 8. september 2016 — Caixabank SA mod Héctor Benlliure Santiago (C-91/16) og Abanca Corporación Bancaria SA mod Juan José González Rey, María Consuelo González Rey og Francisco Rodríguez Alonso (C-120/16) (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid, Spanien)
 (Forenede sager C-91/16 og C-120/16) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 93/13/EØF - urimelige kontraktvilkår - morarentesatser - anvendelse af satsen for de ordinære renter - artikel 53, stk. 2, i Domstolens procesreglement - afvisning))
 (2016/C 454/27)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Caixabank SA (C-91/16) og Abanca Corporación Bancaria SA (C-120/16)
 Sagsøgte: Héctor Benlliure Santiago (C-91/16) og Juan José González Rey, María Consuelo González Rey, Francisco Rodríguez Alonso (C-120/16)
 Konklusion
 Det er åbenbart, at anmodningerne om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid (retten i første instans nr. 60 i Madrid, Spanien) ved afgørelse af 8. februar 2016 (C-91/16) og af 18. februar 2016 (C-120/16) skal afvises.
 (1) EUT C 175 af 17.5.2016.


text:
8.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 64/64
 EU-Personalerettens kendelse (Anden Afdeling) den 12. december 2007 — Kerelov mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag F-110/07)
 (Personalesag - åbenbart, at sagen må afvises - artikel 44, stk. 1, litra c), i procesreglementet for Retten i Første Instans)
 (2008/C 64/105)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Georgi Kerelov (Pazardzhik, Bugarien) (ved avocat A. Kerelov)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af De Europæiske Fællesskabers Personaleudvælgelseskontors afgørelse af 7. februar 2007 om dels ikke at tilstille sagsøgeren oplysninger og dokumenter vedrørende udvælgelsesprøven, dels om erstatning for den lidte skade, han har lidt.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.


text:
C 273/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23.9.2000
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 FØRSTE INSTANS
 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 den 28. juni 2000
 (1) EFT C 188 af 3.7.1999.
 i sag T-191/98 R II, Cho Yang Shipping Co. Ltd. mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Konkurrence — betaling af en bøde — bankgaranti —
 uopsættelighed — interesseafvejning)
 (2000/C 273/20)
 (Processprog: engelsk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 I sag T-191/98 R II, Cho Yang Shipping Co. Ltd., Seoul
 den 6. juli 2000 (Sydkorea), ved advokaterne N. Bromfield og C. Thomas,
 Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokatfir-
 maet De Bandt, Van Hecke og Loesch, 11, rue Goethe, mod
 i sag T-139/99, Alsace International Car Services (AICS) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 mod Europa-Parlamentet (1) get: R. Lyal), angående en begæring om udsættelse af gennem-
 førelsen af Kommissionens beslutning 1999/243/EF af 16. sep-
 tember 1998 om en procedure i henhold til EF-traktatens
 (Offentlige tjenesteydelsesaftaler — persontransport med artikel 85 og 86 (sag IV/35.134 — Trans-Atlantic Conference
 køretøjer med chauffør -udbudsforretning — overholdelse af Agreement) (EFT 1999 L 95, s. 1), for så vidt som sagsøgeren i
 national ret — princippet om god forvaltningsskik og henhold til beslutningens artikel 8 er blevet pålagt en bøde på
 princippet om loyalt samarbejde — afvisning af et bud) 13 750 000 EUR, har Rettens præsident den 28. juni 2000
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 (2000/C 273/19)
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2) Sagsøgeren har en frist på 14 dage til at indgive en begæring
 (Processprog: fransk) om fortrolig forhandling til Justitskontoret.
 I sag T-139/99, Alsace International Car Services (AICS), 3) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 Strasbourg (Frankrig), ved advokaterne C. Imbach og A. Dissler,
 Strasbourg, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 P. Schiltz, 4, rue Béatrix de Bourbon, mod Europa-Parlamentet
 (befuldmægtigede: P. Runge Nielsen og O. Caisou-Rousseau),
 angående dels en påstand om annullation af Parlamentets
 afgørelse om ikke at antage sagsøgerens bud i forbindelse med
 udbudsforretning nr. 99/S 18-8765/FR vedrørende en aftale KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 om persontransport med køretøjer med chauffør under plenar- FØRSTE INSTANS
 møderne i Strasbourg og dels en påstand om erstatning for det
 tab, som sagsøgeren hævder at have lidt som følge af denne den 28. juni 2000
 afgørelse, har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelings-
 formanden, R. Garcı́a-Valdecasas, og dommerne P. Lindh og
 i sag T-74/00 R, Artegodan GmbH mod Kommissionen
 J.D. Cooke; justitssekretær: fuldmægtig G. Hertzig, den 6. juli
 for De Europæiske Fællesskaber
 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (Foreløbige forholdsregler — tilbagekaldelse af tilladelse til
 1) Europa-Parlamentet frifindes. markedsføring af humanlægemidler, der indeholder stoffet
 »amfepramon« — direktiv 75/319/EØF — uopsættelighed
 2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Parlamen- — interesseafvejning)
 tets omkostninger.
 (2000/C 273/21)
 (1) EFT C 246 af 28.8.1999.
 (Processprog: tysk)
 I sag T-74/00 R, Artegodan GmbH, Lüchow (Tyskland), ved
 advokat Ulf Doepner, Düsseldorf, og med valgt adresse i
 ---pagebreak--- 23.9.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 273/13
 Luxembourg hos advokatfirmaet Bonn & Schmidt, 7 Val Sainte Sag anlagt den 30. juni 2000 af Koninklijke Philips Electro-
 Croix, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber nics NV mod Rådet for Den Europæiske Union
 (befuldmægtigede: H. Støvlbæk og B. Wägenbauer) angående
 en begæring om udsættelse af gennemførelsen af Kommissio-
 nens beslutning af 9. marts 2000 om tilbagekaldelse af tilladel- (Sag T-177/00)
 se til markedsføring af humanlægemidler, der indeholder
 stoffet »amfepramon« (K(2000) 453), har Rettens præsident
 den 28. juni 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder (2000/C 273/23)
 således:
 1) Gennemførelsen af Kommissionens beslutning af 9. marts (Processprog: engelsk)
 2000 om tilbagekaldelse af tilladelse til markedsføring af
 humanlægemidler, der indeholder stoffet »amfepramon«
 (K(2000) 453) udsættes i forhold til sagsøgeren. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 30. juni 2000 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 2) Afgørelse om sagens omkostninger udsættes. Union af Koninklijke Philips Electronics NV ved advokaterne
 Clive Standbrook, QC, og Filip Ragolle, advokatfirmaet Stand-
 brook-Hooper, Bruxelles.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Rådets afgørelse om at afvise Kommissionens forslag til
 Rådets forordning om indførelse af en endelig antidum-
 pingtold på importen af visse dele til fjernsynskamera-
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I systemer med oprindelse i Japan erklæres ugyldig i
 FØRSTE INSTANS henhold til artikel 230 EF og 231 EF.
 den 18. maj 2000 — Rådet tilpligtes i henhold til artikel 235 EF og artikel 288,
 stk. 2, EF at betale erstatning for den skade, som sagsøge-
 i sag T-75/00 R, Augusto Fichtner mod Kommissionen for ren er blevet påført ved dets ulovlige afvisning af Kommis-
 De Europæiske Fællesskaber sionens forslag til forordning, subsidiært ved dets mang-
 lende fastsættelse af passende beskyttelessforanstaltninger
 før udløbet af fristen på 15 måneder.
 (Særlige rettergangsformer — foreløbige forholdsregler —
 uopsættelighed — foreligger ikke) — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (2000/C 273/22)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Processprog: italiensk)
 Denne sag er anlagt som følge af, at Rådet ikke vedtog
 Kommissionens forslag af 7. april 2000 til Rådets forordning
 I sag T-75/00 R, Augusto Fichtner, tjenestemand ved Kommis-
 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af
 sionen for De Europæiske Fællesskaber og tjenstgørende ved
 visse dele til fjernsynskamerasystemer med oprindelse i Japan
 Det Fælles Forskningscenter i Ispra, med bopæl i Besozzo
 (KOM(2000) 195 endelig udg.). Sagsøgeren finder, at Rådets
 (Italien), ved advokat V. Salvatore, via Speroni 14, Varese, mod
 manglende evne til at opnå simpelt flertal for Kommissionens
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 forslag sammenholdt med udløbet af den tidsfrist på 15
 get: G. Valsesia), angående en begæring om, at der anordnes
 måneder, der er fastsat i artikel 6, stk. 9, i grundforordnin-
 foreløbige forholdsregler, således at gennemførelsen af den
 gen (1), udgør en endelig bebyrdende afgørelse, som selskabet
 beslutning om fjernelse af sagsøgeren fra tjenesten, som
 kan anfægte i nærværende sag.
 Kommissionen vedtog den 30. september 1999, udsættes, har
 Rettens præsident den 18. maj 2000 afsagt kendelse, hvis
 konklusion lyder således:
 Sagsøgerens annullationssøgsmål falder grundlæggende i to
 alternative dele. Sagsøgeren gør på den ene side gældende, at
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge. Rådet ved udløbet af tidsfristen på 15 måneder ikke havde
 kompetence til at afvise Kommissionens forslag, idet det i tiden
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. forinden havde undladt at beskæftige sig med de faktiske
 omstændigheder og de proceduremæssige aspekter af sagen.
 Rådet har i henhold til den gældende grundforordning kun
 mulighed for at ændre nogle af forslagets retningslinjer, idet
 det skal lægge de af Kommissionen fremstillede faktiske


