text:
21.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/24
 Appel iværksat den 30. juni 2015 af Polynt SpA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 30. april 2015 i sag T-134/13, Polynt SpA og Sitre Srl mod Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA)
 (Sag C-323/15 P)
 (2015/C 311/30)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Polynt SpA (ved advokat C. Mereu)
 De andre parter i appelsagen: Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA), Sitre Srl, New Japan Chemical, REACh ChemAdvice GmbH, Kongeriget Nederlandene og Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom i sag T-134/13 ophæves.
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres, eller subsidiært hjemvises sagen til Retten med henblik på realitetsbehandling af appellantens annullationssøgsmål.
 —
 Indstævnte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostninger, herunder sagsomkostningerne ved Retten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten gør gældende, at idet Retten frifandt ECHA for appellantens påstand om annullation, tilsidesatte Retten EU-retten. Appellanten gør navnlig gældende, at Retten begik flere retlige fejl i forbindelse med sin begrundelse og fortolkning af de retlige rammer, der fandt anvendelse på appellantens situation. Dette resulterede i, at Retten begik følgende retlige fejl:
 —
 Retten har afgivet modstridende og fejlagtige bemærkninger vedrørende nødvendigheden af hensyntagen til risikovurderingen i henhold til REACH-forordningens artikel 57, litra f) (1), hvilket førte til en fejlfortolkning af samme bestemmelse.
 —
 Retten har afgivet modstridende bemærkninger og har fraveget fra fast retspraksis vedrørende status og betydningen af vejledende dokumenter ved fortolkningen af, hvad der menes med »problematiske i samme grad« i samme forordnings artikel 57, litra f).
 —
 Rettens har anvendt REACH-forordningens artikel 60, stk. 2, fejlagtigt, hvilket har ført til en utilstrækkelig begrundelse.
 —
 Retten har anvendt en forkert juridisk bestemmelse ved sin afvisning af argumenterne vedrørende arbejdstager- og forbrugereksponering, hvorved artikel 57, litra f), blev forkert anvendt.
 På denne baggrund gør appellanten gældende, at Rettens afgørelse i sag T-134/13 skal ophæves, og den anfægtede afgørelse skal annulleres.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18.12.2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF (EUT L 396, s. 1).


text:
28.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/22
 Sag anlagt den 13. januar 2014 — Heidrick & Struggles International mod KHIM (THE LEADERSHIP COMPANY)
 (Sag T-43/14)
 2014/C 129/29
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Heidrick & Struggles International, Inc. (Chicago, De Forenede Stater) (ved barrister A. Norris)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 10. oktober 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 338/2013-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagen omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »THE LEADERSHIP COMPANY« for tjenesteydelser i klasse 35 og 44 — EF-varemærkeansøgning nr. 11 031 457
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på registrering af det ansøgte varemærke
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og artikel 7, stk. 2.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
26.5.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 117/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Commissione tributaria provinciale di Latina (Italien) den 5. marts 2007 — Giovanni Galeota mod Agenzia Entrate Ufficio Latina
 (Sag C-129/07)
 (2007/C 117/14)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Commissione tributaria provinciale di Latina
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Giovanni Galeota
 Sagsøgt: Agenzia Entrate Ufficio Latina
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal Domstolens dom i sag C-207/04 (1) fortolkes således, at den italienske lovgiver skulle have udvidet den mere fordelagtige aldersgrænse for kvinder til også at gælde for mænd?
 2)
 Skal det i den foreliggende sag fastslås, at der skal anvendes en skattesats på 50 % af den, der anvendes på beløb ved arbejdsophør, på fratrædelsesgodtgørelse, der udbetales til mænd, allerede fra 50-års alderen?
 3)
 Henset til at det beløb, skatteyderen har betalt i indkomstskat for fysiske personer, ikke udgør en del af hans løn, da det ikke betales af arbejdsgiveren som følge af arbejdsforholdet, og henset til at det beløb, arbejdsgiveren har udbetalt til arbejdsgiveren som led i en frivillig fratrædelsesordning, ikke har karakter af løn, er det så i overensstemmelse med fællesskabsretten at fastslå, at aldersforskellen på 50 år for kvinder og 55 år for mænd er i strid med fællesskabsretten, når direktiv 79/7 (2) tillader medlemsstaterne at fastsætte forskellige aldersgrænser for pensionering?
 4)
 Skal fællesskabsretten (Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 (3), der forbyder forskelsbehandling på grundlag af køn) fortolkes således, at den er, henholdsvis ikke er til hinder for anvendelsen af de nationale bestemmelser, der har givet anledning til den verserende sag, med den virkning, at nærværende ret må lægge til grund, at de nationale bestemmelser (artikel 17, nu artikel 19, stk. 4a, i præsidentielt dekret 917/86) er uforenelige, henholdsvis forenelige med fællesskabsretten?
 (1) Samling af Afgørelser 2005 I, s. 7453.
 (2) EFT L 6, s. 24.
 (3) EFT L 39, s. 40.


text:
1 . 6 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 158 /3
 på ubestemt tid ved et italiensk universitet, ikke kan commerce de Marseille i sagerne URSSAF des Bouches-
 konkurrere om vikariater ved universitetsundervisningen ? du-Rhône mod SA Clinique de la Pointe Courte , interve
 nient: Jean Chouraqui (C- 95/96 ) og URSSAF des Bouches-
 (') Rådets forordning, EFT 1968 , II , s . 467 . Du-Rhône mod SA Clinique Florens, intervenient: Jean
 Chouraqui (C- 96/96 ) forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol to anmodninger om préjudiciel afgørelse af
 følgende spørgsmål :
 Sag anlagt den 25 . marts 1996 af Kommissionen for De Kan den franske stat forfølge Jean Chouraqui i denne
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik egenskab ( 1 ), inden den har erstattet det tab, han har lidt som
 følge af en ansvarspådrågende handling fra statens side, når
 ( Sag C-94/96 ) henses til , at de skyldige beløb er nært forbundne med det
 ( 96/C 158/04 ) tab, der er påført ved fængslingen af Chouraqui, der var
 uberettiget, idet han blev frifundet af et nævningeting ved
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den dom af 16 . december 1994, og at konkursbegæringen har
 25 . marts 1 996 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af forøget tabet ?
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria
 Condou-Durande, Kommissionens Juridiske Tjeneste , og
 (') Dvs . » som repræsentant for EURL (» enkeltmandsanpartssel
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gômez de la skab «) Jean Chouraqui og indehaver af den juridiske person,
 Cruz , Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, som er debitor i henhold til den franske stats fordringer «;
 Kirchberg. » anbringendet om , at der ikke er sammenfald mellem den
 franske stat og URSSAF, kan ikke tiltrædes «.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Det fastslås, at Den Hellenske Republik ved ikke inden
 for den fastsatte frist at have gennemført de nødvendige
 love og administrative bestemmelser for at efterkomme
 Rådets direktiv 92/116/EØF ( 1 ) af 17 . september 1992
 om ændring og ajourføring af direktiv 71 /1 18/EØF ( 2 )
 om sunhedsmæssige problemer i forbindelse med handel
 med fersk fjerkrækød, har tilsidesat forpligtelser, som Anmodning ora préjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 påhviler den i henhold til traktaten og nævnte direk afsagt den 21 . februar 1996 af Pretura Circondariale di
 tiv . Roma — Sezione distaccata di Tivoli — i straffesagen mod
 Italia Testa
 — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens ( Sag C-101/96 )
 omkostninger. ( 96/C 158/06 )
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ved kendelse afsagt den 21 . februar 1996 , indgået til
 I henhold til artikel 189 , stk . 3 , i traktaten om oprettelse af Domstolens Justitskontor den 26 . marts 1 996 , har Pretura
 Det Europæiske Fællesskab er et direktiv bindende for Circondariale di Roma — Sezione distaccata di Tivoli — i
 enhver medlemsstat, som det rettes til . Den Hellenske straffesagen mod Italia Testa forelagt De Europæiske
 Republik har indtil dato ikke truffet de nødvendige foran Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 staltninger for at gennemføre det pågældende direktiv i dens relse af følgende spørgsmål :
 interne retsorden .
 (') EFT nr . L 62 af 15 . 3 . 1993 .
 A ) Kan den nationale lovgivning, som giver SIAE ( 1 ) eneret
 ( 2 ) EFT nr . L 55 af 8 . 3 . 1971 . til at forvalte ophavsrettigheder, forhindre eller
 begrænse importen eller eksporten af lydbærere, som
 lovligt er bragt i handelen i en anden fremmed stat ?
 B ) Kan SIAE inden for det fælles marked, som er karak
 teriseret ved frie varebevægelser og fri udveksling af
 Anmodning om préjudiciel afgørelse forelagt ved domme tjenesteydelser, i alle tilfælde på ophavsmændenes
 afsagt den 1 , marts 1996 af Tribunal de commerce de vegne kræve betaling af vederlag, idet organisationen
 Marseille i sagerne URSSAF de Bouches-du-Rhône mod SA benytter den strafferetlige beskyttelse til at få opfyldt sit
 Clinique de la Pointe Courte, intervenient: Jean Chouraqui krav ?
 ( C-95/96 ) og URSSAF des Bouches-du-Rhône mod SA
 Clinique Florens, intervenient: Jean Chouraqui ( C-96/96 )
 C ) Er de nationale bestemmelser og retsafgørelser, SIAE
 ( Sag C-95/96 og C-96/96 )
 henviser til i sit processkrift angående indtræden i
 ( 96/C 158/05 ) straffesagen som borgerlig part, af en sådan karakter, at
 de giver sig udslag i vilkårlig forskelsbehandling eller en
 Ved domme afsagt den 1 , marts 1 996 , indgået til Domsto skjult begrænsning af handelsstrømmene til og fra
 lens Justitskontor den 18 . marts 1996 , har Tribunal de Italien i forbindelse med den kommercielle udnyttelse af


text:
24.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 194/25
 Sag anlagt den 20. december 2013 — K. Chrysostomides & Co. m.fl. mod Rådet m.fl.
 (Sag T-680/13)
 2014/C 194/33
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC (Nicosia, Cypern) og 50 andre sagsøgere (ved barrister P. Tridimas)
 Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen, Den Europæiske Union ved Europa-Kommissionen, Eurogruppen ved Rådet for Den Europæiske Union og Den Europæiske Centralbank
 Sagsøgernes påstande
 —
 De sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgerne de beløb, der fremgår af det skema, der er vedhæftet stævningen, og i tillæg hertil de renter, der påløber fra den 26. marts 2013 indtil Domstolen afsiger dom.
 —
 De sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Subsidiært:
 —
 Det fastslås, at Den Europæiske Union og/eller de sagsøgte institutioner har pådraget sig et ansvar uden for kontrakt.
 —
 Det fastsættes, hvilken procedure der skal følges med henblik på at fastslå det tab, som sagsøgerne faktisk har lidt, og som kan godtgøres.
 —
 De sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne (51 i alt) er indskydere og/eller aktionærer i Bank of Cyprus Public Company Ltd og/eller Cyprus Popular Bank Public Co. Ltd. De søger erstatning i henhold til artikel 268 TEUF, artikel 340, stk. 2 og 3, TEUF, der omhandler Unionens ansvar uden for kontraktforhold, for det tab, de har lidt som følge af de foranstaltninger, der blev truffet af de sagsøgte institutioner, om at pålægge Republikken Cypern et bail-in-skema.
 Sagsøgerne finder, at de sagsøgte institutioner vedtog et bail-in-skema for Republikken Cypern, som direkte medførte tabet af deres indeståender og aktier. Efter sagsøgernes opfattelse blev de bail-in-foranstaltninger, som Republikken Cypern vedtog, indført alene for at gennemføre de foranstaltninger, som de sagsøgte havde vedtaget, og som blev godkendt af de sagsøgte institutioner.
 Sagsøgerne finder, at bail-in-skemaet tilsidesætter ejendomsretten som beskyttet ved artikel 17, stk. 1, i Den Europæiske Unions grundlæggende rettigheder og artikel 1 i protokol nr. 1 til den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder. Sagsøgerne anfører endvidere, at bail-in-skemaet tilsidesætter proportionalitetsprincippet, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, og princippet om forbud mod forskelsbehandling.


