text:
25.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/5
 DOMSTOLENS DOM
 (Første Afdeling)
 af 15. december 2005
 i de forenede sager C-151/04 og C-152/04, straffesager mod Claude Nadin, Nadin-Lux SA og Jean-Pascal Durré (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de police de Neufchâteau) (1)
 (Fri bevægelighed for personer og tjenesteydelser - begrebet »arbejdstager« - betingelse om et underordnelsesforhold - motorkøretøjer - arbejdsgiverens tilrådighedsstillelse for arbejdstageren - køretøj indregistreret i udlandet - arbejdsgiver med hjemsted i en anden medlemsstat - indregistrering og beskatning af motorkøretøjer)
 (2006/C 48/10)
 Processprog: fransk
 I de forenede sager C-151/04 og C-152/04, angående anmodninger om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Tribunal de police de Neufchâteau (Belgien) ved afgørelser af 16. januar 2004, indgået til Domstolen den 25. marts 2004, i straffesagerne mod Claude Nadin, Nadin-Lux SA (sag C-151/04) og Jean-Pascal Durré (sag C-152/04), har Domstolen (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne K. Schiemann, N. Colneric (refererende dommer), J.N. Cunha Rodrigues og E. Levits; generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: fuldmægtig K. Sztranc, den 15. december 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 43 EF er til hinder for, at nationale bestemmelser i en medlemsstat, som de i hovedsagerne omhandlede, pålægger en selvstændig erhvervsdrivende, der er bosat i denne medlemsstat, pligt til i denne stat at indregistrere en firmabil, der er stillet til rådighed for ham af det selskab, der beskæftiger ham, og som har hjemsted i en anden medlemsstat, når dette køretøj hverken er bestemt til fortrinsvis varig anvendelse i den førstnævnte medlemsstat eller faktisk anvendes på denne måde.
 (1) EUT C 106 af 30.4.2004.


text:
26.9.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 277/14
 EFTA-Domstolens kendelse af 9. november 2012
 2013/C 277/11
 I sag E-14/10 omkostninger,
 Konkurrenten.no AS mod EFTA-Tilsynsmyndigheden
 (Fastsættelse af sagsomkostninger)
 I sag E-14/10, konkurrenten.no AS mod EFTA-Tilsynsmyndigheden — begæring om fastsættelse af sagsomkostninger efter Domstolens dom af 22. august 2011 i sag E-14/10 konkurrenten.no mod EFTA-Tilsynsmyndigheden (2011) EFTA Ct. Rep. 266 — har EFTA-Domstolen, sammensat af: Carl Baudenbacher, præsident, Per Christiansen, dommer og Páll Hreinsson, refererende dommer, den 9. november 2012 afsagt følgende kendelse:
 Det samlede beløb, som EFTA-Tilsynsmyndigheden skal betale til konkurrenten.no AS, fastsættes til 93 002 EUR.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
Nr . C 294/ 10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5 . 10 . 96
 materiale i bilag VII D , jf. artikel 12 i den syvende get de nødvendige bestemmelser for at efterkomme de
 ændring af Rådets direktiv 67/548/EØF ( 4 ) nævnte direktiver .
 — Rådets direktiv 92/72/EØF af 21 . september 1992 (') EFT nr. L 228 af 17 . 8 . 1991 , s . 67 .
 om luftforurening med ozon ( 5 ). (2 ) EFT nr. L 264 af 23 . 10 . 1993 , s . 51 .
 (3) EFT nr. L 277 af 10 . 11 . 1993 , s . 33 .
 2 ) Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens (4 ) EFT nr . L 294 af 30 . 11 . 1993 , s . 21 .
 omkostninger. (5) EFT nr . L 297 af 13 . 10 . 1992 , s . 1 .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Slettelse af sag C-289/95 (')
 I henhold til EF-traktatens artikel 189, hvorefter et direktiv
 med hensyn til det tilsigtede mål er bindende for enhver ( 96/C 294/20 )
 medlemsstat, som det rettes til, er medlemsstaterne forplig Ved kendelse af 3 . maj 1996 har præsidenten for De
 tet til overholde de i direktiverne fastsatte gennemførelses Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 frister . Denne frist udløb den 1 . august 1992 ( direktiv 289/95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 91 /410/EØF ), den 31 . december 1993 ( direktiv 93/86/EØF, mod Den Italienske Republik, skal slettes af registeret.