text:
C 48/32 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 20.2.1999
 Slettelse af sag T-193/95 (1) Basili, Christina Laso Sanz, GeÂrard Lhost, Carlos Martinez
 (1999/C 48/68) Mongay, Viriato Monteiro Da Silva, Nicolioulas Panagio-
 tis, Carla Piccinni-Leopardi, Jorge Manuel Pinheiro De
 Jesus Ferreira, Angelo Salsi og Graham Wilmott mod
 (Processprog: engelsk) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber, skal slet-
 tes af registret.
 Ved kendelse af 30. november 1998 har formanden for
 Fùrste Udvidede Afdeling ved De Europñiske Fñllesska- (1) EFT C 142 af 10.5.1997, EFT C 166 af 31.5.1997, EFT C 181
 bers Ret i Fùrste Instans besluttet, at sag T-193/95, Fin- af 14.6.1997, EFT C 228 af 26.7.1997, EFT C 318 af
 tecna SpA mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles- 18.10.1997 og EFT C 7 af 10.1.1998.
 skaber, skal slettes af registret.
 (1) EFT C 16 af 20.1.1996.
 Slettelse af sag T-292/97 (1)
 (1999/C 48/71)
 Slettelse af sag T-25/97 ( )
 1
 (1999/C 48/69) (Processprog: engelsk)
 (Processprog: fransk) Ved kendelse af 1. december 1998 har formanden for
 Fjerde Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 Fùrste Instans besluttet, at sag T-292/97, Assidomän Kraft
 Ved kendelse af 14. december 1998 har formanden for
 Products AB, AB Iggesunds Bruk, Korsnäs AB, Modo
 Fùrste Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 Paper AB, Södra Cell AB, Stora Kopparbergs Bergslags AB
 Fùrste Instans besluttet, at sag T-25/97, Michael Pulch
 og Svenska Cellulosa AB (SCA) mod Kommissionen for
 mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber, skal
 De Europñiske Fñllesskaber, skal slettes af registret.
 slettes af registret.
 (1) EFT C 113 af 11.4.1998.
 (1) EFT C 131 af 26.4.1997.
 Slettelse af sagerne T-38/97, T-77/97, T-107/97, Slettelse af sag T-67/98 (1)
 T-139/97, T-154/97, T-162/97, T-205/97 og T-206/97 (1) (1999/C 48/72)
 (1999/C 48/70)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 Ved kendelse af 11. december 1998 har formanden for
 Ved kendelse af 15. december 1998 har formanden for Fùrste Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 Fùrste Udvidede Afdeling ved De Europñiske Fñllesska- Fùrste Instans besluttet, at sag T-67/98, TheÂodore Gianna-
 bers Ret i Fùrste Instans besluttet, at sagerne T-38/97, kopoulos mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 Lucette GeÂrard, T-77/97, JoseÂ Baiges Planas, Viviane skaber, skal slettes af registret.
 Baretti-Piazzi, David Broderick, Alessandro Buttice, Peter
 Grasmann, Timothy Hayes, Louis Hersom, Owen Jones,
 Jean-Louis Levy Gorgeot, Saturno Mallia, Fenardo Mazza, (1) EFT C 208 af 4.7.1998.
 Yasmine Pire, William Richer, Josefa Rodriguez Portero,
 Robert Smyth, Alain Van Hamme og Fionnuala Walker,
 T-107/97, Suzanne Smets, T-139/97, Marc Blijweert,
 Manuel Carvalhosa, Rita Lehmann, Annette Mills, Glenys
 Nichol, Jeffery Piper, Francisco Sentieiro og Guy Thiry,
 T-154/97, Patricia Brunko-Metzger, Mariette Colinet,
 Slettelse af sag T-140/98 (1)
 Christiane Degueldre, Nicole Dumont, Emile Espagnet,
 Paul Fraix, Georgios Katalagarianakis, Danielle Lardinois, (1999/C 48/73)
 Carlos Alberto Leite Mateus, Liborio Licata, Alberto Piaz-
 zi, Cornelis Pot, Rita Sacca-George, Jacques Simon og (Processprog: fransk)
 Harry Watershoot, T-162/97, Albert Verleysen, T-205/97,
 Christopher Atkin, David Cornwell og Paul Smeulders og
 T-206/97, Olivier Brunet, Luigi Brusa, Peter Cavendish, Ved kendelse af 9. december 1998 har formanden for
 HeÂleÁne Chraye, Stella da Costa Santos, Tamara Diomede Fjerde Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i


text:
22.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 134/28
 Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 23. februar 2010 — Telecom Italia SpA mod Regione autonoma della Sardegna. Procesdeltagere: Space SpA og Passamonti Srl m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo per la Sardegna, Italien)
 (Sag C-290/09) (1)
 2010/C 134/45
 Processprog: italiensk
 Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registeret.
 (1) EUT C 233 af 26.9.2009.


text:
6.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/37
 Sag anlagt den 28. november 2016 — Sverige mod Kommissionen
 (Sag T-837/16)
 (2017/C 038/50)
 Processprog: svensk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Sverige (ved A. Falk og F. Bergius)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2016) 5644 af 7. september 2016 om tilladelse til visse anvendelser af blysulfochromat, gul og blychromatmolybdatsulfat, rød i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18. december 2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF (den anfægtede afgørelse), annulleres,
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende: Kommissionen har overskredet sine gennemførelsesbeføjelser i henhold til artikel 291, stk. 2, TEUF og forordning (EF) nr. 1907/2006.
 —
 Kommissionen har overskredet sine gennemførelsesbeføjelser ved at tilsidesætte artikel 55 og artikel 60, stk. 4, i forordning nr. 1907/2006 og i strid med forordningens formål at meddele den ansøgte godkendelse uden at betingelserne herfor, der er fastsat i forordningen, var opfyldt.
 —
 Kommissionen har tilsidesat artikel 60, stk. 4, i forordning nr. 1907/2006 ved at meddele godkendelse uden selv at foretage en vurdering af betingelserne for at udstede en godkendelse i henhold til denne bestemmelse og uden i tilstrækkelig grad at undersøge, om betingelserne for at udstede en godkendelse i henhold til denne bestemmelse var opfyldt.
 —
 Kommissionen har endvidere tilsidesat artikel 55 i forordning nr. 1907/2006 ved at meddele godkendelse i strid med godkendelsessystemets formål, nemlig at sikre et velfungerende indre marked og gradvist at erstatte særligt problematiske stoffer med egnede alternative stoffer eller teknologier, hvor det er teknisk og økonomisk muligt.
 2.
 Andet anbringende: Kommission har foretaget en åbenbar fejlagtig vurdering og begået en retlig fejl.
 —
 Samme omstændigheder som anført med hensyn til det første anbringende påberåbes ligeledes i forhold til dette anbringende. Kommissionens tilsidesættelse af artikel 55 og artikel 60, stk. 4, i forordning nr. 1907/2006, som angivet ovenfor, indebærer ligeledes, at Kommissionen i den anfægtede afgørelse foretog en åbenbart fejlagtig vurdering og begik en retlig fejl.
 3.
 Tredje anbringende: Kommissionen har tilsidesat forsigtighedsprincippet og begrundelsespligten.
 —
 Kommissionen har tilsidesat forsigtighedsprincippet ved at udstede godkendelse uden selv at foretage en vurdering af betingelserne herfor i henhold til artikel 60, stk. 4, i forordning nr. 1907/2006 og uden at foretage en tilstrækkelig undersøgelse af, om betingelserne for at meddele godkendelse i henhold til denne bestemmelse, var opfyldt.
 —
 Under alle omstændigheder har Kommissionen tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296 TEUF, artikel 130 i forordning nr. 1907/2006 og princippet om god forvaltningsskik, da det ikke er muligt at udlede af den anfægtede afgørelse, hvordan Kommissionen har vurderet, om betingelserne for tildelingen af en godkendelse i henhold til forordningens artikel 60, stk. 4, var opfyldt.