text:
Nr . C 16/ 12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20 . 1 . 96
 2 ) Hver part betaler sine omkostninger. DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 ( Fierde Afdeling ) den 7. december 1995
 (M EFT nr . C 90 af 26 . 3 . 1994 . i de forenende sager T-544/93 og T-566/93 , Giovanni
 Battista Abello m.fl . samt Gerhard Riesch mod Kommissio
 nen for De Europæiske Fællesskaber (')
 (Tjenestemænd — lønseddel — justeringskoefficient —
 Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 3761/92,
 (EØF, Euratom, EKSF) nr. 3765/92 og (EØF, Euratom,
 EKSF) nr. 3766/92 — ulovlighedsindsigelse)
 ( 96/C 16/27 )
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (Processprog: italiensk)
 den 30 . november 1995
 I de forenede sager T-544/93 og T-566/93 , Giovanni
 i sag T-507/93 , Paulo Branco mod Revisionsretten for De Battista Abello og de andre sagsøgere, der er tjenestemænd
 Europæiske Fællesskaber (') eller ansatte med anden status ved Kommissionen for De
 (Tjenestemænd — liste over forfremmelsesværdige tjeneste Europæiske Fællesskaber, og hvis navne fremgår af den som
 mænd — overflytning til en anden institution — bebyrdende bilag til dommen optrykte liste, samt Gerhard Riesch ,
 afgørelse — retlig interesse — erstatningspåstand — afvis tjenestemand ved Kommissionen for De Europæiske Fæl
 ning) lesskaber, ved advokaterne Michele Tamburini og Franco
 ( 96/C 16/26 ) Colussi , Milano, og med valgt adresse i Luxembourg på
 adressen 36 , rue de Wiltz, mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtiget: Gianluigi Valse
 (Processprog: portugisisk) sia ), støttet af Rådet for Den Europæiske Union ( befuld
 mægtiget: Anna Lo Monaco ), i hvilken der er nedlagt
 påstand dels om annullation af sagsøgernes lønsedler for
 december 1992 og januar 1993 , for så vidt disse er blevet
 I sag T-507/93 , Paulo Branco, tjenestemand i Kommissio beregnet i overensstemmelse med justeringskoefficienterne i
 nen for De Europæiske Fællesskaber og tidligere tjeneste henhold til Rådets forordning ( EØF, Euratom, EKSF)
 mand i Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber , nr . 3761 /92 , ( EØF, Euratom, EKSF ) nr. 3765/92 og ( EØF,
 Bruxelles, først ved advokaterne Dieter Grozinger de Euratom , EKSF ) nr . 3766/92 af 21 . december 1992 ( EFT nr.
 Rosnay og David M. Travessa Mendes, Luxembourg, og L 383 , s . 1 , s . 9 og s . 11 ), og, i form af en ulovlighedsind
 derefter ved advokaterne Raoul Wagener og David M. sigelse, om , at det fastslås, at de pågældende forordninger er
 Travessa Mendes, Luxembourg, og med valgt adresse i ulovlige, dels om tilkendelse af erstatning for det tab, som
 Luxembourg hos sidstnævnte, 6—12 , Place d'Armes, mod sagsøgerne påstår at have lidt i kraft af anvendelsen af de
 Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber ( befuld omtvistede justeringskoefficienter, har Retten ( Fjerde Afde
 mægtigede : først Jean-Marie Steiner og Jan Inghelram, og ling ), sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og
 derefter Jan Inghelram og Isabel Jalles ), hvori der er nedlagt dommerne R. Schintgen og R. García-Valdecasas; justitsse
 påstand om annullation af Revisionsrettens forfremmel kretær : H. Jung, den 7, december 1995 afsagt dom, hvis
 sesprocedure for 1993 , for så vidt sagsøgeren blev udelukket konklusion lyder således:
 fra denne , og om godtgørelse for den ikke-økonomiske
 skade, som sagsøgeren hævder at have lidt som følge af de 1 . Kommissionen frifindes.
 tjenstlige fejl , som Revisionsrettens administration angive
 ligt har gjort sig skyldig i i forbindelse med forfremmel 2 . Hver part bærer sine omkostninger.
 sesprocedurerne for 1992 og 1993 , har Retten ( Første
 Afdeling ), sammensat af H. Kirschner, som fungerende
 (') EFT nr. C 325 af 9 . 12 . 1993 og EFT nr. C 1 af 4 . 1 . 1994 .
 afdelingsformand, og dommerne A. Kalogeropoulos og V.
 Tiili ; justitssekretær : J. Palacio Gonzalez, den 30 . november
 1 995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 1 ) Sagen afvises.
 den 10 . november 1995
 i sag T-554/93 , A. T. E. Saint, C. Murray og M. Craig mod
 2 ) Hver part bærer sine omkonstninger, herunder omkost Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 ningerne i forbindelse med sagen om foreløbige for Europæiske Fællesskaber { x )
 holdsregler. (Slettelse)
 96/C 16/28 )
 (') EFT nr . C 282 af 20 . 10 . 1993 .
 (Processprog: engelsk)
 I sag T-554/93 , A. T. E. Saint, C. Murray og M. Craig ( Det
 Forenede Kongerige og Irland) ved advokat E. H. Pijnacker


text:
12.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 335/10
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 13. juli 2016 — Brisal — Auto Estradas do Litoral SA og KBC Finance Ireland mod Fazenda Pública (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo — Portugal)
 (Sag C-18/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 56 TEUF - fri udveksling af tjenesteydelser - restriktioner - skattelovgivning - beskatning af de oppebårne renter - forskelsbehandling mellem hjemmehørende finansielle institutioner og ikke-hjemmehørende finansielle institutioner))
 (2016/C 335/12)
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Supremo Tribunal Administrativo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Brisal — Auto Estradas do Litoral SA og KBC Finance Ireland
 Sagsøgt: Fazenda Pública
 Konklusion
 Artikel 49 EF er ikke til hinder for en national lovgivning, hvorefter der indeholdes kildeskat af indtjeningen hos ikke-hjemmehørende finansielle institutioner i den medlemsstat, hvor tjenesteydelserne leveres, hvorimod indtjeningen hos finansielle institutioner, der er hjemmehørende i denne medlemsstat, ikke pålægges en sådan kildeskat, forudsat at indeholdelsen af kildeskat hos de ikke-hjemmehørende finansielle institutioner er begrundet i et tvingende alment hensyn og ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå det forfulgte formål.
 Artikel 49 EF er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter ikke-hjemmehørende finansielle institutioner som hovedregel beskattes af de renteindtægter, som de oppebærer i den pågældende medlemsstat, uden at blive indrømmet mulighed for at fradrage de erhvervsmæssige omkostninger, der er direkte forbundet med den pågældende virksomhed, hvorimod hjemmehørende finansielle institutioner indrømmes en sådan mulighed.
 Det tilkommer den nationale domstol på grundlag af national ret at afgøre, hvilke erhvervsmæssige omkostninger der kan anses for at være direkte forbundet med den pågældende virksomhed.
 (1) EUT C 118 af 13.4.2015.


text:
9.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 204/3
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 24. maj 2011 — Europa-Kommissionen mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-52/08) (1)
 (Traktatbrud - notarer - direktiv 2005/36/EF)
 2011/C 204/05
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved H. Støvlbæk og P. Andrade, som befuldmægtiget)
 Intervenient til støtte for sagsøgeren: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved S. Ossowski, som befuldmægtiget og barrister M.K. Smith)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik (ved L. Inez Fernandes og F.S. Gaspar Rosa, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek, som befuldmægtiget), Republikken Litauen (ved D. Kriaučiūnas og E. Matulionytė, som befuldmægtigede), Republikken Slovenien (ved V. Klemenc og Ž. Cilenšek Bončina, som befuldmægtigede), Den Slovakiske Republik (ved J. Čorba, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for med hensyn til notarerhvervet at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (EUT L 255, s. 22), som ophæver direktiv 89/49/EØF (EFT L 19, s. 16)
 Konklusion
 1)
 Den Portugisiske Republik frifindes.
 2)
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 3)
 Den Tjekkiske Republik, Republikken Litauen, Republikken Slovenien Den Slovakiske Republik og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 107 af 26.4.2008.


text:
7.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 102/18
 Sag anlagt den 24. januar 2014 — Europa-Kommissionen mod Den Franske Republik
 (Sag C-37/14)
 2014/C 102/25
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved J.-F. Brakeland og B. Stromsky, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Franske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 288, stk. 4, TEUF og artikel 2, 3 og 4 i Kommissionens beslutning 2009/402/EF af 28. januar 2009 om »salgsfremmeplanerne« for frugt og grøntsager indført i Frankrig (1), idet den ikke inden for de fastsatte frister har truffet alle de foranstaltninger, som er nødvendige for hos modtagerne at tilbagesøge den statsstøtte, som er erklæret ulovlig og uforenelig med det indre marked i nævnte beslutnings artikel 1, og idet den ikke inden for den fastsatte frist har underrettet Kommissionen om de foranstaltninger, der er truffet for at efterkomme denne beslutning.
 —
 Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den i beslutningen fastsatte frist for tilbagesøgning af den statsstøtte, der er erklæret ulovlig, er udløbet, uden at der er sket en fuld tilbagebetaling af denne støtte.
 På datoen for anlæggelsen af dette søgsmål havde sagsøgte imidlertid endnu hverken truffet de foranstaltninger, som er nødvendige for at tilbagesøge den bevilgede støtte hos modtagervirksomhederne, eller meddelt Kommissionen alle de afkrævede oplysninger.
 (1) EUT L 127, s. 11.


text:
20.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 236/39
 Rettens dom af 4. juni 2015 — Bora Creations mod KHIM (gel nails at home)
 (Sag T-140/14) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket gel nails at home - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 236/52)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Bora Creations, SL (Ceuta, Spanien) (ved advokaterne R. Lange, G. Hild og E. Schalast)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Poch, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 5. december 2013 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 450/2013-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet gel nails at home som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Bora Creations, SL betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 135 af 5.5.2014.