 93/90/EØF og 93/ 105/EØF) og den 21 . marts 1994 (direktiv
 92/72/EØF ), uden at Den Italienske Republik havde vedta (') EFT nr . C 268 af 14 . 10 . 1995 .
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Udpegelse af afdelingsformændene og dommernes fordeling Anden Udvidede Afdeling:
 mellem afdelingerne
 ( 96/C 294/21 ) Afdelingsformand Bellamy og dommerne Kirschnér,
 Briét, Kalogeropoulos og Potocki
 Retten har den 12 . september 1996 i medfør af artikel 2 ,
 stk . 4, i Rådets afgørelse af 24 . oktober 1988 og artikel 10 Tredje Afdeling:
 og 15 i Rettens procesreglement for perioden fra den
 1 . oktober 1996 til den 30 . september 1997 besluttet at Afdelingsformand Vesterdorf og dommerne Briét og
 Potocki
 A. udpege følgende afdelingsformænd:
 Tredje Udvidede Afdeling:
 — dommer Vesterdorf
 Afdelingsformand Vesterdorf og dommerne Briét,
 — dommer Garcia-Valdecasas Lindh, Potocki og Cooke
 — dommer Lenaerts
 Fjerde Afdeling:
 — dommer Bellamy Afdelingsformand Lenaerts og dommerne Lindh og
 Cooke
 B. fordele Rettens medlemmer mellem afdelingerne på
 følgende måde: Fjerde Udvidede Afdeling:
 Første afdeling: Afdelingsformand Lenaerts og dommerne Lindh, Azizi,
 Præsident Saggio og dommerne Tiili og Moura Cooke og Jaeger
 Ramos
 Femte Afdeling:
 Første Udvidede Afdeling:
 Afdelingsformand Garcia-Valdecasas og dommerne
 Præsident Saggio og dommerne Kirschnér, Kalogero Azizi og Jaeger
 poulos, Tiili og Moura Ramos
 Anden Afdeling: Femte Udvidede Afdeling:
 Afdelingsformand Bellamy og dommerne Kirschnér og Afdelingsformand Garcia-Valdecasas og dommerne
 Kalogeropoulos Tiili, Azizi, Moura Ramos og Jaeger.


text:
C 3/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.1.2002
 måde bidrager til deres sociale beskyttelse, dels at anvendelsen DOMSTOLENS DOM
 af den første medlemsstats bestemmelser er forholdsmæssig i
 relation til det forfulgte formål af almen interesse.
 (Sjette Afdeling)
 2) a) Traktatens artikel 59 og 60 er ikke til hinder for, at en
 medlemsstats bestemmelser, hvorefter der gælder en læn- af 20. september 2001
 gere betalt ferie end den, der følger af Rådets direktiv
 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i
 forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, i udstatio- I sag C-263/98, Kongeriget Belgien mod Kommissionen
 neringsperioden udstrækkes til at omfatte arbejdstagere, for De Europæiske Fællesskaber (1)
 som er udstationeret til denne medlemsstat af tjenesteydere
 med hjemsted i andre medlemsstater.
 (»EUGFL — afslutning af regnskaber — regnskabsåret
 1994 — korn og oksekød«)
 b) I det omfang det er begrundet som følge af objektive
 forskelle mellem på den ene side virksomheder med
 hjemsted i Forbundsrepublikken Tyskland og på den anden (2002/C 3/02)
 side virksomheder med hjemsted i andre medlemsstater, er
 traktatens artikel 59 og 60 ikke er til hinder for nationale
 bestemmelser, som tildeler de førstnævnte virksomheder en
 ret til refusion fra feriekassen af de beløb, som de har (Processprog: nederlandsk)
 udbetalt i feriegodtgørelse og ferietillæg, mens bestemmel-
 serne ikke giver de sidstnævnte virksomheder denne ret,
 men i stedet giver de udstationerede arbejdstagere et (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 direkte krav over for denne kasse. gjort i Samling af Afgørelser)
 c) Det tilkommer den forelæggende ret under hensyn til
 proportionalitetsprincippet at fastlægge de typer oplys-
 ninger, som de tyske myndigheder lovligt kan kræve fra I sag C-263/98, Kongeriget Belgien (befuldmægtigede: J. De-
 tjenesteydere med hjemsted uden for Tyskland. Til brug vadder, derefter A. Snoecx, bistået af H. Gilliams) mod
 herfor bør den forelæggende ret foretage en vurdering af, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 om objektive forskelle mellem situationen for virksomheder get: H. van Vliet), hvori der er nedlagt påstand om delvis
 med hjemsted i Tyskland og situationen for virksomheder annullation af Kommissionens beslutning 98/358/EF af 6. maj
 med hjemsted uden for Tyskland sagligt nødvendiggør de 1998 om afslutning af medlemsstaternes regnskaber over de
 yderligere oplysninger, som de sidstnævnte virksomheder udgifter, som de har afholdt for Den Europæiske Udviklings-
 afkræves. og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, i 1994 (EFT