text:
9.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 325/5
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. september 2013 — Daniele Biasci m.fl. mod Ministero dell’Interno og Questura di Livorno (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana — Italien)
 (Forenede sager C-660/11 og C-8/12) (1)
 (Etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - artikel 43 EF og 49 EF - hasardspil - indsamling af væddemål - betingelser for tilladelse - krav om polititilladelse og om koncession - nationale bestemmelser - obligatoriske minimumsafstande mellem stederne for indsamling af væddemål - grænseoverskridende virksomhed, som kan sidestilles med den, der er genstand for koncessionen - forbud - gensidig anerkendelse af licenser på hasardspilsområdet)
 2013/C 325/07
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana
 Parter i hovedsagen
 (Sag C-660/11)
 Sagsøgere: Daniele Biasci, Alessandro Pasquini, Andrea Milianti, Gabriele Maggini, Elena Secenti og Gabriele Livi
 Sagsøgte: Ministero dell’Interno og Questura di Livorno
 Procesdeltager: SNAI — Sindacato Nazionale Agenzie Ippiche SpA
 (Sag C-8/12)
 Sagsøgere: Cristian Rainone, Orentino Viviani og Miriam Befani
 Sagsøgte: Ministero dell’Interno, Questura di Prato og Questura di Firenze
 Procesdeltagere: SNAI — Sindacato Nazionale Agenzie Ippiche SpA, Stanley International Betting Ltd og Stanleybet Malta ltd.
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana — fri bevægelighed for personer — fri udveksling af tjenesteydelser — virksomhed med indsamling af indsatser i væddemål — national lovgivning som underlægger udøvelsen af denne virksomhed et krav om opnåelse af en tilladelse og en offentlig bevilling udstedt af de nationale myndigheder — manglende anerkendelse af tilladelser og bevillinger udstedt af udenlandske myndigheder — foreneligheden med artikel 43 EF og 49 EF (nu artikel 49 TEUF og 56 TEUF)
 Konklusion
 1)
 Artikel 43 EF og 49 EF skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning, som pålægger de selskaber, der ønsker at udøve virksomhed knyttet til hasardspil, en forpligtelse til — foruden en af staten udstedt koncession med henblik på udøvelse af sådan virksomhed — at opnå en polititilladelse, og som navnlig indskrænker tildelingen af en sådan tilladelse til de ansøgere, der allerede har en sådan koncession.
 2)
 Såvel artikel 43 EF og 49 EF som ligebehandlings- og effektivitetsprincippet skal fortolkes således, at de er til hinder for, at en medlemsstat, som i strid med EU-retten har udelukket en kategori af erhvervsdrivende fra tildelingen af koncessioner på udøvelse af en økonomisk aktivitet, og som forsøger at afhjælpe denne tilsidesættelse ved at sende et betragteligt antal nye koncessioner i udbud, beskytter den markedsposition, der er opnået af de eksisterende erhvervsdrivende, ved bl.a. at fastsætte minimumsafstande mellem de nye koncessionshaveres og de eksisterende erhvervsdrivendes forretningssteder.
 Det følger af artikel 43 EF og 49 EF, af ligebehandlingsprincippet, af gennemsigtighedsforpligtelsen samt af retssikkerhedsprincippet, at betingelserne og fremgangsmåderne i forbindelse med et udbud som det i hovedsagerne omhandlede — og navnlig de bestemmelser, der fastsætter fortabelsen af koncessioner, som er blevet tildelt på grundlag af et sådant udbud, såsom de bestemmelser, der er fastsat i artikel 23, stk. 3, i udkastet til en aftale mellem det selvstændige organ, som administrerer statslige monopoler, og tilslagsmodtageren af koncessionen vedrørende hasardspil på andre begivenheder end hestevæddeløb — skal være formuleret klart, præcist og utvetydigt, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at prøve.
 Artikel 43 EF og 49 EF skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning, som de facto forhindrer enhver grænseoverskridende spilleaktivitet, uafhængigt af den form, hvorunder aktiviteten udøves, navnlig i det tilfælde, hvor en direkte kontakt mellem forbrugeren og den erhvervsdrivende finder sted, og hvor virksomhedens mellemmænd, der er til stede på det nationale område, kan underlægges politiets fysiske kontrol. Det tilkommer den forelæggende ret at prøve, om dette er tilfældet for så vidt angår nævnte aftaleudkasts artikel 23, stk. 3.
 3)
 Artikel 43 EF og 49 EF skal fortolkes således, at den omstændighed, at en erhvervsdrivende i den medlemsstat, hvor vedkommende er etableret, råder over en tilladelse til at udbyde hasardspil, på EU-rettens nuværende udviklingstrin ikke er til hinder for, at en anden medlemsstat under overholdelse af de krav, som følger af EU-retten, gør den mulighed, som en sådan erhvervsdrivende har for at udbyde sådanne tjenesteydelser til forbrugere, der befinder sig på den dens område, betinget af besiddelsen af en tilladelse udstedt af dens egne myndigheder.
 (1) EUT C 73 af 10.3.2012.


text:
8 . 3 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 74/25
 — I henhold til EF-traktatens artikel 178 og artikel 215 , Medlemsstaternes rolle med hensyn til indsamling og frem
 stk. 2, tilpligtes Kommissionen at erstatte enhver ska sendelse af oplysninger til Kommissionen kan ikke forhin
 de, der er påført sagsøgerne ved den retsstridige ud dre sidstnævnte i at kontrollere, at disse oplysninger er
 stedelse af forordning (EF) nr. 2035/96 . korrekte .
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgernes omkost Med hensyn til beregning af licensrettigheder for 1997,
 ninger. kan de fleste af de mængder, som behandles af de forskel
 lige kategorier erhvervsdrivende, beregnes korrekt blot ved
 at analysere licenser udstedt og anvendt i 1993 , 1994 og
 1995 . Ved at fastsætte en foreløbig nedsættelseskoefficient
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: baseret på sådanne urigtige tal har Kommissionen desuden
 tilsidesat princippet om forbud mod forskelsbehandling i
 EF-traktatens artikel 40, stk. 3 .
 Sagsøgerne er medlemmer af Dole-koncernen, en koncern,
 der driver verdensomspændende forretning med produk
 tion, forarbejdning, distribution og markedsføring af kvali
 tetsmærkede frugtprodukter, først og fremmest frisk frugt
 og grøntsager og emballerede frugter og nødder. Sagsøger
 ne er registreret som erhvervsdrivende i kategori A som
 defineret i artikel 2, litra a ), i Kommissionens forordning Sag anlagt den 16. januar 1997 af Union Carbide
 ( EØF ) nr. 1442/93 af 10 . juni 1993 om gennemførelsesbe Corporation (UCC ) mod Kommissionen for De Euro
 stemmelser for EF's importordning for bananer ( EFT nr. pæiske Fællesskaber
 L 142 af 12 . 6 . 1993 , s. 6 ).
 ( Sag T-8/97)
 ( 97/C 74/51 )
 Søgsmålet vedrører Kommissionens administration af be
 stemmelserne om tildeling af licenser til indførsel af tredje
 lands- og ikke-traditionelle AVS-bananer til Fællesskabet (Processprog: engelsk)
 inden for det toldkontingent, der er åbnet ved artikel 18 ,
 stk. 1 , i Rådets forordning ( EØF) nr. 404/93 af 13 . februar
 1993 om den fælles markedsordning for bananer ( EFT nr.
 L 47 af 25 . 2 . 1993 , s. 1 ). Den skyldes Kommissionens be Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 slutning om at nedsætte den mængde licenser, der tildeles der den 16 . januar 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 sagsøgerne for året 1997, ved anvendelse af en foreløbig for De Europæiske Fællesskaber af Union Carbide
 nedsættelseskoefficient baseret på ukorrekte reference Corporation (UCC), ved advokat Brian Hartnett, og med
 mængder, jf. Kommissionens forordning ( EF) nr. 2035/96 valgt adresse i Luxembourg hos advokatfirmaet Arendt &
 af 24 . oktober 1996 om fastsættelse af den fælles nedsæt Medernach, postboks 39 .
 telseskoefficient til beregning af den foreløbige mængde
 bananer, der tildeles hver erhvervsdrivende i kategori A og
 B af toldkontingentet for 1997 ( EFT nr. L 272 af 25 . 10 . Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1996, s . 6 ).
 — Kommissionens beslutning K/96 1035 endelig udg. —
 Shell/Montecatini annulleres helt eller delvist .
 Til støtte for deres krav gør sagsøgerne gældende, at Kom
 missionen har fastsat referencemængderne på grundlag af
 tal, som man vidste var urigtige . Ifølge sagsøgerne er disse
 urigtigheder ikke begrænset til tallene selv. Der er også be — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens omkost
 gået simple regnefejl og fejl med hensyn til overførsel . ninger, udlæg og advokatsalær i henhold til artikel 87
 Sagsøgerne mener i denne forbindelse, at selv hvis vedta i procesreglementet for De Europæiske Fællesskabers
 gelse af en foreløbig nedsættelseskoefficient kunne synes at Ret i Første Instans .
 være en praktisk løsning på det vanskelige problem at
 overvåge markedet, kan forskellen mellem de reference
 mængder, der gøres krav på, og de licenser, der faktisk er Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 udstedt og anvendt i løbet af referenceperioden, som an
 drager en fejl på 27,8 % , ikke længere berettiges med hen
 visning til bestående vanskeligheder, som skyldes den fæl
 les markedsordnings oprindelige funktion. Sagsøgerne har Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter er de samme
 fremhævet, at den nævnte fejl bevirker, at deres importret som i sag T-153/96 (Union Carbide Corporation mod
 tigheder gradvis udhules, og vil føre til, at de mister alle Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, EFT nr.
 rettigheder til at drive forretning på bananmarkedet, hvil C 354 af 23 . 11 . 1996 , s. 33 ).
 ket er i strid med artikel 19, stk. 2, i forordning ( EØF)
 nr. 404/93 , som har til formål at forhindre, at rettigheder
 udhules i kategori A og B i forhold til hinanden .


