text:
29.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 79/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal d'instance de Bordeaux (Frankrig) den 21. januar 2008 — Foselev Sud-Ouest SARL mod Administration des douanes et des droits indirects
 (Sag C-18/08)
 (2008/C 79/32)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal d'instance de Bordeaux
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Foselev Sud-Ouest SARL
 Sagsøgt: Administration des douanes et des droits indirects
 Præjudicielt spørgsmål
 Artikel 6, stk. 2, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/62/EF af 17. juni 1999 om afgifter på tunge godskøretøjer for benyttelse af visse infrastrukturer (1) giver mulighed for, at en medlemsstat kan undtage visse kategorier af køretøjer. Har den tilladelse, som Kommissionen gav Frankrig i beslutning af 20. juni 2005 (2), til at undtage visse kategorier af køretøjer, inden for disse rammer direkte virkning i forhold til privatpersoner eller forudsætter den — da der er tale om en beslutning om tilladelse, der er rettet til Frankrig — at der træffes nationale gennemførelsesforanstaltninger?
 (1) EFT L 187, s. 42.
 (2) Kommissionens afgørelse af 20.6.2005 vedrørende en anmodning fra Frankrig om at fritage visse kategorier af køretøjer fra afgifter i henhold til artikel 6, stk. 2, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/62/EF af 17.6.1999 om afgifter på tunge godskøretøjer for benyttelse af visse infrastrukturer (EFT L 158, s. 23).


text:
23.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 219/10
 Sag anlagt den 20. maj 2011 — Europa-Kommissionen mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-244/11)
 2011/C 219/13
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Zavvos og E. Montaguti)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 63 TEUF om de frie kapitalbevægelser og til artikel 49 TEUF om etableringsfriheden, idet den har vedtaget de godkendelseskriterier, der er fastsat i artikel 11, stk. 1, i forening med artikel 11, stk. 2, i den græske lov 3631/2008, og de godkendelseskriterier, der er fastsat i denne lovs artikel 11, stk. 3.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har gjort gældende, at kravet om forudgående godkendelse fra Diypourgiki Epitropi Apokratikopoiiseon (det interministerielle privatiseringsnævn) af erhvervelse af stemmerettigheder svarende til 20 % eller mere af den samlede selskabskapital i selskaber af national strategisk betydning, skal undergives, således som det er fastsat i artikel 11, stk. 1, i forening med artikel 11, stk. 2, i lov 3613/2008, indebærer en hindring for de frie kapitalbevægelser (artikel 63 TEUF) og etableringsfriheden (artikel 49 TEUF). Selv som disse foranstaltninger, således som den græske regering har anført, ikke er diskriminerende, kan de afholde virksomheder fra at investere deres kapital i selskaber af national strategisk betydning og derfor fra etablering i Grækenland.
 Kommissionen har videre gjort gældende, at artikel 11, stk. 3, i lov 3613/2008 som fastsætter mekanismen med ex post kontrol fra økonomi- og finansministeren med hensyn til visse selskabsanliggender af stor betydning, kan hindre de frie kapitalbevægelser (artikel 63 TEUF) og etableringsfriheden (artikel 49 TEUF), eftersom bestemmelsen giver staten beføjelse til at annullere afgørende beslutninger fra selskabet af administrative grunde, der er indtrådt efterfølgende, og som ikke er kendt på forhånd. Aktionærernes skøn med hensyn til gennemførelsen af deres afgørelser er begrænset, og deres faktiske deltagelse i ledelsen og kontrollen med selskaber af national strategisk betydning — og følgelig også deres etablering i Grækenland — er begrænset.
 Den græske regering har gjort gældende, at den anfægtede lov er begrænset til kun at omhandle privatisering af seks statskontrollerede selskaber af strategisk national betydning. Kommissionen har derimod gjort gældende, at lovens anvendelsesområde i princippet fortsat er uklart, da hverken de selskaber, der sigtes til, eller de sektorer, der omfattes af de nye reglers anvendelsesområde, er specificeret i loven, med det resultat, at loven fortsat er tvetydig ikke blot med hensyn til dens nuværende, men også dens fremtidige anvendelsesområde, og den frembyder således ikke den fornødne retssikkerhed.
 Den græske regering har angivet, at lovens eneste formål er at sikre hensynet til almenhedens interesse, at offentlige tjenester leveres og at netværk drives på kontinuerlig og smidig måde. Ikke desto mindre har Kommissionen gjort gældende, at formålet med loven i tillæg hertil er at opretholde statens mulighed for at vælge en strategisk investor for selskaber af national strategisk betydning, at forbedre selskabernes konkurrencedygtighed og at sikre privatisering af selskaber af strategisk betydning for samfundsøkonomien på gennemsigtige betingelser. Kommissionen har anført, at selv hvis de anfægtede bestemmelser — i strid med Domstolens praksis, hvorefter en godkendelsesordning »skal bygge på objektive kriterier, der ikke er udtryk for forskelsbehandling og på forhånd er kendt af de berørte virksomheder, og enhver person, der udsættes for en sådan restriktiv foranstaltning, skal kunne have retsmidler til rådighed« (1) — skulle kunne begrundes med henvisning til almenhedens interesse, er kriterierne for godkendelse uegnede til at opnå det formål, der er henvist til i loven. Privatiseringskriterierne (krav om forudgående godkendelse samt ex post kontrol med mulighed for annullation af selskabets beslutninger), som er fastsat i de anfægtede bestemmelser, er ikke klare, objektive og præcist defineret i loven, og de er uden forbindelse med de formål loven forfølger, idet de overlader et vidt skøn til myndighederne, hvilket indebærer efterfølgende pålæggelse af yderligere begrænsninger for privatiseringen af selskaber af national strategisk betydning, eventuelt begrænset adgang for investorer til privatiserede selskaber og sektorer, og manglende adgang for de nationale retter til at prøve de administrative myndigheders udøvelse af de beføjelser, de er tillagt i loven.
 Kommissionen har gjort gældende, at Den Hellenske Republik ikke har givet tilstrækkelige forklaringer eller argumenter som begrundelse for de ovennævnte hindringer, og at artikel 11, stk. 1, i forening med artikel 11, stk. 2 og 3, i lov 3631/2008, der henholdsvis indfører ordningen med forudgående godkendelse og med ex post kontrol, er i strid med artikel 63 og 49 TEUF.
 (1) Jf. dom i sag C-205/99, Analir m.fl., præmis 38, sag C-380/05, Centro Europa 7 Srl, præmis 116, sag C-367/98, Kommissionen mod Portugal, præmis 50, sag C-483/99, Kommissionen mod Frankrig, præmis 46, og sag C-463/00, Kommissionen mod Spanien, præmis 69.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
8.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 64/67
 Sag anlagt den 29. december 2007 — Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag F-146/07)
 (2008/C 64/110)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved avvocato G. Cipressa)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Søgsmålet vedrører Kommissionens afgørelse om ikke at efterkomme sagsøgerens ansøgning om, at Kommissionen skulle foretage eller gennemføre en undersøgelse vedrørende den omstændighed, at sagsøgeren den 29. oktober 2001 i lokalerne tilhørende Kommissionens Delegation i Angola, hvor han var ansat som tjenestemand ved Kommissionen, i arbejdstiden kom i kontakt med et hvidt pulver af ukendt art, samt om at Kommissionen til ham skal udlevere enhver oplysning om, hvad der skete med prøven af dette pulver, og oplysninger vedrørende procedurerne for opbevaring heraf samt adgang hertil.
 Sagsøgeren gør følgende tre anbringender gældende til støtte for argumenterne angående Kommissionens afslag: 1) Absolut begrundelsesmangel, samt at afgørelsen var ulogisk, selvmodsigende, urimelig, usammenhængende, udgjorde et påskud og var støttet på en utilstrækkelig forberedende undersøgelse. 2) Afslaget var på væsentlig, klar og åbenbar måde retsstridigt. 3) Afgørelsen udgjorde en tilsidesættelse af omsorgspligten i forhold til tjenestemænd og princippet om god forvaltningsskik.
 Sagsøgerens påstande
 —
 I fornødent omfang annulleres notatet af 23. februar 2007, prot. ADMINB.2/MB/nb D(07)4623.
 —
 Den afgørelse, hvorledes den end fremtræder, der udgør Kommissionens afslag på at efterkomme den ansøgning, sagsøgeren den 10. oktober 2006 indgav til ansættelsesmyndigheden, annulleres.
 —
 Den afgørelse, hvorledes den end fremtræder, hvorved der meddeltes afslag på den af sagsøgeren til ansættelsesmyndigheden indgivne klage af 27. april 2007, annulleres i fornødent omfang.
 —
 I fornødent omfang annulleres notatet af 4. september 2007 prot. ADMINB.2/MB/ls D(07) 19393.
 —
 Det fastslås, at Kommissionen ikke foretog eller gennemførte nogen passende undersøgelse, herunder gennemførelse af foranstaltninger til forberedelse eller som følge af en sådan undersøgelse, med henblik på at fastlægge enhver omstændighed, uanset om den fandt sted forudgående eller efterfølgende, der på nogen måde havde forbindelse med den omstændighed, at sagsøgeren den 29. oktober 2001 i lokalerne tilhørende Kommissionens Delegation i Angola, hvor han var ansat som tjenestemand ved Kommissionen, i arbejdstiden kom i kontakt med et hvidt pulver af ukendt art.
 —
 Det fastslås og erklæres, at den manglende gennemførelse af undersøgelsen var retsstridig.
 —
 Kommissionen tilpligtes at foretage eller gennemføre undersøgelsen, at foretage en række relevante handlinger som følge heraf, at forsyne sagsøgeren med oplysninger om den begivenhed, der fandt sted den 29. oktober 2001 og til at sikre sagsøgeren adgang til pulverprøven.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 3 000 000 EUR, eller et sådant større eller mindre beløb, som Retten måtte finde rimeligt og billigt, som erstatning for den del af skaden, der allerede uafvendeligt er forvoldt som følge af den manglende gennemførelse af undersøgelsen.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren erstatning for den del af skaden, der efterfølgende er opstået som følge af den manglende gennemførelse af undersøgelsen, et beløb på 300 EUR, eller et sådant større eller mindre beløb, som Retten måtte finde rimeligt og billigt, for hver dag, der forløber fra dagen efter d.d. og den dag, hvor der efter undersøgelsens gennemførelse og herunder gennemførelse af foranstaltninger til forberedelse eller som følge heraf, gives sagsøgeren meddelelse om undersøgelsens resultater samtidig med, at der foretages en passende offentliggørelse heraf i delegationens lokaler og i Generaldirektoratet for Udvikling og Eksterne Forbindelser.
 —
 Der foretages en bedømmelse af Kommissionens adfærd før, under og efter begivenheden den 29. oktober 2001, der på nogen måde måtte have forbindelse med denne begivenhed, bortset fra undladelsen af at foretage en undersøgelse.
 —
 Det fastslås og erklæres, at den omhandlede adfærd var retsstridig.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 5 000 000 EUR, eller et sådant større eller mindre beløb, som Retten måtte finde rimeligt og billigt, som erstatning for den skaden, der er forvoldt af den omhandlede adfærd.
 —
 Kommissionen tilpligtes at godtgøre sagsøgeren alle de omkostninger, udbetalinger og vederlag, der er forbundet med sagens behandling, herunder sådanne, som vedrører forberedelsen af en af sagsøgeren eventuelt indhentet sagkyndig erklæring, som kan blive udarbejdet med henblik på at afgøre, hvorvidt betingelserne er opfyldt for at tilpligte Kommissionen at betale sagsøgeren hvert af de ovennævnte beløb samt for generelt at afklare enhver omstændighed, der måtte have betydning for den dom, der skal afsiges i denne sag.