 L 163 s. 28), for så vidt angår udelukkelse af udgifter på
 382 208 436 BEF, som den sagsøgende medlemsstat har
 afholdt inden for rammerne af den forskudsvis udbetaling af
 3) Traktatens artikel 59 og 60 er til hinder for, at en medlemsstats eksportrestitutioner, har Domstolen (Sjette Afdeling), sammen-
 ordning vedrørende betalt ferie finder anvendelse på alle sat af afdelingsformanden, C. Gulmann, dommerne J.-P. Puisso-
 virksomheder med hjemsted i andre medlemsstater, som leverer chet, R. Schintgen, F. Macken (refererende dommer) og
 tjenesteydelser inden for byggesektoren på den første medlems- J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: S. Alber; justitssekretær:
 stats område, når virksomheder med hjemsted i den første ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 20. september 2001
 medlemsstat, som kun udøver en del af deres virksomhed inden afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 for denne sektor, ikke alle er omfattet af ordninger for deres
 arbejdstagere, der er beskæftiget inden for denne sektor.
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 ( 1) EFT C 137 af 2.5.1998; EFT C 166 af 30.5.1998.
 (1) EFT C 278 af 5.9.1998.


text:
22.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 52/17
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 12. december 2013 — Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA mod Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto — Portugal)
 (Sag C-425/12) (1)
 (Fremgangsmåderne for indgåelse af offentlige kontrakter inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation - direktiv 93/38/EØF - manglende gennemførelse i national ret - medlemsstatens mulighed for at gøre dette direktiv gældende over for et organ, der har koncession på levering af en offentlig ydelse, når denne retsakt ikke er gennemført i national ret)
 2014/C 52/28
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA
 Sagsøgt: Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto — fortolkning af artikel 2, stk. 1, litra b), artikel 4, stk. 1, og artikel 14, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 93/38/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation (EFT L 199, s. 84), som ændret ved Europa-parlamentets og Rådets direktiv 98/4/EF af 16. februar 1998 (EFT L 101, s. 1) — direkte virkning — spørgsmålet, om det er muligt for en medlemsstat at påberåbe sig nævnte direktiv over for et organ, der har koncession på levering af offentlige ydelser, når retsakten ikke er gennemført i national ret
 Konklusion
 Artikel 4, stk. 1, artikel 14, stk. 1, litra c), nr. i), og artikel 15 i Rådets direktiv 93/38/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/4/EF af 16. februar 1998, skal fortolkes således, at de ikke kan gøres gældende over for en privat virksomhed alene med den begrundelse, at denne virksomhed er eneste koncessionshaver til levering af en offentlig offentlige tjenesteydelse og dermed er omfattet af dette direktivs personelle anvendelsesområde, når direktivet endnu ikke er blevet gennemført i denne medlemsstats nationale ret.
 En sådan virksomhed, der ved en akt udstedt af en offentlig myndighed har fået til opgave at levere en offentlige tjenesteydelse under den offentlige myndigheds tilsyn, og som med henblik herpå har fået tillagt særlige beføjelser ud over dem, som følger af de regler, der finder anvendelse i forholdet mellem borgerne, er forpligtet til at overholde bestemmelserne i direktiv 93/38, som ændret ved direktiv 98/4, og en medlemsstats myndigheder kan derfor gøre disse bestemmelser gældende over for virksomheden.
 (1) EUT C 389 af 15.12.2012.


text:
2.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 157/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Middelburg (Nederlandene) den 20. marts 2012 — Y.S. mod Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel
 (Sag C-141/12)
 2012/C 157/04
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank Middelburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Y.S.
 Sagsøgt: Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er de oplysninger, der optages i rapporten om den pågældende person, og som vedrører denne, personoplysninger som omhandlet i artikel 2, litra a), i direktiv 95/46/EF (1)?