text:
C 219/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.9.2002
 medlemsstaternes suverænitet. Den anfægtede forordning ved- Sag anlagt den 30. juli 2002 af Kommissionen for De
 rører imidlertid, som det fremgår af dens titel, udelukkende det Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 administrative samarbejde inden for området indirekte skatter
 (moms) i det indre marked og ikke selve momsordningen.
 (Sag C-280/02)
 (1) EFT L 128 af 15.5.2002, s. 1.
 (2002/C 219/18)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 30. juli
 2002 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ved M. Nolin, som befuldmæg-
 Sag anlagt den 29. juli 2002 af Kongeriget Spanien mod tiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-276/02) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 (2002/C 219/17)
 — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de
 forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 5, stk. 1
 og 2, i direktiv 91/271 (1) og bilag II hertil, idet Den
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 29. juli Franske Republik har undladt at kortlægge visse områder
 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske som følsomme områder i forhold til eutrofiering, for så
 Fællesskaber af Kongeriget Spanien ved Abogado del Estado vidt angår afstrømningsområderne Seine-Normandiet,
 Santiago Ortiz Vaamonde, og med valgt adresse i Luxembourg Loire-Bretagne, Artois-Picardie og Rhône-Middelhavet-
 på Spaniens Ambassade, 4-6, boulevard E. Servais. Korsika, og idet Den Franske Republik har undladt at
 underkaste byspildevand udledt fra byområder med en
 personekvivalent (EP) på over 10 000 i følsomme områ-
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: der eller områder, der burde have været kortlagt som
 følsomme områder, mere vidtgående rensning.
 — Kommissionens beslutning af 14. maj 2002, hvori det
 fastslås, at den fortsatte manglende indbetaling af skatter — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 og sociale bidrag fra GEA (Grupo de Empresas Álvarez) ninger.
 udgør statsstøtte, der er uforenelig med fællesmarkedet,
 annulleres.
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 at betale sagens omkostninger.
 — Ufuldstændig kortlægning af følsomme områder: Det er
 med urette, at de franske myndigheder kun har kortlagt
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter vandområder, hvor eutrofieringen efter deres opfattelse
 er godtgjort. Herved har de ikke taget hensyn til forpligtel-
 sen i bilag II til direktivet om ligeledes at kortlægge
 Det eneste, der er sket i denne sag, er, at en kriseramt vandområder, der »er eutrofierede, eller som i nær fremtid
 virksomhed er taget under konkursbehandling. En sådan kan blive eutrofierede, hvis der ikke træffes beskyttende
 behandling indledes med en almindelig suspension af virksom- foranstaltninger«. Det er af denne grund, eller fordi
 hedens betalinger, der anordnes af en domstol, og som forløber eutrofieringen skulle have været fastslået, at Den Franske
 under dennes tilsyn, med det formål at sætte kreditorerne og Republik efter Kommissionens opfattelse har tilsidesat de
 debitor i stand til at kunne nå frem til aftaler, der gør det forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 5,
 muligt at retablere virksomheden og betale en del af dens gæld stk. 1, og i bilag II til direktivet, idet den har undladt at
 med større sikkerhed end det, der følger af en omgående kortlægge
 afvikling af virksomheden. Der er tale om den samme suspen-
 sion af betalingerne, som de konkurrerende virksomheder kan — i Seine-Normadiet: Seine-bugten, Seinen og dens
 begære og opnå, hvis de selv går i betalingsstandsning. bifloder nedenfor sammenløbet med Andelle
 Kommissionen har således ikke godtgjort, at der er tale om
 statsstøtte i henhold til artikel 87 EF.
 — i Loire-Bretagne: Lorient-reden, Elorn-flodmundin-
 gen, Douarnenez-bugten, Concarneau-bugten, Mor-
 bihan-golfen, Vilaine- og Sèvre-Niortaise-bugten
 ---pagebreak--- 14.9.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 219/11
 — i Artois-Picardie: kyststrækningerne og for indlands- Slettelse af sagerne C-73/00, C-415/00, C-420/00, C-123/
 vandene, drænsystemet mellem dels den kanalisere- 01, C-237/01, C-238/01 og C-15/02 (1)
 de Aa/Schelde, dels den belgiske grænse, Scarpe
 nedenfor Arras, Lens-kanalen nedenfor Lens og
 Somme i sin helhed (2002/C 219/20)
 — i Rhône-Middelhavet-Korsika: Vistre-floden og
 Thau-søen.
 Ved kendelse af 28. maj 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sagerne C-73/
 — Den manglende mere vidtgående rensning af byspilde- 00, C-415/00, C-420/00, C-123/01, C-237/01, C-238/01 og
 vand udledt fra byområder med en personekvivalent C-15/02, Hans Oppitz m.fl. mod Bürgermeister der Landes-
 (EP) på over 10 000: De franske myndigheder havde hauptstadt Salzburg og Grundverkehrsbeauftragter des Landes
 anerkendt, at udstyret til behandling af byspildevand for Salzburg (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Unabhän-
 mere end 130 byområder ikke var i overensstemmelse giger Verwaltungssenat Salzburg), skal slettes af registeret.
 med direktivets krav den 31. december 1998. Selv om de
 samme myndigheder i besvarelsen af den begrundede
 udtalelse præciserede, at spildevandet fra visse af de (1) EFT C 135 af 13.5.2000, EFT C 28 af 27.1.2001, EFT C 28 af
 130 byområder nu faktisk er underkastet en sådan 27.1.2001, EFT C 150 af 19.5.2001, EFT C 227 af 11.8.2001,
 behandling, er det alene byområderne Vichy, Aix en EFT C 227 af 11.8.2001, EFT C 84 af 6.4.2002.
 Provence og Mâcon, der reelt kan undtages fra de nævnte
 130 byområder. Det påstås i svaret vedrørende de andre
 byområder, at indførelsen af det nødvendige udstyr først
 vil finde sted i fremtiden. Dette gælder for Boulogne-
 sur-mer (2005), Clermont-Ferrand (2004), Saint-Etienne
 (2005), Mulhouse (2003), Nancy (efteråret 2002), Dijon
 (2005), Montpellier (2004), Tarare (2003), Villefranche
 sur Saône (2004), Vitrolles (2005) og Auxerre (2004).
 Slettelse af sag C-128/01 (1)
 Den utilstrækkelige udpegning som følsomme områder
 har nødvendigvis medført, at der ikke er taget hensyn til (2002/C 219/21)
 forpligtelsen i direktivets artikel 5, stk. 2, for de pågælden-
 de områder.
 Ved kendelse af 27. maj 2002 har præsidenten for De
 (1) Rådets direktiv 91/271/EØF af 21.5.1991 om rensning af byspil-
 devand (EFT L 135 af 30.5.1991, s. 40).
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-128/01,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Italienske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 161 af 2.6.2001.
 Slettelse af sagerne C-72/00, C-128/00 og C-319/00 (1)
 (2002/C 219/19)
 Slettelse af sag C-143/01 (1)
 Ved kendelse af 31. maj 2002 har præsidenten for De (2002/C 219/22)
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sagerne C-72/
 00, C-128/00 og C-319/00, Neubau Gesellschaft mbH m.fl.
 mod Grundverkehrsbeauftragter des Landes Salzburg og
 Grundverkehrslandeskommission des Landes Salzburg (an- Ved kendelse af 7. juni 2002 har præsidenten for De Europæi-
 modninger om præjudiciel afgørelse fra Unabhängiger Verwal- ske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-143/01, Kommis-
 tungssenat Salzburg), skal slettes af registeret. sionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spani-
 en, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 135 af 13.5.2000, EFT C 163 af 10.6.2000, EFT C 302 af
 21.10.2000. (1) EFT C 150 af 19.5.2001.