text:
1.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/45
 Rettens dom af 17. marts 2010 — Parlamentet mod Collée
 (Sag T-78/09) (1)
 (Appel - personalesag - tjenestemænd - forfremmelse - forfremmelsesåret 2004 - proceduren for tildeling af point for fortjeneste - urigtig gengivelse af beviserne - begrundelse - bevisværdien af rapportudvalgets udtalelse - princippet om forbud mod forskelsbehandling)
 2010/C 113/72
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Europa-Parlamentet (først ved C. Burgos og A. Lukošiūtė, derefter ved R. Ignătescu, som befuldmægtigede)
 Den anden part i proceduren: Laurent Collée (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J-N. Louis og É. Marchal)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af EU-Personaleretten (Tredje Afdeling) den 11. december 2008 i sag F-148/06, Collée mod Parlamentet (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), med påstand om ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Europa-Palamentet bærer sine egne omkostninger og betaler Laurent Collées omkostninger i appelsagen.
 (1) EUT C 102 af 1.5.2009.


text:
C 295/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27 . 9 . 97
 DOMSTOLENS DOM rette tid har kunnet opnå de økonomiske fordele,
 ( Femte Afdeling ) direktivet sikrer dem, hvilke tab derfor også bør erstat
 tes .
 af 10. juli 1997
 i sag C-373/95 , Federica Maso m.fl. og Graziano Gazzetta 2 ) » Den dato, på hvilken arbejdsgiverens insolvens er
 m.fl. mod Istituto nazionale della previdenza sociale indtrådt«, jf. artikel 3, stk . 2, og artikel 4, stk. 2, i
 ( INPS ), Den Italienske Republik ( anmodning om præjudi direktiv 80/987/EØF, er datoen for indgivelsen af
 ciel afgørelse fra Pretura circondariale di Venezia) (') begæringen om indledning af den procedure, som sig
 (Socialpolitik — beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af ter mod en samlet fyldestgørelse af arbejdsgiverens
 arbejdsgiverens insolvens — direktiv 80/987/EØF — kreditorer, idet garantien dog ikke kan udløses, før der
 begrænsning af garantiinstitutionernes betalingspligt — er truffet afgørelse om at indlede en sådan procedure,
 medlemsstatens ansvar, når et direktiv er gennemført for eller før det i tilfælde, hvor virksomhedens aktiver
 sent — passende erstatning) ikke er tilstrækkelige, er konstateret, at den er lukket
 endeligt.
 ( 97/C 295/02 )
 3 ) Artikel 4, stk. 3, og artikel 10 i direktiv 80/987/EØF
 (Processprog: italiensk) skal fortolkes således, at den medlemsstat ikke må
 fastsætte bestemmelser om, at de beløb, direktivet
 garanterer betalingen af, ikke må udbetales samtidig
 med en ydelse som den » indennitå di mobilitå «, der er
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive omhandlet i artikel 4 og 14 i den italienske lov nr. 223
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) af 23 . juli 1991 , og som skal dække en opsagt arbejds
 tagers behov for økonomisk hjælp i de første tre måne
 der efter ansættelsesforholdets ophør.
 I sag C-373/95 , angående en anmodning, som Pretura cir
 condariale di Venezia ( Italien ) i medfør af EF-traktatens
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte 4 ) Ordene de sidste tre måneder af arbejdsaftalen eller
 ret verserende sag, Federica Maso m.fl. og Graziano Gaz ansættelsesforholdet i artikel 4, stk. 2, i direktiv 80/
 zetta m.fl . mod Istituto nazionale della previdenza sociale 987/EØF skal fortolkes således, at der er tale om tre
 ( INPS ), Den Italienske Republik, at opnå en præjudiciel hele måneder.
 afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 2, artikel 3 ,
 stk . 2, artikel 4, stk. 2 og 3 , og artikel 10 i Rådets direktiv
 80/987/EØF af 20 . oktober 1980 om indbyrdes tilnær (') EFT C 16 af 20 . 1 . 1996 .
 melse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af
 arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens ( EFT
 L 283 af 20. 10 . 1980, s. 23 ) og vedrørende fortolkningen
 af princippet om statens ansvar for tab, der er forvoldt
 borgerne ved en overtrædelse af fællesskabsretten, som må
 tilregnes staten, har Domstolen ( Femte Afdeling ), sammen
 sat af afdelingsformanden, J. C. Moitinho de Almeida , og DOMSTOLENS DOM
 dommerne L. Sevon, D. A. O. Edward, P. Jann og M.
 Wathelet ( refererende dommer); generaladvokat: G. Cos ( Sjette Afdeling )
 mas; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 10 . juli
 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: af 17. juli 1997
 i sag C-90/94, Haahr Petroleum Ltd mod Åbenrå Havn,
 Ålborg Havn, Horsens Havn, Kastrup Havn NKE A/S,
 1 ) En medlemsstat kan i forbindelse med betaling af Næstved Havn, Odense Havn, Struer Havn, Vejle Havn,
 erstatning for det tab, arbejdstagere har lidt som følge biintervenient: Trafikministeriet ( anmodning om præjudi
 af en for sen gennemførelse af Rådets direktiv 80/987/ ciel afgørelse fra Østre Landsret) ( ! )
 EØF af 20. oktober 1980 om indbyrdes tilnærmelse af
 medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejds (Søtransport — afgift på varer — importtillæg)
 tagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens, anvende
 ( 97/C 295/03 )
 gennemførelsesforanstaltninger, der er truffet for sent,
 over for dem med tilbagevirkende gyldighed, herunder
 antikumulationsregler eller andre begrænsninger af
 garantiinstitutionernes betalingspligt, idet direktivet (Processprog: dansk)
 dog skal være gennemført korrekt. Den nationale ret
 skal imidlertid påse, at erstatningen står i passende for
 hold til de skadelidtes tab . I den henseende er det til I sag C-90/94, angående en anmodning, som Østre Lands
 strækkeligt, at foranstaltningerne til gennemførelse af ret i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til
 direktivet anvendes med tilbagevirkende gyldighed, Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Haahr
 korrekt og fuldt ud, medmindre de skadelidte godtgør, Petroleum Ltd mod Åbenrå Havn, Ålborg Havn, Horsens
 at de har lidt yderligere tab som følge af, at de ikke i Havn, Kastrup Havn NKE A/S, Næstved Havn, Odense
 ---pagebreak--- 27. 9 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 295/3
 Havn, Struer Havn, Vejle Havn, biintervenient: Trafikmi 30. juni 1986 om de oversøiske landes og territoriers asso
 nisteriet, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende for ciering med Det Europæiske Økonomiske Fællesskab ( EFT
 tolkningen af EØF-traktatens artikel 9-13 og artikel 84 og L 175 af 1 . 7. 1986, s. 1 ) og af Rådets forordning ( EØF)
 95, har Domstolen ( Sjette Afdeling), sammensat af afde nr. 2913/92 af 12 . oktober 1992 om indførelse af en EF-
 lingsformanden, G. F. Mancini, og dommerne J. L. Murray toldkodeks ( EFT L 302 af 19 . 10 . 1992, s. 1 ), har Dom
 og P. J. G. Kapteyn (refererende dommer); generaladvokat: stolen ( Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman
 F. G. Jacobs; justitssekretær: assisterende justitssekretær den, J. C. Moitinho de Almeida, og dommerne L. Sevón,
 H. von Holstein, den 17. juli 1997 afsagt dom, hvis kon D. A. O. Edward ( refererende dommer), P. Jann og M.
 klusion lyder således: Wathelet; generaladvokat: G. Cosmas; justitssekretær: R.
 Grass, den 17. juli 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således :
 1 ) EØF-traktatens artikel 95 er til hinder for, at en med
 lemsstat ved indførsel af varer med skib fra en anden
 medlemsstat opkræver et importtillæg på 40 % af den
 generelt opkrævede vareafgift af varer, der losses, ind 1 ) En meddelelse til importstatens myndigheder fra eks
 lades eller på anden måde sø- eller landsættes i hav portstatens myndigheder efter en efterfølgende kontrol
 nene i den førstnævnte medlemsstat eller i de uddybede af et varecertifikat EUR.1 , og hvori sidstnævnte myn
 løb til disse havne. digheder alene fastslår, at det pågældende certifikat
 ikke er blevet behørigt udstedt og derfor må annulle
 res, uden nærmere angivelse af grundene hertil, må
 2 ) Fællesskabsretten er ikke til hinder for; at en national betegnes som » resultatet af en undersøgelse « som
 regel, hvorefter der gælder en femårig forældelsesfrist omhandlet i artikel 25, stk. 3, i bilag II til Rådets
 for søgsmål om tilbagesøgning af urigtigt erlagte afgif afgørelse 86/283/EØF af 30. juni 1986 om de oversø
 iske landes og territoriers associering med Det Euro
 ter, anvendes på et tilbagesøgningskrav, der støttes på
 en overtrædelse af traktatens artikel 95, selv om den pæiske Økonomiske Fællesskab. Importstatens myn
 nævnte regel dermed helt eller delvis bevirker, at disse digheder har ret til at iværksætte en sag om efterop
 afgifter ikke kan søges tilbage. krævning af manglende told alene på grundlag af en
 sådan meddelelse uden at søge at fastslå de importe
 rede varers faktiske oprindelse.
 (') EFT C 120 af 30 . 4 . 1994 .
 2 ) Eksportørens ansvar efter artikel 10, stk. 1 , i bilag II
 til afgørelse 86/283/EØF omfatter ikke told, som viser
 sig at skulle betales for indførsel i Det Europæiske
 Fællesskab af varer, der er omfattet af et varecertifikat
 DOMSTOLENS DOM EUR.1 , selv om certifikatet er blevet udstedt på grund
 lag af eksportørens urigtige oplysning om varernes
 (Femte Afdeling) oprindelse, og det annulleres efter en efterfølgende
 kontrol.
 af 17. juli 1997
 i sag C-97/95 , Pascoal & Filhos Ld.a mod Fazenda Pública
 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Tributá
 rio de Segunda Instância) (') 3 ) Den omstændighed, at det påhviler en importør i god
 tro at betale den told, der opkræves for indførsel af en
 (Told — metoder for administrativt samarbejde — kontrol vare, i forbindelse med hvilken eksportøren har begået
 med certifikater EUR.1 — efteropkrævning af told — den en toldovertrædelse, selv om importøren ikke har med
 for toldskyld ansvarlige person) virket i denne overtrædelse, strider ikke mod alminde
 lige retsprincipper, hvis overholdelse Domstolen sikrer.
 ( 97/C 295/04 )
 (Processprog: portugisisk) 4 ) Den omstændighed, at eksportstatens myndigheder har
 udstedt et varecertifikat EUR.1 i henhold til afgørelse
 86/283/EØF uden at have foretaget nogen forud
 gående kontrol for at fastslå de pågældende varers fak
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive tiske oprindelse, udgør ikke force majeure, der er til
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 hinder for efteropkrævning af told, der påhviler en
 importør i god tro.
 I sag C-97/95 , angående en anmodning, som Tribunal Tri
 butário de Segunda Inståncia ( Portugal ) i medfør af EF- (M EFT C 174 af 8 . 7. 1995 .
 traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den
 for nævnte ret verserende sag, Pascoal & Filhos Ld.a mod
 Fazenda Publica, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrø
 rende fortolkningen af Rådets afgørelse 86/283/EØF af


text:
17.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/34
 Sag anlagt den 24. april 2006 — Italien mod Kommissionen
 (Sag T-126/06)
 (2006/C 143/68)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Den Italienske Republik (ved Avvocato dello Stato Paolo Gentili)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af skrivelse nr. 0147 (dok. nr. 1) af 13. februar 2006 fra Kommissionen, Generaldirektoratet for Regionalpolitik — Programmer og projekter på Cypern, i Grækenland, Ungarn, Italien, Malta og Nederlandene — vedrørende POR Campania (nr. CCI 1999 IT 16 1 PO 007) — Kommissionens betaling af et andet beløb end det, der var anmodet om.
 —
 Annullation af skrivelse nr. 01778 (dok. nr. 2) af 21. februar 2006 fra Kommissionen, Generaldirektoratet for Regionalpolitik — Programmer og projekter på Cypern, i Grækenland, Ungarn, Italien, Malta og Nederlandene — vedrørende DOCUP Ob. 2 Toscana (nr. CCI 2000 IT 16 2 DO 001) — Kommissionens betaling af et andet beløb end det, der var anmodet om.
 —
 Annullation af skrivelse nr. 01780 (dok. nr. 3) af 21. februar 2006 fra Kommissionen, Generaldirektoratet for Regionalpolitik — Programmer og projekter på Cypern, i Grækenland, Ungarn, Italien, Malta og Nederlandene — vedrørende DOCUP Ob. 2 Lazio 2000-2006 (nr. CCI 2000 IT 16 2 DO 009) — Kommissionens betaling af et andet beløb end det, der var anmodet om.
 —
 Annullation af skrivelse nr. 02114 (dok. nr. 4) af 3. marts 2006 fra Kommissionen, Generaldirektoratet for Regionalpolitik — Programmer og projekter på Cypern, i Grækenland, Ungarn, Italien, Malta og Nederlandene — vedrørende DOCUP Lombardiet (nr. CCI 2000 IT 16 2 DO 014) — Kommissionens betaling af et andet beløb end det, der var anmodet om.
 —
 Annullation af skrivelse nr. 02983 (dok. nr. 5) af 31. marts 2006 fra Kommissionen, Generaldirektoratet for Regionalpolitik — Programmer og projekter på Cypern, i Grækenland, Ungarn, Italien, Malta og Nederlandene — vedrørende POR Sardinien 2000-2006 (nr. CCI 1999 IT 16 1 PO 010) — Kommissionens betaling af et andet beløb end det, der var anmodet om.
 —
 Samt annullation af alle retsakter, der har tilknytning til eller ligger til grund for de anfægtede retsakter; Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som i sag T-345/04, Den Italienske Republik mod Kommissionen.