text:
C 355/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9.12.2000
 Sag anlagt den 18. september 2000 af selskabet Claude- Endelig har sagsøgeren subsidiært gjort gældende, at Fællesska-
 Anne de Solène mod Rådet for Den Europæiske Union bet er objektivt ansvarligt, fordi det har tilsidesat princippet
 og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber om, at borgerne skal behandles lige efter afgiftsbestemmel-
 serne.
 (Sag T-297/00)
 (2000/C 355/67)
 Sag anlagt den 19. september 2000 af Gestevisión Telecin-
 co mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Processprog: fransk)
 (Sag T-299/00)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der (2000/C 355/68)
 den 18. september 2000 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske (Processprog: spansk)
 Fællesskaber af selskabet Claude-Anne de Solène, Houplines
 (Frankrig), ved advokaterne Claude Lazarus og Florent Prunet, Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Paris. den 19. september 2000 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Gestevisión Telecinco, Madrid,
 ved advokat Santiago Muñoz Machado.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Rådet og Kommissionen tilpligtes i medfør af EF-trakta-
 — Kommissionens beslutning 2000/400/EF af 10. maj 2000
 tens artikel 288 at betale sagsøgeren 317 759 EUR for
 lidt tab (sagsøgeren forbeholder sig ret til at ændre beløbet om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81
 (sag IV/32.150 — Eurovision) annulleres.
 for at tage hensyn til tiden fra sagens anlæggelse til
 afsigelsen af Rettens dom). — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 — Rådet og Kommissionen tilpligtes at betale sagens om- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 kostninger.
 Den beslutning, der anfægtes i den foreliggende sag, er den
 samme som i sag T-185/00, Métropole Télévision (M6) mod
 Kommissionen (1).
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 som dem, der er fremført i sag T-185/00. Sagsøgeren har
 Sagsøgeren er specialiseret inden for konfektion af sengelinned navnlig fremført følgende anbringender:
 af bomuld, hvoraf en betydelig del sælges i USA. Som følge af
 uoverensstemmelserne mellem Den Europæiske Union og USA — Manglende opfyldelse af Rettens dom af 11. juli 1996 i
 vedrørende bananer har USA pålagt importørerne af visse de forenede sager T-528/93, T-542/93, T-543/93 og
 produkter, heriblandt sagsøgerens, at betale en tillægstold på T-546/93, Métropole Télévision m.fl. mod Kommis-
 100 % for de produkter, som de indfører i USA. sionen.
 — Beslutningen er ikke begrundet og er behæftet med en
 Med søgsmålet tilsigtes det at opnå erstatning for lidt tab som væsentlig fejl med hensyn til fastlæggelsen af de relevante
 følge af de af USA iværksatte handelssanktioner. faktiske og retlige omstændigheder, for så vidt angår
 afgrænsningen af det relevante marked, nødvendigheden
 af, at der meddeles eneret, virkningerne af, at det offentlige
 Sagsøgeren har til støtte for sin påstand gjort gældende, at den finansierer de fleste af EBU’s medlemmer i relation til
 af Rådet og Kommissionen vedtagne og opretholdte fælles dennes konkurrencemæssige stilling på det relevante
 ordning for indførsel af friske bananer er i strid med de regler, marked og den reelle virkning af den godkendte ordning
 som er fastsat af GATT og WTO. Imidlertid er Fælleskabets med underlicenser.
 institutioner forpligtet til at overholde disse regler i forbindelse
 med udformningen af afledte fællesskabsretsakter. — Manglende overholdelse af hver enkelt af de fire betingel-
 ser i artikel 81, stk. 3, EF.
 — Magtfordrejning.
 Sagsøgeren har desuden anført, at Rådet og Kommissionen har
 tilsidesat princippet om ligebehandling, princippet om forbud
 mod forskelsbehandling og princippet om beskyttelse af den (1) Endnu ikke offentliggjort.
 berettigede forventning, idet de ikke har taget hensyn til
 situationen for de virksomheder, som er ofre for sanktionerne.


text:
22 . 2 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 54/35
 Blanden ( Belgien ), ved advokat Marc-Albert Lucas, Liège, af 1 . september 1983 burde have været i lønklasse A 5 ,
 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Evelyne løntrin 3 . Sagsøgeren anfægter endnu engang den mang
 Korn, 21 , rue de Nassau. lende konkrete vurdering af hendes erhvervsmæssige erfa
 ring og påberåber sig et klart fejlskøn .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Endnu mere subsidiært bestrider sagsøgeren afgørelsen om
 indplacering i lønklasse A 7 i stilling 50/T, idet indplace
 Principalt: ringen burde have været foretaget i hvert fald i lønklasse
 A 6 , løntrin 3 , og anfører, at der mangler en begrundelse ,
 — Kommissionens afgørelse om ikke at ansætte sagsøge at der foreligger en overtrædelse af vedtægtens artikel 25 ,
 ren i stilling nr. 71 /T/TFRH/93 annulleres eller erklæ stk. 2 , andet punktum, og artikel 31 , stk . 2, af artikel 2,
 res ugyldig. stk . 1 , i Kommissionens afgørelse af 1 . september 1983 ,
 samt af omsorgspligten, at der foreligger et klart fejlskøn,
 ligesom sagsøgeren kritiserer en urimelig karrieresituation .
 — Kommissionens afgørelse om at ansætte sagsøgeren i
 stilling 50T/XVI/93 annulleres .
 Subsidiært :
 — Kommissionens afgørelse om at indplacere sagsøgeren Sag anlagt den 26. december 1996 af Paul Hodson mod
 i lønklasse 7 i stilling 50T/XVI/93 annulleres, idet hun Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 burde være indplaceret i lønklasse A 5 , løntrin 3 .
 ( Sag T-2 18/96 )
 Mere subsidiært : ( 97/C 54/58 )
 (Processprog: fransk)
 — Kommissionens afgørelse om at indplacere sagsøgeren
 i lønklasse 7 i stilling 50T/XVI/93 annulleres, idet hun
 i hvert fald burde være indplaceret i lønklasse A 6 , Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 løntrin 3 . der den 26 . december 1996 anlagt sag mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber af Paul Hodson, Bruxel
 les, ved advokat Marc-Albert Lucas, Liège, og med valgt
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. adresse i Luxembourg hos advokat Evelyne Korn , 21 , rue
 de Nassau .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Sagsøgeren, der er midlertidig ansat ved Kommissionen i
 lønklasse A 7, løntrin 3, har siden 1989 været beskæftiget — Ansættelsesmyndighedens afgørelse af 12 . december
 som midlertidig ansat i lønklasse B i GD XVI . Ifølge be 1995 om at indplacere sagsøgeren i lønklasse 7 annul
 leres .
 dømmelsesrapporten henhører de opgaver, sagsøgeren har
 varetaget, normalt under de arbejdsopgaver, som en tjene
 stemand i lønklasse A varetager. I 1993 har Kommissionen — Ansættelsesmyndighedens afslag af 26 . september
 offentliggjort flere meddelelser om ansættelse i kategori A, 1996 på sagsøgerens administrative klage nr. R/416/96
 navnlig vedrørende stillingerne 71 /T/TFRH/93 i Task For af 3 . april 1996 over denne afgørelse annulleres .
 ce for Menneskelige Ressourcer, Uddannelse og Ungdoms
 anliggender og 50T/XVI/93 i GD XVI. Sagsøgeren blev — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 optaget på listen over egnede ansøgere til disse stillinger.
 Sagsøgeren har allerede klaget over Kommissionens afgø
 relse om ikke at ansætte sagsøgeren i stilling 71 /T og afgø Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 relsen om at indplacere sagsøgeren i lønklasse 7 i stilling
 50/T. Sagsøgeren, der er tjenestemand ved Kommissionen i løn
 klasse A 7, løntrin 3 , bestrider navnlig ansættelsesmyndig
 hedens afgørelse om indplacering af 12 . december 1995 og
 Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren gældende, at afgø
 anmoder om en højere indplacering i henhold til vedtæg
 relsen om ikke at ansætte sagsøgeren i stilling 71 /T er
 tens artikel 31 , stk . 2, således at ansættelsesmyndigheden
 ugyldig, ligesom der foreligger en overtrædelse af reglerne
 tager hensyn til hans erhvervsmæssige erfaringer og kvali
 om tilbagekaldelse af retsskabende forvaltningsakter. Der
 fikationer. Han gør gældende, at der mangler en begrun
 næst har administrationen ikke i denne sag foretaget en
 konkret gennemgang af sagsøgerens erhversmæssige erfa
 delse, idet Kommissionen på ingen måde har taget stilling
 til hans konkrete og præcise argumenter hvad angår hans
 ringer.
 kvalifikationers exceptionelle karakter i forhold til den
 stilling, han er blevet ansat til . Kommissionen har tværti
 Subsidiært anfører sagsøgeren, at indplaceringen i løn mod i denne sammenhæng indskrænket sig til at påberåbe
 klasse A 7 i stilling 50/T er ugyldig, idet indplaceringen i sig helt generelle argumenter. Den har ikke forklaret, hvor
 henhold til artikel 2, afsnit 2 , i Kommissionens afgørelse for de kvalifikationer, som sagsøgeren henviser til , ikke i
 ---pagebreak--- Nr. C 54/36 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 2 . 97
 denne sag betragtes som exceptionnelle . De to anfægtede Sagsøgeren anfører endvidere, at hans rettigheder til pen
 afgørelser skader sagsøgeren , og er ikke begrundede, hvor sion ikke er blevet overholdt. Selv om han har anmodet
 for de udgør en overtrædelse af vedtægtens artikel 25 , om overførsel af hans erhvervede pensionsrettigheder i
 stk. 2, andet punktum . Dernæst har administrationen fore Tyskland, har han ved skrivelse af 1 . april 1996 alene
 taget et klart fejlskøn ved at fastslå , at sagsøgerens kvalifi modtaget en opgørelse over godskrivning af hans person
 kationer ikke er exceptionelle på en sådan måde, at ved lige pensionsbidrag. Hans pensionsrettigheder er ikke ble
 tægtens artikel 31 , stk . 2 , kan finde anvendelse . vet overført, hvorfor han nu alene har ret til en særdeles
 beskeden pension efter den tyske ordning, og overhovedet
 ikke har ret til nogen pension efter pensionsordningen for
 ansatte i De Europæiske Fællesskaber.
 Sag anlagt den 27. december 1996 af » Y « mod Europa
 Parlamentet
 ( Sag T-2 19/96 )
 Sag anlagt den 10. december 1996 af selskabet Elliniki Vi
 ( 97/C 54/59 ) omichania Oplon ( EBO ) AE mod Rådet for Den Europæ
 iske Union og Kommissionen for De Europæiske Fælles
 (Processprog: fransk) skaber
 ( Sag T-220/96 )
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 27. december 1996 anlagt sag mod Europa-Parla ( 97/C 54/60 )
 mentet af » Y «, Bruxelles, ved advokat Gérard Collin, Bru
 xelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos fiduciaire (Processprog: græsk)
 Myson SARL, 30 , rue de Cessange .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : der den 10 . december 1996 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 — Europa-Parlamentet tilpligtes at tilbagebetale sagsøge Fællesskaber af selskabet Elliniki Viomichania Oplon
 ren de vederlag, som det uretmæssigt har tilbageholdt ( EBO ) AE, ved advokaterne Michalis Stathoupolos og
 mellem den 1 . november 1993 og den 19 . januar 1996 Ioannis Anangnostou , Athen, og med valgt adresse i Lux
 med tillæg af renter fra deres forfaldstid . embourg hos advokat Aloyse May.
 — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsøgeren en Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 foreløbig godtgørelse på 3 mio . bfr. med forbehold af
 forhøjelse under sagens behandling. 1 . Sagen fremmes til realitetsbehandling .
 — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkost 2 . De sagsøgte tilpligtes af de i stævningen anførte grunde -
 ninger. at betale sagsøgeren 75 451 500 US$ , eller det hertil
 på betalingsdagen svarende beløb i ecu beregnet efter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: den på betalingsdagen højeste officielle kurs for om
 veksling af dollar til ecu, eller subsidiært 60 478 770
 Den 6 . oktober 1993 besluttede ansættelsesmyndigheden ECU efter den gældende kurs for omveksling af US
 at suspendere sagsøgeren for tjenesten med tilbageholdelse dollar til ecu, med tillæg af rente 8 % efter gængs in
 af halvdelen af hans vederlag i henhold til vedtægtens ternational handelspraksis, fra sagens anlæg indtil
 artikel 88 . Den 6 . juni 1994 blev sagsøgeren idømt straffe fuldstændig betaling mod selskabets overdragelse til de
 dom af Tribunal correctionnel , Bruxelles . sagsøgte af den fordring, selskabet har på Central
 Bank of Iraq .
 Sagsøgeren anfører, at i henhold til vedtægtens artikel 88 ,
 tredje og femte afsnit, burde hans retsstilling være endelig 3 . De sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgtes omkostninger,
 herunder advokathonorarer.
 fastlagt senest fire måneder efter den dag, hvor den straffe
 dom, der er afsagt af den pågældende domstol , er blevet
 endelig. Da straffedommen blev endelig den 21 . juni 1994 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 burde sagsøgerens retsstilling være endeligt fastlagt senest
 den 21 . oktober 1994 . Denne firemåneders frist er helt Sagsøgeren er en virksomhed, som driver handel med vå
 klart ikke blevet overholdt, eftersom sagsøgeren den 5 . fe ben og ammunition. I henhold til en kontrakt af 12 . januar
 bruar 1996 blev gjort bekendt med den af ansættelsesmyn 1987 solgte det våben til Irak, som blev leveret i perioden
 digheden den 19 . januar 1996 trufne disciplinærafgørelse mellem den 25 . oktober 1987 til 30 . januar 1989 , til en
 om at fjerne ham fra tjenesten . Sagsøgeren kræver i hen fastsat sum , som skulle være betalt af Central Bank of
 hold til vedtægtens artikel 88 , fjerde afsnit, tilbagebetaling Iraq i henhold til en uigenkaldelig remburs . Central Bank
 af de beløb, der er blevet tilbageholdt i hans vederlag. Til of Iraq afslog imidlertid at betale under henvisning til re
 bageholdelsen af disse beløb er uretmæssigt blevet foreta solution 660 af 6 . august 1990 vedtaget af FN's Sikker
 get i tidsrummet mellem 1 . november 1993 og 19 . januar hedsråd, i henhold til hvilken Rådet havde udstedt forord
 1996 . ning ( EØF ) nr. 2340/90, som forbød enhver samhandel