text:
C 180/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27.7.2002
 Sag anlagt den 23. maj 2002 af Kommissionen for De forhold til de i Tyskland gældende overvågningsmetoder.
 Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Nedbringelsen af kvælstof kan derfor ikke støtte en antagelse af
 Tyskland at den i Tyskland anvendte overvågningsmetode er ligeværdig.
 (Sag C-191/02) (1) EFT L 135 af 30.5.1991, s. 40. Direktivets bilag I blev ændret ved
 Kommissionens direktiv 98/15/EF af 27.2.1998, EFT L 67 af
 7.3.1998, s. 29.
 (2002/C 180/20) (2) Verordnung über Anforderungen an das Einleiten von Abwasser
 in Gewässer (AbwV) af 21.3.1991, BGBl. 1997 I-566, ændret ved
 bekendtgørelse af 20.9.2001, BGBl. 2001 I-2240.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 23. maj
 2002 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kom-
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsu-
 lent Götz zur Hausen, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Luis Escobar Guerrero,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret C 254,
 Kirchberg. Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 27. maj 2002 af Immigration Appellate
 Authority i sagen Man Lavette Chen og Kunqian Catherine
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: Zhu mod Secretary of State for the Home Department
 1. Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilside- (Sag C-200/02)
 sat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 91/271/
 EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand (1), og
 navnlig artikel 15, stk. 1, idet den har undladt at sikre (2002/C 180/21)
 ligeværdigheden af overvågningsmetoderne for alle anlæg
 i henhold til bilag I, litra D, til direktivet.
 2. Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens Ved kendelse afsagt den 27. maj 2002, indgået til Domstolens
 omkostninger. Justitskontor den 30. maj 2002, har Immigration Appellate
 Authority i sagen Man Lavette Chen og Kunqian Catherine
 Zhu mod Secretary of State for the Home Department forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1. Skal artikel 1 i Rådets direktiv 73/148/EØF (1) eller
 subsidiært artikel 1 i Rådets direktiv 90/364/EØF (2) under
 Anvendelsen af de i Tyskland gældende overvågningsmetoder hensyn til de faktiske omstændigheder i denne sag
 (»2-timers blandingsprøve« eller »kvalificerede stikprøver«) (2) fortolkes således, at
 frem for de i bilag I, litra D, nr. 2, 3 og 4 fastsatte metoder
 medfører, at de i direktivet fastsatte grænseværdier upåtalt kan
 overskrides. Det fremgår af resultaterne af en undersøgelse a) sagsøger 1, som er mindreårig og unionsborger, har
 udført i september 1996 på foranledning af Umweltbundesamt ret til indrejse og ophold i værtsmedlemsstaten?
 »Responsum vedrørende ligeværdigheden af kravene i henhold
 til de administrative rammebestemmelser om spildevand og b) Såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende, spør-
 EU direktivet for så vidt angår afløbskoncentrationen fra ges, om sagsøger 2, som er statsborger i et tredjeland
 kommunale spildevandsanlæg og bortskaffelsesgraden af kvæl- og moderen til og den, som primært drager omsorg
 stof«. for sagsøger 1, i givet fald har ret til at opholde sig
 hos sagsøger 1, i) fordi hun er afhængig af og
 beslægtet med hende, eller ii) fordi hun har boet
 Kommissionen afviser, at en vurdering af ligeværdigheden sammen med sagsøger 1 i hendes oprindelsesland,
 af overvågningsmetoderne for de forskellige anlæg ikke er eller iii) på et eventuelt andet grundlag?
 nødvendig i henhold til direktivets artikel 5, stk. 4. Artikel 5
 regulerer et andet område end artikel 15 og bilag I, litra D. 2. Hvis sagsøger 1 ikke er »statsborger i en medlemsstat«
 Artikel 5 regulerer kvalitetskravene, hvorfra der kun kan kan med henblik på at udøve rettigheder i henhold til
 gøres undtagelse under ganske bestemte betingelser. Artikel 15 fællesskabsretten i medfør af Rådets direktiv 73/148/EØF
 og bilag I, litra D, regulerer de overvågningsmetoder, som skal eller artikel 1 i Rådets direktiv 90/364/EØF, efter hvilke
 sikre at grænseværdierne overholdes. Det er åbenbart, at den kriterier afgøres det da, om et barn, som er unionsborger,
 samlede nedbringelse på 75 % af kvælstofbelastningen, som er statsborger i en medlemsstat og således kan udøve
 Forbundsrepublikken har gjort gældende, skal vurderes i rettigheder i henhold til Fællesskabsretten?


text:
C 84/54 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6.4.2002
 Slettelse af sag C-48/01 (1) Slettelse af sag C-119/01 (1)
 (2002/C 84/95) (2002/C 84/98)
 Ved kendelse af 23. oktober 2001 har præsidenten for De Ved kendelse af 22. oktober 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-48/01, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-119/01,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republik-
 skal slettes af registeret. ken Finland, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 95 af 24.3.2001.
 (1) EFT C 134 af 5.5.2001.
 Slettelse af de forenede sager C-51/01 og C-52/01 (1)
 Slettelse af sag C-244/01 (1)
 (2002/C 84/96)
 (2002/C 84/99)
 Ved kendelse af 6. november 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at de forenede
 Ved kendelse af 19. november 2001 har præsidenten for De
 sager C-51/01 og C-52/01, Kommissionen for De Europæiske
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-244/01,
 Fællesskaber mod Beta Television SpA (Videomusic/TMC2) og
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 TV Internazionale SpA, skal slettes af registeret.
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 118 af 21.4.2001.
 (1) EFT C 212 af 28.7.2001.
 Slettelse af sag C-118/01 (1)
 Slettelse af sag C-336/01 (1)
 (2002/C 84/97)
 (2002/C 84/100)
 Ved kendelse af 19. november 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-118/01,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Ved kendelse af 19. november 2001 har præsidenten for De
 Franske Republik, skal slettes af registeret. Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-336/01,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeri-
 get Belgien, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 134 af 5.5.2001.
 (1) EFT C 317 af 10.11.2001.