text:
20 . 1 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 16/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut Spørgsmål 2 :
 ning truffet den 22 . november 1995 af Højesteret i sagen
 Landbrugsministeriet, EF-Direktoratet mod Steff-Houlberg Er der fællesskabsretlige principper, der følger af Domsto
 Export I/S, Nowaco A/S, Nowaco Holding A/S og SMC af lens praksis vedrørende tilbagesøgning af uretmæssigt
 31 / 12-1989 udbetalt støttebeløb, og hvorefter der i fuldt omfang skal
 ( Sag C-366/95 ) tages hensyn til Fællesskabets interesser, til hinder for, at en
 eksportørvirksomhed kan anses for at være i god tro, og
 ( 96/C 16/19 ) derfor fritages for forpligtelsen til at tilbagebetale disse
 beløb, såfremt det lægges til grund, at eksportørvirksomhe
 den ikke ved aftale med producenten har forbeholdt sig
 Ved beslutning truffet den 22 . november 1995 , indgået til retten til på produktionsstedet at føre egen kontrol med
 Domstolens justitskontor den 28 . november 1995 , har produktionen for at sikre, at produktionerne er sammensat i
 Højesteret i sagen Landbrugsministeriet, EF-Direktoratet overensstemmelse med den erklæring, som eksportøren
 mod Steff-Houlberg Export I/S m.fl . forelagt De Europæiske underskriver, når det lægges til grund ,
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 relse af følgende spørgsmål : — at producenten var eksportautoriseret af den udbeta
 lende myndighed,
 Spørgsmål 1 : — at eksportørvirksomheder var en handelsvirksomhed,
 som varerne ikke passerede,
 A. Er de fællesskabsretlige principper, der følger af Dom
 stolens praksis vedrørende tilbagesøgning af uretmæs — at eksportørvirksomheden vidste, at den kontrollerende
 sigt udbetalte støttebeløb, og hvorefter der i fuldt myndighed udøvede daglig kontrol på produktionsste
 omfang skal tages hensyn til Fællesskabets interesser, til det, og
 hinder for, at der i national ret, som kriterier for at
 udelukke tilbagesøgning af uretmæssigt udbetalt støtte, — at prisen på færdigvareprodukter af tilsvarende art og
 tage hensyn til beskaffenhed var ens hos producenter i Danmark og i
 udlandet.
 — den gode tro hos støttemodtageren og dermed Spørgsmål 3 :
 beskyttelsen af den berettigede forventning,
 Kan tredjemand, herunder en støttemodtager, påberåbe sig
 — den omstændighed at 5—10 år er forløbet siden en eventuel forsømmelse, som den kontrollerende myndig
 udbetaling af støttebeløbene, hvorfor det vil være hed måtte have udvist, med det resultat, at tilbagesøgning af
 særdeles byrdefuldt for støttemodtagerne nu at allerede udbetalt restitution ud fra en samlet vurdering af
 skulle tilbagebetale støttebeløbene , sagen vil være udelukket ?
 — at årsagen til , at støttebeløbene uretmæssigt blev
 udbetalt, var ekstraordinære forhold i form af
 alvorlig svig og strafbare forhold hos tredjemand,
 Appel iværksat den 28 . november 1995 af Kommissionen
 — at den kontrollerende myndighed — hvilket ekspor for De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt
 tørvirksomhederne var bekendt med — har ført den 28 . september 1995 af De Europæiske Fællesskabers
 daglig kontrol på produktionsstedet uden at opdage Ret i Første Instans ( Fjerde Udvidede Afdeling) i sag
 og/eller gribe ind over for denne svig, T-95/94, Chambre syndicale nationale des entreprises de
 transport de fonds et valeurs ( Sytravel ) mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber, støttet af Den Franske
 — at den udbetalende myndighed i hele udbetalingspe Republik (')
 rioden har haft kendskab til , at kontrolsystemets
 ( Sag C-367/95 P )
 værdi var afhængig af rigtigheden af den kontrolle
 redes egne oplysninger, og på trods heraf undlod at 96/C 16/20 )
 kræve receptindsigt eller indsigt i producentens
 regnskaber over råvareindkøb, Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 28 . november 1995 iværksat appel af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber ved generaldirektør Jean-Louis
 når det lægges til grund, at de samme kriterier er
 Dewost, Jean-Paul Kepenne og Michel Nolin, alle Kommis
 gældende i forbindelse med tilbagesøgning af rent
 nationale støttebeløb ? sionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gômez, Wagner-
 Centret, Kirchberg, til prøvelse af dom afsagt den 28 . sep
 B. Vil spørgsmålet skulle besvares på samme måde, tember 1995 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 såfremt der i national ret også tages hensyn til , at der Instans ( Fjerde Udvidede Afdeling ) i sag T-95/94 , Chambre
 ikke i øvrigt var omstændigheder, som burde have givet syndicale nationale des entreprises de transport de fonds et
 eksportørvirksomhederne anledning til at tvivle på , om valeurs ( Sytravel ) mod Kommissionen for De Europæiske
 produktet var restitutionsberettiget ? Fællesskaber, støttet af Den Franske Republik .
 ---pagebreak--- Nr . C 16/ 10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20 . 1 . 96
 Appellanten har nedlagt følgende påstande : Skal EØF-traktatens artikel 30 fortolkes således, at den er til
 hinder for anvendelse af bestemmelser i en medlemsstat A,
 — dommen af 28 . september 1 995 afsagt af De Europæiske som forbyder en virksomhed med hjemsted i medlemsstat B
 Fællesskabers Ret i Første Instans i sag T-95/94 ophæves også at sælge et periodisk udkommende tidsskrift, der er
 med heraf følgende alle retlige konsekvenser, herunder fremstillet i denne stat, i medlemsstat A, når tidsskriftet
 navnligt at sagen hjemvises til fornyet realitetsbehand indeholder gættekonkurrencer eller spil med gevinster, der
 ling ved Retten . arrangeres lovligt i medlemsstat B ?
 — indstævnte tilpligtes at betale sagens omkostninger .
 Anbringender og væsentligste argumenter:
 — Retten har med urette antaget, at den anfægtede Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelser
 afgørelse var en beslutning om forkastelse af en klage, afsagt den 4 . juli 1995 , den 13 . september 1995 og den
 hvilket er en kategori, der på fællesskabsrettens nuvæ 15 . november 1995 af Audiencia Nacional, Sala de lo
 rende stade ikke findes på området for statsstøtte . Contencioso-Administrativo, Ottende Afdeling, i sagerne
 CAREDA SA, FEMARA og FACOMARE mod Administra
 cion General del Estado ( Finansministeriet ).
 — Retten har fejlagtigt undersøgt begrundelsen i forhold til
 de klagende personer og i forhold til de argumenter og ( Sagerne C-370/95 , C-371 /95 und C-372/95 )
 faktiske omstændigheder, som er blevet fremsat i deres ( 96/C 16/22 )
 klage ; en klager, der efterfølgende påberåber sig en
 manglende begrundelse af en afgørelse i forbindelse med
 et annullationssøgsmål, bør alene kunne gøre dette i Ved kendelser afsagt den 4 , juli 1 995 , den 13 . september
 samme omfang som enhver anden sagsøger, der er 1995 og den 15 . november 1 995 , indgået til Domstolens
 umiddelbart og direkte berørt af den pågældende Justitskontor den 30 . november 1995 , har Audiencia
 afgørelse . Nacional , Sala de lo Contencioso-Administrativo, Ottende
 Afdeling, i sagerne CAREDA SA, FEMARA ( den nationale
 — Retten angav at foretage en kontrol af begrundelsen , sammenslutning af ejere af spilleautomater mv .) og FACO
 MARE ( den spanske sammenslutning af indehavere af
 men foretog en kontrol af skønsudøvelsen og har indført
 spilleautomatvirksomheder ) mod Administracion General
 en ny processuel forpligtelse, nemlig et krav om beskyt
 telse af retten till kontradiktion i forhold til klager . En del Estado ( Finansministeriet ) forelagt De Europæiske
 anerkendelse af en ret for en klager til aktindsigt i Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 tilfælde , hvor der ikke består nogen pligt til indlede relse af følgende spørgsmål :
 proceduren i henhold til EF-traktatens artikel 93 , stk . 2 ,
 indebærer en tilsidesættelse af de regler, som finder 1) Forudsætter begrebet overvæltning af afgiften på
 anvendelse på området for statsstøtte . forbrugeren, som omhandles i sjette direktiv 77/388/EØF af
 17. maj 1977 (') og i øvrige fællesskabsbestemmelser, og
 (M EFT nr . C 229 af 11 . 11 . 1995 , s . 19 . som indgår i begrebet omsætningsafgift, at det i den
 pågældende lovgivning om afgiften udtrykkeligt er fastsat,
 at afgiften overvæltes på forbrugeren, eller er det tilstræk
 keligt, at afgiften på grundlag af en rimelig fortolkning af
 loven må antages faktisk at indgå i den pris , forbrugeren
 betaler ?
 2 ) Må en afgift, som opkræves med et fast beløb, og som
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse udgør en væsentlig del af omsætningen eller indskudssum
 afsagt den 15 . september 1995 af Handelsgericht Wien i men, og som beregnes på grundlag af omsætningen, og som i
 sagen Vereinigte Familapress Zeitungsverlags- und vertriebs sidste instans betales af forbrugeren, antages at være en
 GmbH mod Heinrich Bauer Verlag omsætningsafgift, selv om det ikke udtrykkeligt fremgår, at
 den overvæltes på ( pålignes ) forbrugeren , idet der på grund
 ( Sag C-368/95 ) af anvendelsen af mønter er tale om automatiske transak
 96/C 16/21 ) tioner, og således om en pris for anvendelsen ? I bekræftende
 fald ønskes det oplyst, om afgiften er i strid med artikel 33 i
 sjette direktiv 77/388/EØF om merværdiafgift og derfor
 Ved kendelse afsagt den 15 . september 1995 , indgået til uforenelig med direktivet .
 Domstolens Justitskontor den 29 . november 1995 , har
 Handelsgericht Wien i sagen Vereinigte Familapress Zei
 tungsverlags- und vertriebs GmbH mod Heinrich Bauer (') EFT nr . L 145 af 13 . 6 . 1977, s . 1 .
 Verlag forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørg
 smål :