text:
4.5.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 146/50
 Sag anlagt den 20. februar 2015 — ZZ mod EEAS
 (Sag F-30/15)
 (2015/C 146/70)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)
 Sagsøgt: Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EEAS)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen truffet til opfyldelse af Personalerettens dom om annullation af 26. februar 2014 i sag F-53/13, Diamantopoulos mod EEAS, om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 12 i forfremmelsesåret 2012, og påstand om erstatning for det økonomiske og ikke-økonomiske tab, der angiveligt er lidt
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at afgørelsen af 29. april 2014 om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 12 i forfremmelsesåret 2012, er ulovlig.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren en erstatning på 25 000 EUR.
 —
 EEAS tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
28.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 234/40
 Sag anlagt den 26. maj 2010 — RUNGIS express mod KHIM — Žito (MARESTO)
 (Sag T-243/10)
 ()
 2010/C 234/73
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: RUNGIS express AG (Meckenheim, Tyskland) (ved Rechtsanwalt U. Feldmann)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: ŽITO prehrambena industrija, d.d. (Ljubljana, Slovenien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 11. marts 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 691/2009-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: RUNGIS express AG
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket MARESTO for varer i klasse 29
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: ŽITO prehrambena industrija, d.d.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Et nationalt figurmærke, der gengiver en kok og ordbestanddelen »M·A·E·S·T·R·O« for varer i klasse 29 og 30, et nationalt figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »M·A·E·S·T·R·O« for varer i klasse 29, 30 og 43, og det nationale ordmærke »BRAVO, MAESTRO!« for varer i klasse 29, 30 og 43
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Medhold i indsigelsen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009 (1), idet de varemærker, som indsigelsen støttes på, mangler fornødent særpræg og/eller er rent beskrivende.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).


text:
16.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 224/27
 Appel iværksat den 21. juli 2006 af Theodoros Kallianos til prøvelse af dom afsagt den 17. maj 2006 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-93/04 — Kallianos mod Kommissionen
 (Sag C-323/06 P)
 (2006/C 224/51)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Theodoros Kallianos (ved avocat G. Archambeau)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Appellen fremmes til realitetsbehandling og appellanten gives medhold.
 —
 Den af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans afsagte dom af 17. maj 2006 i sagen T-93/04, Kallianos mod Kommissionen, ophæves i sin helhed. Domstolen træffer afgørelse i sagen og giver appellanten medhold i de for Retten i Første Instans nedlagte påstande, hvorefter:
 a.
 Ansættelsesmyndighedens afgørelse af 28. november 2003 med svar på Theodoros Kallianos klage nr. R/335/03 af 2. juli 2003 annulleres.
 b.
 Kommissionen tilpligtes at tilbagebetale appellanten alle de indeholdelser og fradrag, den uberettiget har foretaget i sagsøgerens vederlag siden den af byretten i Athen afsagte skilsmissedom af 8. marts 1999, herunder den af Kommissionens tjenestegrene ensidigt foretagne indeksregulering af 18. september 2002 af underholdsbidraget, med tillæg af lovbestemte renter 7 % fra datoen for indeholdelserne i appellantens månedsløn.
 c.
 Kommissionen tilpligtes at betale udgifterne til forkyndelse ved stævningsmand, herunder udgifterne til oversættelse af de græske domme til fransk, hvilke dokumenter rettidigt er stillet til Kommissionens rådighed, dvs. 1 500 EUR, samt tilsvarende udgifter i forbindelse med appellantens forsvar, som fastsættes til 20 % af det beløb, sagsøgeren tilkendes, eller til et af Domstolen efter billighed fastsat beløb.
 d.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger ved Domstolen og ved Retten i Første Instans.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Appellanten har i appelskriftet for det første anført, at fællesskabsinstitutionerne ikke har kompetence til at sætte sig i medlemsstaternes sted eller til at fortolke deres nationale lovgivning i forbindelse med skilsmissesager.
 Appellanten har for det andet bestridt påstanden om, at en skilsmissedom ikke bevirker, at de foreløbige foranstaltninger, der er fastsat af en domstol, automatisk ophører, men skal forkyndes for Kommissionen ved stævningsmand for at denne bl.a. kan anses for fritaget for forpligtelsen til at foretage indeholdelser i en ægtefælles (tjenestemands) løn til fordel for den anden ægtefælle. Appellanten har herved nærmere bestemt dels anført, at Kommissionen ikke er en rekvisitus eller en almindelig arbejdsgiver, eftersom enhver tjenestemand i henhold til tjenestemandsvedtægten er omfattet af oplysningspligt og gennemsigtighed med hensyn til sin personlige situation. Appellanten har endvidere anført, at afgørelsen om underholdsbidraget til en ægtefælle i forbindelse med en skilsmissesag ophører automatisk ved afsigelsen af skilsmissedommen, og at Kommissionens blotte kendskab til denne dom følgelig er tilstrækkeligt til at bringe underholdspligten til ophør, uden at det er nødvendigt at forkynde en sådan dom ved stævningsmand.


text:
22 . 11 . 97 IDA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 357/25
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: udarbejdelse af en liste over anvendelsesområder
 for foder med særlige ernæringsformål ( 4 )
 I henhold til EF-traktatens artikel 189, hvorefter et direk — artikel 3 i Kommissionens direktiv 95/ 1 O/EF af
 tiv med hensyn til det tilsigtede mål er bindende for enhver 7. april 1995 om metoden til beregning af ener
 medlemsstat, er medlemsstaterne forpligtet til at overholde giindholdet i hunde- og kattefoder med særlige
 den i direktivet fastsatte gennemførelsesfrist. Denne frist ernæringsformål (5 )
 udløb den 3 . december 1994, uden at Irland havde vedta
 get de nødvendige bestemmelser for at efterkomme det
 direktiv, som er omhandlet i Kommissionen påstand. ved ikke inden for de fastsatte frister at have sat de
 fornødne love og administrative bestemmelser, herun
 (') Rådets direktiv 92/91 /EØF af 3 . november 1992 om mini der eventuelle nødvendige sanktioner, i kraft for at
 mumsforskrifter for forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og efterkomme direktiverne, og/eller ved ikke at have
 sundhed i den boringsrelaterede udvindingsindustrie ( ellevte underrettet Kommissionen herom .
 særdirektiv i henhold til artikel 16 , stk . 1 , i direktiv 89/391 /
 EØF ) ( EFT L 348 af 28 . 11 . 1992 , s . 9 ).
 — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sag anlagt den 14. oktober 1997 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik I medfør af artikel 189, stk. 3 , i traktaten om oprettelse af
 ( Sag C-354/97) Det Europæiske Fællesskab er et direktiv med hensyn til
 det tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat, som
 ( 97/C 357/45 det rettes til . I medfør af traktatens artikel 5 , stk. 1 , træf
 fer medlemsstaterne alle almindelige eller særlige foran
 staltninger, som er egnede til at sikre opfyldelsen af de for
 pligtelser, som følger af denne traktat, eller af retsakter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den foretaget af Fællesskabets institutioner. I medfør af
 14. oktober 1997 anlagt sag mod Den Franske Republik bestemmelserne i de omhandlede direktiver skulle med
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved
 lemsstaterne sætte love og administrative bestemmelser i
 Alexandre Xavier Lewis, Kommissionens Juridiske Tjene kraft for at efterkomme direktiverne inden henholdsvis
 ste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem
 den 30 . juni eller den 1 . juli 1995 , og straks underrette
 bourg hos Carlos Gomez de la Cruz, Wagner-Centret,
 Kommissionen herom. Den Franske Republik har endnu
 Kirchberg. ikke underrettet Kommissionen om bestemmelser i natio
 nal ret, som er blevet vedtaget med henblik på gennem
 førelse af de af traktatbrudssøgsmålet omfattede direktiver.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 (') EFT L 237 af 22 . 9 . 1993 , s . 23 .
 (2 ) EFT L 178 af 12 . 7. 1994 , s . 66 .
 — Det fastslås, at Den Franske Republik hat tilsidesat (3) EFT L 207 af 10 . 8 . 1994 , s . 20 .
 sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten samt (4 ) EFT L 91 af 22 . 4 . 1995 , s . 35 .
 (5 ) EFT L 91 af 22 . 4 . 1995 , s. 39 .
 — artikel 12 i Rådets direktiv 93/74/EØF af 13 . sep
 tember 1993 om foder med særlige ernæringsfor
 mål (')
 — artikel 13 i Rådets direktiv 94/2 8/EF af 23 . juni
 1994 om principperne for de zootekniske og Slettelse af sag C-198/96 ( ] )
 genealogiske betingelser for import af dyr og deres
 ( 97/C 357/46 )
 sæd, æg og embryoner fra tredjelande og om
 ændring af direktiv 77/504/EØF om racerent avls
 kvæg (2 )
 Ved kendelse af 23 . september 1997 har præsidenten for
 De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 — artikel 2 i Kommissionens direktiv 94/39/EF af
 C-198/96 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 25 . juli 1994 om udarbejdelse af en liste over mod Den Franske Republik, skal slettes af registret .
 anvendelsesområder for foder med særlige ernæ
 ringsformål (3 )
 (') EFT C 247 af 24 . 8 . 1996 .
 — artikel 2 i Kommissionens direktiv 95/9/EF af
 7. april 1995 om ændring af direktiv 94/39/EF om