 2)
 Er den juridiske analyse, der optages i rapporten, en personoplysning som omhandlet i den førnævnte bestemmelse?
 3)
 Såfremt Domstolen bekræfter, at de ovennævnte oplysninger er personoplysninger, skal sagsbehandleren/myndigheden da også give indsigt i disse personoplysninger i henhold til artikel 12 i direktiv 95/46/EF og chartrets artikel 8, stk. 2 (2)?
 4)
 Kan den pågældende person i denne sammenhæng også direkte påberåbe sig chartrets artikel 41, stk. 2, litra b), og i bekræftende fald, skal den heri indeholdte vending »under iagttagelse af legitime fortrolighedshensyn« da fortolkes således, at indsigt i rapporten kan afslås på dette grundlag?
 5)
 Såfremt den pågældende person søger om indsigt i rapporten, skal sagsbehandleren/myndigheden da stille en kopi af dette dokument til rådighed for at opfylde kravet til aktindsigt?
 (1) Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24.10.1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 281, s. 31).
 (2) Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (EFT 2000 C 364, s. 1)


text:
7.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/21
 Appel iværksat den 28. november 2008 af Luigi Marcuccio til prøvelse af kendelse afsagt den 9. september 2008 af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-144/08, Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag C-528/08 P)
 (2009/C 32/36)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Luigi Marcuccio (ved avvocato G. Cipressa)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 1. Under alle omstændigheder:
 (1.a)
 ophæves den appellerede kendelse i sin helhed;
 (1.b)
 det fastslås, at denne appel kan antages til realitetsbehandling;
 og desuden
 —
 2/A principalt: (2/A.1) den omtvistede afgørelse annulleres; (2/A.2) om fornødent annulleres afslaget på godtgørelse af 18. juli 2005 (herefter »afslaget af 18. juli 2005«); (2/A.3) om fornødent annulleres afslaget på klagen herover; (2/A.4) indstævnte tilpligtes at betale differencen op til 100 %, dvs. med henblik på at opnå en godtgørelse på 100 % af de afholdte lægeudgifter, eller en erstatning for den skade, der er forvoldt ved indstævntes retsstridige adfærd, på 89,56 EUR eller et større eller mindre beløb, Domstolen finder rimeligt og retfærdigt; (2/A.5) indstævnte tilpligtes at betale appellanten morarenter af de ovenfor under punkt 2.A.4 nævnte beløb i det tidsrum, der fremgår af sagens akter; (2/A.6) indstævnte tilpligtes at betale samtlige appellantens sagsomkostninger;
 eller
 —
 2/B. subsidiært: sagen hjemvises til Retten til fornyet behandling.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 1.
 Fordrejning og en forvanskning af de faktiske omstændigheder samt af indholdet af appellantens skrivelser, der også er en følge af de fejlagtige forudsætninger, Retten lagde til grund (navnlig i præmis 39, 31, 34 og 38 i den appellerede kendelse).
 2.
 Fejlagtig og urigtig fortolkning og anvendelse af begrebet anfægtelig retsakt også som følge af sammenblanding, urimelighed, ulogiskhed og tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 231 og ukendskab til retspraksis vedrørende retsvirkningerne af Fællesskabets retsinstansers annullation af en afgørelse truffet af en fællesskabsinstitution, tilsidesættelse af princippet om afgjorte sagers præjudikatsvirkning, tilsidesættelse af princippet om magtfordeling (navnlig i præmis 32-34 i den appellerede kendelse).
 3.
 Fejlagtig og urigtig fortolkning af vedtægtens artikel 90 og 91og af begrebet afgørelse truffet af en fællesskabsinstitution.
 4.
 Tilsidesættelse af princippet om rette værneting og processuelle fejl af en sådan grovhed, at appellantens rettigheder undertrykkes, navnlig for så vidt angår retten til forsvar og retten til en retfærdig og rimelig rettergang.