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/48
 Sag anlagt den 17. juni 2008 — Asenbaum Fine Arts mod KHIM (WIENER WERKSTÄTTE)
 (Sag T-230/08)
 (2008/C 223/84)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Asenbaum Fine Arts Ltd (London, Det Forenede Kongerige) (ved Rechtsanwalt P. Vögel)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 10. april 2008 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1573/2006-4) ændres således, at sagsøgerens klage af 29. november 2006 i det hele bliver taget til følge, subsidiært bliver taget til følge med hensyn til klasse 6, 11 [med undtagelse af lamper (elektriske), belysningslamper, loftslamper og standerlamper], 14 (med undtagelse af bonbonniere), 16, 20, 21 (med undtagelse af bonbonniere) og 34.
 Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse og sagen hjemsendes til Harmoniseringskontoret med henblik på yderligere behandling.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der er opstået i forbindelse med sagen for appelkammeret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »WIENER WERKSTÄTTE« for varer i klasse 6, 11, 14, 16, 20, 21 og 34 (ansøgning nr. 4 133 501).
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning nr. 40/94 (1), da det ansøgte varemærke hverken er beskrivende eller mangler særpræg.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
15.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/14
 Sag anlagt den 20. januar 2014 — Sales & Solutions mod KHIM — Wattline (WATTLINE)
 (Sag T-46/14)
 2014/C 78/29
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Sales & Solutions GmbH (Frankfurt am Main, Tyskland) (ved advokat K. Gründig-Schnelle)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Wattline GmbH (Ruderting, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse truffet den 18. november 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1668/2012-4) ændres, således at indsigelsen fuldt ud tages til følge, og der gives afslag på EF-varemærkeansøgningen.
 —
 Intervenienten tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der opstod under klagesagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Wattline GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »WATTLINE« for tjenesteydelser i klasse 35, 36 og 42 — EF-varemærkeansøgning nr. 8 908 345
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Sales & Solutions GmbH
 Det påberåbte varemærke eller tegn: Det tyske ord- og figurmærke samt EF-ord- og figurmærket »watt« for tjenesteydelser i klasse 35, 39 og 42
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen delvist taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Ophævelse af den påklagede afgørelse og indsigelsen forkastet
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 4 i forordning (EF) nr. 207/2009 og tilsidesættelse af regel 20, stk. 7, litra c), og regel 50 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95.


text:
25.10.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 272/44
 Sag anlagt den 1. september 2008 — L'Oréal mod KHIM — Allergan (BOTOCYL)
 (Sag T-357/08)
 (2008/C 272/87)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: L'Oréal SA (Clichy, Frankrig) (ved lawyers A. von Mühlendahl og J. Pagenberg)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Allergan, Inc. (Irvine, De Forenede Stater)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 5. juni 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 865/2007-1) annulleres.
 —
 Klagen indgivet af den anden part i sagen for appelkammeret til prøvelse af afgørelse truffet den 4. april 2007 (sag 1120 C) af Annullationsafdelingen ved Harmoniseringskontoret afslås.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder sagsøgerens omkostninger ved appelkammeret.
 —
 Den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder sagsøgerens omkostninger ved appelkammeret, hvis den anden part bliver intervenient i den foreliggende sag.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »BOTOCYL« for varer i klasse 3 — EF-varemærkeregistrering nr. 2 782 282
 Indehaver af EF-varemærket: Sagsøgeren
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Den anden part i sagen for appelkammeret
 Varemærkerettigheder påberåbt af indgiveren af ugyldighedsbegæringen: EF-varemærkeregistrering nr. 2 015 832 af figurmærket »BOTOX« for varer i klasse 5; EF-varemærkeregistrering nr. 2 575 371 af figurmærket »BOTOX« for varer i klasse 5; EF-varemærkeregistrering nr. 1 923 986 af figurmærket »BOTOX« for varer i klasse 5 og 16; EF-varemærkeregistrering nr. 1 999 481 af ordmærket »BOTOX« for varer i klasse 5; forskellige registreringer af varemærket »BOTOX« i De Europæiske Fællesskabers medlemsstater
 Annullationsafdelingens afgørelse: Afslag på begæringen om, at varemærket erklæres ugyldigt.
 Appelkammerets afgørelse: Annullationsafdelingens afgørelse annulleres.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning nr. 40/94, idet der ikke er bevis for, at de ældre varemærker havde renommé på det relevante tidspunkt, idet de omtvistede varemærker ikke har tilstrækkelig lighed, idet der endvidere ikke er bevis for, at brugen af det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt, ville være til skade for det ældre varemærkes særpræg og renommé, og der ikke er bevis for, at sagsøgeren handlede uden rimelig grund, da selskabet valgte det registrerede varemærke, der begæres erklæret ugyldigt; tilsidesættelse af artikel 73 i Rådets forordning nr. 40/94, idet den anfægtede afgørelse er ubegrundet.


text:
3.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/9
 Domstolens dom (Niende Afdeling) af 4. maj 2017 — Europa-Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 (Sag C-502/15) (1)
 ((Traktatbrud - direktiv 91/271/EØF - artikel 3-5 og 10 - bilag I, punkt A, B og D - rensning af byspildevand - kloaknet - sekundær eller tilsvarende rensning - mere vidtgående rensning af udledninger i følsomme områder))
 (2017/C 213/08)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved K. Mifsud-Bonnici og E. Manhaeve, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved J. Kraehling, som befuldmægtiget, bistået af Barrister S. Ford)
 Konklusion
 1)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3, 4 og 10 i Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand og bilag I, punkt A og B, dertil, idet det ikke har sørget for, at det vand, der tilledes et kloaknet, hvor byspildevand opsamles sammen med regnvand i byområderne Gowerton og Llanelli, tilbageholdes og renses i overensstemmelse med kravene i dette direktiv.
 2)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4 i direktiv 91/271 og bilag I, punkt B, dertil, idet det ikke har sikret en sekundær rensning af byspildevandet fra byområdet Ballycastle, og idet det ikke har underkastet byspildevandet fra byområdet Gibraltar nogen rensning.
 3)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5 i direktiv 91/271 og bilag I, punkt B, dertil, idet det ikke har sikret, at det byspildevand, der tilledes kloaknettet i byområderne Tiverton, Durham (Barkers Haugh), Chester-le-Street, Islip, Broughton Astley, Chilton, Witham og Chelmsford gøres til genstand for en mere vidtgående rensning end den, der er beskrevet i direktivets artikel 4, inden det udledes i følsomme områder.
 4)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland frifindes i øvrigt.
 5)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler sagsomkostningerne.
 (1) EUT C 16 af 18.1.2016.


text:
23.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 389/49
 Rettens dom af 25. september 2015 — August Storck mod KHIM (2good)
 (Sag T-366/14) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket 2good - varemærke bestående af et reklameslogan - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 389/54)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: August Storck KG (Berlin, Tyskland) (ved advokaterne I. Rohr, A.-C. Richter, P. Goldenbaum og T. Melchert)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved S. Palmero Cabezas, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 27. februar 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 996/2013-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet 2good som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 August Storck KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 253 af 4.8.2014.


text:
20.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 53/14
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 21. december 2016 — Bietergemeinschaft Technische Gebäudebetreuung GesmbH und Caverion Österreich GmbH mod Universität für Bodenkultur Wien og VAMED Management und Service GmbH & Co. KG in Wien (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof — Østrig)
 (Sag C-355/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - offentlige kontrakter - direktiv 89/665/EØF - klageprocedurer i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter - artikel 1, stk. 3 - søgsmålsinteresse - artikel 2a, stk. 2 - begrebet »den berørte tilbudsgiver« - retten for en tilbudsgiver, der af den ordregivende myndighed er blevet endeligt udelukket, til at indgive en klage over den senere beslutning om tildeling af kontrakten))
 (2017/C 053/16)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bietergemeinschaft Technische Gebäudebetreuung GesmbH und Caverion Österreich GmbH
 Sagsøgte: Universität für Bodenkultur Wien og VAMED Management und Service GmbH & Co. KG in Wien
 Konklusion
 Artikel 1, stk. 3, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/66/EF af 11. december 2007, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en tilbudsgiver, der er blevet udelukket fra en procedure for indgåelse af en offentlig kontrakt ved en beslutning fra den ordregivende myndighed, som er blevet endelig, nægtes adgang til at klage over beslutningen om tildeling af den pågældende offentlige kontrakt og indgåelsen af kontrakten, når alene denne fravalgte tilbudsgiver og den virksomhed, som har fået tildelt kontrakten, har afgivet bud, og den nævnte tilbudsgiver har gjort gældende, at buddet fra den virksomhed, som har fået tildelt kontrakten, også burde være blevet fravalgt.
 (1) EUT C 320 af 28.9.2015.


text:
C 55/6 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 20.2.98
 EéF, skal fortolkes således, at den ikke forbyder en afgift ten, der for bestemte dispositioner med henblik på
 som den regionale registreringsafgift på motorkùretùjer. omstrukturering af selskaber er fastsat i artikel 7,
 stk. 1, litra b), i direktivet om kapitaltilfùrselsafgifter,
 Rådets direktiv 73/80/EéF af 9. april 1973 om fast-
 (1) EFT C 64 af 2.3.1996.
 sñttelse af fñlles satser for kapitaltilfùrselsafgiften,
 Rådets direktiv 74/553/EéF af 7. november 1974 om
 ñndring af artikel 5, stk. 2, i direktiv 69/335/EéF, og
 Rådets direktiv 85/303/EéF af 10. juni 1985 om
 ñndring af direktiv 69/335/EéF, skal fortolkes således,
 at det ikke finder anvendelse på en national afgift, der
 skal svares af en eventuel mervñrdi af en fast ejendom,
 DOMSTOLENS DOM der fastslås på det tidspunkt, hvor ejendommen ind-
 (Sjette Afdeling) skydes i et kapitalselskab. Derimod finder direktiv 69/
 335/EéF, med senere ñndringer, anvendelse på en
 af 11. december 1997 registreringsafgift, en tinglysningsafgift og en matrikel-
 afgift.
 i sag C-42/96, SocietaÁ Immobiliare SIF SpA mod Ammini-
 strazione delle Finanze dello Stato (anmodning om prñju-
 diciel afgùrelse fra Tribunale civile e penale di Venezia
 2) Artikel 12 i direktiv 69/335/EéF, med senere ñndrin-
 (Italien)) (1)
 ger, skal fortolkes således, at en medlemsstat, uanset
 (Direktiv 69/335/EéF Ð apportindskud i form af fast forbuddet i direktivets artikel 10, i forbindelse med en
 ejendom) kapitalforhùjelse i et kapitalselskab, der gennemfùres
 som et apportindskud i form af fast ejendom, kan
 (98/C 55/09) opkrñve afgifter som f.eks. en registreringsafgift, en
 tinglysningsafgift og en matrikelafgift, idet de nñvnte
 afgifter dog ikke må vñre hùjere end dem, der i den
 (Processprog: italiensk) opkrñvende medlemsstat opkrñves i forbindelse med
 lignende dispositioner.
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive (1) EFT C 108 af 13.4.1996.
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-42/96, angående en anmodning, som Tribunale
 civile e penale di Venezia (Italien) i medfùr af EF-trakta-
 tens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for
 nñvnte ret verserende sag, SocietaÁ Immobiliare SIF SpA DOMSTOLENS DOM
 mod Amministrazione delle Finanze dello Stato, at opnå
 en prñjudiciel afgùrelse vedrùrende fortolkningen af (Femte Afdeling)
 Rådets direktiv 69/335/EéF af 17. juli 1969 om kapitaltil- af 11. december 1997
 fùrselsafgifter (EFT 1969 II, s. 405), som ñndret ved
 Rådets direktiv 73/79/EéF af 9. april 1973 om ñndring af i sag C-83/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 anvendelsesområdet for den nedsatte sats for kapitaltilfùr- skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (1)
 selsafgiften, der for bestemte dispositioner med henblik på
 omstrukturering af selskaber er fastsat i artikel 7, stk. 1, (Traktatbrud Ð manglende gennemfùrelse af direktiv
 litra b), i direktivet om kapitaltilfùrselsafgifter (EFT L 103 92/43/EéF)
 af 18.4.1973, s. 13), Rådets direktiv 73/80/EéF af 9. april (98/C 55/10)
 1973 om fastsñttelse af fñlles satser for kapitaltilfùrselsaf-
 giften (EFT L 103 af 18.4.1973, s. 15), Rådets direktiv 74/
 553/EéF af 7. november 1974 om ñndring af artikel 5, (Processprog: tysk)
 stk. 2, i direktiv 69/335/EéF (EFT L 303 af 3.11.1974,
 s. 9), og Rådets direktiv 85/303/EéF af 10. juni 1985 om
 ñndring af direktiv 69/335/EéF (EFT L 156 af 15.6.1985,
 s. 23), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 afdelingsformanden, H. Ragnemalm (refererende dom- offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 mer), og dommerne G. F. Mancini og G. Hirsch; general-
 advokat: G. Cosmas; justitssekretñr: fuldmñgtig L. Hew-
 lett, den 11. december 1997 afsagt dom, hvis konklusion I sag C-83/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 lyder således: skaber (befuldmñgtiget: Götz zur Hausen) mod Forbunds-
 republikken Tyskland (befuldmñgtigede: Ernst Röder og
 Bernd Kloke), angående en påstand om, at det fastslås, at
 1) Rådets direktiv 69/335/EéF af 17. juli 1969 om kapi- Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine pligter
 taltilfùrselsafgifter, som ñndret ved Rådets direktiv 73/ efter EF-traktaten, da den ikke inden for den fastsatte frist
 79/EéF af 9. april 1973 om ñndring af anvendelses- har sat de nùdvendige love og administrative bestemmelser
 området for den nedsatte sats for kapitaltilfùrselsafgif- i kraft for at efterkomme Rådets direktiv 92/43/EéF af