text:
14.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/51
 Sag anlagt den 4. februar 2014 — LTJ Diffusion mod KHIM — Arthur et Aston (ARTHUR & ASTON)
 (Sag T-83/14)
 2014/C 112/65
 Stævningen er affattet på fransk
 Parter
 Sagsøger: LTJ Diffusion (Colombes, Frankrig) (ved advokat S. Lederman)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Arthur et Aston SAS (Giberville, Frankrig)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 2. december 2013 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1963/2012-1) annulleres, for så vidt som det deri fastslås, at brugen af det ældre varemærke »ARTHUR« nr. 17731 ikke var i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 15, stk. 1, andet afsnit, litra a), i forordning nr. 207/2009.
 —
 Hvis Retten i overensstemmelse med sin praksis (dom af 4.6.2013, sag T-514/11, »DECATHLON«), skulle finde, at den ikke selv har kompetence til at træffe afgørelse om rigtigheden af den indsigelse, der blev rejst af selskabet LTJ Diffusion den 14. april 2011, eftersom appelkammeret endnu ikke selv har taget stilling til spørgsmålet, nedlægges følgende påstand: sagen hjemvises til det kompetente kollegium, således at der kan træffes afgørelse om rigtigheden af den indsigelse, der blev rejst af selskabet LTJ Diffusion den 14. april 2011, over for ansøgningen om registrering af EF-varemærke nr. 9509911 vedrørende ordmærket »ARTHUR & ASTON« for at betegne visse varer i klasse 3, 9, 14 og 25 og navnlig »sko, støvler og sko«.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Arthur et Aston SAS
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »ARTHUR & ASTON« for varer i klasse 3, 9, 14 og 25 (EF-varemærkeansøgning nr. 9 509 911)
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: LTJ Diffusion
 Det påberåbte varemærke eller tegn: Et nationalt delvist figurativt varemærke, der indeholder ordbestanddelen »Arthur« for varer i klasse 25
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 15, stk. 1, andet afsnit, litra a), i forordning nr. 207/2009.


text:
13.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/6
 Domstolens kendelse af 29. november 2012 — Dimos Peramatos mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-647/11 P) (1)
 (Appel - finansiel støtte bevilget et projekt på miljøområdet - LIFE - beslutning om delvist at tilbagsøge det udbetalte beløb - fastlæggelse af støttemodtagerens forpligtelser - berettiget forventning - begrundelsespligt - retlige fejl)
 2013/C 108/10
 Processprog: græsk
 Parter
 Appellant: Dimos Peramatos (ved advokat G. Gerapetritis)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved M. Condou-Durande og A.-M. Rouchaud-Joët, som befuldmægtigede, bistået dikigoros A. Somou)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 12. oktober 2011 i sag T-312/07, Dimos Peramatos mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 7. december 2005, som blev retsligt forkyndt for sagsøgeren den 17. maj 2007, om tilbagesøgning af de beløb, der er udbetalt for at gennemføre Kommissionens beslutning C71997/29 endelig af 17. juli 1997, vedrørende et projekt i henhold til et program for genplantning af skov, eller subsidiært ændring af den anfægtede afgørelse
 Konklusion.
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Dimos Peramatos betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 49 af 18.2.2012.


text:
28.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 25/12
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 17. november 2011 — Hypoteční banka, a.s. mod Udo Mike Lindner (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Okresní soud v Chebu — Den Tjekkiske Republik — Hypoteční banka, a.s. mod Udo Mike Lindner)
 (Sag C-327/10) (1)
 (Retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område - realkreditaftale indgået af en forbruger, der er statsborger i en medlemsstat, med en bank, der er etableret i en anden medlemsstat - en medlemsstats lovgivning, der gør det muligt, når forbrugerens bopæl er ukendt, at anlægge sag mod den pågældende ved en ret i denne stat)
 (2012/C 25/19)
 Processprog: tjekkisk
 Den forelæggende ret
 Okresní soud v Chebu
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Hypoteční banka, a.s.
 Sagsøgt: Udo Mike Lindner
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Okresní soud v Chebu — fortolkning af artikel 81 TEUF, artikel 16, stk. 2, artikel 17, stk. 3, og artikel 24 i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT 2001 L 12, s. 1) samt artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT L 95, s. 29) — kompetence vedrørende en realkreditaftale indgået af en forbruger, der er statsborger i en medlemsstat, med en bank, der har hjemsted i en anden medlemsstat — en medlemsstats lovgivning, der gør det muligt, når forbrugerens bopæl er ukendt, at anlægge sag mod ham ved en ret i denne stat
 Konklusion
 1)
 Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at anvendelsen af de i forordningen fastsatte regler forudsætter, at situationen i den sag, som er indbragt for en ret i en medlemsstat, rejser spørgsmål vedrørende fastlæggelsen af denne rets internationale kompetence. Der er tale om en sådan situation i et tilfælde som det i hovedsagen omhandlede, hvor en ret i en medlemsstat skal træffe afgørelse i en sag, der er anlagt mod en statsborger i en anden medlemsstat, hvis bopæl ikke kendes af denne ret.
 2)
 Forordning nr. 44/2001 skal fortolkes således, at
 —
 i en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor en forbruger, der har indgået en aftale om et langfristet realkreditlån, hvortil der er knyttet en forpligtelse til at oplyse medkontrahenten om enhver adresseændring, opgiver sin bopæl, inden der er blevet anlagt sag mod ham for tilsidesættelse af sine kontraktlige forpligtelser, er retterne i den medlemsstat, på hvis område forbrugerens sidst kendte bopæl er beliggende, i medfør af forordningens artikel 16, stk. 2, kompetente til at træffe afgørelse i nævnte sag, når det ikke i henhold til samme forordnings artikel 59 er lykkedes retterne at fastlægge sagsøgtes nuværende bopæl, og når de endvidere ikke er i besiddelse af indicier, som gør det muligt for dem at fastslå, at denne faktisk er bosat uden for Unionens område
 —
 forordningen ikke er til hinder for anvendelsen af en bestemmelse i en medlemsstats nationale procesret, som under hensyn til at undgå situationer, hvor en sagsøger ikke har adgang til domstolsprøvelse, gør det muligt at anlægge sag mod en person, hvis bopæl er ukendt, i denne persons fravær, såfremt den ret, for hvem sagen er indbragt, inden den træffer afgørelse i sagen, har sikret sig, at alle fornødne undersøgelser, som kræves i henhold til principperne om omhu og god tro, er blevet foretaget med henblik på at finde sagsøgte.
 (1) EUT C 246 af 11.9.2010.


text:
C 289/6 DA Den Europæiske Unions Tidende 29.11.2003
 Bilag A, kapitel I, punkt 2, første afsnit, litra a), til Rådets i en anden medlemsstat, og for så vidt lovgivningen ikke er begrundet
 direktiv 85/73/EØF af 29. januar 1985 om finansiering af ifølge artikel 30 EF. Det påhviler den nationale ret at efterprøve, om
 veterinærundersøgelse og -kontrol som omhandlet i direktiv 89/662/ dette er tilfældet i hovedsagen.
 EØF, 90/425/EØF, 90/675/EØF og 91/496/EØF, som ændret
 og kodificeret ved Rådets direktiv 96/43/EF af 26. juni 1996, skal
 fortolkes således, at det i bestemmelsen omhandlede tillæg af et fast (1) EFT C 84 af 6.4.2002.
 beløb, med hvilket kontrol og undersøgelse i forbindelse med
 opskæring finansieres, skal betales for alt det kød, der kommer ind
 på opskæringsvirksomheden, uanset om det faktisk opskæres på
 virksomheden.
 (1) EFT C 68 af 16.3.2002. DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 16. oktober 2003
 DOMSTOLENS DOM i sag C-32/02, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Den Italienske Republik (1)
 (Første Afdeling)
 (»Traktatbrud — direktiv 98/59/EF — begrebet arbejdsgiver
 af 2. oktober 2003 — national lov, som udelukker virksomhed, der drives
 uden gevinst for øje fra direktivets anvendelsesområde —
 ufuldstændig gennemførelse«)
 i sag C-12/02, straffesag mod Marco Grilli (anmodning om
 præjudiciel afgørelse indgivet af Bayerisches Oberstes
 Landesgericht) (1) (2003/C 289/11)
 (»Frie varebevægelser — foranstaltning med tilsvarende (Processprog: italiensk)
 virkning — overførsel ad landevej til en medlemsstat af et
 motorkøretøj købt i en anden medlemsstat — midlertidig (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 nummerplade — strafbart at føre et køretøj uden gyldig gjort i Samling af Afgørelser)
 registrering«)
 (2003/C 289/10)
 I sag C-32/02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtiget: A. Aresu) mod Den Italienske Republik
 (Processprog: tysk) (befuldmægtiget: I.M. Braguglia, bistået af M. Mari), angående
 en påstand om, at det fastslås, at Den Italienske Republik har
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 98/59/
 gjort i Samling af Afgørelser) EF af 20. juli 1998 om tilnærmelse af medlemsstaternes
 lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser (EFT L 225,
 s. 16), idet den ikke har udstedt de nødvendige bestemmelser
 vedrørende arbejdsgivere, som ikke driver virksomhed med
 I sag C-12/02, angående en anmodning, som Bayerisches gevinst for øje, har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat
 Oberstes Landesgericht (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF af afdelingsformanden, R. Schintgen, og dommerne V. Skouris
 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende og N. Colneric (refererende dommer); generaladvokat: P. Léger;
 straffesag mod Marco Grilli, at opnå en præjudiciel afgørelse justitssekretær: R. Grass, den 16. oktober 2003 afsagt dom,
 vedrørende fortolkningen af artikel 29 EF, har Domsto- hvis konklusion lyder således:
 len (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 M. Wathelet (refererende dommer), og dommerne P. Jann og
 A. Rosas; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: R. Grass, 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i
 den 2. oktober 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: henhold til Rådets direktiv 98/59/EF af 20. juli 1998
 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende
 kollektive afskedigelser, idet den ikke har udstedt de nødvendige
 Artikel 29 EF er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, bestemmelser vedrørende arbejdsgivere, som ikke driver virksom-
 hvorefter en anden medlemsstats statsborger kan straffes med fængsel hed med gevinst for øje.
 eller bøde, når vedkommende til den anden medlemsstat eksporterer
 et køretøj, der er købt i den første medlemsstat og dér er forsynet med 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 nummerplader, der er udstedt af den anden medlemsstats myndigheder
 med henblik på eksport til denne medlemsstat, såfremt lovgivningen
 kan hindre eksporthandelen, skaber en forskelsbehandling mellem (1) EFT C 84 af 6.4.2002.
 handelen på en stats hjemmemarked og statens udenrigshandel og
 indebærer en fordel for den indenlandske handel til skade for handelen