text:
C 209/42 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 4.7.98
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: ved advokat Nicolas LhoeÈst, Bruxelles, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30,
 rue de Cessange.
 Ved afgùrelse af 12. maj 1997 tildelte ansñttelsesmyndig-
 heden efter ansùgning sagsùgeren en tjenestefrihed af per- Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 sonlige årsager fra 1. august til 31. oktober 1997. Sagsùge-
 ren tog efter aftale med sine overordnede sin årlige ferie
 1. juni til 31. juli 1997. Den 14. juli blev han offer for et Ð Det fastslås, at sagsùgerens ansùgning om, at der fore-
 uheld, som gjorde ham uarbejdsdygtig fra den 14. juli til tages en prùvelse af, hvorvidt tjenestemandsvedtñgtens
 den 30. september 1997. Ved skrivelse af 24. juli 1997 artikel 31, stk. 2, eventuelt kan finde anvendelse med
 anmodede sagsùgeren under hensyn til hans sygeorlov om henblik på en ñndret indplacering i lùnklasse med
 annullation af hans tjenestefrihed af personlige årsager. virkning fra 5. oktober 1995, kan antages til realitets-
 Den retsakt, som indeholder et klagepunkt imod sagsùge- behandling, og der gives sagsùgeren medhold i sagen.
 ren, er afgùrelsen fra generaldirektùren for budgettet,
 hvorved ansùgningen fra sagsùgeren, der havde sygeorlov Ð Kommissionens stiltiende afvisning af sagsùgerens
 fra den 14. juli til den 30. september 1997, om annullation ansùgning om prùvelse af, hvorvidt vedtñgtens
 af hans tjenestefrihed, blev afslået. artikel 31, stk. 2, eventuelt kan finde anvendelse,
 annulleres.
 Sagsùgeren anfùrer, at vedtñgtens artikel 25 er tilsidesat. Ð Om fornùdent annulleres den afgùrelse om udtrykkelig
 Afgùrelsen om afslag på annullation af hans tjenestefrihed afvisning, som Kommissionen vedtog den 17. december
 af personlige årsager indeholder ingen som helst begrun- 1997 som svar på sagsùgerens klage.
 delse. Sagsùgeren er hverken direkte eller indirekte blevet
 meddelt nogen oplysning, som gùr det muligt for ham at
 erkende årsagerne til den anfñgtede afgùrelse. Afgùrelsen Ð Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagsomkost-
 blev ikke ufortùvet meddelt sagsùgeren skriftligt. ninger.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Sagsùgerens andet anbringende er, at vedtñgtens artikel 59
 er tilsidesat. Sagsùgeren mener, at den anfñgtede afgùrelse
 er retsstridig, idet hans fravñr fra 1. august til 30. septem- Sagsùgeren, der er tjenestemand i lùnklasse B 5, indgav
 ber 1997 i henhold til vedtñgtens artikel 59, stk. 1, er den 13. januar 1997 en ansùgning i henhold til vedtñgtens
 dñkket af lñgeattesterne. Endvidere anfùrer han, at afgù- artikel 90, stk. 1, om ñndret indplacering i lùnklasse B på
 relsen er blevet vedtaget, uden at Kommissionen har grundlag af dels Kommissionens beslutning af 7. februar
 udnyttet sin ret til at underkaste sagsùgeren en lñgeun- 1996, som giver ansñttelsesmyndigheden kompetence til
 dersùgelse i henhold til vedtñgtens artikel 59, stk. 2. at udnñvne en tjenestemand på prùve i den hùjeste lùn-
 klasse i en stillingsgruppe, dels sagsùgerens sñrlige kvalifi-
 kationer.
 Sidste anbringende er, at omsorgspligten, princippet om
 Sagsùgeren bestrider Kommissionens standardsvar af
 den berettigede forventning og om åbenbar fejlagtig
 8. januar 1998 om afvisning af klagen med den begrun-
 skùnsudùvelse, er blevet tilsidesat.
 delse, at hans ansùgning og klage var indgivet for sent, og
 at princippet om forbud mod beslutninger med tilbagevir-
 kende kraft og retssikkerhedsprincippet var til hinder for
 en fornyet gennemgang af afgùrelser, der var blevet ende-
 lige.
 Ifùlge sagsùgeren har Kommissionen overtrådt vedtñgtens
 Sag anlagt den 23. april 1998 af Stefan Jung mod Kom- artikel 31, stk. 2, og Kommissionens beslutning af
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber 7. februar 1996 om ñndring af de kriterier for indplace-
 ring i lùnklasse, der blev vedtaget den 1. september 1983,
 (Sag T-68/98)
 ligebehandlingsprincippet, vedtñgtens artikel 5, stk. 3, og
 (98/C 209/88) sin omsorgspligt ved at nñgte at undersùge, om vedtñg-
 tens artikel 31, stk. 2, finder anvendelse på sagsùgerens
 forhold. Endvidere har Kommissionen ikke iagttaget ved-
 tñgtens artikel 25, stk. 2, som bestemmer, at enhver bebyr-
 (Processprog: fransk) dende afgùrelse skal begrundes. Endelig har sagsùgeren
 gjort gñldende, at Kommissionen har gjort sig skyldig i et
 åbenbart magtmisbrug og har foretaget et åbenbart fejlag-
 tigt skùn ved ikke at ñndre sagsùgerens indplacering.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 23. april 1998 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber af Stefan Jung, Luxembourg,