text:
C 71/34 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 13.3.1999
 Sag anlagt den 4. januar 1999 af T. Port GmbH & Co. markedsfùrt dem deÂr, har ifùlge egne oplysninger siden
 KG mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber den 1. juli 1993 vñret anerkendt som erhvervsdrivende i
 kategori A. Fra 1995 har sagsùgeren også haft indfùrsels-
 (Sag T-1/99)
 kontakter med avlere af bananer i Costa Rica.
 (1999/C 71/64)
 Med sùgsmålet sùger sagsùgeren nu dñkning for sit tab,
 (Processprog: tysk) som er lidt ved, at sagsùgeren har måttet betale omkost-
 ningerne for eksportlicenserne som betingelse for indfùrsel
 af bananer fra Costa Rica: I henhold til Domstolens
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er nñvnte dom står det fast, at den artikel, der er kendt ugyl-
 der den 4. januar 1999 anlagt sag mod Kommissionen for dig, er i strid med det almindelige forbud mod forskels-
 De Europñiske Fñllesskaber af T. Port GmbH & Co. KG, behandling og med EF-traktatens artikel 40, stk. 3. Til-
 Hamburg, ved advokat Dr. Gert Meier, Jakordenstraûe 10, sidesñttelsen af lighedsprincippet og forskelsbehandlingen
 Köln. af de erhvervsdrivende i kategori A er sket af uvedkom-
 mende motiver (ùkonomisk stùtte) og vilkårligt. Disse til-
 sidesñttelser af gñldende ret har forårsaget det tab, som
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: sagsùgeren har lidt af fùlgende grunde: Sagsùgeren har
 måttet opfylde aftageforpligtelser over for sin producent i
 Costa Rica. For at kunne opnå importlicenser for disse
 1. Sagsùgte tilpligtes at erstatte sagsùgeren det tab på bananer og for at kunne markedsfùre dem i Fñllesskabet
 828 337,10 DEM, som denne har lidt ved at skulle har sagsùgeren ved ansùgning om importlicenser hos den
 kùbe importlicenser i Costa Rica for at kunne udnytte kompetente tyske myndighed måttet bevise, at de tilsva-
 de rettigheder til at indfùre bananer til Fñllesskabet, rende eksportlicenser forelå. For at erhverve licenserne har
 som er tildelt sagsùgeren som erhvervsdrivende i sagsùgeren afholdt de udgifter, der fremgår af de indgivne
 kategori A, og for at kunne markedsfùre de fra Costa ansùgninger.
 Rica erhvervede tredjelandsbananer i Tyksland.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 478/95 af 1. marts 1995
 om supplerende bestemmelser for anvendelsen af Rådets for-
 2. Sagsùgte tilpligtes at erstatte sagsùgeren det tab på ordning (EéF) nr. 404/93, for så vidt angår ordningen ved-
 126 356,80 DEM, som denne har lidt ved, at det har rùrende toldkontingentet for indfùrsel af bananer til Fñllesska-
 bet og om ñndring af forordning (EéF) nr. 1442/93, EFT L 49
 vñret nùdvendigt at optage lån til finansiering af
 af 4.3.1995, s. 13.
 udgifterne til eksportlicenserne. (2) Rådets forordning (EéF) nr. 404/93 af 13. februar 1993 om
 den fñlles markedsordning for bananer, EFT L 47 af
 25.2.1993, s. 1.
 3. Sagsùgerens erstatningskrav forrentes med 4 % fra (3) De forenede sager C-364/95 og C-365/95, T. Port GmbH &
 sagens anlñg. Co. mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas, Sml. 1998 I, s. 1023.
 4. Sagsùgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Sag anlagt den 4. januar 1999 af T. Port GmbH & Co.
 KG mod Rådet for Den Europñiske Union
 I 1994 indgik Fñllesskabet inden for rammerne af GATT (Sag T-2/99)
 den såkaldte rammeaftale om bananer med staterne
 Colombia, Costa Rica, Nicaragua og Venezuela. (1999/C 71/65)
 (Processprog: tysk)
 Med forordning (EF) nr. 478/95 (1), som bl.a. var udstedt i
 henhold til forordning (EéF) nr. 404/93 (2), skulle de til
 gennemfùrelsen af rammeaftalen nùdvendige foranstaltnin- Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 ger fastsñttes på endegyldigt grundlag. der den 4. januar 1999 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europñiske Union af T. Port GmbH & Co. KG, Ham-
 burg, ved advokat Dr. Gert Meier, Jakordenstraûe 10,
 Ved Domstolens dom af 10. marts 1998 (3) blev forordning Köln.
 (EF) nr. 478/95 kendt ugyldig, for så vidt det ifùlge dennes
 artikel 3, stk. 2, er de erhvervsdrivende i kategorierne A Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 og C, der er forpligtet til at skaffe sig eksportlicenser for
 indfùrsel af bananer med oprindelse i Colombia, Costa
 Rica og Nicaragua. 1. Sagsùgte tilpligtes at erstatte sagsùgeren det tab, som
 denne har lidt ved, at sagsùgeren har måttet kùbe
 importrettigheder for bananer fra erhvervsdrivende i
 Sagsùgeren, som siden begyndelsen af dette århundrede kategori A, B og C eller har måttet skaffe sig retten til
 har indfùrt bananer fra Latinamerika til Tyskland og også at bruge disse for at kunne markedsfùre tredjelands-
 ---pagebreak--- 13.3.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 71/35
 bananer indfùrt fra Costa Rica og Colombia i Tysk- kel 18, stk. 2, i forordning (EéF) nr. 404/93 har Rådet
 land. forhindret, at sagsùgeren har kunnet gùre brug af import-
 muligheden i artikel 18 i forordning (EéF) nr. 1442/93.
 Skùnt denne ordning er indfùrt på forslag fra Kommissio-
 2. Sagsùgte tilpligtes at erstatte sagsùgeren det tab, som nen, er det alene Rådet, der er ansvarlig for den lovgiv-
 denne har lidt siden den 21. december 1996, ved at ningsmñssige uret. Kommissionen er som lovgiver for gen-
 sagsùgeren har betalt importtold for de fra Costa Rica nemfùrelsesbestemmelser bundet af Rådets anvisninger.
 og Colombia indfùrte og af sagsùgeren i Tyskland mar- Heraf fùlger Rådets erstatningsretlige eneansvar.
 kedsfùrte bananer.
 (1) Rådets forordning (EéF) nr. 404/93 af 13. februar 1993 om
 3. Sagsùgte tilpligtes at erstatte sagsùgeren det tab, som den fñlles markedsordning for bananer (EFT L 47 af
 25.2.1993, s. 1).
 denne har lidt siden den 21. januar 1996 ved at betale
 (2) Kommissionens forordning (EéF) nr. 1442/93 af 10. juni 1993
 procesrenter på 324 294 DEM. om gennemfùrelsesbestemmelser for EF's importordning for
 bananer (EFT L 142 af 12.6.1993, s. 6).
 (3) EF-domstolens dom af 10. marts 1998, de forenede sager
 4. Sagsùgerens erstatningskrav forrentes med 4 % fra C-364/95 og C-365/95, T. Port GmbH og Co. KG mod Haupt-
 sagens anlñg. zollamt Hamburg-Jonas, Sml. 1998 I, s. 1023.
 5. Sagsùgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Subsidiñrt:
 Sag anlagt den 4. januar 1999 af Banatrading GmbH mod
 5. Sagsùgte tilpligtes at erstatte sagsùgeren de nñvnte Rådet for Den Europñiske Union
 tab, som denne har lidt siden den 8. september 1997. (Sag T-3/99)
 (1999/C 71/66)
 Mere subsidiñrt:
 (Processprog: tysk)
 6. Sagsùgte tilpligtes at erstatte sagsùgeren de nñvnte
 tab, som denne har lidt siden den 25. september 1997.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: der den 4. januar 1999 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europñiske Union af Banatrading GmbH, Hamburg, ved
 advokat Dr. Gert Meier, Jakordenstrasse 10, Köln.
 Som begrundelse for sine påstande har sagsùgeren anfùrt,
 at selskabet har lidt tab, fordi det på grund af straftolden i
 artikel 18, stk. 2, i forordning (EéF) nr. 404/93 (1), sam- Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 menholdt med kontingentsystemet i artikel 18 ff. i forord-
 ning (EéF) nr. 404/93 og i artikel 2 ff. i forordning (EéF)
 nr. 1442/93 (2), har måttet kùbe licenser til import af bana- 1. Sagsùgte tilpligtes at erstatte sagsùgeren det tab, som
 ner fra Costa Rica og Colombia for at kunne indfùre denne har lidt siden den 21. januar 1996, ved at sagsù-
 bananer til Fñllesskabet. Sagsùgeren ville dog, som WTO geren har måttet kùbe importlicenser for bananer af
 Standing Appelate Body har fastslået den 25. september erhvervsdrivende i kategori A, B og C eller har måttet
 1997, have haft ret til at indfùre bananer toldfrit til Fñl- skaffe sig retten til at bruge disse for at kunne mar-
 lesskabet indtil den årlige maksimalmñngde på 236 000 kedsfùre tredjelandsbananer indfùrt fra Equador i
 tons. Tyskland.
 Staterne Costa Rica og Colombia har siden ikrafttrñdelsen
 af markedsordningen for bananer vñret deltagere i GATT. 2. Sagsùgte tilpligtes at erstatte sagsùgeren det tab, som
 Således var artikel I:1 og XIII i GATT, som blev indgået denne har lidt siden den 21. januar 1996, ved at denne
 fùr EéF-traktatens ikrafttrñden, ifùlge Domstolens prak- har betalt indfùrselstold for de bananer, som er indfùrt
 sis (3) i henhold til EF-traktatens artikel 234, stk. 1, til hin- fra Equador og markedsfùrt af sagsùgeren i Tyskland.
 der for anvendelse af forordning (EéF) nr. 404/93.
 3. Sagsùgte tilpligtes at erstatte sagsùgeren det tab, som
 Den ansvarspådragende tilsidesñttelse af bestemmelserne i denne har lidt siden den 21. januar 1996, ved at sagsù-
 GATT artikel I:1 og XIII ligger i, at der ikke er åbnet et geren ikke har indsat de belùb, som denne har måttet
 kontingent toldfri bananer for de tredjestater, som er med- betale på grund af sagsùgtes retsstridige forhold, i sin
 lemmer af GATT, på 236 000 tons til opfyldelse af mest- forretningsbank som rentebñrende indskud på opsigel-
 begunstigelsesforpligtelsen. Ved straftoldordningen i arti- sesvilkår.