text:
7.6.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 135/23
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 27. marts 2003
 den 10. april 2003
 i sag T-33/00, Natalia Martínez Páramo m.fl. mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 i de forenede sager T-93/00 og T-46/01, Alessandrini Srl
 m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (1)
 (Tjenestemænd — udvælgelsesprøve — udvælgelseskomité
 — udvælgelseskomitéens afgørelse om ikke at give adgang
 til de mundtlige prøver — begrundelsespligtens omfang —
 omfanget af Rettens prøvelse — anmodninger om fornyet
 (Bananer — import fra tredjelande — forordning (EF)
 gennemgang af de rettede besvarelser — overholdelse af
 nr. 2362/98 — licenser til import af bananer med oprindelse
 reglerne for udvælgelseskomitéens arbejde — åbenbar fejl)
 i AVS-landene — foranstaltninger i henhold til artikel 20,
 litra d), i forordning (EØF) nr. 404/93 — annullationssøgs-
 mål — erstatningssøgsmål)
 (2003/C 135/33)
 (Processprog: fransk) (2003/C 135/34)
 (Processprog: italiensk)
 I sag T-33/00, Natalia Martínez Páramo, Bruxelles, Anna
 Sodro, Sterrebeek (Belgien), Inès Van Lierde, Beersel (Belgien),
 Jean-Martial Marenne, Bruxelles, Ron Moys, West Mallins, Kent
 (Det Forenede Kongerige) og Michael Horgan, Bruxelles, ved
 avocat É. Boigelot, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtigede: G. Valsesia og F. Clotuche-Duvieusart), I de forenede sager T-93/00 og T-46/01, Alessandrini Srl,
 angående påstande om annullation af de afgørelser, som blev Treviso (Italien), Anello Gino di Anello Luigi & Co. Snc, Brescia
 truffet af formanden for udvælgelseskomitéen for de interne (Italien), Arpigi SpA, Padova (Italien), Bestfruit Srl, Milano
 udvælgelsesprøver med henblik på fastansættelse af midlerti- (Italien), Co-Frutta SpA, Padova, Co-Frutta Soc. coop. arl,
 digt ansatte (KOM/TA/2/98 og KOM/TB/2/98), om ikke at give Padova, Dal Bello Srl, Padova, Frigofrutta Srl, Palermo (Italien),
 sagsøgerne adgang til nævnte udvælgelsesprøvers mundtlige Garletti Snc, Bergamo (Italien), London Fruit Ltd, London, ved
 prøver efter sagsøgernes anmodninger om fornyet gennem- avocats W. Viscardini Donà og G. Donà, og med valgt
 gang af de rettede besvarelser af disse udvælgelsesprøvers adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske
 skriftlige prøver, har Retten (Femte Afdeling), sammensat Fællesskaber (befuldmægtigede: L. Visaggio, C. Van der Hau-
 af afdelingsformanden, R. García-Valdecasas, og dommerne waert, A. Dal Ferro og G. Braun), i sag T-93/00 angående en
 P. Lindh og J.D. Cooke; justitssekretær: ekspeditionssekretær påstand dels om annullation af Kommissionens skrivelse
 J. Palacio González, den 27. marts 2003 afsagt dom, hvis nr. 02418 af 26. januar 2000, dels om erstatning for det tab,
 konklusion lyder således: der er lidt som følge af denne beslutning, og i sag T-46/01
 angående en påstand om annullation af Kommissionens
 skrivelse AGR 030905 af 8. december 2000 samt en påstand
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. om erstatning for det tab, der er lidt som følge af denne
 beslutning, har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afde-
 lingsformanden, R. García-Valdecasas, samt dommerne
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger. P. Lindh og M.J. Cooke; justitssekretær: assisterende justitssek-
 retær B. Pastor, den 10. april 2003 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således:
 ( 1) EFT C 135 af 13.5.2000.
 1) I de forenede sager T-93/00 og T-46/01 frifindes Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber.


text:
20.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 327/5
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 6. november 2008 — Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS mod Ministère de l'ecologie, du développement et de l'aménagement durables (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d'État, Frankrig)
 (Sag C-381/07) (1)
 (Forurening af vandmiljøet - direktiv 2006/11/EF - artikel 6 - farlige stoffer - udledninger - forudgående tilladelse - fastsættelse af emissionsnormer - erklæringsordning - fiskeopdræt)
 (2008/C 327/07)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d'État
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS
 Sagsøgt: Ministère de l'ecologie, du développement et de l'aménagement durables
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Conseil d'État — fortolkning af artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/11/EF af 15. februar 2006 vedrørende forurening, der er forårsaget af udledning af visse farlige stoffer i Fællesskabets vandmiljø (EUT L 64, s. 52) — krav om en forudgående tilladelse, der fastsætter emissionsnormer, for enhver udledning i vandområder, som kan indeholde et farligt stof — foreneligheden af nationale regler, som erstatter den forudgående tilladelse med en simpel erklæringsordning for fiskeopdræt, der imidlertid er forbundet med en henvisning til de gældende miljøkvalitetskrav og en ret for den kompetente administrative myndighed til at gøre indsigelse mod åbning af driften eller til at pålægge grænseværdier for udledning for det berørte anlæg
 Konklusion
 Artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/11/EF af 15. februar 2006 om forurening, der er forårsaget af udledning af visse farlige stoffer i Fællesskabets vandmiljø, kan ikke fortolkes således, at den tillader medlemsstaterne — når der i henhold til denne artikel er fastsat programmer til nedbringelse af forureningen af vandressourcerne omfattende miljøkvalitetskrav — for visse anlæg, der ikke anses for særlig forurenende, at indføre en erklæringsordning ledsaget af en henvisning til disse krav og en ret for den administrative myndighed til at gøre indsigelse mod åbning af driften eller til at pålægge grænseværdier for udledning for det berørte anlæg.
 (1) EUT C 269 af 10.11.2007.


text:
23.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 65/36
 Sag anlagt den 28. november 2014 — Rumænien mod Kommissionen
 (Sag T-784/14)
 (2015/C 065/51)
 Processprog: rumænsk
 Parter
 Sagsøger: Rumænien (ved R. Radu, R. Haţieganu og A. Buzoianu, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse vedtaget ved skrivelse BUDG/B3/MV D (2014) 3079038 af 19. september 2014, hvorved Kommissionen pålagde Rumænien at stille et beløb på 14 883,79 EUR brutto til rådighed for EU-budgettet svarende til tabet af traditionelle egne indtægter, annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører Kommissionens manglende kompetence til at vedtage den anfægtede afgørelse.
 —
 EU-retten indeholder ingen bestemmelser, der tildeler Kommissionen kompetence til at pålægge en medlemsstat en forpligtelse til at betale et pengebeløb, der svarer til tab af EU’s egne indtægter — et tab, der er indtrådt efter eftergivelsen af told besluttet af en anden medlemsstat, som havde ansvaret for vurdering, opkrævning og betaling af denne til EU’s budget vedrørende traditionelle egne indtægter.
 2.
 Andet anbringende vedrører en utilstrækkelig og upassende begrundelse af den anfægtede afgørelse.
 —
 Den anfægtede afgørelse er ikke begrundet tilstrækkeligt og passende som krævet i henhold til artikel 296 TEUF. For det første anføres det ikke, hvilket retligt grundlag den anfægtede afgørelse er vedtaget i henhold til, og dette grundlag kan ikke udledes af de øvrige oplysninger i Kommissionens skrivelse. For det andet har Kommissionen ikke i den anfægtede afgørelse anført den retlige argumentation, der førte til, at Rumænien blev pålagt pligt til at betale erstatning for tabet af EU’s traditionelle egne indtægter i forlængelse af en eftergivelse af nogle toldforpligtelser, der blev anmeldt af en anden medlemsstat.
 3.
 Tredje anbringende vedrører det tilfælde, at Retten måtte finde, at Kommissionen har handlet inden for den kompetence, der er blevet tildelt den af traktaterne, Kommissionens tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik og af Rumæniens ret til forsvar.
 —
 Kommissionen har tilsidesat sin pligt til at handle med omhu og princippet om god forvaltningsskik, for så vidt som den ikke foretog en omhyggelig undersøgelse af alle de oplysninger, den rådede over, og ikke anmodede om øvrige nødvendige oplysninger, inden den vedtog den anfægtede afgørelse. Kommissionen har ikke påvist en direkte årsagsforbindelse mellem de faktiske omstændigheder, som er foreholdt Rumænien, og tabet af EU’s egne indtægter. Kommissionen har endvidere ikke begrundet det beløb, den har krævet af Rumænien, under henvisning til tolden for værdien af den omhandlede forsendelsestransaktion, men støttede sig udelukkende på den værdi, der blev eftergivet af Forbundsrepublikken Tyskland.
 —
 Kommissionens handlemåde var ikke forudsigelig og gjorde det ikke muligt for Rumænien at udøve sin ret til forsvar.
 4.
 Fjerde anbringende vedrører tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.
 —
 De retsregler, i henhold til hvilke Kommissionen med den anfægtede afgørelse fastslog, at der forelå en betalingspligt, er ikke blevet identificeret og præciseret af Kommissionen, og anvendelsen af disse kunne ikke forudses af Rumænien. Den rumænske stat kunne inden modtagelsen af Kommissionens skrivelse hverken forudse eller kende til sin pligt til over for Kommissionen at stille de anmodede beløb, der svarede til tabet af EU’s egne indtægter, til rådighed. Endvidere har Kommissionen ved at vedtage den anfægtede afgørelse og ved at pålægge Rumænien en betalingspligt fire år efter de faktiske omstændigheder fandt sted og på trods af Kommissionens påstande i forbindelse med dialogen med de rumænske myndigheder i denne periode krænket Rumæniens berettigede forventning, for så vidt angår den manglende pligt til at betale den omhandlede toldskyld og følgelig nogen som helst pligt vedrørende EU’ s budget.


text:
C 166/12 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 30.5.98
 Slettelse af sag C-251/96 (1) Slettelse af sag C-305/95 (1)
 (98/C 166/20) (98/C 166/24)
 Ved kendelse af 29. oktober 1997 har prñsidenten for De Ved kendelse af 29. januar 1998 har formanden for Sjette
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol
 C-251/96, straffesag mod Giuseppe Cordella (anmodning besluttet, at sag C-305/95 (anmodning om prñjudiciel
 om prñjudiciel afgùrelse fra Pretura circondariale di afgùrelse fra Cour du travail de Mons), UniversiteÂ catho-
 Rovigo), skal slettes af registret. lique de Louvain mod Francine Plapied og Danielle Gallez,
 skal slettes af registret.
 (1) EFT C 294 af 5.10.1996.
 (1) EFT C 299 af 11.11.1995.
 Slettelse af sag C-224/96 (1)
 Slettelse af sag C-325/97 (1)
 (98/C 166/21)
 (98/C 166/25)
 Ved kendelse af 13. november 1997 har prñsidenten for Ved kendelse af 11. februar 1998 har prñsidenten for De
 De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-224/96, Promotion LeÂopold SA mod Europa-Parlamen- C-325/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 tet, skal slettes af registret. mod Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af regis-
 tret.
 (1) EFT C 269 af 14.9.1996.
 (1) EFT C 331 af 1.11.1997.
 Slettelse af sag C-91/97 (1)
 (98/C 166/22) Slettelse af sag C-238/97 (1)
 (98/C 166/26)
 Ved kendelse af 27. januar 1998 har prñsidenten for De
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag C-91/ Ved kendelse af 18. februar 1998 har prñsidenten for De
 97 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Bundessozial- Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 gericht), Arif Altiney mod Bundesanstalt für Arbeit, skal C-238/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 slettes af registret. mod Kongeriget Spanien, skal slettes af registret.
 (1) EFT C 131 af 26.4.1997. (1) EFT C 252 af 16.8.1997.
 Slettelse af sag C-146/96 (1)
 Slettelse af sag C-142/97 (1)
 (98/C 166/27)
 (98/C 166/23)
 Ved kendelse af 3. marts 1998 har formanden for Sjette
 Ved kendelse af 27. januar 1998 har prñsidenten for De Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers domstol beslut-
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag tet, at sag C-146/96, Kommissionen for De Europñiske
 C-142/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber Fñllesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland, skal
 mod Den Italienske Republik, skal slettes af registret. slettes af registret.
 (1) EFT C 181 af 14.6.1997. (1) EFT C 197 af 6.7.1996.


text:
12.8.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 190/19
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 13. juni 2006 — Boyle m.fl. mod Kommissionen
 (Forenede sager T-218/03 — T-240/03) (1)
 (Fiskeri - flerårige udviklingsprogrammer - anmodninger om forøgelse af målene af hensyn til at forbedre sikkerheden - beslutning 97/413/EF - Kommissionens afslag - annullationssøgsmål - formaliteten - Kommissionens kompetence)
 (2006/C 190/32)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Cathal Boyle (Killybegs, Irland) og de 22 andre sagsøgere, hvis navne er opført i bilaget til dommen (ved P. Gallagher, SC, A. Collins, SC, og solicitor D. Barry)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Braun og B. Doherty, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgerne: Irland (ved D. O'Hagan og C. O'Toole, som befuldmægtigede, bistået af barrister D. Conlan Smyth)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2003/245/EF af 4. april 2003 om de anmodninger, Kommissionen har modtaget om forøgelse af FUP IV-målene af hensyn til forbedringer vedrørende sikkerhed, navigation til søs, hygiejne, produktkvalitet og arbejdsforhold for fartøjer med en længde overalt på mere end 12 m (EUT L 90, s. 48), for så vidt som anmodningerne om forøgelse af sagsøgernes fartøjers kapacitet hermed afvises
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes for så vidt angår de sager, der er anlagt af Thomas Faherty (sag T-224/03), Ocean Trawlers Ltd (sag T-226/03), Larry Murphy (sag T-236/03) samt O'Neill Fishing Co. Ltd (sag T-239/03).
 2)
 Kommissionens beslutning 2003/245/EF af 4. april 2003 om de anmodninger, Kommissionen har modtaget om forøgelse af FUP IV-målene af hensyn til forbedringer vedrørende sikkerhed, navigation til søs, hygiejne, produktkvalitet og arbejdsforhold for fartøjer med en længde overalt på mere end 12 m, annulleres, for så vidt som den finder anvendelse på de øvrige sagsøgeres fartøjer.
 3)
 Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, som er afholdt af de i punkt 2 omhandlede sagsøgere.
 4)
 De i punkt 1 omhandlede sagsøgere bærer deres egne omkostninger.
 5)
 Irland bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 239 af 4.10.2003.


text:
16.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 14/26
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Det Forenede Kongerige) den 28. oktober 2016 — Marcandi Limited, der handler under navnet »Madbid« mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs
 (Sag C-544/16)
 (2017/C 014/32)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 First-tier Tribunal (Tax Chamber)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Marcandi Limited, der handler under navnet »Madbid«
 Sagsøgt: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 I henhold til den korrekte fortolkning af artikel 2, stk. 1, artikel 24, 62, 63, 65 og 73 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem og under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede:
 a)
 er Madbids udstedelse af kreditter til brugerne mod betaling af penge da:
 i)
 »forudgående transaktioner«, der ikke er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 2, stk. 1, af den art, som Domstolen identificerede i [dom af 16.12.2010, MacDonald Resorts Ltd mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs, C-270/09, EU:C:2010:780], præmis 23-42, eller
 ii)
 en levering af ydelser af Madbid som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra c), nemlig ydelse af retten til at deltage i online-auktioner
 b)
 Hvis tildeling af retten til at deltage i online-auktioner udgør en levering af ydelser af Madbid, er det da en levering foretaget »mod vederlag« som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra c), nemlig betalingen herfor (dvs. de penge, som Madbid har modtaget fra en bruger som modydelse for kreditter)
 c)
 er svaret på litra b) et andet, hvis betalingen for kreditterne også tjener som en ret for brugeren til at erhverve varer til den samme værdi, hvis brugeren ikke vinder auktionen
 (d)
 hvis Madbid ikke leverer ydelser mod vederlag, når selskabet udsteder kreditter til brugerne mod betaling af penge, foretager selskabet da en levering på et andet tidspunkt
 og hvilke principper bør anvendes ved fastlæggelsen af svaret på disse spørgsmål?
 2)
 I henhold til den korrekte fortolkning af artikel 2, stk. 1, artikel 14, artikel 62, artikel 63, artikel 65, artikel 73 og artikel 79, litra b), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem hvilket vederlag modtager Madbid i henhold til artikel 2, stk. 1, litra a), og artikel 73 da som modydelse for de leveringer af varer, som selskabet foretager til brugerne under de i hovedsagen omhandlede omstændigheder?
 Navnlig og under hensyn til svaret på spørgsmål 1:
 a)
 er de penge, som en bruger betaler Madbid for kreditter et »afdrag« for levering af varer i artikel 65’s forstand, således at momsen »forfalder« ved betalingens modtagelse, og således at den betaling, som Madbid modtager fra brugeren er vederlag for en levering af varer
 b)
 hvis en bruger køber varer gennem funktionerne Buy Now eller Earned Discount, er værdien af kreditter, der anvendes til at afgive bud i auktioner, eller når buddet ikke vinder, [hvilket] medfører, at der opnås Earned Discount eller Buy Now-prisen nedsættes, da:
 i)
 »rabatter« som omhandlet i artikel 79, litra b), således at vederlaget for Madbids levering af varer er de penge, som brugeren faktisk betaler Madbid på tidspunktet for køb af varer og ikke andet, eller
 ii)
 del af vederlaget for leveringen af varer, således at vederlaget for Madbids levering af varer omfatter både de penge, som brugeren betaler Madbid på tidspunktet for køb af varer, og de penge, som brugeren betaler for kreditter, der blev anvendt til at afgive bud i auktioner, som brugeren ikke vinder
 c)
 hvis en bruger udøver retten til at købe varer efter at have vundet en online-auktion, er vederlaget for leveringen af disse varer da den angivne pris, der vandt auktionen (plus udgifter til forsendelse og ekspedition) og ikke andet, eller udgør værdien af de kreditter, som vinderen anvendte til at byde i auktionen, også del af vederlaget for Madbids levering af disse varer til brugeren
 eller hvilke principper bør anvendes ved fastlæggelsen af svaret på disse spørgsmål?
 3)
 Når to medlemsstater behandler en transaktion forskelligt hvad angår moms, i hvilket omfang bør retterne i en af disse medlemsstater da, når de fortolker de relevante bestemmelser i EU-retten og national ret, tage hensyn til ønsket om at undgå:
 a)
 dobbeltbeskatning af transaktioner og/eller
 b)
 manglende beskatning af transaktionen
 og hvilken indvirkning har princippet om afgiftsneutralitet på dette spørgsmål?


text:
4.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 153/34
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 14. maj 2009 — Fiorucci mod KHIM — Edwin (ELIO FIORUCCI)
 (Sag T-165/06) (1)
 (EF-varemærker - ugyldigheds- og fortabelsessag - EF-ordmærket ELIO FIORUCCI - registrering af et navn på en kendt person som varemærke - artikel 52, stk. 2, litra a), og artikel 50, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94)
 2009/C 153/65
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Elio Fiorucci (Milano, Italien) (ved avocats A. Vanzetti, G. Sironi og F. Rossi)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved O. Montalto og L. Rampini, som befuldmægtigede)
 Den anden part) i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Edwin Co. Ltd (Tokyo, Japan) (ved avocats D. Rigatti, M. Bertani, S. Verea, K. Muraro og M. Balestriero)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 6. april 2006 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 238/2005-1) vedrørende en ugyldigheds- og fortabelsessag mellem Elio Fiorucci og Edwin Co. Ltd.
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen truffet den 6. april 2006 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 238/2005-1) annulleres i det omfang, den indeholder en retlig fejl i fortolkningen af artikel 8, stk. 3, i Codice delle Proprietà Industriale (den italienske lov om industriel ejendomsret).
 2)
 I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 3)
 Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger og betaler to tredjedele af Elio Fioruccis omkostninger.
 4)
 Edwin Co. Ltd bærer sine egne omkostninger og betaler en tredjedel af Elio Fioruccis omkostninger.
 (1) EUT C 190 af 12.8.2006.


text:
24.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 366/39
 Sag anlagt den 28. september 2012 — Steiff mod KHIM (et rektangulært, aflangt stykke stof, som er anbragt midt i øret på et tøjdyr)
 (Sag T-434/12)
 2012/C 366/79
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Margarete Steiff GmbH (Giengen an der Brenz, Tyskland) (ved advokat D. Fissl)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 19. juli 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1692/2011-1), annulleres.
 —
 EF-varemærkeansøgning nr. 9 439 654 annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret betaler sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Positionsvaremærke, for hvilket der søges beskyttelse af et rektangulært, aflangt stykke stof, som er anbragt midt i øret på et tøjdyr ved hjælp af en skinnende eller mat rund metalknap, for varer i klasse 28 — EF-varemærkeansøgning nr. 9 469 654
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
16.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/27
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 16. februar 2005
 i sag T-284/03, Rosalinda Aycinena mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Tjenestemænd - indplacering i højere lønklasse inden for stillingsgruppen - indplacering på løntrin)
 (2005/C 93/55)
 Processprog: fransk
 I sag T-284/03, Rosalinda Aycinena, Bruxelles (Belgien), ved avocats J.-N. Louis, E. Marchal, A. Coolen og S. Orlandi, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: C. Berardis-Kayser), angående en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om at fastsætte sagsøgerens endelige indplacering ved ansættelsen til lønklasse LA6, løntrin 1, har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Jaeger, og dommerne V. Tiili og O. Czúcz; justitssekretær: H. Jung, den 16. februar 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Sagsøgte betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 251 af 18.10.2003.


text:
8.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 298/24
 Sag anlagt den 9. august 2011 — Catinis mod Kommissionen
 (Sag T-447/11)
 2011/C 298/45
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Lian Catinis (Damaskus, Syrien) (ved advokat S. Pappas)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres for så vidt angår opretholdelsen af undersøgelsen og afslaget på aktindsigt i sagsøgerens personlige aktmappe, og
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren principalt gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat gældende ret samt pligten til at begrunde sin afgørelse om at fortsætte undersøgelsen udover enhver rimelig periode og om ikke afslutte den.
 Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat pligten til at begrunde sin afgørelse om at give afslag på aktindsigt i sagsakterne.
 Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat grundlæggende rettigheder og almindelige retsprincipper, navnlig princippet om god forvaltningsskik, uskyldsformodningen og retten til forsvar.


text:
15.11.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 275/19
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 af 30. september 2003 af 30. september 2003
 i sag C-93/02 P: Biret International SA mod Rådet for Den i sag C-94/02 P, Établissements Biret et Cie SA mod Rådet
 Europæiske Union (1) for Den Europæiske Union (1)
 (»Appel — direktiv 81/602/EØF, 88/146/EØF og 96/22/EF (»Appel — direktiv 81/602/EØF, 88/146/EØF og 96/22/EF
 — forbud mod at anvende visse stoffer med hormonal — forbud mod at anvende visse stoffer med hormonal
 virkning — forbud mod indførsel fra tredjelande af kød fra virkning — forbud mod indførsel fra tredjelande af kød fra
 dyr på bedrifter, hvor dyrene har været behandlet med disse
 dyr på bedrifter, hvor dyrene har været behandlet med disse
 stoffer — erstatningssøgsmål — den direkte virkning af stoffer — erstatningssøgsmål — den direkte virkning af
 WTO-aftalen og de hertil knyttede aftaler — aftalen om WTO-aftalen og de hertil knyttede aftaler — aftalen om
 anvendelsen af sundheds- og plantesundhedsforanstalt-
 anvendelsen af sundheds- og plantesundhedsforanstalt-
 ninger — henstillinger og afgørelser fra WTO’s tvistbilæg-
 ninger — henstillinger og afgørelser fra WTO’s tvistbilæg-
 gelsesorgan«) gelsesorgan«)
 (2003/C 275/32)
 (2003/C 275/33)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-93/02 P, Biret International SA under konkurs, Paris
 (Frankrig) (advokater: mandataire liquidateur M. de Thoré og I sag C-94/02 P, Établissements Biret et Cie SA, Paris (Frankrig)
 avocat S. Rodrigues), angående appel af dom afsagt den (advokat: S. Rodrigues), angående appel af dom afsagt den
 11. januar 2002 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første 11. januar 2002 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 Instans (Første Afdeling) i sag T-174/00, Biret International Instans (Første Afdeling) i sag T-210/00, Biret et Cie mod
 mod Rådet (Sml. II, s. 17), hvori der er nedlagt påstand om Rådet, Sml. II, s. 47, hvori der er nedlagt påstand om ophævelse
 ophævelse af denne dom, de andre parter i appelsagen: Rådet af denne dom, de andre parter i appelsagen: Rådet for Den
 for Den Europæiske Union (befuldmægtigede: J. Carbery og Europæiske Union (befuldmægtigede: J. Carbery og F.P. Ruggeri
 F.P. Ruggeri Laderchi), støttet af Det Forenede Kongerige Laderchi), støttet af Det Forenede Kongerige Storbritannien og
 Storbritannien og Nordirland (befuldmægtiget: P.M. Ormond), Nordirland (befuldmægtiget: P.M. Ormond), og Kommissionen
 og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld- for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: T. Christo-
 mægtigede: T. Christoforou og A. Bordes), har Domstolen forou og A. Bordes), har Domstolen (plenum), sammensat af
 (plenum), sammensat af præsidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, præsidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene
 afdelingsformændene J.-P. Puissochet, M. Wathelet (refererende J.-P. Puissochet, M. Wathelet (refererende dommer), R. Schint-
 dommer), R. Schintgen og C.W.A. Timmermans samt dom- gen og C.W.A. Timmermans samt dommerne C. Gulmann,
 merne C. Gulmann, D.A.O. Edward, P. Jann, V. Skouris, D.A.O. Edward, P. Jann, V. Skouris, F. Macken, N. Colneric,
 F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr og J.N. Cunha Rodrigues; S. von Bahr og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: S. Alber;
 generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: ekspeditionssekretær justitssekretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 30. sep-
 H.A. Rühl, den 30. september 2003 afsagt dom, hvis konklu- tember 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 sion lyder således:
 1) Appellen forkastes.
 1) Appellen forkastes.
 2) Établissements Biret et Cie SA bærer sine egne og betaler to
 2) Biret International SA bærer sine egne og betaler to tredjedele tredjedele af de omkostninger, som er afholdt af Rådet for Den
 af de omkostninger, som er afholdt af Rådet for Den Europæiske Europæiske Union.
 Union.
 3) Rådet bærer en tredjedel af sine egne omkostninger.
 3) Rådet bærer en tredjedel af sine egne omkostninger.
 4) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland samt 4) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland samt
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer deres Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer deres
 egne omkostninger. egne omkostninger.
 (1) EFT C 109 af 4.5.2002. (1) EFT C 109 af 4.5.2002.


text:
21.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 429/8
 Appel iværksat den 26. januar 2015 af Cantina Broglie 1 Srl til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 27. november 2014 i sag T-154/11 — Cantina Broglie 1 mod KHIM
 (Sag C-34/15 P)
 (2015/C 429/11)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Cantina Broglie 1 Srl (ved advokat A. Rizzoli)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona
 Ved kendelse af 15. oktober 2015 har Domstolen (Niende Afdeling) forkastet appellen og besluttet, at Cantina Broglie 1 Srl bærer sine egne omkostninger


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/16
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 19. april 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-72/06) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2003/9/EF - asylpolitik - asylansøgere - modtagelse - minimumsstandarder - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2007/C 96/26)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Condou-Durande og C. O'Reilly, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik (ved N. Dafniou, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Rådets direktiv 2003/9/EF af 27. januar 2003 om fastlæggelse af minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere i medlemsstaterne
 Konklusion
 1)
 Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 26 i Rådets direktiv 2003/9/EF af 27. januar 2003 om fastlæggelse af minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere i medlemsstaterne, idet den ikke har vedtaget de nødvendige love eller administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 2)
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 74 af 25.3.2006.


text:
5.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 135/40
 Appel iværksat den 12. marts 2014 af Eva Cuallado Martorell til prøvelse af Personalerettens dom af 18. september 2012 i sag F-96/09, Cuallado Martorell mod Kommissionen
 (Sag T-506/12 P)
 2014/C 135/52
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Eva Cuallado Martorell (Augsburg, Tyskland) (ved advokat C. Pinto Cañón)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 —
 Den appel, der er iværksat til prøvelse af Personalerettens dom (Anden Afdeling) i sag F-96/09, antages til realitetsbehandling, og nævnte dom ophæves delvist, nemlig den del, hvor Personaleretten frifandt Europa-Kommissionen i forbindelse med en påstand om annullation dels af udvælgelseskomitéens afslag på at give appellanten adgang til den mundtlige prøve, dels af afgørelserne om afvisning af at fremsende appellantens rettede skriftlige prøver og det individuelle evalueringsskema vedrørende disse prøver til hende.
 —
 Samtlige de i første instans nedlagte påstande antages til realitetsbehandling, med undtagelse af indsigelsen mod afgørelserne om afslag på fremsendelse af de skriftlige prøver b) og c), for så vidt som det ved disse afgørelser blev afslået at fremsende de af appellanten besvarede skriftlige opgaver og udvælgelseskomitéens evalueringsskemaer over hver eneste af disse prøver, idet de blev fremsendt til appellanten ved EPSO’s skrivelse af 16. juni 2010, jf. præmis 72 og 73.
 —
 Afgørelsen om, at Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i første instans, stadfæstes, og Kommission tilpligtes at betale den foreliggende appelsags omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har appellanten anført tre anbringender.
 1.
 Med det første anbringende har appellanten gjort gældende, at Personaleretten begik en retlig fejl, idet den ikke antog visse af de påstande, som appellanten havde nedlagt i sagen, til realitetsbehandling, hvorved den tilsidesatte den i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder fastsatte adgang til effektive retsmidler.
 —
 I denne henseende har appellanten anført, at Personaleretten fastslog, at søgsmålet var anlagt for sent for så vidt angår visse af de af appellanten nedlagte påstande, idet den i strid med pro actione-princippet fandt, at der ved beregningen af den frist for at anlægge et søgsmål, der løber fra den pågældende afgørelse, ikke skulle tages hensyn til den administrative klage, som appellanten havde indgivet i overensstemmelse med artikel 90, stk. 2, i vedtægten for tjenestemænd og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Det Europæiske Fællesskab og i Det Europæiske Atomenergifællesskab.
 2.
 Med det andet anbringende har appellanten gjort gældende, at Personaleretten tilsidesatte artikel 41, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 296 TEUF, idet den fastslog, at den blotte meddelelse til ansøgerne af de karakterer, der er opnået for to skriftlige prøver i forbindelse med en almindelig udvælgelsesprøve, uden yderlige forklaringer, udgør en tilstrækkelig begrundelse.
 —
 Henset til, at Personaleretten fastslog, at udvælgelseskomitéens arbejde er fortroligt, hvilket indebærer, at afgørelserne ikke kan efterprøves, har appellanten gjort gældende, at der er mulighed for at efterprøve udvælgelseskomitéens afgørelser på grundlag af den sondring, der inden for rammerne af komitéens tekniske evaluering foretages mellem »afgørelsens materielle kerne« og »omridset« heraf.
 3.
 Med det tredje anbringende har appellanten gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 42 og 52 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 —
 Appellanten har i denne henseende gjort gældende, at Personaleretten begik en retlig fejl, idet den fastslog, at ansøgeren til den almindelige udvælgelsesprøve, der var uenig med den opnåede karakter, ikke havde ret til aktindsigt i de rettede skriftlige prøver, hvorved hendes ret til aktindsigt i dokumenter blev tilsidesat.


text:
1.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 431/35
 Sag anlagt den 18. september 2014 — EEB mod Kommissionen
 (Sag T-685/14)
 (2014/C 431/58)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Det Europæiske Miljøkontor (EEB) (Bruxelles, Belgien) (ved advokat S. Podskalská)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse Ares (2014) 2317513 af 11. juli 2014, hvorved denne afviste sagsøgerens anmodning om intern kontrol af Kommissionens afgørelse 2014/2002 endelig af 31. marts 2014 om en meddelelse fra Republikken Bulgarien vedrørende en national overgangsplan i henhold til artikel 32 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU om industrielle emissioner, annulleres.
 —
 Kommissionens afgørelse C 2014/2002 endelig af 31. marts 2014 om en meddelelse fra Republikken Bulgarien om en national overgangsplan i henhold til artikel 32 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU om industrielle emissioner, annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1.
 Med et første anbringende gør sagsøgeren gældende, at Kommissionens afgørelse Ares (2014) 2317513 af 11. juli 2014 tilsidesætter artikel 17 i Traktaten om Den Europæiske Union, artikel 2, stk. 1, litra g), og artikel 10 i forordning (EF) nr. 1367/2006, De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europas konvention om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet (»ECE-konventionen«) sammenholdt med Rådets afgørelse af 17. februar 2005 om indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af ECE-konventionen (2005/370/EF).
 2.
 Med det andet anbringende gør sagsøgeren gældende, at Kommissionens afgørelse C 2014/2002 endelig af 31. marts 2014 tilsidesætter artikel 17 i Traktaten om Den Europæiske Union, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU om industrielle emissioner, Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2012/115/EU af 10. februar 2012 om fastsættelse af regler for de nationale overgangsplaner, der er omhandlet i direktiv 2010/75/EU, ECE-konventionen sammenholdt med Rådets afgørelse af 17. februar 2005 om indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af ECE-konventionen (2005/370/EF), direktiv 2001/42/EF om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/50/EF af 21. maj 2008 om luftkvaliteten og renere luft i Europa.