text:
20.7.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 207/63
 Sag anlagt den 17. maj 2013 — ZZ mod Rådet
 (Sag F-47/13)
 2013/C 207/110
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat M. Velardo)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen om ikke at opføre sagsøgeren på listen over tjenestemænd i ansættelsesgruppe AD, der blev foreslået forfremmet i 2012.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelse nr. 63/12 af 20. juli 2012 fra Rådets Generalsekretariat vedrørende listen over tjenestemænd, der blev foreslået forfremmet i forfremmelsesåret 2012, hvorpå sagsøgeren ikke var opført, samt annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 11. februar 2011.
 —
 Rådet tilpligtes at betale erstatning for den lidte økonomiske og ikke-økonomiske skade med tillæg af morarenter på 6,75 %.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
21.2.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 47/19
 Der er desuden ingen af de spanske lovbestemmelser, der tager Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 hensyn til indholdet af de garantier og forskrifter, som et
 udenlandsk privat vagtfirma eller dettes personale afkræves
 eller er omfattet af i en anden medlemsstat. Det drejer sig
 Sagsøgeren i sagen for Retten i Første Instans, Società IAMA
 derfor for udenlandske selskaber, der ønsker at udøve deres
 Consulting, er i henhold til artikel 23.3 i kontrakterne forpligtet
 virksomhed i Spanien, om foranstaltninger, der har en afskræk-
 til at tilbagebetale det beløb, der er udbetalt for meget, til
 kende virkning.
 Kommissionen.
 (1) Rådets direktiv 89/48/EØF af 21.12.1988 om indførelse af en En del af tilskuddet fra Fællesskaberne kan henføres til udgifter,
 generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for
 erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst
 som IAMA Consulting har afholdt før den 1. november 1997
 tre års varighed (EFT L 19 af 24.1.1989, s. 16). (og som ikke blev genfaktureret til IAMA International) på i alt
 (2) Rådets direktiv 92/51/EØF af 18.6.1992 om anden generelle 913 874 209 ITL, hvoraf 576 432 631 ITL vedrører REGIS-
 ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af projektet og 337 441 578 ITL vedrører REFIAG-projektet.
 direktiv 89/48/EØF (EFT L 209 af 24.7.1992, s. 25).
 Den anden del fremkommer ved korrektionen af udgifter, der
 er foretaget på grundlag af en revision, og som beløber sig til
 185 531 657 ITL, hvoraf 576 432 631 ITL vedrører REGIS-
 projektet og 124 927 986 ITL vedrørende REFIAG-projektet.
 Modkrav rejst i Kommissionens svarskrift af 17. juli 2001
 i sag T-85/01, Società IAMA Consulting mod Kommissio-
 nen, der verserer for Retten i Første Instans, og som
 ved kendelse af 25. november 2003 blev henskudt til
 Domstolens afgørelse den 2. december 2003, idet Dom- Sag anlagt den 9. december 2003 af Kommissionen for De
 stolen er kompetent Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Sverige
 (Sag C-517/03) (Sag C-518/03)
 (2004/C 47/31)
 (2004/C 47/30)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 9. de-
 Den 2. december 2003 har Retten i Første Instans ved kendelse cember 2003 anlagt sag mod Kongeriget Sverige af Kommis-
 af 25. november 2003 henskudt et modkrav, der er rejst af sionen for De Europæiske Fællesskaber ved K. Banks og
 Kommission for de Europæiske Fællesskaber ved Eugenio de K. Simonsson, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i
 March og Alberto Dal Ferro, som befuldmægtigede, og med Luxembourg.
 valgt adresse i Luxembourg, i svarskriftet i sag T-85/01,
 Società IAMA Consulting mod Kommissionen til Domstolens
 afgørelse. Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Kongeriget Sverige har har tilsidesat sine
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets
 direktiv 98/44/EF (1) af 6. juli 1998 om retlig beskyttelse
 af bioteknologiske opfindelser, idet det ikke har udstedt
 — Società IAMA Consulting tilpligtes at tilbagebetale et de love og administrative bestemmelser, der er nødvendi-
 beløb på 1 099 405 866 ITL (svarende til 567 796 EUR), ge for at efterkomme dette direktiv, eller idet det under
 med tillæg af renter, i henhold til artikel 94 i forordning alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen
 nr. 3418/93. herom.
 — Società IAMA Consulting tilpligtes at betale sagens om- 2. Kongeriget Sverige tilpligtes at betale sagens omkost-
 kostninger. ninger.
 ---pagebreak--- C 47/20 DA Den Europæiske Unions Tidende 21.2.2004
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 10. december 2003 af High Court of Justice
 (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administra-
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 30. juli 2000. tive Court) i sagen The Queen efter anmodning fra
 1) Unitymark Limited, 2) North Sea Fishermen’s Organisa-
 tion mod Department for Environment, Food and Rural
 (1) EFT 1998 L 213, s. 13.
 Affairs
 (Sag C-535/03)
 (2004/C 47/33)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 24. juni 2003 af Oberlandesgericht München
 Ved kendelse afsagt den 10. december 2003, indgået til
 i sagen SA Scania Finance France mod Rockinger Spezial-
 Domstolens Justitskontor den 19. december 2003, har High
 fabrik für Anhängerkupplungen GmbH & Co.
 Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division
 (Administrative Court) i sagen The Queen efter anmodning fra
 (Sag C-522/03) 1) Unitymark Limited, 2) North Sea Fishermen’s Organisation
 mod Department for Environment, Food and Rural Affairs
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 (2004/C 47/32) om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Er følgende bestemmelser:
 Ved kendelse afsagt den 24. juni 2003, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 6. november 2003, har Oberlandesgericht 1. punkt 4, litra b), og den del af punkt 6, litra a), der
 München i sagen SA Scania Finance France mod Rockinger henviser til punkt 4, litra b), i bilag XVII til Rådets
 Spezialfabrik für Anhängerkupplungen GmbH & Co. forelagt forordning nr. 2341/2002 (1) af 20. december 2002, og/
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om eller
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 2. punkt 4, litra b), og den del af punkt 6, litra a), der
 1. Skal artikel 27, nr. 2, i Bruxelles-konventionen af 27. sep-
 henviser til punkt 4, litra b), i bilag XVII til Rådets
 tember 1968 i den affattelse, der er gældende efter 4.
 forordning nr. 2341/2002 af 20. december 2002, som
 tiltrædelseskonvention af 29. november 1996, jf. arti-
 ændret ved Rådets forordning nr. 671/2003 (2) af 10. april
 kel IV, stk. 1, i protokollen til Bruxelles-konventionen af
 2003, og/eller
 27. september 1968 i den affattelse, der er gældende efter
 den 4. tiltrædelseskonvention af 29. november 1996,
 fortolkes således, at en forkyndelse af et retsligt dokument 3. artikel 1 i Kommissionens beslutning 2003/185/EF (3) af
 for en sagsøgt, der på tidspunktet for forkyndelsen af det 14. marts 2003, for så vidt som Kommissionen afviser i
 indledende processkrift har bopæl i en anden kontrahe- henhold til punkt 6, litra b), i bilag XVII til Rådets
 rende stat end domsstaten, udelukkende skal gennemføres forordning nr. 2341/2002 at tildele fartøjer, der medfører
 i henhold til bestemmelserne i den konvention, der er redskaber som defineret i punkt 4, litra b), i dette bilag,
 gældende mellem de kontraherende stater? yderligere to dage,
 2. For det tilfælde, at spørgsmål 1 besvares benægtende:
 Skal artikel 12 EF fortolkes således, at den er til hinder retsstridige, i det omfang de anvendes på trawlere, der benytter
 for en national lovgivning, hvorefter forkyndelse af et åbne bomtrawl, idet de
 retsligt dokument for en sagsøgt, som på tidspunktet for
 forkyndelsen er bosiddende i en anden medlemsstat,
 behandles som en fiktiv indenlandsk forkyndelse, idet a) er i strid med artikel 33 EF (tidligere EF-traktatens
 stævningsmanden indgiver det indledende processkrift artikel 39) og artikel 34 EF (tidligere EF-traktatens ar-
 til statsadvokaturen, og statsadvokaturen videresender tikel 40)
 dokumenterne i overensstemmelse med en konvention
 eller ad diplomatisk vej, og stævningsmanden efterfølgen- b) er i strid med artikel 28 EF (tidligere EF-traktatens
 de ved anbefalet skrivelse med modtagelsesbevis underret- artikel 30) og artikel 29 EF (tidligere EF-traktatens ar-
 ter den udenlandske part om, at forkyndelse er sket? tikel 34)
 c) er uforholdsmæssige


text:
C 204/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17.7.1999
 — den portugisiske lovgivning ikke foreskriver forpligtelse til Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 at indhente forudgående godkendelse fra de kompetente se afsagt den 7. april 1999 af Pretura di Treviso, Sezione
 myndigheder til drift af anlæg for kulforgasning og distaccata di Oderzo, i sagen Giuseppe Busolin m.fl. mod
 -likvefaktion, som foreskrevet i artikel 3, stk. 1, sammen- Ispettorato Centrale Repressione Frodi — Ufficio di
 holdt med punkt 1.3 i direktivets bilag I. Den omstændig- Conegliano — Ministero delle Risorse Agricole, Alimenta-
 hed, at der muligvis ikke for nærværende findes nogen ri e Forestali
 industri for kulforgasning og –likvefaktion i Portugal, er
 irrelevant;
 (Sag C-155/99)
 — den portugisiske lovgivning ikke foreskriver forpligtelse til
 at indhente forudgående godkendelse fra de kompetente (1999/C 204/48)
 myndigheder til drift af anlæg til fremstilling af glasfibre
 eller mineraluldsfibre, som foreskrevet i artikel 3, stk. 1, Ved kendelse afsagt den 7. april 1999, indgået til Domstolens
 sammenholdt med punkt 3.3 i direktivets bilag I. Justitskontor den 27. april 1999, har Pretura di Treviso,
 Sezione distaccata di Oderzo, i sagen Giuseppe Busolin m.fl.
 mod Ispettorato Centrale Repressione Frodi — Ufficio di
 Conegliano — Ministero delle Risorse Agricole, Alimentari e
 (1) EFT L 188 af 16.7.1984, s. 20. Forestali forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 — Hvorvidt Kommissionens afgørelse om at fordele den
 mængde, der er omfattet af den obligatoriske destillation,
 mellem de forskellige produktionsområder for produk-
 tionsåret 1993/1994 (i henhold til forordning (EF)
 nr. 343/94 (1) er ugyldig på grund af tilsidesættelse af
 artikel 39, stk. 11, litra b), i forordning (EØF) nr. 822/87 (2)
 (som ændret ved forordning (EØF) nr. 1972/87 (3), idet det
 ikke er fastslået, at forudsætningen — i den anførte
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom bestemmelse — er til stede, nemlig at der er sket en
 afsagt den 31. marts 1999 af Tribunal de première instance »væsentlig ændring« i forholdet mellem »udbudet« og
 de Tournai i sagen Floridienne Sa og Berginvest SA mod »den normale anvendelse« i produktionsåret 1993/1994 i
 État Belge forhold til forholdet mellem »udbudet« og »den normale
 anvendelse« i referenceproduktionsårene 1981/1982-
 1982/1983-1983/1984.
 (Sag C-142/99)
 — Subsidiært i forhold til det foregående, om gyldigheden af
 Kommissionens afgørelse om at fordele den mængde, der
 (1999/C 204/47) skal destilleres, mellem de forskellige produktionsområder
 for produktionsåret 1993/1994 (i henhold til forordning
 (EF) nr. 343/94), da denne afgørelse synes at være ugyldig
 Ved dom afsagt den 31. marts 1999, indgået til Domstolens på grund af tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 190 (eller
 Justitskontor den 21. april 1999, har Tribunal de première på grund af »manglende begrundelse«), idet der i forordning
 instance de Tournai i sagen Floridienne SA og Berginvest SA (EF) nr. 343/94 og i de retsakter og dokumenter, der ligger
 mod État Belge forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol til grund for denne, slet ikke er nogen henvisning til
 en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: vurderingen af, om den lovbestemte forudsætning om, at
 der er sket en »væsentlig ændring« i forholdet mellem
 »udbudet« og »den normale anvendelse« i produktionsåret
 Skal udbytte af aktier og renter af lån altid udelades af 1993/1994 i forhold til forholdet mellem »udbudet« og
 nævneren i den brøk (1), der anvendes til beregning af pro »den normale anvendelse« i referenceproduktionsårene
 rata-satsen for fradraget, herunder også når selskabet, der 1981/1982-1982/1983-1983/1984, er til stede.
 oppebærer disse udbytter og modtager disse renter, griber ind
 i administrationen af de virksomheder, som betaler eller — Er forordning (EF) nr. 343/94, hvorefter der pålægges
 uddeler udbyttet eller renterne, bortset fra hvad der følger af Italien en forpligtelse til destillation af 12 150 000 hl,
 de rettigheder, holdingselskabet har i sin egenskab af aktionær ulovlig på grund af tilsidesættelse af rimelighedsprincippet,
 eller selskabsdeltager? et åbenbart urigtigt skøn og på grund af, at bestemmelserne
 er i modstrid med formålet, i lyset af den af Kommissionen
 anvendte »beregningsmåde«, som er beskrevet i indlægget
 af 13. marts 1998, idet aktualiseringen af procentdelen på
 (1) Brøken er nærmere fastsat i artikel 19 i Rådets sjette direktiv 85 (4) er urimelig og ulogisk, fordi der anvendes parametre,
 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes der slet ikke har noget at gøre med realiteterne på markedet
 lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgifts- for vin i 1993/1994? Desuden synes de samme regler
 system: ensartet beregningsfrundlag (EFT L 145, s. 1).
 også ugyldige ud fra det synspunkt, at der foreligger en
 forskelsbehandeling, der er til skade for Italien, og som
 derfor er i modstrid med princippet om forbud mod
 forskelsbehandling i EF-traktatens artikel 40 på grund af
 de ovenfor beskrevne beregninger.