text:
11.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 36/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørelse afsagt den 31. januar 2005 af Commissione Tributaria Regionale di Genova i sagen Agenzia Entrate Ufficio Genova 1 mod Porto Antico de Genova SpA
 (Sag C-427/05)
 (2006/C 36/43)
 Processprog: italiensk
 Ved afgørelse afsagt den 31. januar 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 1. december 2005, har Commissione Tributaria Regionale di Genova i sagen Agenzia Entrate Ufficio Genova 1 mod Porto Antico de Genova SpA forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1)
 Er bestemmelsen i artikel 55 i præsidentens dekret nr. 917 af 22.12.1986 (i den i 2000 gældende version), hvorefter fællesskabsstøtte indgår i ansættelsen af den skattepligtige indkomst, forenelig med artikel 21, stk. 3 i forordning nr. 2082/93 (1), der bestemmer, at »betalingerne skal ske til de endelige støttemodtagere uden nogen form for fradrag eller tilbageholdelse, der kan nedsætte den finansielle støtte, de har krav på«?
 2)
 Såfremt det fastslås, at der foreligger uforenelighed, gælder dette da kun støtte, der udbetales af fællesskabsorganer, eller gælder det også støtte, som ifølge det samlede programmeringsdokument skal udbetales af nationale organer?
 (1) EFT L 193 af 31.7.1993, s. 20.


text:
14.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/36
 Rettens dom af 1. juli 2010 — Italien mod Kommissionen
 (Sag T-53/08) (1)
 (Statsstøtte - erstatning for en ekspropriation i almenvellets interesse - forlængelse af en favørsats for levering af elektricitet - beslutning, der erklærer støtten uforenelig med fællesmarkedet - begrebet fordel - kontradiktionsprincippet)
 2010/C 221/57
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Den Italienske Republik (ved avvocato dello Stato S. Fiorentino)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Giolito og G. Conte, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2008/408/EF af 20. november 2007 om Italiens statsstøtte C 36/A/06 (ex NN 38/06) til ThyssenKrupp, Cementir og Nuova Terni Industrie Chimiche (EUT 2008 L 144, s. 37).
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 79 af 29.3.2008.


text:
30.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 194/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgerichts München (Tyskland) den 13. april 2012 — Sandler AG mod Hauptzollamt Regensburg
 (Sag C-175/12)
 2012/C 194/17
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgerichts München
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Sandler AG
 Sagsøgt: Hauptzollamt Regensburg
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 889, stk. 1, første afsnit, andet led, i gennemførelsesforordningen til EF-toldkodeksen (1) fortolkes således, at den kun omhandler en ansøgning om godtgørelse i de tilfælde, hvor en vare først er overgået til fri omsætning med anvendelse af tredjelandstoldsatsen, og det først senere viser sig, at der på det tidspunkt, hvor toldangivelsen blev antaget, egentlig gjaldt en nedsat toldsats eller toldfrihed (her præferencetoldsats), der dog allerede var udløbet, da ansøgningen om godtgørelse blev indgivet, med den følge, at det ikke overfor en erhvervsdrivende, der har søgt om godtgørelse, kan gøres gældende, at en tidsbegrænset præferenceordning er udløbet, såfremt der ved toldbehandlingen er blevet indrømmet en præferencetoldsats, som toldforvaltningen først i forbindelse med en efteropkrævning nægter at anvende og i stedet lægger tredjelandtoldsatsen til grund?
 2)
 Skal artikel 16, stk. 1, litra b), hhv. artikel 32 i protokol nr. 1 til bilag V til Cotonouaftalen (2) fortolkes således, at når udførselsstaten har påtegnet et varecertifikat EUR.1 med et stempelaftryk, der afviger fra det mønsteraftryk, der er fremsendt til Kommissionen, kan indførselsstatens toldmyndigheder i tilfælde af tvivl behandle denne afvigelse som en teknisk mangel som omhandlet i artikel 16, stk. 1, litra b), i protokol nr. 1 til bilag V til Cotonouaftalen og hermed uden medvirken af udførselsstatens toldmyndigheder erklære varecertifikat EUR.1 for ugyldigt?
 3)
 Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende:
 a)
 Finder artikel 16, stk. 1, litra b), i protokol nr. 1 til bilag V til Cotonouaftalen også anvendelse, såfremt den tekniske mangel ikke opdages straks ved indførslen, men først ved toldmyndighedernes efterfølgende kontrol?
 b)
 Kan artikel 16, stk. 4 og 5, i protokol nr. 1 til bilag V til Cotonouaftalen fortolkes således, at en teknisk mangel er afhjulpet, såfremt et efterfølgende udstedt varecertifikat EUR.1 i rubrikken »Bemærkninger« ikke ordret er påført en af de i artikel 16, stk. 4, i protokol nr. 1 til Cotonouaftalen anførte påtegninger, men en påtegning, der som resultat bringer til udtryk, at præferencebeviset er udstedt efterfølgende?