text:
C 160/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.6.1999
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 11. marts 1999 den 11. marts 1999
 i sag T-151/94, British Steel plc mod Kommissionen for i sag T-156/94, Siderúrgica Aristrain Madrid, SL, mod
 De Europæiske Fællesskaber(1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (EKSF-traktaten — konkurrence — aftaler mellem virksom- (EKSF-traktaten — konkurrence — aftaler mellem virksom-
 heder, vedtagelser inden for virksomheders organisationer og heder, vedtagelser inden for virksomheders organisationer og
 forskellige former for samordnet praksis — fastsættelse af forskellige former for samordnet praksis — fastsættelse af
 priser — opdeling af markeder — informationsudvekslings- priser — opdeling af markeder — informationsudvekslings-
 ordninger) ordninger)
 (1999/C 160/31) (1999/C 160/32)
 (Processprog: engelsk) (Processprog: spansk)
 I sag T-151/94, British Steel plc, London, ved solicitors Philip I sag T-156/94, Siderúrgica Aristrain Madrid, SL, Madrid, ved
 G.H. Collins og John E. Pheasant, og med valgt adresse i advokat Antonio Creus og — først — advokat Xavier Ruiz
 Luxembourg hos advokat M. Loesch, 11, rue Goethe, mod Calzado, Barcelona, derefter advokat Natalia Lacalle, Barcelona,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- og med valgt adresse i Bruxelles hos advokatfirmaet Cuatreca-
 gede: først Julian Currall, Norbert Lorenz og Géraud Sajust de sas, 78, avenue d’Auderghem, mod Kommissionen for De
 Bergues, derefter Jean-Louis Dewost, Julian Currall og Guy Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: først Julian Cur-
 Charrier, bistået af James Flynn), hvori der principalt er rall, Francisco Enrique González-Diaz og Géraud Sajust de
 nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning Bergues, derefter Jean-Louis Dewost, Julian Currall og Guy
 94/215/EKSF af 16. februar 1994 om en procedure i henhold Charrier, bistået af advokat Ricardo Garcı́a Vicente), hvori
 til EKSF-traktatens artikel 65 vedrørende aftaler og forskellige der er nedlagt påstand om annullation af Kommissionens
 former for samordnet praksis mellem europæiske producenter beslutning 94/215/EKSF af 16. februar 1994 om en procedure
 af stålbjælker (EFT L 116 af 6.5.1994, s. 1), har Retten i henhold til EKSF-traktatens artikel 65 vedrørende aftaler og
 (Anden Udvidede Afdeling), sammensat af den fungerende forskellige former for samordnet praksis mellem europæiske
 afdelingsformand, C.W. Bellamy, og dommerne A. Potocki og producenter af stålbjælker (EFT L 116 af 6.5.1994, s. 1),
 J. Pirrung; justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio González, den har Retten (Anden Udvidede Afdeling), sammensat af den
 11. marts 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: fungerende afdelingsformand, C.W. Bellamy, og dommerne
 A. Potocki og J. Pirrung; justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio
 González, den 11. marts 1999 afsagt dom, hvis konklusion
 1) Artikel 1 i Kommissionens beslutning 94/215/EKSF af 16. lyder således:
 februar 1994 om en procedure i henhold til EKSF-traktatens
 artikel 65 vedrørende aftaler og forskellige former for samordnet
 praksis mellem europæiske producenter af stålbjælker annulleres, 1) Den bøde, der er pålagt sagsøgeren ved artikel 4 i Kommissionens
 for så vidt som det heri fastslås, at sagsøgeren har deltaget i en beslutning 94/215/EKSF af 16. februar 1994 om en procedure
 aftale om opdeling af det italienske marked i en periode på tre i henhold til EKSF-traktatens artikel 65 vedrørende aftaler og
 måneder. forskellige former for samordnet praksis mellem europæiske
 producenter af stålbjælker, fastsættes til et beløb på
 7 100 000 EUR.
 2) Den bøde, der er pålagt sagsøgeren ved artikel 4 i beslutning
 94/215/EKSF, fastsættes til et beløb på 20 000 000 EUR.
 2) I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 3) I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 3) Sagsøgeren bærer sine egne sagsomkostninger samt tre fjerdedele
 4) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger samt halvdelen af af Kommissionens omkostninger, herunder omkostningerne i
 Kommissionens omkostninger. Kommissionen bærer halvdelen af forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler. Kommissio-
 sine egne omkostninger. nen bærer en fjerdedel af sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 146 af 28.5.1994. (1) EFT C 146 af 28.5.1994.


text:
16.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Commissione Tributaria Regionale di Milano (Italien) den 2. maj 2011 — 3D I Srl mod Agenzia delle Entrate Ufficio di Cremona
 (Sag C-207/11)
 2011/C 211/26
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Commissione Tributaria Regionale di Milano
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: 3D I Srl
 Sagsøgt: Agenzia delle Entrate Ufficio di Cremona
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel 2, 4 og 8, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 90/434/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier vedrørende selskaber i forskellige medlemsstater (1) til hinder for en medlemsstats lovgivning, eksempelvis artikel 2, stk. 2, i lovdekret nr. 544 af 30. december 1992 hvad angår Italien, hvorefter et indskud eller en ombytning af aktier giver anledning til, at det indskydende selskab beskattes af kapitalgevinst vedrørende indskudstransaktionen svarende til forskellen mellem de oprindelige omkostninger til erhvervelse af de indskudte aktier eller selskabsandele og deres markedsværdi, medmindre det indskydende selskab opretter en særskilt reservefond i det respektive skattemæssige regnskab af samme omfang som den ved indskuddet opnåede kapitalgevinst, i et tilfælde som det foreliggende?
 (1) EFT L 225, s. 1.


text:
26.5.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 117/35
 Sag anlagt den 19. marts 2007 — M mod Det Europæiske Lægemiddelagentur
 (Sag F-23/07)
 (2007/C 117/55)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: M (Broxbourne, Det Forenede Kongerige) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Det Europæiske Lægemiddelagentur
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelsen af 25. oktober 2006, hvorved Det Europæiske Lægemiddelagenturs administrerende direktør afslog sagsøgerens ansøgning om forelæggelse af hans sag for Invaliditetsudvalget.
 —
 Det Europæiske Lægemiddelagentur tilpligtes at betale en erstatning med renter på 100 000 EUR for tjenstlige forsømmelser.
 —
 Det Europæiske Lægemiddelagentur tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den 17. marts 2005 var sagsøgeren, som var midlertidigt ansat i Det Europæiske Lægemiddelagentur, udsat for en arbejdsulykke, hvorefter han blev ude af stand til at udføre sit arbejde. Den 14. februar 2006 fik han meddelelse om, at hans kontrakt ikke ville blive forlænget ud over den 15. oktober 2006. Hans ansøgning om, at hans sag blev forelagt Invaliditetsudvalget, blev afslået.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet bl.a. anført, at der er sket tilsidesættelse af artikel 31, stk. 1, og artikel 33, stk. 1, i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, således som fortolket af Retten for EU-personalesager i dennes dom af 16. januar 2007 i sagen Gesner mod KHIM (sag F-119/05, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser).


text:
15.11.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 275/39
 Sag anlagt den 2. oktober 2003 af Kommissionen for Sag anlagt den 3. oktober 2003 af Kommissionen for De
 De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 Tyskland
 (Sag C-416/03)
 (Sag C-414/03)
 (2003/C 275/60)
 (2003/C 275/59)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2. okto- Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 3. okto-
 ber 2003 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af ber 2003 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommis-
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Klaus sionen for De Europæiske Fællesskaber ved M. Konstantividis,
 Wiedner, Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i
 Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i Luxembourg. Luxembourg.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 følgende påstande:
 — Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 — Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilside- forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets
 sat sine forpligtelser i henhold til direktiv 92/50 (1), idet direktiv 2001/18/EF af 12. marts 2001 om udsætning i
 Landkreis Friesland har indgået en affaldsbortskaffelsesaf- miljøet af genetisk modificerede organismer og om
 tale uden at overholde de i direktivets artikel 8 sammen- ophævelse af Rådets direktiv 90/220/EØF (1), idet den
 holdt med afsnit III til VI fastsatte offentliggørelsesfor- ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser,
 skrifter. der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller
 under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommis-
 — Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens sionen herom.
 omkostninger.
 — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Forbundsrepublikken Tyskland har erkendt det påtalte traktat- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 brud og forsikret, at den fremover vil udbyde affaldsbortskaffel-
 sestjenesteydelser i overensstemmelse med Fællesskabets ud-
 budsbestemmelser, men har ikke taget skridt til at ophæve Fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 17. oktober
 aftalen, som løber indtil den 31. december 2004. 2002.
 Forbundsrepublikken Tyskland har heller ikke gjort gældende, (1) EFT L 106 af 17.4.2001, s. 1.
 at det efter tysk ret er umuligt at ophæve aftalen. Den har alene
 henvist til, at en ophævelse af aftalen før udløb ville kunne
 udløse erstatningskrav. Det er imidlertid blot fremmende
 for effektiviteten af Fællesskabets udbudsbestemmelser, at
 ordregiver i givet fald må påregne at blive mødt med erstat-
 ningskrav.
 Sag anlagt den 3. oktober 2003 af Kommissionen for De
 Forpligtelsen til også at sanktionere tilsidesættelser af Fælles-
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 skabets udbudsbestemmelser gennem ophævelse af allerede
 indgåede aftaler kan heller ikke anfægtes med henvisning til
 artikel 2, stk. 6, i direktiv 89/665 (2), som omhandler klager (Sag C-417/03)
 over tilsidesættelser af Fællesskabets udbudsbestemmelser. Et
 traktatbrud kan kun anses for at være bragt til ophør,
 når medlemsstaten både har erkendt, at dens handlinger er (2003/C 275/61)
 retsstridige, og fuldt ud bragt traktatbruddet til ophør.
 (1) EFT L 209, s. 1. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 3. okto-
 (2) EFT L 395, s. 33. ber 2003 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ved B. Stromsky, som befuld-
 mægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 ---pagebreak--- C 275/40 DA Den Europæiske Unions Tidende 15.11.2003
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: 2. Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 1. Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets
 direktiv 2001/18/EF af 12. marts 2001 om udsætning i
 miljøet af genetisk modificerede organismer og om Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 ophævelse af Rådets direktiv 90/220/EØF (1), idet det ikke
 har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der
 er nødvendige for at efterkomme direktivet, og under Fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 17. oktober
 alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen 2002.
 herom.
 (1) EFT L 106 af 17.4.2001, s. 1.
 2. Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sag anlagt den 3. oktober 2003 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 Fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 17. oktober
 2002.
 (Sag C-419/03)
 (1) EFT L 106 af 17.4.2001, s. 1. (2003/C 275/63)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 3. okto-
 ber 2003 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved U. Wölker og
 F. Simonetti, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i
 Luxembourg.
 Sag anlagt den 3. oktober 2003 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet
 Luxembourg Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 (Sag C-418/03)
 forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets
 direktiv 2001/18/EF af 12. marts 2001 om udsætning i
 (2003/C 275/62) miljøet af genetisk modificerede organismer og om
 ophævelse af Rådets direktiv 90/220/EØF (1), idet den
 ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser,
 der er nødvendige for at efterkomme direktivet, og under
 alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 3. okto- herom.
 ber 2003 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved B. Strom- 2. Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 sky, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg. ninger.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1. Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsi-
 desat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets
 og Rådets direktiv 2001/18/EF af 12. marts 2001 om Fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 17. oktober
 udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer 2002.
 og om ophævelse af Rådets direktiv 90/220/EØF (1),
 idet det ikke har vedtaget de love og administrative
 (1) EFT L 106 af 17.4.2001, s. 1.
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme
 direktivet, og under alle omstændigheder ikke har un-
 derrettet Kommissionen herom.