text:
Nr. C 212/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12 . 7. 97
 Såfremt Rådet vedtager det nye forslag fra Kommissio missionens juridiske rådgiver Hendrik Van Lier, Kommis
 nen, ville heller ikke de tilfælde, hvor Forbundsrepu sionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i Luxem
 blikken udtrykkeligt har indrømmet, at grænseværdi bourg hos Carlos Gomez de la Cruz, Kommissionens Juri
 erne én gang er blevet overskredet, være ubetydelige, diske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg.
 så længe Forbundsrepublikken normalt kun foretager
 8-10 prøveudtågninger pr. badesæson . Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Tilsidesættelse af direktivets artikel 6, stk. 1 : Det frem — Det fastslås, at Den Hellenske Republik ikke har
 går af Kommissionens rapport for 1995 , at 6,5% af udstedt de love eller administrative bestemmelser, der
 badevandet ved de tyske kyster og 42,5 % af de tyske er nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv 93/
 ferskvandsbadevande ikke er blevet tilstrækkeligt 76/EØF af 13 . september 1993 om begrænsning af
 undersøgt i 1995 . kuldioxidemissionerne gennem en forbedring af ener
 gieffektiviteten ( SAVE) ( 1 ) og heller ikke har fremsendt
 meddelelse herom, hvorved den har tilsidesat sine for
 pligtelser efter det nævnte direktiv.
 — Den Hellenske Republik tilpligtes at bære sagens
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse omkostninger.
 afsagt den 28. april 1997 af The Royal Court of Jersey i
 sagen Emidio Marco Rios mod The Lieutenant Governor Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 of Jersey
 ( Sag C-199/97) I medfør af artikel 10 i direktiv 93/76/EØF skulle med
 lemsstaterne træffe de nødvendige foranstaltninger for at
 ( 97/C 212/40 ) efterkomme direktivet inden den 31 . december 1994 og
 underrette Kommissionen herom .
 Ved kendelse afsagt den 28 . april 1997, indgået til Dom
 stolens Justitskontor den 23 . maj 1997, har The Royal Kommissionen gør gældende, at Den Hellenske Republik
 Court of Jersey i sagen Emidio Marco Rios mod The endnu ikke har tilpasset sin lovgivning efter direktivets
 Lieutenant Governor of Jersey forelagt De Europæiske bestemmelser, hvorved Den Hellenske Republik har tilside
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel sat sine forpligtelser efter EØF-traktatens artikel 189 og
 efter direktivets artikel 10 .
 afgørelse af følgende spørgsmål :
 (M EFT nr. L 237 af 22 . 9 . 1993 , s . 28 .
 1 ) Såfremt britiske statsborgere ikke underkastes immi
 grationskontrol på Jersey og heller ikke kan udvises
 derfra, medfører artikel 4 i protokol nr. 3 til akten
 vedrørende Det Forenede Kongeriges tiltrædelse af De
 Europæiske Fællesskaber (') da, at en anden medlems
 stats statsborgere heller ikke kan udvises fra Jersey ?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 22 . maj 1997 af Arrondissementsrechtbank,
 2 ) Hvis det første spørgsmål besvares benægtende, inde Amsterdam, i sagen Fitzwilliam Executive Search Limited,
 holder artikel 4 da et forbud mod, at de kompetente som driver virksomhed under navnet Fitzwilliam Technical
 myndigheder på Jersey udviser en anden medlemsstats Services (FTS ), mod Bestuur van het Landelijk instituut
 statsborgere, undtagen hvor en sådan udvisning er sociale verzekeringen som retssuccessor for Bestuur van de
 begrundet i hensynet til den offentlige orden, den Nieuwe Algemene Bedrijfsvereniging
 offentlige sikkerhed eller befolkningens sundhed ? ( Sag C-202/97 )
 ( 97/C 212/42 )
 (') EFT nr. L 73 af 27. 3 . 1972, s . 164 .
 Ved dom afsagt den 22 . maj 1997, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 27. maj 1997, har Arrondissementsrecht
 bank, Amsterdam, i sagen Fitzwilliam Executive Search
 Limited, som driver virksomhed under navnet Fitzwilliam
 Technical Services ( FTS ), mod Bestuur van het Landelijk
 Sag anlagt den 26. maj 1997 af Kommissionen for De
 instituut sociale verzekeringen som retssuccessor for
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 Bestuur van de Nieuwe Algemene Bedrijfsvereniging fore
 ( Sag C-201/97) lagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 97/C 212/41 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 1 . a ) Kan det i artikel 14, stk. 1 , litra a ), i forordning
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den ( EØF) nr. 1408/71 anvendte udtryk » virksomhed,
 26 . maj 1997 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af hvortil han normalt er knyttet «, fortolkes udfyl
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Kom dende, idet der opstilles nærmere krav henholdsvis


text:
4.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/43
 Sag anlagt den 30. maj 2007 — Tiralongo mod Kommissionen
 (Sag F-55/07)
 (2007/C 183/85)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Giuseppe Tiralongo (Ladispoli, Italien) (ved avvocati F. Sciaudone, R. Sciaudone og S. Frazzani)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at fremlægge oplysninger og dokumenter vedrørende indgåelse og de efterfølgende forlængelser af kontrakten mellem Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (herefter »OLAF«) og fru X samt at tillade, at sidstnævnte indkaldes som vidne.
 —
 Der træffes enhver bestemmelse om foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse eller bevisoptagelse, som er nødvendig for at bedømme den af Kommissionen foretagne tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en erstatning på 460 000 EUR eller et sådant beløb, som Retten finder passende, for det økonomiske tab, som sagsøgeren har lidt.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en erstatning på 100 000 EUR eller et sådant beløb, som Retten finder passende, for det ikke-økonomiske tab, som sagsøgeren har lidt.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, der indtil den 30. april 2005 var midlertidigt ansat ved OLAF, har nedlagt påstand om erstatning for det tab, han har lidt som følge af, at Kommissionen i forbindelse med hans kontraktforlængelse har begået en række ulovlige handlinger. Den ulovlige adfærd omfatter navnlig: i) tilsidesættelse af gældende bestemmelser og relevante retspraksis på området for offentlig tjeneste, ii) tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, iii) tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling.