text:
7.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 200/2
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 22. maj 2012 — P. I. mod Oberbürgermeisterin der Stadt Remscheid (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen — Tyskland)
 (Sag C-348/09) (1)
 (Fri bevægelighed for personer - direktiv 2004/38/EF - artikel 28, stk. 3, litra a) - afgørelse om udsendelse - straffedom - bydende nødvendig af hensyn til den offentlige sikkerhed)
 2012/C 200/02
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: P. I
 Sagsøgt: Oberbürgermeisterin der Stadt Remscheid
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen, Münster — fortolkning af artikel 28, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT L 58, s. 77, og berigtigelse i EUT 2004 L 29, s. 5) — afgørelse om udvisning truffet under henvisning til bydende hensyn til den offentlige sikkerhed overfor en unionsborger, der de seneste 10 år har boet i værtsmedlemsstaten og er idømt en fængselsstraf — begrebet »bydende nødvendig af hensyn til den offentlige sikkerhed«
 Konklusion
 Artikel 28, stk. 3, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF skal fortolkes således, at det er tilladt medlemsstaterne at anse strafbare handlinger som dem, der er opregnet i artikel 83, stk. 1, andet afsnit, TEUF, for at indebære et særligt alvorligt indgreb i en grundlæggende samfundsinteresse, der kan udgøre en direkte trussel mod befolkningens tryghed og fysiske sikkerhed og dermed være omfattet af begrebet »bydende nødvendig af hensyn til den offentlige sikkerhed«, hvilket kan begrunde en udsendelsesforanstaltning i medfør af nævnte artikel 28, stk. 3, på betingelse af, at sådanne strafbare handlinger er blevet begået på en måde, som er af særligt grov karakter, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve på grundlag af en individuel undersøgelse af den konkrete sag, der er indbragt for den.
 Enhver udsendelsesforanstaltning forudsætter, at vedkommendes personlige adfærd udgør en reel og umiddelbar trussel mod en grundlæggende samfundsinteresse eller en grundlæggende interesse for værtsmedlemsstaten, hvilket i almindelighed er ensbetydende med, at vedkommende vil være tilbøjelig til fortsat at udvise denne adfærd i fremtiden. Værtsmedlemsstaten skal, før den træffer afgørelse om udsendelse, bl.a. tage hensyn til varigheden af den pågældendes ophold på værtsmedlemsstatens område, den pågældendes alder, helbredstilstand, familiemæssige og økonomiske situation samt sociale og kulturelle integration i denne stat og tilknytning til hjemlandet.
 (1) EUT C 282 af 21.11.2009.


text:
27.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 232/4
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 24. marts 2016 – Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA og Guerrato SpA mod Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP) og Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)
 (Sag C-178/16)
 (2016/C 232/05)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Appellanter: Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA og Guerrato SpA
 Indstævnte: Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP) og Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)
 Præjudicielt spørgsmål
 Er det til hinder for en korrekt anvendelse af dels artikel 45, stk. 2, litra c) og g), og artikel 45, stk. 3, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF (1) af 31. marts 2004, dels de EU-retlige principper om beskyttelse af den berettigede forventning, retssikkerhed, ligebehandling, proportionalitet, gennemsigtighed, forbuddet mod at gøre proceduren mere bebyrdende, sikring af en så bred konkurrence som muligt på markedet for offentlige kontrakter samt princippet om, at sanktioner skal være fastlagt udtømmende og have bestemt karakter, at nationale bestemmelser, såsom artikel 38, stk. 1, litra c), i lovdekret nr. 163 af 12. april 2006 (loven om offentlige bygge- og anlægskontrakter, tjenesteydelseskontrakter og vareindkøbskontrakter til gennemførelse af direktiv 2004/17/EF (2) og 2004/18/EF), med senere ændringer, bestemmer, at den i bestemmelsen fastsatte pligt til at afgive en erklæring om, at en tilbudsgiver ikke ved endelige straffedomme (herunder domme om anvendelse af straf efter begæring fra parterne) er blevet dømt for de heri angivne forbrydelser, udvides til at omfatte personer, der fratrådte embeder i virksomheden året inden offentliggørelsen af udbudsbekendtgørelsen, og fastsætter en deraf følgende grund til udelukkelse fra udbudsproceduren, såfremt virksomheden ikke beviser, at der fuldstændigt og reelt er blevet taget afstand fra disse personers strafbare adfærd, idet vurderingen om afstandtagen overlades til den ordregivende myndigheds skøn med den konsekvens, at den ordregivende myndighed i praksis kan indføre en række forpligtelser, hvis manglende opfyldelse medfører udelukkelse fra udbudsproceduren, herunder navnlig
 (i)
 oplysnings- og erklæringsforpligtelser om strafferetlige procedurer, som endnu ikke er afgjort ved endelig dom (og hvis udfald således er usikkert), der ifølge loven end ikke er fastlagt med hensyn til personer, der bestrider embeder
 (ii)
 forpligtelser til spontan afstandtagen, idet disse forpligtelser ikke er nærmere bestemt med hensyn til dels de former for adfærd, som ikke er strafbare, dels den respektive tidsramme (hvis opfyldelse kan kræves selv inden det tidspunkt, hvor straffedommen bliver endelig), dels den fase i proceduren, hvor de skal opfyldes
 (iii)
 forpligtelser til loyalt samarbejde med upræcis afgrænsning, bortset fra en henvisning til det almindelige krav om god tro?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv Nr. 2004/18/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester (EUT L 134, s. 1).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/49
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 19. september 2006 — Rodenbröker m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-117/05) (1)
 (Annullationssøgsmål - direktiv 92/43/EØF - bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter - beslutning 2004/813/EF - liste over lokaliteter af fællesskabsbetydning i det atlantiske biogeografiske område - personer, som er umiddelbart og individuelt berørt - afvisning)
 (2006/C 294/103)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Andreas Rodenbröker (Hövelhof, Tyskland), og 81 andre sagsøgere, hvis navne er opført i bilaget til kendelsen (ved avocat H. Glatzel)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. van Beek og B. Schima, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2004/813/EF af 7. december 2004 om vedtagelse af listen over lokaliteter af fællesskabsbetydning i det atlantiske biogeografiske område i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF (EUT L 387, s. 1).
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Sagsøgerne tilpligtes, foruden deres egne omkostninger, at betale Kommissionens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 143 af 11.6.2005.


text:
18.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (Det Forenede Kongerige) den 19. januar 2009 — Motor Insurers' Bureau mod Helphire (UK) Limited og Angel Assistance Limited
 (Sag C-26/09)
 2009/C 90/13
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Motor Insurers' Bureau
 Sagsøgte: Helphire (UK) Limited og Angel Assistance Limited
 Præjudicielle spørgsmål
 Spørgsmål 1
 a)
 Når det af en medlemsstats nationale ret følger, at de omkostninger, som en skadelidt i et færdselsuheld påføres ved efterfølgende at leje et erstatningskøretøj, skal erstattes af den ansvarlige person, er der da i direktivets artikel 1, stk. 4 (1), hjemmel for, at MIB kan afvise ethvert ansvar for sådanne omkostninger i en situation, hvor erstatningen i sidste ende vil blive udbetalt til det forsikringsselskab, som har udstedt en police vedrørende følger af uheld, som dækker lejeomkostninger, hvis der ikke opnås dækning for disse hos den ansvarlige person?
 b)
 Hvis spørgsmål 1.a. besvares benægtende, vil den erstatning, som MIB yder, da kunne begrænses til den præmie — om nogen — der skal betales til det forsikringsselskab, som har betalt lejeomkostningerne?
 Spørgsmål 2
 Hvis spørgsmål 1.a. besvares benægtende:
 Skal en national domstol fortolke overenskomsten vedrørende uforsikrede førere således, at direktivet får virkning i overensstemmelse med de principper, som Domstolen opstillede i dom af 13. november 1990, sag C-106/89, Marleasing SA mod La Comercial Internacional de Alimentacion SA., Sml. I, s. 4135? Er en aftale såsom overenskomsten vedrørende uforsikrede førere med andre ord omfattet af »samtlige bestemmelser i national ret«, som nævnt i præmis 120, tredje led, i dom af 5. oktober 2004, forenede sager C-397/01 — C403/01, Pfeiffer m.fl. mod Deutsches Rotes Kreuz, Sml. I, s. 8835?
 Spørgsmål 3
 Hvis spørgsmål 1.a. besvares benægtende:
 Har direktivets artikel 1, stk. 4, direkte virkning?
 Spørgsmål 4
 Hvis spørgsmål 3 besvares bekræftende:
 a)
 Med henblik på at afgøre, hvorvidt et organ såsom MIB er et sådant, i forhold til hvilket bestemmelser i et direktiv, som kan have direkte virkning, kan påberåbes:
 i)
 Skal denne afgørelse træffes i henhold til de kriterier, som Domstolen opstillede i dom af 12. juli 1990, sag C-188/89, Foster m.fl. mod British Gas plc, Sml. I, s. 3313?
 ii)
 Hvis afgørelsen skal træffes i henhold til visse (men ikke alle) disse kriterier og/eller yderligere kriterier, i henhold til hvilke kriterier skal afgørelsen da træffes?
 b)
 Er det alene op til den nationale domstol at afgøre, hvorvidt et organ opfylder de relevante kriterier?
 c)
 Opfylder et organ, som har MIB’s kendetegn, kriterierne, således at de bestemmelser i et direktiv, som har direkte virkning, kan påberåbes i forhold til organet?
 (1) Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30.12.1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (EFT L 8, s. 17).


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/2
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 15. marts 2007 — British Airways plc mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og Virgin Atlantic Airways Ltd
 (Sag C-95/04 P) (1)
 (Appel - misbrug af dominerende stilling - luftfartsselskab - aftaler indgået med rejsebureauer - præmier forbundet med fremgangen i salget af billetter udstedt af dette selskab i løbet af en bestemt periode i forhold til en referenceperiode - præmier tildelt ikke kun for billetter solgt efter opfyldelse af salgsmålet, men for alle billetter, der er solgt i den pågældende periode)
 (2007/C 95/02)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: British Airways plc (ved solicitor R. Subiotto, barrister R. O'Donoghue og W. Wood, QC)
 De andre parter i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Oliver, A. Nijenhuis og M. Wilderspin, som befuldmægtigede) og Virgin Atlantic Airways Ltd (ved solicitor J. Scott, barrister C. West og N. Green, QC)
 Sagens genstand
 Appel til prøvelse af dom afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 17. december 2003, British Airways mod Kommissionen (sag T-219/99), hvorved Retten frifandt Kommissionen for British Airways' påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 14. juli 1999 om en procedure i henhold til traktatens artikel 82 (IVD-2/34.780 — Virgin/British Airways) vedrørende aftaler indgået mellem British Airways og rejsebureauerne, hvorved der indførtes provisionsordninger og andre fordele, der er forbundet med en forhøjelse af omsætningen af British Airways' billetter
 Konklusion
 1.
 Appellen forkastes.
 2.
 British Airways plc betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 106 af 30.4.2004.


text:
4.11.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 316/19
 Sag anlagt den 25. september 2000 af Kommissionen for Sag anlagt den 3. oktober 2000 af Kommissionen for De
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet
 Luxembourg
 (Sag C-354/00) (Sag C-366/00)
 (2000/C 316/36)
 (2000/C 316/35)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 3. okto-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 25. sep- ber 2000 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg af
 tember 2000 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommis- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Roland
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Valero Tricot, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og Panayotis Pa-
 Jordana, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægti- nayatopoulos, der er udstationeret som national ekspert ved
 get, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og
 la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret. med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine — Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsi-
 forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv desat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten, idet det
 79/409/EØF om beskyttelse af vilde fugle (1), idet det ikke ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget, subsidiært
 har udlagt de områder, som i henhold til videnskabelige ikke har underrettet Kommissionen om de love og
 beviser er identificeret som de bedst egnede områder til administrative bestemmelser, som er nødvendige for fuldt
 bevarelse af de beskyttede arter, som særligt beskyttede ud at efterkomme Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts
 områder for fugle i regionen Murcia. 1997 om ændring af direktiv 85/337/EØF om vurdering
 af visse offentlige og private projekters indvirkning på
 miljøet (1).
 2. Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. — Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de
 Kommissionen finder, at Domstolens dom i sag C-3/96 (2) taler i sag C-335/00 (2) anførte. Den i artikel 3 i direktiv 97/11/EF
 for, at man i denne sag anvender den fortegnelse, der er fastsatte frist for gennemførelse udløb den 14. marts 1999.
 udarbejdet af Sociedad Española de Ornitologı́a (SEO) med
 henblik på at afgøre, hvilke områder der bør betegnes som
 særligt beskyttede områder for fugle i Murcia. Kommissionen (1) EFT L 73, s. 5.
 er derfor af den opfattelse, at det er uomgængeligt at udlægge (2) Se side 16 i denne Tidende.
 områderne i den selvstyrende region Murcia som særligt
 beskyttede områder for fugle (3), medmindre de spanske myn-
 digheder fremlægger andre videnskabelige oplysninger end
 dem, der er indeholdt i den omhandlede fortegnelse, hvilket
 ikke er sket.
 Sag anlagt den 9. oktober 2000 af Kongeriget Nederlande-
 (1) EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1. ne mod Rådet for Den Europæiske Union
 (2) Dom af 19.5.1998, sag C-3/96, Kommissionen mod Nederlande-
 ne, Sml. I, s. 3031.
 (3) Samlet er kun 31 701 hektar af de 291 083 hektar, der er (Sag C-369/00)
 anerkendt i SEO’s fortegnelse, dvs. kun 10,2 % af de områder, der
 i fortegnelsen er anført som vigtige områder for fugle, blevet (2000/C 316/37)
 erklæret for særligt beskyttede områder for fugle.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 9. okto-
 ber 2000 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Union af
 Kongeriget Nederlandene ved chef for Afdelingen for EF-ret,
 Marc Fierstra, Udenrigsministeriet, Haag, som befuldmægtiget.


text:
23.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 389/7
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 6. oktober 2015 — Consorci Sanitari del Maresme mod Corporació de Salut del Maresme i la Selva (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Català de Contractes del Sector Públic — Spanien)
 (Sag C-203/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 267 TEUF - Domstolens kompetence - det forelæggende organs karakter af retsinstans - uafhængighed - obligatorisk retsinstans - direktiv 89/665/EØF - artikel 2 - de for klageprocedurerne ansvarlige instanser - direktiv 2004/18/EF - artikel 1, stk. 8, og artikel 52 - fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige kontrakter - begrebet »offentlig enhed« - offentlige myndigheder - omfattet))
 (2015/C 389/08)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Català de Contractes del Sector Públic
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Consorci Sanitari del Maresme
 Sagsøgt: Corporació de Salut del Maresme i la Selva
 Konklusion
 1)
 Artikel 1, stk. 8, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter skal fortolkes således, at begrebet »økonomisk aktør«, der er indeholdt i denne bestemmelses andet afsnit, omfatter offentlige myndigheder, hvilke følgelig kan deltage i offentlige udbud, såfremt og for så vidt som de er berettiget til at tilbyde tjenesteydelser mod vederlag på et marked.
 2)
 Artikel 52 i direktiv 2004/18 skal fortolkes således, at selv om denne bestemmelse indeholder visse krav hvad angår fastlæggelsen af betingelserne for optagelse af økonomiske aktører på de officielle nationale lister og til attesteringen, definerer den ikke på udtømmende vis betingelserne for optagelse af disse økonomiske aktører på de officielle nationale lister eller betingelserne for deres adgang til attestering eller de offentlige enheders rettigheder og pligter i denne henseende. Direktiv 2004/18 skal under alle omstændigheder fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning, i medfør af hvilken de nationale offentlige myndigheder, der er berettiget til at tilbyde de bygge- og anlægsarbejder, varer eller tjenesteydelser, der er omfattet af den pågældende udbudsbekendtgørelse, på den ene side ikke kan optages på disse lister eller ikke kan modtage denne attestering, hvorimod retten til at deltage i det pågældende udbud på den anden side alene er forbeholdt de aktører, der er opført på de nævnte lister eller besidder den nævnte attestering.
 (1) EUT C 235 af 21.7.2014.


text:
22.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/21
 Appel iværksat den 10. august 2011 af Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 23. maj 2011 i sag T-226/10, Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej mod Kommissionen
 (Sag C-422/11 P)
 2011/C 311/37
 Processprog: polsk
 Parter
 Appellant: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (ved D. Dziedzic-Chojnacka, og D. Pawłowska)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom ophæves og sagen hjemvises til Retten til fornyet prøvelse.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Grunden til afvisningen af søgsmålet var, at advokaterne (radcowie prawni) som repræsenterede Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (præsidenten for kontoret for elektronisk kommunikation) stod i et ansættelsesforhold til kontoret, hvilket ifølge Retten udelukkede, at sagsøger kunne blive repræsenteret ved dem.
 Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej har til anfægtelse af den appellerede dom gjort følgende anbringender gældende:
 For det første har Retten tilsidesat statuttens artikel 19, stk. 3 og 4, sammenholdt med statuttens artikel 53, stk. 1, med artikel 254, stk. 6, TEUF og med artikel 113 i Rettens procesreglement (herefter: procesreglementet), idet den har fejlfortolket den førstnævnte bestemmelse, og er gået ud fra, at personer, der arbejder i henhold til en arbejdskontrakt, der er indgået med en af parterne i sagen for Retten, ikke er advokater.
 For det andet har Retten tilsidesat artikel 67, stk. 1, TEUF sammenholdt med procesreglementets artikel 113, fordi den ikke har taget hensyn til en medlemsstats anderledes retsorden og retstraditioner og har afvist sagen på grundlag af en antagelse om, at advokater, som står i et ansættelsesforhold, udviser en mindre grad af uafhængighed end advokater, der arbejder i et firma, der er uafhængig af sine klienter.
 For det tredje har Retten tilsidesat artikel 5, stk. 1 og 2, TEU, sammenholdt med artikel 4, stk. 1, TEU og med procesreglementets artikel 113, idet den er gået ud fra, at traktaternes bestemmelser tillod en differentiering med hensyn til omfanget af advokaters beføjelser på området for repræsentation ved Retten, selvom fællesskabsretten i denne henseende ikke forudser sådan en differentiering, og Unionen ikke er overladt kompetence på dette område i traktaterne.
 For det fjerde har Retten tilsidesat artikel 5, stk. 4, TEU sammenholdt med procesreglementets artikel 113, idet den har antaget, at det er nødvendigt for opnåelsen af traktaternes formål, at advokater, som står i et ansættelsesforhold, ikke tillades at repræsentere parter i sager for Retten.
 For det femte Retten begået en rettergangsfejl, idet den ikke har begrundet den appellerede dom tilstrækkeligt.


text:
7.8.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 201/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 14. maj 2004 af Tribunale di Cagliari i sagen Enirisorse SpA mod Sotacarbo SpA
 (Sag C-237/04)
 (2004/C 201/22)
 Ved kendelse afsagt den 14. maj 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 7. juni 2004, har Tribunale di Cagliari i sagen Enirisorse SpA mod Sotacarbo SpA forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 a)
 Indebærer artikel 33 i lov nr. 240/02, at der til SOTACARBO SpA ydes statsstøtte, der er uforenelig med fællesmarkedet, som omhandlet i artikel 87 EF, og som er gennemført på retsstridig måde, da den ikke er anmeldt i overensstemmelse med artikel 88, stk. 3, EF?
 b)
 Er nævnte bestemmelse i strid med artikel 43 EF, 44 EF, 48 EF, 49 EF og følgende artikler i traktaten vedrørende etableringsfrihed og den fri udveksling af tjenesteydelser?


text:
10.6.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 163/19
 Skal bestemmelserne i EF-traktatens artikel 56 ff fortolkes En sådan fremgangsmåde er i åbenbar strid med fællesskabsret-
 således, at de er til hinder for anvendelse af §§ 12, 13 og 14 i ten, således som Domstolen har fortolket den, og navnlig med
 Salzburger Grundverkehrsgesetz af 1997 (LGBl. nr. 11/1999,
 delstaten Salzburgs lov om handel med fast ejendom), i
 henhold til hvilke enhver, der vil erhverve en byggegrund i a) effektivitetsprincippet og princippet om en passende dom-
 delstaten Salzburg, skal underkaste erhvervelsen af den faste stolsbeskyttelse af subjektive rettigheder, der begge
 ejendom henholdsvis en anmeldelses- og tilladelsesprocedure, anerkendes i fællesskabsretten
 og at der dermed i den foreliggende sag er sket en krænkelse af
 rettighedserhververen med hensyn til en grundlæggende frihed, b) forbuddet mod, at udøvelsen af rettigheder, der er tillagt
 som er sikret ved Den Europæiske Unions retsforskrifter? ved fællesskabsretten, gøres uforholdsmæssig vanskelig, og
 med
 c) forbuddet mod, at der anvendes en praksis med hensyn til
 bevisregler, hvorved det pålægges den afgiftspligtige at
 bevise, at afgifter, der er betalt med urette, ikke er
 Sag anlagt den 4. april 2000 af Kommissionen for De overvæltet på andre retssubjekter.
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-129/00)
 (2000/C 163/34)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 4. april
 2000 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent
 Enrico Traversa, som befuldmægtiget, bistået af advokat Paolo Sag anlagt den 5. april 2000 af Kommissionen for De
 Biavati, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 de la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg. Tyskland
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 (Sag C-130/00)
 a) Det fastslås, at Den Italienske Republik ikke har overholdt
 de forpligtelser, der påhviler den i henhold til EF-traktaten,
 idet den i national ret har opretholdt bestemmelsen i (2000/C 163/35)
 artikel 29, stk. 2, i lov nr. 428 af 29. december 1990, der,
 således som den fortolkes og anvendes administrativt og i
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 5. april
 retspraksis, indebærer en bevisordning med hensyn til
 2000 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kom-
 overvæltning af afgifter, der er opkrævet i strid med
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Josef Christian
 fællesskabsretlige bestemmelser, som i praksis gør det
 Schieferer, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmæg-
 umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt for den afgifts-
 tiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez
 pligtige at hævde tilbagesøgningsretten og derfor er ufore-
 de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret,
 nelig med de principper, Domstolen har opstillet med
 Kirchberg, Luxembourg.
 hensyn til tilbagesøgning af beløb, der er betalt med urette.
 b) Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter 1. Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat
 sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten og Europa-
 Parlamentets og Rådets direktiv 97/52/EF (1) af 13. oktober
 Kommissionen har anført, at således som de italienske dom- 1997 om ændring af direktiv 92/50/EØF, 93/36/EØF og
 stole og navnlig den italienske kassationsdomstol konkret 93/37/EØF om samordning af fremgangsmåderne med
 fortolker og anvender ovennævnte bestemmelse, medfører det, hensyn til indgåelse af henholdsvis offentlige tjenesteydel-
 at den afgiftspligtige pålægges den negative bevisbyrde for, at sesaftaler, aftaler om offentlige indkøb og offentlige bygge-
 han ikke har overvæltet den ulovligt opkrævede afgift på sine og anlægskontrakter ved ikke at have truffet de nødvendige
 kunder, hvorved det bliver yderst vanskeligt, for ikke at sige foranstaltninger for at gennemføre direktivet i national ret
 umuligt, at tilbagesøge afgifter. Lige siden lov nr. 428/90 trådte og givet Kommissionen meddelelse herom inden for den
 i kraft, er det konsekvent lykkedes de italienske myndigheder fastsatte frist.
 at modsætte sig alle krav om tilbagebetaling, der støttes på, at
 afgifter eller andre afgiftsmæssige byrder, der er opkrævet i
 forbindelse med toldekspeditioner eller i form af forbrugsafgif- 2. Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens
 ter, er opkrævet i strid med fællesskabsretten. omkostninger.
 ---pagebreak--- C 163/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.6.2000
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 7. april 2000 af Employment Appeal Tribu-
 nal, Det Forenede Kongerige, i sagen J. R. Bowden,
 J. L. Chapman og J. J. Doyle mod Tuffnells Parcels Express
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de Ltd
 i sag C-105/00 (2) anførte; gennemførelsesfristen udløb den
 13. oktober 1998. (Sag C-133/00)
 (2000/C 163/37)
 (1) EFT L 328 af 28.11.1997, s. 1.
 (2) Se s. 10 i dette Tidende.
 Ved kendelse afsagt den 7. april 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 10. april 2000, har Employment Appeal
 Tribunal, Det Forenede Kongerige, i sagen J. R. Bowden,
 J. L. Chapman og J. J. Doyle mod Tuffnells Parcels Express Ltd
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1. I betragtning af, at ansvarlige organer har den begrundede
 opfattelse, at en ændring er påkrævet, såfremt en lovbe-
 stemmelse skal have en bestemt virkning, og at denne
 opfattelse sandsynligvis kun kan forenes med den antagel-
 se, at bestemmelsen, før den ændres, ikke har denne
 virkning, samt i betragtning af de synspunkter, der tidligere
 er givet udtryk for af Det Økonomiske og Sociale Udvalg,
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut- Europa-Parlamentet, Kommissionen og i Rådets dokument,
 ning truffet den 28. marts 2000 af Länsrätten i Norrbot- der fastlægger en fælles holdning, vedrørende undtagelser-
 tens län i sagen Ingemar Nilsson mod Länsstyrelsen i ne fra artikel 1, stk. 3, i direktiv 93/104/EØF (1), og hvoraf
 Norrbottens län det fremgår, at alle, der arbejder inden for vejtransportsek-
 toren, endnu er undtaget fra direktivet, men at en sådan
 undtagelse har været og er helt ubegrundet, spørges,
 hvorvidt det — om overhovedet muligt — under henvis-
 (Sag C-131/00) ning til sådanne dokumenter, som ikke er lovgivning, kan
 antages, enten at
 (a) artikel 1, stk. 3, efter ordene stadig skal fortolkes
 (2000/C 163/36)
 således, at alle sådanne personer er udelukket, eller
 (b) at en sådan fortolkning ikke ville være en retfærdig og
 Ved beslutning af 28. marts 2000, indgået til Domstolens formålsbestemt fortolkning af artiklen?
 Justitskontor den 6. april 2000, har Länsrätten i Norrbottens
 län i sagen Ingemar Nilsson mod Länsstyrelsen i Norrbottens 2. Uanset besvarelsen af spørgsmål 1 spørges: Såfremt retten,
 når den varetager den opgave at fortolke sin nationale
 län forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod-
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: lovgivning i lyset af direktivets ordlyd og formål, skal
 anvende en regel, der efter rettens opfattelse giver udtryk
 for et generelt formål (»enhver arbejdstager i Det Europæi-
 ske Fællesskab har ... ret til ... årlig ferie med Iøn«), men
 Under henvisning til indholdet af artikel 5 i Rådets forordning også en forskrift, der ikke er mindre fremtrædende placeret
 i den samme bestemmelse (»finder anvendelse på alle
 (EØF) nr. 3508/92 (1) anmodes Domstolen om en præjudiciel
 afgørelse vedrørende spørgsmålet, om denne artikel skal forstås former for ... aktiviteter ... med undtagelse af vejtransport«),
 således, at en landbruger ikke har ret til støtte, såfremt der ikke som i væsentligt omfang synes at være i modstrid med
 dette generelle formål, kan retten da — i hvert fald under
 er indført nogen oplysninger i hans register (staldjournal) (2).
 de faktiske omstændigheder i den foreliggende sag — med
 føje (og i bekræftende fald på grundlag af hvilke principper)
 anvende sin nationale lovgivning på de faktiske omstæn-
 (1) af 27.11.1992 om et integreret system for forvaltning og kontrol digheder i den sag, der verserer for retten, således at det
 af visse EF-støtteordninger (EFT L 355, s. 1). nævnte generelle formål gennemføres, selv om der efter
 (2) som ført i henhold til artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 820/97 den klare ordlyd synes at gælde en undtagelse fra dette
 af 21.4.1997 om indførelse af en ordning for identifikation og
 formål under sådanne faktiske omstændigheder?
 registrering af kvæg og om mærkning af oksekød og oksekødspro-
 dukter (EFT L 117, s. 1) samt Statens Jordbruksverks föreskrifter
 (SJVFS 1994:190) om mærkning og registrering af dyr. 3. For at rejse lignende spørgsmål på en mindre abstrakt
 måde spørges, om alle arbejdstagere, der er beskæftiget
 inden for vejtransport i artikel 1, stk. 3’s forstand, nødven-
 digvis er undtaget fra anvendelsesområdet for direktiv
 93/104?


text:
4.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (Civil Division) (Det Forenede Kongerige) den 29. maj 2007 — Intel Corporation Inc. mod CPM United Kingdom Limited
 (Sag C-252/07)
 (2007/C 183/33)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal (Civil Division)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Intel Corporation Inc.
 Sagsøgt: CPM United Kingdom Limited
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er følgende omstændigheder:
 a)
 det ældre varemærke har et enormt renommé i forhold til bestemte typer af varer eller tjenesteydelser
 b)
 disse varer eller tjenesteydelser er af forskellig art eller i det væsentlige af forskellig art i forhold til de varer eller tjenesteydelser, der er omfattet af det yngre varemærke
 c)
 det ældre varemærke er unikt i forhold til alle varer eller tjenesteydelser
 d)
 gennemsnitsforbrugeren vil komme i tanke om det ældre varemærke, når den pågældende bliver stillet overfor det yngre varemærke anvendt i forbindelse med de tjenesteydelser, der er omfattet af det yngre varemærke
 i medfør af artikel 4, stk. 4, litra a), i Rådets første direktiv 89/104 af 21. december 1988 (1) i sig selv tilstrækkelige til at skabe (i) »en sammenhæng« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i præmis 29 og 30 i dom afsagt den 23. oktober 2003, Adidas-Salomon AG mod Fitnessworld Trading Ltd (sag C-408/01, Sml. I, s. 12537), og/eller til at udgøre (ii) utilbørlig udnyttelse og/eller skade i denne bestemmelses forstand?
 2)
 Hvis ikke, hvilke faktorer skal den nationale ret i så fald tage i betragtning ved afgørelsen af, hvorvidt sådanne omstændigheder er tilstrækkelige? Nærmere bestemt, hvilken betydning skal der ved helhedsvurderingen med henblik på at afgøre, om der er en »sammenhæng«, tillægges varerne og tjenesteydelserne i specifikationen af det yngre varemærke?
 3)
 Hvad kræves der inden for rammerne af artikel 4, stk. 4, litra a), for at opfylde betingelsen om, at det fornødne særpræg påføres skade? Nærmere bestemt (i) skal det ældre varemærke være unikt, (ii) er en første anvendelse i strid hermed tilstrækkeligt til at påføre det fornødne særpræg skade, og (iii) kræves det, at den skade, det fornødne særpræg påføres, får indflydelse på forbrugerens økonomiske adfærd?
 (1) EFT L 40 af 11.2.1989, s. 1.


text:
21.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 152/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte Suprema di Cassazione (Italien) den 21. marts 2011 — Straffesag mod Demba Ngagne
 (Sag C-140/11)
 2011/C 152/28
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte Suprema di Cassazione
 Parter i hovedsagen
 Demba Ngagne
 Præjudicielle spørgsmål
 a)
 Skal artikel 7, stk. 1, og 4, artikel 8, stk. 1, 3 og 4, samt artikel 15, stk. 1, i direktiv 2008/115/EF (1) fortolkes således, at det ikke er tilladt for en medlemsstat, at pålægge en udlænding at forlade denne medlemsstats område, når det ikke er muligt umiddelbart eller efter frihedsberøvelse at gennemføre en tvangsmæssig tilbagesendelse, hvorved den rækkefølge og sagsgang, der er fastsat i disse bestemmelser, vendes om?
 b)
 Skal artikel 15, stk. 1, 4, 5 og 6 i direktiv 2008/115/EF dermed fortolkes således, at det ikke er tilladt for en medlemsstat at pålægge en udlænding en frihedsberøvelse (frihedsstraf), der er højere (indtil ti gange så høj) end den maksimale eller objektivt umulige frihedsberøvelse med henblik på tilbagesendelse, alene under henvisning til, at den pågældende retsstridigt nægter at medvirke til frivillig tilbagevenden?
 c)
 Kan artikel 2, stk. 2, litra b), i direktiv 2008/115/EF, herunder under inddragelse af direktivets artikel 8 og navnlig de i artikel 79 TEUF definerede områder af den fælles politik, fortolkes således, at det er tilstrækkeligt for, at direktivet ikke finder anvendelse, at medlemsstaten gør udlændingens manglende medvirken til den frivillige tilbagevenden strafbar?
 d)
 Skal artikel 2, stk. 2, litra b), og artikel 15, stk. 4, 5 og 6, i direktiv 2008/115/EF herunder i lyset af EMRK’s artikel 5 derimod fortolkes således, de er til hinder for, at en udlænding, der opholder sig illegalt, og som det objektivt ikke eller ikke længere er muligt at frihedsberøve, kan undergives en spiral af afgørelser om frivillig tilbagevenden og frihedsbegrænsninger, der er begrundet i domfældelser for manglende overholdelse af disse afgørelser?
 e)
 Kan det endelig bekræftes, herunder i lyset den tiende betragtning til den forrige bestemmelse i artikel 23 i gennemførelseskonventionen til Schengen-aftalen, de anbefalinger og retningslinjer, der fremgår af betragtningerne til direktiv 2008/115/EF, og EMRK’s artikel 5, at artikel 7, stk. 1 og 4, artikel 8, stk. 1, 3 og 4, artikel 15, stk. 1, 4, 5 og 6, tillægger princippet om, at frihedsberøvelse med henblik på tilbagesendelse kun skal anvendes i yderste nødstilfælde, og at foranstaltninger om frihedsberøvelse er uberettigede, hvis de er forbundet med en tilbagesendelsesprocedure, hvor der ikke er en rimelig udsigt til, at tilbagesendelsen kan gennemføres, samme værdi som en regel?
 (1) EUT L 348, s. 98.


text:
C 331/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24.11.2001
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS der er påført sagsøgerne som følge af udstedelsen af denne
 forordning, — i sag T-225/99 dels en påstand om annullation
 den 12. juli 2001 af Kommissionens forordning (EF) nr. 1586/1999 af 20. juli
 1999 om ændring af forordning (EF) nr. 2632/98 om fastsæt-
 i de forenede sager T-198/95, T-171/96, T-230/97, telse af den faste justeringskoefficient, der skal anvendes på
 T-174/98 og T-225/99, Comafrica SpA og Dole Fresh Fruit hver traditionel erhvervsdrivendes foreløbige referencemæng-
 Europe Ltd & Co. mod Kommissionen for De Europæiske de i forbindelse med toldkontingenterne og de traditionelle
 Fællesskaber (1) AVS-bananer for 1999 (EFT L 188, s. 19), dels et krav om
 erstatning for det tab, som sagsøgerne har lidt som følge af
 udstedelsen af forordning nr. 1586/1999, har Retten (Femte
 (Fælles markedsordning — bananer — annullationssøgsmål Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Lindh, og
 — formaliteten — lovligheden af nedsættelses- og justerings- dommerne R. Garcı́a-Valdecasas og J.D. Cooke; justitssekretær:
 koefficienter — erstatningssøgsmål) fuldmægtig J. Palacio González, den 12. juli 2001 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således:
 (2001/C 331/28)
 1) Annullationspåstandene afvises.
 (Processprog: engelsk)
 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes for
 erstatningspåstandene.
 I de forenede sager T-198/95, T-171/96, T-230/97, T-174/98
 og T-225/99, Comafrica SpA, Genova (Italien), Dole Fresh 3) Sagsøgerne bærer deres egne sagsomkostninger og betaler
 Fruit Europe Ltd & Co., Hamburg (Tyskland), ved solicitor solidarisk Kommissionens sagsomkostninger.
 B. O’Connor og avocat B. Garcı́a Porras, og med valgt
 adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske 4) Intervenienterne bærer deres egne omkostninger.
 Fællesskaber (befuldmægtigede: X. Lewis, K. Fitch, H. van Vliet,
 T. van Rijn, C. Van der Hauwaert, E. de March, J. Flett og
 J. Handoll), støttet af: Den Franske Republik (befuldmægtigede: (1) EFT C 351 af 30.12.1995, C 9 af 11.1.1997, C 318 af 18.10.1997,
 C. Vasak, C. de Salins og K. Rispal-Bellanger og F. Pascal), i C 160 af 5.6.1999 og C 6 af 8.1.2000.
 sagerne T-198/95, T-171/96 og T-230/97, og af Kongeriget
 Spanien (befuldmægtiget: R. Silva de Lapuerta), i sagerne
 T-230/97 og T-225/99, angående — i sag T-198/95 dels en
 påstand om annullation af Kommissionens forordning (EF)
 nr. 1869/95 af 26. juli 1995 om ændring af forordning (EF)
 nr. 2947/94 om fastsættelse af den fælles nedsættelseskoeffici-
 ent til beregning af den mængde bananer, der skal tildeles hver DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 erhvervsdrivende i kategori A og B af toldkontingent for 1995
 (EFT L 179, s. 38), dels en påstand om erstatning for det tab,
 der er påført sagsøgerne som følge af udstedelsen af forordning den 12. juli 2001
 nr. 1869/95, — i sag T-171/96 dels en påstand om annullation
 af Kommissionens forordning (EF) nr. 1561/96 af 30. juli 1996 i de forenede sager T-12/99 og T-63/99, UK Coal plc mod
 om fastsættelse af nedsættelseskoefficienterne til beregning af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 den mængde bananer, der kan tildeles hver erhvervsdrivende i
 henholdsvis kategori A og B i forbindelse med toldkontingentet (EKSF-traktaten — beslutning nr. 3632/93/EKSF — drifts-
 for 1996 (EFT L 193, s. 15), dels en påstand om erstatning for støtte og støtte til aktivitetsindskrænkning — en allerede
 det tab, der er påført sagsøgerne som følge af udstedelsen af udbetalt støtte tilladt efterfølgende — gradvis nedsættelse
 denne forordning, — i sag T-230/97 dels en påstand om af støtten — minearbejdertillæg (Bergmannsprämie) —
 annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 1155/97 af ændring af en plan om modernisering, rationalisering og
 25. juni 1997 om fastsættelse af nedsættelseskoefficienterne til omstrukturering — hensyntagen til en virksomhedskoncen-
 beregning af den mængde bananer, der kan tildeles hver tration — begrundelse)
 erhvervsdrivende i henholdsvis kategori A og B i forbindelse
 med toldkontingentet for 1997 (EFT L 168, s. 67), dels en
 påstand om erstatning for det tab, der er påført sagsøgerne (2001/C 331/29)
 som følge af udstedelsen af denne forordning, — i sag
 T-174/98 dels en påstand om annullation af Kommissionens (Processprog: engelsk)
 forordning (EF) nr. 1721/98 af 31. juli 1998 om fastsættelse
 af nedsættelseskoefficienterne til beregning af den mængde
 bananer, der kan tildeles hver erhvervsdrivende i henholdsvis
 kategori A og B i forbindelse med toldkontingentet for 1998 I de forenede sager T-12/99 og T-63/99, UK Coal plc, tidligere
 (EFT L 215, s. 62), dels en påstand om erstatning for det tab, RJB Mining plc, Harworth (Det Forenede Kongerige), ved
 ---pagebreak--- 24.11.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 331/19
 barrister M. Brealey og solicitor J. Lawrence, og med valgt Marked (Varemærker og Design), har Retten (Fjerde Udvidede
 adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Mengozzi,
 Fællesskaber (befuldmægtigede: V. Kreuschitz, K.-D. Borchardt samt dommerne R. Garcı́a-Valdecasas, V. Tiili, R. M. Moura
 og N. Khan), støttet af: Forbundsrepublikken Tyskland (befuld- Ramos og J. D. Cooke; justitssekretær: H. Jung, den 12. juli
 mægtigede: W.-D. Plessing, T. Jürgensen og M. Maier), og 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 RAG Aktiengesellschaft, Essen (Tyskland), ved advokaterne
 M. Hansen og S. Völcker, og med valgt adresse i Luxembourg, 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker
 angående en påstand om annullation af Kommissionens og Design) frifindes.
 beslutninger 1999/270/EKSF og 1999/299/EKSF henholdsvis
 af 2. og 22. december 1998 om Tysklands støtte til kulindustri- 2) Christina Kik bærer sine egne omkostninger samt Harmonise-
 en i 1998 og 1999 (EFT 1999 L 109, s. 14, og L 117, ringskontorets omkostninger.
 s. 44), har Retten (Anden Udvidede Afdeling), sammensat af
 afdelingsformanden, A.W.H. Meij, og dommerne K. Lenaerts, 3) Hver intervenient bærer sine egne omkostninger.
 A. Potocki, M. Jaeger og J. Pirrung; justitssekretær: fuldmægtig
 D. Christensen, den 12. juli 2001 afsagt dom, hvis konklusion
 (1) EFT C 246 af 28.8.1999.
 lyder således:
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger samt de omkostnin-
 ger, der er afholdt af Kommissionen og intervenienten RAG
 Aktiengesellschaft. DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 3) Forbundsrepublikken Tyskland bærer sine egne omkostninger. den 27. juni 2001
 i sag T-166/99, Luis Fernando Andres de Dios m.fl. mod
 (1) EFT C 86 af 27.3.1999 og C 160 af 5.6.1999. Rådet for Den Europæiske Union (1)
 (Beslutning 1999/307/EF — integration af Schengen-sekre-
 tariatet i Generalsekretariatet for Rådet — annullations-
 søgsmål — formaliteten)
 (2001/C 331/31)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Processprog: fransk)
 den 12. juli 2001
 i sag T-120/99, Christina Kik mod Kontoret for Harmoni- I sag T-166/99, Luis Fernando Andres de Dios, Bruxelles,
 sering i det Indre Marked (Varemærker og Design) Maria Soledad Garcı́a Retortillo, Càceres (Spanien), Suzanne
 (KHIM) (1) Kitlas, Bruxelles, Jacques Verraes, Bruxelles, ved advokaterne
 J.-N. Louis, G. Parmentier og V. Peere, og med valgt adresse i
 (Artikel 115 i forordning (EF) nr. 40/94 — sprogordningen Luxembourg, støttet af: Union syndicale-Bruxelles, Bruxelles,
 ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Vare- ved advokat S. Parmesan, og med valgt adresse i Luxembourg,
 mærker og Design) — ulovlighedsindsigelse — ligebehand- mod Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtigede:
 lingsprincippet) M. Bauer, F. Anton og A. Bentley), angående en påstand om
 annullation af Rådets beslutning 1999/307/EF af 1. maj 1999
 (2001/C 331/30) om de nærmere bestemmelser for integration af Schengen-
 sekretariatet i Generalsekretariatet for Rådet (EFT L 119, s. 49),
 har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 (Processprog: nederlandsk) den, A.W.H. Meij, og dommerne A. Potocki og J. Pirrung;
 justitssekretær: fuldmægtig D. Christensen, den 27. juni 2001
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 I sag T-120/99, Christina Kik, Haag, ved advokat G.L. Kooy,
 og med valgt adresse i Luxembourg, støttet af: Den Hellenske 1) Sagen afvises.
 Republik (befuldmægtigede: K. Samoni-Randou og S. Vodina),
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemær- 2) Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og in solidum de af
 ker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: O. Montalto, J. Mi- Rådet afholdte omkostninger.
 randa de Sousa og J. Bourgeois) støttet af: Kongeriget Spanien
 (befuldmægtiget: S. Ortiz Vaamonde), og Rådet for Den 3) Union syndicale-Bruxelles bærer sine egne omkostninger.
 Europæiske Union (befuldmægtigede: G. Houttuin og A. Lo
 Monaco), angående en påstand om annullation eller ændring (1) EFT C 281 af 2.10.1999.
 af afgørelse (R 65/98-3) af 19. marts 1999 fra Tredje
 Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre


text:
C 171/26 DA Den Europæiske Unions Tidende 19.7.2003
 LNS — Lothar Niemeyer Stahlhandel GmbH & Co. KG, Kommissionens direktiv 91/357/EØF (EFT L 63, s. 23), dels
 Essen (Tyskland), Metal Traders Stahlhandel GmbH, Düsseldorf om erstatning af det tab, sagsøgeren angiveligt har lidt, har
 (Tyskland), ved avocat K. Friedrich, og med valgt adresse i Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- V. Tiili, og dommerne P. Mengozzi og M. Vilaras; justitssekre-
 skaber (befuldmægtigede: J. Forman og R. Raith), angående tær: H. Jung, den 21. marts 2003 afsagt kendelse, hvis
 dels en påstand om annullation af Kommissionens forordning konklusion lyder således:
 (EF) nr. 560/2002 af 27. marts 2002 om indførelse af
 midlertidige beskyttelsesforanstaltninger mod importen af
 visse stålprodukter (EFT L 85, s. 1), dels en erstatningspåstand, 1) Sagen afvises for så vidt angår påstanden om annullation
 har Retten (Første Afdeling), sammensat af præsidenten, B. Ve- af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/2/EF af
 sterdorf, og dommerne R.M. Moura Ramos og H. Legal; 28. januar 2002 om ændring af Rådets direktiv 79/373/
 justitssekretær: H. Jung, den 27. marts 2003 afsagt kendelse, EØF om handel med foderblandinger og om ophævelse af
 hvis konklusion lyder således: Kommissionens direktiv 91/357/EØF.
 1) Det er ufornødent at træffe afgørelse om annullationspåstanden. 2) De af de sagsøgte nedlagte påstande om afvisning af sagen for
 så vidt angår påstanden om erstatning af det tab, sagsøgeren
 2) Begæringen om afvisning af erstatningspåstanden henskydes til angiveligt har lidt, henskydes til afgørelse i forbindelse med
 afgørelse i forbindelse med sagens realitet. sagens realitet.
 3) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. 3) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 ( 1) EFT C 191 af 10.8.2002.
 (1 ) EFT C 180 af 27.7.2002.
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 21. marts 2003 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 i sag T-167/02, Établissements Toulorge mod Europa-
 den 31. marts 2003
 Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union ( 1)
 (Annullationssøgsmål — fysiske eller juridiske personer — i sag T-226/02, André Hecq mod Kommissionen for De
 retsakter, der berører dem umiddelbart og individuelt — Europæiske Fællesskaber (1)
 direktiv 2002/2/EF — afvisning — erstatningssøgsmål)
 (Tjenestemænd — annullationssøgsmål — retsakt der udgør
 (2003/C 171/43) et klagepunkt — afvisning)
 (Processprog: fransk)
 (2003/C 171/44)
 (Processprog: fransk)
 I sag T-167/02, Établissements Toulorge, Bricquebec (Frank-
 rig), ved avocats D. Waelbroeck og D. Brinckman, mod Europa-
 Parlamentet (befuldmægtigede: C. Pennera og E. Waldherr) og
 Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtigede: I. Diez
 Parra og F.P. Ruggeri Laderchi), støttet af Forbundsrepublikken
 Tyskland (befuldmægtigede: W.-D. Plessing og M. Lumma) og I sag T-226/02, André Hecq, tjenestemand ved Kommissionen
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmæg- for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Mondercange
 tiget: A. Bordes), angående en påstand dels om annullation af (Luxembourg), ved avocats L. Vogel og D. Amatulli, mod
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/2/EF af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 28. januar 2002 om ændring af Rådets direktiv 79/373/ get: J. Currall), angående en påstand om annullation af
 EØF om handel med foderblandinger og om ophævelse af Kommissionens beslutning af 15. juni 2001 om godkendelse
 ---pagebreak--- 19.7.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 171/27
 af aftalen mellem næstformand Niel Kinnock og Kommissio- 1) Sagen afvises.
 nens faglige organisationer og sammenslutninger vedrørende
 de midler, der stilles til rådighed for personalerepræsentatio- 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 nen, og af reglerne om de midler, der er til rådighed for
 personalerepræsentationen fra den 1. januar 2002, har Retten
 (Første Afdeling), sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf, og (1 ) EFT C 247 af 12.10.2002.
 dommerne R.M. Moura Ramos og H. Legal; justitssekretær:
 H. Jung, den 31. marts 2003 afsagt kendelse, hvis konklusion
 lyder således:
 1) Sagen afvises.
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger. KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 3. april 2003
 ( 1) EFT C 247 af 12.10.2002.
 i sag T-258/02, Hendrikus Boukes mod Europa-Parlamen-
 tet ( 1)
 (Tjenestemænd — annullationssøgsmål — sagens genstand
 bortfaldet — afgørelse ufornøden)
 (2003/C 171/46)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Processprog: fransk)
 den 31. marts 2003
 i sag T-227/02, André Hecq mod Kommissionen for De I sag T-258/02, Hendrikus Boukes, forhenværende tjeneste-
 Europæiske Fællesskaber (1) mand ved Europa-Parlamentet, med bopæl i Waldbredimus
 (Luxembourg), ved avocat E. Boigelot, og med valgt adresse
 i Luxembourg, mod Europa-Parlamentet (befuldmægtigede:
 (Annullationssøgsmål — frist — afvisning) H. von Hertzen og L.G. Knudsen), angående en påstand om
 annullation af den af Europa-Parlamentets generalsekretær
 trufne afgørelse af 4. januar 2002 om afvisning af at sidestille
 det af sagsøgeren i henhold til nederlandsk lov af 21. december
 (2003/C 171/45)
 2000 indgåede ægteskab med en person af samme køn med
 begrebet ægteskab i tjenestemandsvedtægtens forstand og af at
 tilkende ham alle de rettigheder, privilegier og immuniteter,
 (Processprog: fransk) der følger af gældende fællesskabsbestemmelser, har Retten
 (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, V. Tiili,
 og dommerne P. Mengozzi og M. Vilaras; justitssekretær:
 H. Jung, den 3. april 2003 afsagt kendelse, hvis konklusion
 lyder således:
 I sag T-227/02, André Hecq, generalsekretær og repræsentant
 for Syndicat des fonctionnaires internationaux et européen
 (SFIE), med bopæl i Mondercange (Luxembourg), ved avocats 1) Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse i denne sag.
 L. Vogel og D. Amatulli, mod Kommissionen for De Europæi-
 ske Fællesskaber (befuldmægtiget: J. Currall), angående en 2) Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende Kongeriget
 påstand om annullation af Kommissionens beslutning af Nederlandenes begæring om intervention.
 15. juni 2001 om godkendelse af aftalen mellem næstformand
 Niel Kinnock og Kommissionens faglige organisationer og 3) Europa-Parlamentet betaler sagsøgerens samt sine egne omkost-
 sammenslutninger vedrørende de midler, der stilles til rådighed ninger.
 for personalerepræsentationen, og af reglerne om de midler,
 der er til rådighed for personalerepræsentationen fra den
 1. januar 2002, har Retten (Første Afdeling), sammensat af (1 ) EFT C 274 af 9.11.2002.
 præsidenten, B. Vesterdorf, og dommerne R.M. Moura Ramos
 og H. Legal; justitssekretær: H. Jung, den 31. marts 2003 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således:


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/58
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 12. oktober 2006 — Fermont mod Kommissionen
 (Sag T-307/05) (1)
 (Formalitetsindsigelser - afvisningspåstand - stævning - formkrav - afvisning)
 (2006/C 326/125)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Alain Fermont (Kraainem, Belgien) (ved avocats L. Kakiese og N. Luzeyemo)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og F. Dintilhac, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om erstatning for det tab, sagsøgeren angiveligt har lidt.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger samt de af Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 121 af 20.5.2006.


text:
25.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 147/27
 Sag anlagt den 21. marts 2013 — Benelli Q.J. mod KHIM — Demharter (MOTOBI)
 (Sag T-170/13)
 2013/C 147/49
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Benelli Q.J. Srl (Pesaro, Italien) (ved advokat P. Lukácsi)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Demharter GmbH (Dillingen, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) vedtagne afgørelse omgøres og der meddeles afslag på den af indgiveren om begæringen om fortabelse fremsatte fortabelsesbegæring.
 —
 Den af Harmoniseringskontoret vedtagne afgørelse annulleres og sagen hjemvises til Harmoniseringskontoret til videre behandling og fornyet afgørelse, såfremt Retten måtte fastslå, at det er nødvendigt at foretage endnu en grundig gennemgang af beviset for reel brug.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, som begæringen om fortabelse vedrører: Ordmærket »MOTOBI« for varer i klasse 12 — EF-varemærkeregistrering nr. 835 264
 Indehaver af EF-varemærket: Benelli Q.J. Srl
 Indgiveren af begæringen om fortabelse af EF-varemærket: Demharter GmbH
 Annullationsafdelingens afgørelse: EF-varemærket erklæret fortabt
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 51, stk. 1, litra a), i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de première instance de Liège (Belgien) den 15. januar 2010 — Missionswerk Werner Heukelbach E.v. mod État belge — Service Public Fédéral Finances
 (Sag C-25/10)
 2010/C 100/25
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de première instance de Liège
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Missionswerk Werner Heukelbach E.v.
 Sagsøgt: État belge — Service Public Fédéral Finances
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 18 (tidligere artikel 12 EF), 45 (tidligere artikel 39 EF), 49 (tidligere artikel 43 EF) og 54 (tidligere artikel 48 EF) i Lissabontraktaten af 17. december 2007 fortolkes således, at lovgiver i en medlemsstat ikke må vedtage eller opretholde en regel, hvis formål er, at afgiftstilsvar efter den nedsatte sats på 7 % kun gælder for foreninger, som drives uden gevinst for øje, for gensidige selskaber eller nationale sammenslutninger af gensidige selskaber, for faglige sammenslutninger og for internationale sammenslutninger, der drives uden gevinst for øje, for private stiftelser og almennyttige stiftelser, og som alle skal være hjemmehørende i den medlemsstat, i hvilken arvelader — indbygger i Wallonien — havde sin faktiske bopæl eller sit arbejdssted på dødstidspunktet, eller i hvilken han tidligere havde haft sin faktiske bopæl eller sit arbejdssted?


text:
C 316/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.11.2000
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I Union og Europa-Parlamentet af Jeremı́as Augusto Barleycorn
 FØRSTE INSTANS Mongolue og Marc Boixader Rivas, Madrid, ved advokat Diego
 López Garrido.
 den 20. juli 2000
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 i sag T-137/00 R, Cambridge Healthcare Supplies Ltd. mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber — Meddelelse om udvælgelsesprøverne EUR/A/159/2000
 og PE/90/A annulleres.
 (Sag om foreløbige forholdsregler — tilbagekaldelse af — Vejledningen for ansøgere til interinstitutionelle udvælgel-
 tilladelsen til markedsføring af humanmedicinske lægemid- sesprøver annulleres.
 ler, der indeholder stoffet »phentermin« — direktiv
 75/319/EØF — udsættelse af gennemførelsen indtil afsigel-
 sen af kendelsen, hvorved sagen om foreløbige forholdsregler Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 afsluttes)
 Sagen vedrører meddelelsen om almindelige udvælgelsesprøver
 (2000/C 316/50) EUR/A/159/2000 og PE/90/A (1) i det omfang, det er en
 betingelse efter meddelelsen for at få adgang til prøverne, at
 ansøgeren har bestået spansk kandidateksamen og ikke blot
 (Processprog: engelsk) har gennemgået en universitetsuddannelse på tre år såsom en
 uddannelse som teknisk ingeniør. I overensstemmelse med
 I sag T-137/00 R, Cambridge Healthcare Supplies Ltd., Norfolk deres indsigelse mod dette krav anfægter sagsøgerne endvidere
 (Det Forenede Kongerige), ved barrister D. Vaughan, barrister afsnit E 1.a) i vejledningen for ansøgere til interinstitutionelle
 K. Bacon og solicitor S. Davis og med valgt adresse i Luxem- udvælgelsesprøver (2).
 bourg hos advokat A. Moro, Kremer Associés og Clifford
 Chance, 6, rue Heinrich Heine, mod Kommissionen for De Sagsøgerne, som begge er tekniske ingeniører, har til støtte for
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: R. Wainwright og deres påstande fremført følgende anbringender:
 H. Støvlbæk), angående en begæring i medfør af artikel 105,
 stk. 2, i Rettens procesreglement om udsættelse af gennemfø- — De anfægtede bestemmelser er behæftet med vilkårlighed
 relsen af Kommissionens beslutning af 9. marts 2000 om og magtfordrejning.
 tilbagekaldelse af tilladelserne til markedsføring af humanmedi-
 cinske lægemidler, der indeholder følgende stof: »phentermin« — Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, proportiona-
 (K(2000) 452), har Rettens præsident den 20. juli 2000 afsagt litetsprincippet, retssikkerhedsprincippet og princippet
 kendelse, hvis konklusion lyder således: om beskyttelse af den berettigede forventning.
 1) Gennemførelsen af Kommissionens beslutning af 9. marts — Tilsidesættelse af legalitetsprincippet og retten til ansættel-
 2000 om tilbagekaldelse af tilladelserne til markedsføring af se ved De Europæiske Fællesskabers institutioner.
 humanmedicinske lægemidler, der indeholder følgende stof:
 »phentermin« (K(2000) 452), udsættes indtil afsigelsen af
 kendelsen, hvorved sagen om foreløbige forholdsregler afsluttes. Sagsøgerne henviser navnlig til, at
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. — Spaniens højesteret (Tribunal Supremo) ved dom af
 24. januar 2000 har fastslået, at uddannelsen som teknisk
 ingeniør er en »højere uddannelse«
 — spanske tekniske ingeniører kan ikke ansættes i kategori A
 i De Europæiske Fællesskabers tjeneste, i modsætning til
 andre med en uddannelse af tilsvarende varighed, såsom
 tyske, engelske og irske ingeniører
 Sag anlagt den 9. august 2000 af Jeremı́as Augusto Barle-
 ycorn Mongolue og Marc Boixader Rivas mod Rådet for — Rådet og Europa-Parlamentet har tilsidesat tjeneste-
 Den Europæiske Union og Europa-Parlamentet mandsvedtægtens artikel 5, da betingelsen i denne be-
 stemmelse om »universitetsuddannelse« er gengivet i
 de anfægtede bestemmelser med udtryk som »højere«
 (Sag T-208/00) universitetsuddannelse, »kandidateksamen« (»licenciatu-
 ra«) og universitetsuddannelse med et »længerevarende
 (2000/C 316/51) studieforløb« (»ciclo largo«).
 (Processprog: spansk) (1) EFT C 162 A af 10.6.2000, s. 10.
 (2) Ibidem s. 1.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 9. august 2000 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske


text:
4.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 253/51
 Sag anlagt den 10. juni 2014 — Duro Felguera mod Kommissionen
 (Sag T-401/14)
 2014/C 253/67
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Duro Felguera, SA (Gijón, Spanien) (ved advokat A. López Gómez)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Subsidiært annulleres den afgørelse, hvorved samtlige de afgiftsforanstaltninger, der udgør det spanske system for finansiel leasing (SEAF), kvalificeres som ny statsstøtte, der er uforenelig med det indre marked.
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 1 og 4, der identificerer investorerne i de økonomiske interessegrupper som de eneste modtagere af den angivelige støtte og eneste ansvarlige for tilbagebetalingen.
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 4, for så vidt som den anordner tilbagesøgning af den angivelige støtte i strid med EU-rettens generelle principper.
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 4, for så vidt som den tager stilling til lovligheden af private kontrakter mellem investorer og andre enheder.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den afgørelse, der anfægtes i denne sag, er den samme som i sag T-515/13, Spanien mod Kommissionen.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat seks anbringender.
 1.
 Med det første anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 107 TEUF, idet SEAF og de foranstaltninger, som SEAF består af, blev kvalificeret som statsstøtte. Sagsøgeren har anført, at Kommissionens samlede tilgang er urigtig, da Kommissionen sammenblander en række private kontrakter indgået af afgiftspligtige med henblik på at optimere udbyttet med afgiftsmyndighedernes oprettelse af en ad hoc-mekanisme, som indebærer skattefordele.
 2.
 Sagsøgeren har baseret sit andet anbringende på, at Kommissionen foretog en urigtig fastlæggelse af støttemodtageren, eftersom Kommissionen selv anerkender, at modtageren af støtten — eller en væsentlig del heraf — er den reder, som erhverver fartøjet, og ikke den økonomiske interessegruppe. Selv om den økonomiske interessegruppe således havde ansøgt om indledende afskrivning, og dens medlemmer oprindeligt var omfattet heraf, overføres 90 % af denne fordel til skibsrederierne.
 3.
 Sagsøgeren har med det tredje anbringende gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 107 TEUF og 108 TEUF, idet den spanske ordning om tonnagebeskatning i visse tilfælde blev kvalificeret som ny støtte i stedet for eksisterende støtte.
 4.
 Med det fjerde anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 107 TEUF og 296 TEUF, idet Kommissionen ikke gav en tilstrækkelig begrundelse for sin beslutning om at betragte de økonomiske interessegrupper og deres investorer som de eneste og endelige modtagere af statsstøtten — og dermed som tilbagebetalingspligtige.
 5.
 For det femte har sagsøgeren subsidiært gjort gældende, at det ikke er muligt at pålægge tilbagesøgning af støtten, da den anfægtede afgørelse strider mod det generelle ligebehandlingsprincip, det generelle proportionalitetsprincip og det generelle princip om beskyttelse af den berettigede forventning.
 6.
 For det sjette har sagsøgeren subsidiært gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af princippet om tildeling af kompetence i henhold til artikel 107 TEUF og 108 TEUF, artikel 14 i Rådets forordning nr. 659/1999 og artikel 16 i EU’s charter om grundlæggende rettigheder, for så vidt som den anfægtede afgørelse tager stilling til gyldigheden af kontraktvilkår, der er indeholdt i private kontrakter, som er indgået på grundlag af spansk ret mellem investorer og andre private enheder.


text:
22.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 134/36
 Rettens kendelse af 8. marts 2010 — Maxcom mod KHIM — Maxdata Computer (maxcom)
 (Sag T-155/09) (1)
 (EF-varemærker - indsigelse - tilbagetagelse af indsigelse - ufornødent at træffe afgørelse)
 2010/C 134/61
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Maxcom sp. z o.o. (Tychy, Polen) (ved avocat P. Kral)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved D. Schimanek-Walicka, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Maxdata Computer GmbH & Co. KG (Marl, Tyskland)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 30. januar 2009 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1019/2008-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Maxdata Computer GmbH & Co KG og Maxcom Sp. z o.o.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Maxcom sp. z o.o. bærer sine egne omkostninger og betaler de af Harmoniseringskontoret afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 153 af 4.7.2009.


text:
18.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Det Forenede Kongerige) den 13. februar 2009 — Association of the British Pharmaceutical Industry mod Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency
 (Sag C-62/09)
 2009/C 90/24
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Association of the British Pharmaceutical Industry
 Sagsøgt: Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency
 Præjudicielle spørgsmål
 Er artikel 94, stk. 1, i direktiv 2001/83/EF (1) til hinder for, at et offentligt organ, som indgår i en national offentlig sundhedsordning, med henblik på at reducere de samlede udgifter til lægemidler gennemfører en ordning, der giver lægepraksisser økonomiske incitamenter (som igen kan medføre en økonomisk gevinst for den ordinerende læge) til at ordinere et specifikt navngivet lægemiddel, som fremmes af tilskyndelsesordningen, og som enten kan være:
 (a)
 et andet receptpligtigt lægemiddel end det lægemiddel, som lægen tidligere har ordineret for patienten, eller
 (b)
 et andet receptpligtigt lægemiddel end det, som muligvis ellers var blevet ordineret for patienten, hvis ikke tilskyndelsesordningen havde eksisteret,
 når dette andet receptpligtige lægemiddel er fra den samme terapeutiske kategori af lægemidler, som anvendes til behandling af patientens særlige lidelse?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6.11.2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler (EFT L 311, s. 67).


text:
17.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 231/55
 Berigtigelse til meddelelse til Tidende i sag T-86/17
 (
 »Den Europæiske Unions Tidende« C 104 af 3. april 2017
 )
 (2017/C 231/73)
 Meddelelsen i sag T-86/17, Le Pen mod Parlamentet, affattes således:
 Sag anlagt den 10. februar 2017 — Le Pen mod Parlamentet
 (Sag T-86/17)
 (2017/C 104/85)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Marion Le Pen (Saint-Cloud, Frankrig) (ved advokaterne M. Ceccaldi og J.-P. Le Moigne)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Europa-Parlamentets generalsekretærs afgørelse af 5. december 2016 truffet i medfør af Europa-Parlamentets Præsidiums afgørelse af 19. maj og 9. juli 2008 om gennemførelsesbestemmelser til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer, som ændret, hvori der fastslås en fordring mod sagsøgeren på 298 497,87 EUR i form af fejlagtigt udbetalte beløb i forbindelse med parlamentarisk assistance, hvori tilbagesøgningen af denne fordring begrundes og hvori det pålægges den kompetente anvisningsberettigede i samarbejde med institutionens regnskabsansvarlige at foretage tilbagesøgning heraf i medfør af artikel 68 i gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer og artikel 66, 78, 79 og 80 i finansforordningen.
 —
 Annullation af debetnota nr. 2016-1560 af 6. december 2016, hvori sagsøgeren oplyses om, at der er fastslået en fordring mod hende på 298 497,87 EUR ifølge generalsekretærens afgørelse af 5. december 2016 og at de fejlagtigt udbetalte beløb i form af parlamentarisk assistance vil blive tilbagesøgt i medfør af artikel 68 i gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer og artikel 66, 78, 79 og 80 i finansforordningen.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Europa-Parlament tilpligtes at betale Marine Le Pen et beløb på 50 000 EUR i sagsomkostninger, der kan kræves erstattet.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført 12 anbringender.
 1.
 Første anbringende er, at retsaktens ophavsmand er inkompetent. Sagsøgeren har gjort gældende, at Europa-Parlamentets generalsekretærs afgørelse af 5. december 2016 (herefter »den anfægtede afgørelse«) henhører under Europa-Parlamentets Præsidium’s kompetence og at afgørelsens signatar ikke har godtgjort at have nogen bemyndigelse.
 2.
 Andet anbringende er, at den anfægtede afgørelse ikke er begrundet, selv om dette er et krav i henhold til artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 3.
 Tredje anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af væsentlige formkrav, for så vidt som den anfægtede afgørelse omhandler rapporten vedrørende den undersøgelse, som blev gennemført af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (herefter »OLAF«) og afsluttet den 26. juli 2016 og som ikke er blevet fremsendt til sagsøgeren. Sagsøgeren er således ikke blevet hørt og har ikke med føje kunnet gøre sine anbringender til sit forsvar gældende, eftersom generalsekretæren har afvist at fremsende de sagsakter, som ligger til grund for den anfægtede afgørelse, til hende.
 4.
 Fjerde anbringende er, at Europa-Parlamentets generalsekretær ikke personlige har undersøgt sagen. Ifølge sagsøgeren har sidstnævnte indskrænket sig til at tage OLAF’s rapport til efterretning og har ikke på noget tidspunkt personligt undersøgt sagsøgerens situation.
 5.
 Femte anbringende er, at der ikke foreligger faktiske omstændigheder til støtte for den anfægtede afgørelse samt den dertil knyttede debetnota (herefter »de anfægtede retsakter«), for så vidt som de faktiske omstændigheder, der er lagt til grund, er unøjagtige.
 6.
 Sjette anbringende vedrører omvendelse af bevisbyrden. Sagsøgeren er i denne forbindelse af den opfattelse, at det ikke tilkommer hende at bevise, at hendes assistent har udført arbejde, men at det tværtimod tilkommer de kompetente myndigheder at bevise det modsatte.
 7.
 Syvende anbringende er, at proportionalitetsprincippet er tilsidesat, for så vidt som det beløb, der kræves af sagsøgeren, ikke er begrundet, hverken i detaljer eller hvad angår beregningsmetoden, og at det forudsættes, at den parlamentariske assistent aldrig har arbejdet for sagsøgeren.
 8.
 Ottende anbringende er, at der foreligger magtfordrejning, for så vidt som de anfægtede retsakter er blevet vedtaget med det formål at fratage sagsøgeren, som er medlem af Europa-Parlamentet, midlerne til at udøve sit mandat.
 9.
 Niende anbringende er, at der foreligger procedurefordrejning. Sagsøgeren har gjort gældende, at generalsekretæren med det formål at undgå at være tvunget til at fremsende OLAF’s rapport, som han er i besiddelse af, til sagsøgeren, ulovligt har fremsendt anmodningen om fremsendelse af denne rapport til OLAF, som ikke har fremsendt denne.
 10.
 Tiende anbringende vedrører forskelsbehandling og fumus persecutionis, for så vidt som situationen omkring denne tvist udelukkende omhandler sagsøgeren og hendes parti.
 11.
 Ellevte anbringende vedrører den omstændighed, at der er sket indgreb i et parlamentsmedlems uafhængighed, og konsekvenserne af, at der ikke foreligger et bundet mandat. De anfægtede retsakter har utvivlsomt til formål at forhindre sagsøgeren i frit at udøve sit mandat som medlem af Europa-Parlamentet ved at fratage hende de økonomiske midler, der er nødvendige for at udføre hendes arbejde. Sagsøgeren kan som parlamentsmedlem desuden ikke modtage instrukser fra generalsekretæren om den måde, hvorpå hun skal udøve sit mandat, under trusler om økonomiske sanktioner.
 12.
 Tolvte anbringende vedrører OLAF’s manglende uafhængighed, for så vidt som dette organ ikke giver nogen garanti for uafhængighed og ærlighed og er afhængigt af Europa-Kommissionen.


text:
15.12.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 467/24
 DOMSTOLENS DOM
 af 27. oktober 2015
 i sag E-11/15
 EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island
 (En EØS/EFTA-stats tilsidesættelse af sine forpligtelser — manglende gennemførelse — direktiv 2011/83/EU om forbrugerrettigheder)
 (2016/C 467/11)
 I sag E-11/15, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island, hvori der er nedlagt påstand om, at det fastslås, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er nævnt i punkt 7a, 7e og 7i i bilag XIX til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU af 25. oktober 2011 om forbrugerrettigheder, om ændring af Rådets direktiv 93/13/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF samt om ophævelse af Rådets direktiv 85/577/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF), som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre nævnte retsakt, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher og dommerne Per Christiansen (refererende dommer) og Páll Hreinsson, afsagt dom den 27. oktober 2015.
 Domskonklusionen lyder således:
 1.
 Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er nævnt i punkt 7a, 7e og 7i i bilag XIX til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/83/EU af 25. oktober 2011 om forbrugerrettigheder, om ændring af Rådets direktiv 93/13/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF samt om ophævelse af Rådets direktiv 85/577/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF), som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre nævnte retsakt.
 2.
 Island betaler sagens omkostninger.


text:
5.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Den Haag, tingstedet i Middelburg (Nederlandene) den 13. juni 2016 — K. mod Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 (Sag C-331/16)
 (2016/C 326/20)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank Den Haag, tingstedet i Middelburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: K.
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er det efter artikel 27, stk. 2, i direktiv 2004/38/EF (1) tilladt, at en unionsborger som i denne sag, om hvem det retskraftigt er fastslået, at flygtningekonventionens artikel 1(F), litra a) og b), finder anvendelse på ham, erklæres for uønsket, idet den særlige alvor af de forbrydelser, som denne konventionsbestemmelse vedrører, har ført til den konklusion, at det må antages, at den trussel, der berører en grundlæggende samfundsinteresse, efter sin art er permanent?
 2)
 Såfremt første spørgsmål besvares benægtende, hvorledes skal det i forbindelse med en erklæring om, at en person er uønsket, afgøres, om den adfærd, der er udvist af den ovenfor nævnte unionsborger, som flygtningekonventionens artikel 1(F), litra a) og b), er erklæret anvendelig på, må anses for en reel, umiddelbar og tilstrækkelig alvorlig trussel, der berører en grundlæggende samfundsinteresse? I hvilket omfang spiller det herved en rolle, at 1(F)-handlingerne som i det foreliggende tilfælde fandt sted for lang tid siden — her i tidsrummet 1992-1994.
 3)
 På hvilken måde spiller proportionalitetsprincippet en rolle ved afgørelsen af, om en unionsborger, på hvilken flygtningekonventionens artikel 1(F), litra a) og b), er erklæret for anvendelig, således som det er tilfældet i denne sag, kan erklæres for uønsket? Skal de faktorer, der er nævnt i opholdsdirektivets artikel 28, stk. 1, herved eller uafhængigt heraf tages i betragtning? Skal der herved også eller uafhængigt heraf tages hensyn til den frist på 10 års ophold i værtslandet, der omhandles i opholdsdirektivets artikel 28, stk. 3, litra a)? Skal der i deres helhed tages hensyn til alle de faktorer, der nævnes i punkt 3.3. i retningslinjerne for en bedre gennemførelse og anvendelse af direktiv 2004/38 (KOM (2009)313)?
 (1) Europa-Parlamentets og rådets direktiv 2004/38/EF af 29.4.2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EØS-relevant tekst) (EUT 2004, L 158, s. 77).


text:
25.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/18
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 10. marts 2005
 i sag T-266/00, Confartigianato Venezia, Transport Lines Snc m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Statsstøtte - kommissionsbeslutning, hvorved det fastslås, at ulovlige statsstøtteordninger er uforenelige med fællesmarkedet, og hvorved der meddeles pålæg om tilbagesøgning af den ulovlige statsstøtte - den nationale fremgangsmåde for tilbagesøgning udelukket - annullationssøgsmål - manglende søgsmålsinteresse - afvisning)
 (2005/C 155/36)
 Processprog: italiensk
 I sag T-266/00, Confartigianato Venezia, Transport Lines Snc og de 15 andre sagsøgere, som fremgår af den liste, som er bilagt kendelsen, Venedig (Italien), ved avocat A. Vianello, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: V. Di Bucci, bistået af avocat A. Dal Ferro, og med valgt adresse i Luxembourg), angående en påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2000/394/EF af 25. november 1999 om [støtte i form af] nedsættelse af sociale bidrag [for virksomhederne] i Venedig og Chioggia i henhold til lov nr. 30/1997 og nr. 206/1995 (EFT 2000 L 150, s. 50), har Retten (Anden Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Pirrung, og dommerne A.W.H. Meij, N.J. Forwood, I. Pelikánová og S. Papasavvas; justitssekretær: H. Jung, den 10. marts 2005 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Sagen afvises delvist, for så vidt som den er anlagt af Transport Lines Snc, C.A.T.I.L. Consorzio Artigiano Trasportatori Interni Lagunari, C.A.T.I.L. Servizi srl, Translion snc, Cooperativa Trasportatori Lagunari arl, Barich aldo e figlio snc, S.A.L.P.A. Trasporti snc, Laguna Trasporti di Tosi Pietro, Puppola Trasporti e C. snc, Simionato Roberto, Venerando Gianfranco snc, Boscolo »Bielo« Ivano srl, Grassi Mario, Laguna Veneta Cooperativa Trasporti srl, Brussa Sas og Il Fornaio di Colussi Gloria.
 2)
 Transport Lines Snc, C.A.T.I.L. Consorzio Artigiano Trasportatori Interni Lagunari, C.A.T.I.L. Servizi srl, Translion snc, Cooperativa Trasportatori Lagunari arl, Barich aldo e figlio snc, S.A.L.P.A. Trasporti snc, Laguna Trasporti di Tosi Pietro, Puppola Trasporti e C. snc, Simionato Roberto, Venerando Gianfranco snc, Boscolo »Bielo« Ivano srl, Grassi Mario, Laguna Veneta Cooperativa Trasporti srl, Brussa Sas og Il Fornaio di Colussi Gloria bærer deres egne omkostninger.
 3)
 Kommissionen bærer de omkostninger, den har afholdt til dato i forbindelse med det søgsmål, som er anlagt af de ovennævnte 16 virksomheder.
 4)
 I øvrigt udsættes afgørelsen om sagens omkostninger.
 (1) EFT C 355 af 9.12.2000.


text:
12.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/61
 Sag anlagt den 3. november 2014 — ZZ mod EEAS
 (Sag F-129/14)
 (2015/C 007/79)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne J.-N. Louis, R. Metz og D. Verbeke)
 Sagsøgt: EEAS
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af den af EEAS trufne afgørelse om at fjerne sagsøgeren fra tjenesten, uden nedsættelse af hans pensionsrettigheder.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af den af EEAS trufne afgørelse af 16. januar 2014 om at fjerne sagsøgeren fra tjenesten, uden nedsættelse af hans pensionsrettigheder.
 —
 SEAE tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
13.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/39
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Det Forenede Kongerige) den 11. januar 2010 — Etimine SA mod Secretary of State for Work and Pensions
 (Sag C-15/10)
 2010/C 63/62
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Etimine SA
 Sagsøgt: Secretary of State for Work and Pensions
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er de anfægtede boratklassificeringer i Kommissionens direktiv 2008/58 (1) (direktivet om den 30. tilpasning til den tekniske udvikling) og/eller Kommissionens forordning nr. 790/2009 (2) (»forordningen om den første tilpasning til den tekniske udvikling«) ugyldige af en eller flere af følgende grunde:
 i)
 Klassificeringerne blev, under overtrædelse af væsentlige formforskrifter, medtaget i direktivet om den 30. tilpasning til den tekniske udvikling?
 ii)
 Klassificeringerne blev medtaget i direktivet om den 30. tilpasning til den tekniske udvikling under tilsidesættelse af direktiv 67/548 (3)»stofdirektivet«) og/eller som følge af åbenbare fejlskøn, idet:
 a)
 Kommissionen ikke anvendte princippet i stofdirektivets bilag VI om »normal håndtering og brug« eller ikke anvendte det korrekt?
 b)
 der var tale om ulovlig anvendelse af kriterier for risikovurdering?
 c)
 Kommissionen undlod at anvende kriteriet om »hensigtsmæssighed«, eller anvendte det forkert, i strid med punkt 4.2.3.3 i bilag VI til stofdirektivet?
 d)
 Kommissionen undlod at tage behørigt hensyn til behovet for epidemiologiske/humane data? og/eller
 e)
 Kommissionen ulovligt ekstrapolerede data vedrørende et af boraterne med henblik på klassificering af de øvrige borater og/eller gav utilstrækkelig begrundelse for denne ekstrapolering i strid med artikel 253 EF?
 iii)
 Klassificeringerne blev medtaget i direktivet om den 30. tilpasning til den tekniske udvikling under tilsidesættelse af det grundlæggende fællesskabsretlige proportionalitetsprincip?
 2)
 Er de anfægtede boratklassificeringer i forordningen om den første ændring til den tekniske udvikling ugyldige, idet:
 i)
 Forordningen om den første tilpasning til den tekniske udvikling ulovligt blev vedtaget ved brug af proceduren i artikel 53 som retsgrundlag?
 ii)
 Kriterierne for en ny harmoniseret klassificering under bilag I til forordning (EF) nr. 1278/2008 (4) (»forordningen om klassificering, mærkning og emballering«) ikke blev anvendt, og bilag VII til denne forordning fejlagtigt blev anvendt i stedet?
 (1) Kommissionens direktiv 2008/58/EF af 21.8.2008 om ændring med henblik på den 30. tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 67/548/EØF om tilnærmelse af lovgivning om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer (EUT L 246, s. 1).
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 790/2009 af 10.8.2009 om ændring, med henblik på tilpasning til den tekniske og videnskabelige udvikling, af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1272/2008 om klassificering, mærkning og emballering af stoffer og blandinger (EUT L 235, s. 1).
 (3) Rådets direktiv 67/548/EØF af 27.6.1967 om tilnærmelse af lovgivning om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer (EFT 1967, s. 211).
 (4) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1272/2008 af 16.12.2008 om klassificering, mærkning og emballering af stoffer og blandinger og om ændring og ophævelse af direktiv 67/548/EØF og 1999/45/EF og om ændring af forordning (EF) nr. 1907/2006 (EUT L 353, s. 1).


text:
26.6.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 168/8
 Sag anlagt den 13. april 2004 af Télévision Française 1 SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-144/04)
 (2004/C 168/15)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 13. april 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Télévision Française 1 SA, Boulogne (Frankrig), ved avocat Jean-Paul Hordies, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers beslutning nr. K(2003) 4497 endelig udg. af 10. december 2003 vedrørende statsstøtte ydet af Frankrig til fordel for France 2 og France 3 mellem 1988 og 1994 annulleres, for så vidt som den erklærer denne støtte forenelig med fællesmarkedet i medfør af traktatens artikel 86, stk. 2.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Foranlediget af en klage fra sagsøgeren åbnede Kommissionen i medfør af artikel 88, stk. 2, EF den formelle undersøgelsesprocedure vedrørende investeringsstøtte og kapitaltilførsel til de franske tv-kanaler France 2 og France 3 mellem 1988 og 1994. I den anfægtede beslutning fastslog Kommissionen, at disse foranstaltninger skulle anses for at være statsstøtte, jf. artikel 87 EF, men erklærede støtten forenelig med fællesmarkedet i henhold til artikel 86, stk. 2.
 Med sit første anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede beslutning indeholder en fejlagtig begrundelse, og at den er i strid med artikel 86, stk. 2, EF, og bestemmelserne om statsstøtte. Sagsøgeren har anfægtet Kommissionens konklusion, hvorefter de to omhandlede kanalers opgaver udgør en tjenesteydelse af almindelig interesse i henhold til artikel 86, stk. 2, idet selskabet har anført, at dets egne opgaver er næsten identiske hermed, men ikke er blevet anset for at være af almindelig interesse. Sagsøgeren har også anfægtet den økonomiske analyse af støtten, som Kommissionen har foretaget i den anfægtede beslutning.
 Med sit andet anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen har anvendt direktiv 80/723 (1) forkert, idet den vurderede, at dette direktiv ikke fandt anvendelse på offentlige radio- og tv-aktiviteter før 2000. På samme grundlag har sagsøgeren gjort gældende, at protokollen om offentlig radio- og tv-virksomhed i medlemsstaterne, som er knyttet som bilag til EF-traktaten, er blevet anvendt forkert.
 (1) Kommissionens direktiv 80/723/EØF af 25.6.1980 om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder (EFT L 195 af 29.7.1980, s. 35-37).


text:
26.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/13
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 6. december 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Ferriere Nord SpA
 (Sag C-516/06 P) (1)
 (Appel - konkurrence - Kommissionens beslutning - bøde - gennemførelse - forordning (EØF) nr. 2988/74 - forældelse - akt, der indeholder et klagepunkt - afvisning)
 (2008/C 22/24)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved V. Di Bucci og F. Amato, som befuldmægtigede)
 Den anden part i appelsagen: Ferriere Nord SpA (ved avvocati W. Viscardini og G. Donà)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 27. september 2006 i sag T-153/04, Ferriere Nord SpA mod Kommissionen, hvorved Retten annullerede Kommissionens beslutninger meddelt ved skrivelse af 5. februar 2004 og telefax af 13. april 2004 vedrørende den udestående del af den bøde, der blev pålagt sagsøgeren ved Kommissionens beslutning 89/515/EØF af 2. august 1989 om en procedure i henhold til EØF-traktatens artikel 85 (IV/31.553 — Armeringsnet)
 Konklusion
 1)
 Dommen afsagt den 27. september 2006 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i sagen Ferriere Nord mod Kommissionen (sag T-153/04) ophæves.
 2)
 Det af Ferriere Nord SpA anlagte søgsmål med påstand om annullation af Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers beslutninger, meddelt ved skrivelse af 5. februar 2004 og telefax af 13. april 2004, vedrørende den udestående del af den bøde, der blev pålagt Ferriere Nord SpA ved Kommissionens beslutning 89/515/EØF af 2. august 1989 om en procedure i henhold til EØF-traktatens artikel 85 (IV/31.553 — Armeringsnet), afvises.
 3)
 Ferriere Nord SpA betaler sagens omkostninger for Retten og Domstolen.
 (1) EUT C 42 af 24.2.2007.


text:
6.10.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 235/2
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 18. juli 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-490/04) (1)
 (Traktatbrudssøgsmål - formaliteten - artikel 49 EF - fri udveksling af tjenesteydelser - udstationering af arbejdstagere - restriktioner - indbetaling af bidrag til en national feriekasse - oversættelse af dokumenter - anmeldelse af udstationerede arbejdstageres arbejdssted)
 (2007/C 235/02)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved E. Traversa, G. Braun og H. Kreppel, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland (ved W.-D. Plessing, M. Lumma og C. Schulze-Bahr, som befuldmægtigede, bistået af Rechtsanwalt T. Lübbig)
 Intervenient til støtte for den anden part i sagen: Den Franske Republik (ved G. de Bergues og O. Christmann, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — artikel 49 EF — udstationering af arbejdstagere, der foretages i forbindelse med tjenesteydelser leveret af virksomheder, som er etableret på en anden medlemsstats område, og hvorved udstationeringen er underlagt forpligtelser, som nationale virksomheder ikke er underlagt — forpligtelse for de udenlandske virksomheder til at betale bidrag til den nationale feriekasse, selv om de allerede er underlagt tilsvarende forpligtelser i oprindelsesstaten, og til at lade et betydeligt antal dokumenter vedrørende arbejdsforholdet oversætte til det nationale sprog — forpligtelse for udenlandske vikarbureauer til ved det nationale arbejdstilsyn at anmelde enhver arbejdstager, der stilles til rådighed for en national kunde, før begyndelsen af ethvert særskilt byggearbejde
 Konklusion
 1)
 Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 49 EF, idet den har fastsat en bestemmelse som § 3, stk. 2, i Arbeitnehmer-Entsendegesetz (den tyske lov om udstationeret arbejdskraft) af 26. februar 1996, hvorefter udenlandske vikarbureauer er forpligtet til at foretage en anmeldelse, ikke kun når en arbejdstager stilles til rådighed for en brugervirksomhed i Tyskland, men også ved enhver ændring af denne arbejdstagers arbejdssted.
 2)
 I øvrigt frifindes Forbundsrepublikken Tyskland.
 3)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler to tredjedele af sagens omkostninger, og Forbundsrepublikken Tyskland betaler en tredjedel heraf.
 4)
 Den Franske Republik bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 45 af 19.2.2005.


text:
13.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/10
 Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 21. februar 2013 — Isera & Scaldis Sugar SA, Philippe Bedoret and Co SPRL, Jean Rigot og Mathieu Vrancken mod Bureau d’intervention et de restitution belge (BIRB) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de première instance de Bruxelles — Belgien)
 (Sag C-154/12) (1)
 (Procesreglementets artikel 99 - landbrug - fælles markedsordning - sukker - forordning (EF) nr. 318/2006 - artikel 16 - forordning (EF) nr. 1234/2007 - artikel 51 - pålæggelse af en afgift på produktion - gyldighed - manglende retsgrundlag - manglende klar og utvetydig begrundelse - tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling - tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet)
 2013/C 108/19
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de première instance de Bruxelles
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Isera & Scaldis Sugar SA, Philippe Bedoret and Co SPRL, Jean Rigot og Mathieu Vrancken
 Sagsøgt: Bureau d’intervention et de restitution belge (BIRB)
 Procesdeltagere: Joseph Cockx m.fl.
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal de première instance de Bruxelles — gyldigheden af artikel 16 i Rådets forordning (EF) nr. 318/2006 af 20. februar 2006 om den fælles markedsordning for sukker (EUT L 58, s. 1) — fortolkning af artikel 37, stk. 2, EF og artikel 253 EF — pålæggelse af en afgift på produktion i »sukkerroe«-branchen — manglende retsgrundlag — manglende klar og utvetydig begrundelse — forskelsbehandling såvel i forhold til andre brancher som i forhold til landbrugssektoren og øvrige sektorer — tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet
 Konklusion
 Gennemgangen af det præjudicielle spørgsmål har intet frembragt, som kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 16 i Rådets forordning (EF) nr. 318/2006 af 20. februar 2006 om den fælles markedsordning for sukker, og artikel 51 i Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (»fusionsmarkedsordningen«).
 (1) EUT C 174 af 16.6.2012.


text:
23.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 65/12
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 18. december 2014 — Mohamed M’Bodj mod État belge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour constitutionnelle — Belgien)
 (Sag C-542/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 19, stk. 2 - direktiv 2004/83/EF - minimumsstandarder for anerkendelse af flygtningestatus eller subsidiær beskyttelsesstatus - person, der er berettiget til subsidiær beskyttelse - artikel 15, litra b) - tortur, umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf, som en ansøger udsættes for i dennes hjemland - artikel 3 - gunstigere standarder - ansøger, der lider af en alvorlig sygdom - ingen passende behandling tilgængelig i hjemlandet - artikel 28 - social bistand - artikel 29 - lægehjælp))
 (2015/C 065/16)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour constitutionnelle
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Mohamed M’Bodj
 Sagsøgt: État belge
 Konklusion
 Artikel 28 og 29 i Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse, sammenholdt med direktivets artikel 2, litra e), og artikel 3, 15 og 18, skal fortolkes således, at en medlemsstat ikke er forpligtet til at indrømme den ret til social bistand og lægehjælp, som disse artikler foreskriver, for en tredjelandsstatsborger, der har tilladelse til at opholde sig på denne medlemsstats område på grundlag af en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter der i nævnte medlemsstat gives opholdstilladelse til en udlænding, som lider af en sygdom, der indebærer en reel risiko for udlændingens liv eller fysiske integritet eller en reel risiko for umenneskelig eller vanærende behandling, idet der ikke findes passende behandling i udlændingens hjemland eller i det tredjeland, hvor udlændingen tidligere opholdt sig, forudsat at nævnte udlænding ikke forsætligt nægtes plejeydelser i dette land.
 (1) EUT C 367 af 14.12.2013.


text:
12.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 220/15
 Domstolens kendelse af 19. maj 2009 — AMS Advanced Medical Services GmbH mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og American Medical Systems, Inc.
 (Sag C-565/07 P) (1)
 (Appel - EF-varemærker - figurmærket AMS Advanced Medical Services - delvis afslag på registrering - indsigelsessag - sagsgenstanden bortfaldet under appelsagen - ufornødent at træffe afgørelse)
 2009/C 220/26
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: AMS Advanced Medical Services GmbH (ved Rechtsanwältin S. Schäffler)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget) og American Medical Systems, Inc. (ved Rechtsanwälte H. Kunz-Hallstein og R. Kunz-Hallstein)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 18. oktober 2007 i sag T-425/03, AMS mod KHIM — American Medical Systems (AMS Advanced Medical Services), hvorved Retten forkastede annullationssøgsmålet indgivet af ansøgeren om figurmærket »AMS Advanced Medical Services« for varer og tjenesteydelser i klasse 5, 10 og 42 til prøvelse af en afgørelse truffet af Fjerde Appelkammer ved KHIM den 12. september 2003, hvorved Indsigelsesafdelingens afgørelse blev annulleret og indsigelsen fra indehaveren af det nationale ordmærke »AMS« blev taget delvist til følge — indsigelsessag — spørgsmål om imødekommelse af en anmodning om bevis for den reelle brug af et ældre varemærke fremsat første gang for appelkammeret
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i appelsagen indbragt af AMS Advances Medical Services GmbH.
 2)
 AMS Advanced Medical Services GmbH betaler omkostningerne i appelsagen.
 (1) EUT C 64 af 8.3.2008.