text:
24.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 279/53
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 14. juli 2015 — Roda mod Kommissionen
 (Sag F-109/14) (1)
 ((Personalesag - løn - efterladtepension - artikel 27 i bilag VIII til vedtægten - den afdøde tjenestemands fraskilte ægtefælles ret - underholdsbidrag fra den afdøde tjenestemand - loft over efterladtepensionen - åbenbart ugrundet søgsmål))
 (2015/C 279/66)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Silvana Roda (Ispra, Italien) (ved advokat L. Ribolzi)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og G. Gattinara, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om ikke at forhøje den efterladtepension, som udbetales til sagsøgeren, der er tidligere ægtefælle til en afdød tjenestemand.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Silvana Roda bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 7 af 12.1.2015, s. 54.


text:
C 121/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 1.5.1999
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse forelagt ved ken- Slettelse af sag C-289/98 (1)
 delser afsagt den 23. januar 1999 af Verwaltungsgericht
 Frankfurt am Main i sagerne Ernst-Otto Flemmer, Renate (1999/C 121/27)
 Christoffel og Marike Leitensdorfer mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Ved kendelse af 16. december 1998 har præsidenten for De
 Fællesskaber ved Bundesantsalt für Landwirtschaft und Europæiske Fællesslabers Domstol besluttet, at sag C-289/98,
 Ernährung Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Hellenske Republik, skal slettes af registret.
 (Sagerne C-80/99, C-81/99 of C-82/99)
 (1) EFT C 278 af 5.8.1998.
 (1999/C 121/26)
 Ved kendelse afsagt den 23. januar 1999, indgået til Domstol-
 ens Justitskontor den 4. marts 1999, har Verwaltungsgericht
 Frankfurt am Main — 1. Afdeling — i sagerne 1. Ernst-Otto Slettelse af sag C-197/97 (1)
 Flemmer, 2. Renate Christoffel og 3. Marike Leitensdorfer mod
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om (1999/C 121/28)
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Ved kendelse af 27. januar 1999 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-197/97,
 1. Skal EF-traktatens artikel 215, stk. 2, jf. artikel 178, Donna Marie Davies mod Girobank plc (anmodning om
 sammenholdt med bestemmelserne i Rådets forordning præjudiciel afgørelse fra Industrial Tribunal, Liverpool), skal
 (EØF) nr. 2187/93 (1), fortolkes således, at Domstolen også slettes af registeret.
 er kompetent i tvister, der beror på en aftale, som de
 kompetente nationale myndigheder har indgået i Rådets
 og Kommissionens navn og for disses regning i samklang (1) EFT C 212 af 12.7.1997.
 med de nærmere bestemmelser herom i forordning (EØF)
 nr. 2187/93 om tilbud om erstatning til visse producenter
 af mælk og mejeriprodukter, som midlertidigt har været
 forhindret i at udøve deres virksomhed?
 2. Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, og såfremt Slettelse af sag C-24/98 (1)
 EF-traktatens artikel 215, stk. 1, finder anvendelse med
 den følge, at de nationale domstole er kompetente efter (1999/C 121/29)
 traktatens artikel 183, spørges der, om de nationale
 forvaltningsprocessuelle regler eller de almindelige rets- Ved kendelse af 2. februar 1999 har præsidenten for De
 grundsætninger, der er fælles for medlemsstaternes retssy- Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-24/98,
 stemer, gælder for en sådan aftale, hvis intet herom er Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland,
 foreskrevet i forordning (EØF) nr. 2187/93. skal slettes af registret.
 3. Hvis de almindelige retsgrundsætninger gælder, spørges (1) EFT C 72 af 7.3.1998.
 videre, om og på hvilke betingelser de kompetente nationa-
 le myndigheder helt eller delvis kan opsige en aftale, som
 er indgået i Rådets og Kommissionens navn og for disses
 regning, hvis det efterfølgende viser sig, at betingelserne i
 forordning (EØF) nr. 2187/93 for at afgive et tilbud
 om erstatning helt eller delvis ikke var opfyldt, eller
 betingelserne for at afgive et tilbud om erstatning kun er
 opfyldt, fordi de kompetente nationale myndigheder af Slettelse af sag C-371/96 (1)
 hensyn til beskyttelsen af en berettiget forventning finder,
 at de er afskåret fra på ny at ophæve en endelig tildeling af (1999/C 121/30)
 en specifik referencemængde, som var betingelsen for at
 yde erstatningen. Ved kendelse af 3. februar 1999 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-371/96,
 Ministro delle Finanze mod Cotonificio del Trentino SpA
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Trento),
 (1) EFT L 196 af 5.8.1993, s. 6. skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 40 af 8.2.1997.


text:
9.5.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 116/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte Suprema di Cassazione (Italien) den 25. februar 2008 — Amministrazione delle finanze, Agenzia delle Entrate mod Paint Graphos Scarl
 (Sag C-78/08)
 (2008/C 116/19)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte Suprema di Cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Amministrazione delle finanze, Agenzia delle Entrate
 Sagsøgt: Paint Graphos Scarl
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er bestemmelserne om skattefordele for andelsselskaber i artikel 10, 11, 12, 13 og 14 i dekret fra republikkens præsident nr. 601 af 1973 forenelige med konkurrencereglerne, og må de anses for at udgøre statsstøtte i artikel 87 EF's forstand, navnlig henset til det ineffektive kontrol- og håndhævelsessystem i lovdekret C.P.S. nr. 1577 af 1947?
 2)
 Kan de omtvistede foranstaltninger om skattefordele, ved fastlæggelsen af, om de udgør statsstøtte, anses for proportionelle henset til formålet med selskabet? Kan proportionalitetsbedømmelsen — ud over den enkelte foranstaltning — også omhandle de fordele i deres helhed, som er et resultat af disse foranstaltninger og den deraf følgende fordrejning af konkurrencen?
 Med henblik på besvarelsen af de ovenstående spørgsmål skal det bemærkes, at kontrolsystemet er blevet yderligere forringet som følge af den ændring af den selskabsretlige lovgivning, der følger af lov n. 311 af 2004, navnlig hvad angår andelsselskaber med særlig, og ikke fuldstændig, gensidighed.
 3)
 Kan anvendelsen af andelsselskabsformen, selv i andre tilfælde end svig og bedrag, anses for at udgøre retsmisbrug, når denne selskabsform udelukkende og hovedsageligt anvendes med henblik på at opnå en skattebesparelse, uanset om de omhandlede foranstaltninger anses for at udgøre statsstøtte?


text:
21.4.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 118/7
 DOMSTOLENS DOM med henblik på at beskytte intellektuelle ejendomsrettigheder
 inden for TRIPs-aftalens anvendelsesområde.
 af 14. december 2000
 2) Er der tale om et område, hvor TRIPs-aftalen finder anvendelse,
 og hvor Fællesskabet allerede har lovgivet, er medlemsstaternes
 i de forenede sager C-300/98 og C-392/98, Parfums retlige myndigheder i medfør af fællesskabsretten forpligtede til,
 Christian Dior SA mod Tuk Consultancy BV (sag når de anmodes om at anvende deres nationale regler med
 C-300/98) og Assco Gerüste GmbH, Rob van Dijk, der henblik på at træffe afgørelse om foreløbige foranstaltninger for
 driver virksomhed under navnet »Assco Holland Steigers at beskytte rettigheder inden for et sådant område, så vidt
 Plettac Nederland« mod Wilhelm Layher GmbH & Co. muligt at gøre dette i lyset af ordlyden af og formålet med
 KG, Layher BV (sag C-392/98) (anmodning om præjudiciel TRIPs-aftalens artikel 50.
 afgørelse fra Arrondissementsrechtbank, Haag og Ne-
 derlandenes Hoge Raad) (1) Er der tale om et område, hvor Fællesskabet endnu ikke
 har lovgivet, og som derfor hører under medlemsstaternes
 (»Overenskomst om oprettelse af Verdenshandelsorganisa- kompetence, hører beskyttelsen af intellektuelle ejendomsrettig-
 tionen — TRIPs-aftalen — EF-traktatens artikel 177 (nu heder og de foranstaltninger, der skal træffes med henblik
 artikel 234 EF) — Domstolens kompetence — TRIPs- herpå af de retlige myndigheder, ikke under fællesskabsretten.
 aftalens artikel 50 — foreløbige foranstaltninger — fortol- Fællesskabsretten hverken påbyder eller udelukker, at en
 kning — direkte virkning«) medlemsstats retsorden anerkender, at borgerne støtter direkte
 ret på bestemmelsen i TRIPs-aftalens artikel 50, stk. 6, eller at
 (2001/C 118/10) den pålægger domstolene en forpligtelse til at anvende denne
 bestemmelse af egen drift.
 3) TRIPs-aftalens artikel 50 overlader det til de kontraherende
 (Processprog: nederlandsk)
 parter, inden for rammerne af deres egne retssystemer, at
 præcisere, om søgsmålsretten i medfør af almindelige bestem-
 melser i national ret om retsstridige handlinger, navnlig med
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 hensyn til illoyal konkurrence, med henblik på at få et industrielt
 gjort i Samling af Afgørelser)
 mønster beskyttet mod efterligning, skal kvalificeres som en
 intellektuel ejendomsret i TRIPs-aftalens artikel 50, stk. 1’s
 I de forenede sager C-300/98 og C-392/98, angående anmod- forstand.
 ninger, som Arrondissementsrechtbank, Haag (Nederlandene)
 (sag C-300/98) og Nederlandenes Hoge Raad (Nederlandene)
 (sag C-392/98) i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu (1) EFT C 299 af 26.9.1998.
 artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i de for nævnte
 retter verserende sager, Parfums Christian Dior SA mod Tuk
 Consultancy BV (sag C-300/98) og Assco Gerüste GmbH, Rob
 van Dijk, der driver virksomhed under navnet »Assco Holland
 Steigers Plettac Nederland« mod Wilhelm Layher GmbH & Co.
 KG, Layher BV (sag C-392/98), at opnå en præjudiciel afgørelse
 vedrørende fortolkningen af artikel 50 i aftalen om handelsrela- DOMSTOLENS DOM
 terede intellektuelle ejendomsrettigheder, som indeholdt i
 bilag 1 C til overenskomsten om oprettelse af Verdenshandels- af 14. december 2000
 organisationen, der er indgået på Fællesskabets vegne, for så
 vidt angår de områder, der hører under dets kompetence, ved
 Rådets afgørelse 94/800/EF af 22. december 1994 (EFT i sag C-344/98, Masterfoods Ltd mod HB Ice Cream Ltd
 L 336, s. 1), har Domstolen, sammensat af præsidenten, og HB Ice Cream Ltd mod Masterfoods Ltd, der driver
 virksomhed under navnet »Mars Ireland« (anmodning om
 G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene C. Gulmann,
 A. La Pergola, M. Wathelet og V. Skouris samt dommerne præjudiciel afgørelse fra Supreme Court) (1)
 D.A.O. Edward (refererende dommer), J.-P. Puissochet, P. Jann,
 L. Sevón, R. Schintgen og F. Macken; generaladvokat: G. Cos- (»Konkurrence — EF-traktatens artikel 85 og 86 (nu arti-
 mas; justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von Hol- kel 81 EF og 82 EF) — parallelle sager for de nationale
 stein, den 14. december 2000 afsagt dom, hvis konklusion retsinstanser og Fællesskabets retsinstanser«)
 lyder således:
 (2001/C 118/11)
 1) Domstolen har, når der sker en forelæggelse i medfør af EF-
 traktatens bestemmelser og særligt EF-traktatens artikel 177
 (nu artikel 234 EF) kompetence til at fortolke artikel 50 i (Processprog: engelsk)
 aftalen om handelsrelaterede intellektuelle rettigheder (TRIPs-
 aftalen), som indeholdt i bilag 1 C til overenskomsten om
 oprettelse af Verdenshandelsorganisationen, der er indgået på (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 Fællesskabets vegne, for så vidt angår de områder, der hører gjort i Samling af Afgørelser)
 under dets kompetence, ved Rådets afgørelse 94/800/EF af
 22. december 1994, når medlemsstaternes retlige myndigheder I sag C-344/98, angående en anmodning, som Supreme Court
 anmodes om at træffe afgørelse om foreløbige foranstaltninger (Irland) i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234


text:
24.10.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 256/12
 Sag anlagt den 4. august 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Polen
 (Sag C-311/09)
 2009/C 256/23
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Triantafyllou og K. Herrmann)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 73, 168 og 273 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1), idet den på den måde, der er angivet i afsnit 13, § 35, nr. 1, 3, 4 og 5, i finansministerens bekendtgørelse af 27. april 2004, opkræver moms af internationale vejtransportydelser, der leveres af afgiftspligtige med hjemsted eller fast bopæl uden for Polen.
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Internationale vejtransportydelser er merværdiafgiftspligtige i henhold til de principper, der er fastlagt i direktiv 2006/112/EF.
 Kommissionen gør gældende, at det er i strid med artikel 73, 168 og 273 i direktiv 2006/112/EF at opkræve og beregne merværdiafgift af internationale vejtransportydelser, der leveres af afgiftspligtige med hjemsted eller fast bopæl uden for Polen, på den måde, der er angivet i afsnit 13, § 35, nr. 1, 3, 4 og 5, i finansministerens bekendtgørelse af 27. april 2004. Tilsidesættelsen af artikel 73 i direktiv 2006/112/EF består i, at afgiftsgrundlaget for merværdiafgiften i alle tilfælde udgør 285 PLN, idet der hverken tages hensyn til den distance, den pågældende bus faktisk har tilbagelagt i Polen, eller til det vederlag, der faktisk skulle betales for den pågældende tjenesteydelse. Det polske system for opkrævning af merværdiafgift giver ikke afgiftspligtige, der leverer internationale personbefordringsydelser, mulighed for fradrag for merværdiafgiften på en vare, som i den pågældende momsperiode erhverves til brug for den afgiftspålagte befordringsydelse (f.eks. brændstof), hvilket er i strid med direktivets artikel 168. Det polske system for opkrævning af merværdiafgift er endvidere uforeneligt med artikel 273 i direktiv 2006/112/EF, da det pålægger de afgiftspligtige, når en bus med buspassagerer kører ind på polsk område, at indgive en angivelse til toldkontoret, hvori afgiftsbeløbet er angivet, og at betale den pågældende afgift på toldkontoret »på det tidspunkt, hvor bussen med buspassagerer kører ind i landet«, hvilket medfører formaliteter ved grænsepassagen.
 Kommissionen er af den opfattelse, at det omtvistede system til opkrævning og beregning af merværdiafgift hverken har hjemmel i artikel 281 eller 395 i direktiv 2006/112/EF.
 (1) EUT L 347, s. 1.


text:
C 21/22 DA Den Europæiske Unions Tidende 24.1.2004
 afgørende er, at undersøgelsen selvstændigt indehol- Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 der nye videnskabelige resultater og konklusioner afsagt den 4. november 2003 af Cour d’appel de Bordeaux,
 samt entydigt påviser, at det ikke kan udelukkes, at chambre de l’instruction, i sagen Ministère Public mod
 der aktuelt er fare for negative konsekvenser for André Rochus Hiebeler
 miljø, dyr og planter.
 (Sag C-493/03)
 — Et specifikt problem for den berørte medlemsstat
 De småbrug, som bevisligt findes i Oberösterreich, (2004/C 21/40)
 forstærket ved den permanente stigning i andelen af
 biologisk dyrkede arealer henholdsvis antallet af
 biologisk drevne landbrugsbedrifter, giver denne
 region i Fællesskabet et karakteristisk særpræg.
 Ved dom afsagt den 4. november 2003, indgået til Domstolens
 Det krav, der yderligere er fastsat i artikel 95, stk. 5, Justitskontor den 24. november 2003, har Cour d’appel de
 EF om, at den pågældende medlemsstats specifikke Bordeaux, chambre de l’instruction, i sagen Ministère Public
 problem først har vist sig efter harmoniseringsforan- mod André Rochus Hiebeler forelagt De Europæiske Fællesska-
 staltningen, finder Republikken Østrig opfyldt. Den bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 kendsgerning, at frygt i den henseende allerede følgende spørgsmål:
 bestod tidligere, afsvækker ikke ovenstående. Det er
 alene afgørende, at problemets fulde rækkevidde
 først har vist sig efter udstedelsen af harmoniserings- — Skal transport og salg af det samme parti euforiserende
 foranstaltningen. Først på tidspunktet for offentlig- stoffer anses som forskellige strafbare handlinger alt
 gørelsen af Müller-undersøgelsen (den 28.4.2002) afhængigt af, om de er foretaget i en enkelt medlemsstat
 kunne man forstå problemets faktiske omfang. eller fra en medlemsstat til en anden?
 — Forholdsmæssighed — Skal indførsel i en medlemsstat af det samme parti
 euforiserende stoffer og dets indførsel kort efter i en
 anden medlemsstat anses for at udgøre samme strafbare
 Lovforslag GTVG 2002 må ses som en foranstalt- handling eller forskellige strafbare handlinger?
 ning, der af en medlemsstat anses for påkrævet af
 hensyn til miljøbeskyttelsen; den må bedømmes
 som forholdsmæssig henset til den begrænsede — Giver Schengen-konventionens artikel 54 en kontrahe-
 gyldighed af tre år. rende stat, som har modtaget en begæring om udlevering,
 mulighed for at tage en indsigelse om »ne bis in idem« til
 følge, hvis betingelserne for anvendelse af dette princip er
 — Princippet om forsigtighed og forebyggelse opfyldt, selv om den endelige domfældelse, som gøres
 gældende mod retsforfølgningen, ikke er afsagt i denne
 Det østrigske lovforslag GTVG 2002 er en forsigtig- medlemsstat, men i en anden kontraherende stat?
 heds- henholdsvis forebyggelsesforanstaltning efter
 betydningen i artikel 174, stk. 2, EF. Ifølge nævnte
 bestemmelse tager Fællesskabets politik på miljøom- — Er forbuddet i Schengen-konventionens artikel 54 til
 rådet sigte på et højt beskyttelsesniveau under hinder for fuldbyrdelse af en dom afsagt i en anden
 hensyntagen til de forskelligartede forhold, der gør medlemsstat før nævnte konventions ikrafttræden?
 sig gældende i de forskellige områder i Fællesskabet.
 Den af fællesskabslovgiver foretagne sondring giver — Ligger der for straffebestemmelserne vedrørende ulovlig
 kun mening, såfremt begreberne »forsigtighed« og handel med ikke ubetydelige mængder euforiserende
 »forebyggelse« hver gives en selvstændig betydning. stoffer i § 30, stk. 1, nr. 4, § 29, stk. 1, nr. 1, og stk. 3,
 I henhold hertil sætter »forsigtigheden« allerede ind andet led, nr. 2, og § 29, stk. 1, nr. 4, § 3, stk. 1, andet
 på et tidspunkt, da en fare for miljøet endnu ikke er led, første punktum, sammenholdt med bilag III til § 1,
 blevet så konkret, at det er påkrævet med et indgreb stk. 2, i den tyske lov om euforiserende stoffer, i sin
 forstået som »forebyggelse«. Det østrigske lovforslag affattelse af 27. januar 1987, såvel som i § 25, stk. 2,
 GTVG 2002 tjener bevisligt til at undgå risiko og er § 52 og 53 i den tyske straffelov, de samme retlige
 derfor efter forståelsen af forsigtighedsprincippet beskyttelsesinteresser til grund som for straffebestemmel-
 berettiget. serne i artikel 71, 72, og artikel 74 I, nr. 2, og artikel 75 i
 den italienske lov nr. 685/75 af 22. december 1975 og
 artikel 81, 56 og 110 i den italienske straffelov, om
 indførsel, ulovlig besiddelse og salg af ikke ubetydelige og
 (1) EUT L 230 af 16.9.2003, s. 34. delvist betydelige mængder euforiserende stoffer, eller
 (2) EFT L 106 af 17.4.2001, s. 1.
 ligger der andre retlige beskyttelsesinteresser til grund?


text:
12.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/19
 Rettens dom af 28. september 2011 — Nike International mod KHIM — Deichmann (VICTORY RED)
 (Sag T-356/10) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket VICTORY RED - de ældre internationale og nationale ordmærker Victory - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2011/C 331/36
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Nike International Ltd (Beaverton, Oregon, De Forenede Stater) (ved advokat M. de Justo Bailey)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved D. Botis, som befuldmægtiget)
 Den anden part parter i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Deichmann SE (Essen, Tyskland)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 18. maj 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1309/2009-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Deichmann SE og Nike International Ltd.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Nike International Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 288 af 23.10.2010.


text:
12.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 335/48
 Sag anlagt den 21. juli 2016 — Asna mod EUIPO — Wings Software (ASNA WINGS)
 (Sag T-382/16)
 (2016/C 335/64)
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Asna, Inc. (San Antonio, Texas, De Forenede Stater) ved advokaterne J. Devaureix og J.C. Erdozain López)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Wings Software BVBA (Heist-Op-den-Berg, Belgien)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Asna, Inc.
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »ASNA WINGS« — registreringsansøgning nr. 11 388 352
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 26. april 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 436/2015-5)
 Påstande
 —
 Stævningen med alle dokumenter og tilsvarende kopier antages til realitetsbehandling.
 —
 De fremlagte beviser antages.
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres og tillægges ingen retsvirkning.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Fejl for så vidt angår modpartens fremlæggelse af bevis for brug
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
7.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 410/17
 Rettens dom af 28. september 2016 — European Food mod EUIPO — Société des produits Nestlé (FITNESS)
 (Sag T-476/15) (1)
 ((EU-varemærker - ugyldighedssag - EU-ordmærket FITNESS - absolutte registreringshindringer - mangel på fornødent særpræg - bekrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), artikel 52, stk. 1, litra a), og artikel 76 i forordning (EF) nr. 207/2009 - regel 37, litra b), nr. iv), og regel 50, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2868/95 - fremlæggelse af beviser for første gang for appelkammeret))
 (2016/C 410/23)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: European Food SA (Drăgăneşti, Rumænien) (ved advokat I. Speciac)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved M. Rajh, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Schweiz) (ved advokaterne A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht og S. Cobet-Nüse)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 19. juni 2015 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2542/2013-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem European Food og Société des produits Nestlé
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 19. juni 2015 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel ejendomsret (EUIPO) (sag R 2542/2013-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem European Food SA og Société des produits Nestlé SA annulleres.
 2)
 EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af European Food afholdte omkostninger.
 3)
 Société des produits Nestlé SA bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 337 af 12.10.2015.


text:
27.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/7
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 4. februar 2010 — Europa-Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 (Sag C-259/09) (1)
 (Håndtering af affald fra udvindingsindustrien - manglende gennemførelse eller manglende meddelelse af de nationale gennemførelsesforanstaltninger)
 2010/C 80/12
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A. Marghelis og P. Van den Wyngaert, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved S. Ossowski, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de bestemmelser, der nødvendige for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/21/EF af 15. marts 2006 om håndtering af affald fra udvindingsindustrien og om ændring af direktiv 2004/35/EF (EUT L 102, s. 15)
 Konklusion
 1)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/21/EF af 15. marts 2006 om håndtering af affald fra udvindingsindustrien og om ændring af direktiv 2004/35/EF, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv.
 2)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 220 af 12.9.2009.