 4)
 Såfremt spørgsmål 2 besvares benægtende:
 Skal toldkodeksens artikel 236, stk. 1 (3), fortolkes således, at der efter loven ikke skyldes nogen importafgifter, som derfor med urette er blevet opkrævet i henhold til toldkodeksens artikel 220, stk. 1, såfremt de oprindeligt anvendte varecertifikater EUR.1 ikke uden udførselsstatens toldmyndigheders medvirken måtte erklæres ugyldig af indførselsstatens toldmyndigheder?
 5)
 Er det også i det tilfælde, at der efterfølgende er indgivet et varecertifikat EUR.1 udstedt i henhold til artikel 16 i protokol nr. 1 til bilag V til Cotonouaftalen, på grund af artikel 889 i gennemførelsesforordningen til toldkodeksen kun muligt at få godtgjort efteropkrævede og betalte importafgifter, såfremt præferencetoldsatsen stadig gælder på det tidspunkt, hvor ansøgningen om godtgørelse indgives?
 (1) Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2.7.1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF- toldkodeks (EFT L 253, s. 1), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 214/2007 af 28.2.2007 om ændring af forordning (EØF) nr. 2454/93 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (EUT L 62, s. 6).
 (2) 2000/483/EF: Partnerskabsaftale mellem på den ene side medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet og på den anden side Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater undertegnet i Cotonou den 23.6.2000 (EFT L 317, s. 3).
 (3) Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12.10.1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1).


text:
8.12.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 297/12
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 4. oktober 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-217/06) (1)
 (Traktatbrud - offentlige bygge- og anlægskontrakter - direktiv 71/305/EØF - definition og afgrænsning af en offentlig bygge- og anlægskontrakt - traktatbrud, der har haft fuldstændig virkning)
 (2007/C 297/17)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved X. Lewis, som befuldmægtiget, og avocat M. Mollica)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik (ved I. Braguglia og S. Fiorentino, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 3 og 12 i Rådets direktiv 71/305/EØF af 26. juli 1971 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter (EFT 1971 II, s. 613) — tildeling efter fælles overenskomst, uden offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse, af en bygge- og anlægskontrakt med henblik på udførelsen af de arbejder, som er nævnt i afgørelse nr. 48 af 14. december 1989 fra byrådet i Stintino, og navnlig »udførelsen af planlægning og gennemførelse af arbejderne ved den teknologiske og strukturelle tilpasning, vedligeholdelse og anlæg af vand- og kloakledninger, af vejnettet, af bygninger og servicefaciliteter i beboelsesområdet, de omkringliggende landsbyer og turistområder på Stintinos-kommunes område, herunder rensning og fjernelse af forurening på kysten og i kommunens turistområder«
 Konklusion
 1)
 Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 71/305/EØF af 26. juli 1971 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter og især i henhold til artikel 3 og 12, idet den har tilladt gennemførelsen af i hvert fald et af de arbejder, der af Stintino-kommune blev tildelt selskabet Maresar Soc. Cons. arl i henhold til aftale nr. 7/91, der blev underskrevet den 2. oktober 1991, og ved de aftaletillæg, der efterfølgende blev indgået mellem samme parter.
 2)
 Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 178 af 29.7.2006.


text:
28.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 227/24
 Sag anlagt den 28. maj 2012 — Saobraćajni institut CIP mod Kommissionen
 (Sag T-219/12)
 2012/C 227/40
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Saobraćajni institut CIP d.o.o. (Beograd, Serbien) (ved advokat A. Lojpur)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Udbudsproceduren, der blev offentliggjort den 27. marts 2012, vedrørende udarbejdelsen af den tekniske dokumentation til jernbanemoderniseringsprojektet vedrørende fordobling og opgradering af den nuværende jernbanestrækning på korridor Xb, afsnittet fra Novi Sad (ekskl. jernbanekrydset) via Subotica til den ungarske grænse, udarbejdet i overensstemmelse med EU's interoperabilitetsstandarder, AGC, AGTC og SEECP-aftalen, hvorved sagsøgeren udelukkes fra at deltage deri, annulleres.
 —
 Der tilkendes erstatning for det påberåbte økonomiske tab.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1)
 Ifølge det første anbringende var der ikke noget retligt grundlag for en forudgående udelukkelse af sagsøgeren i det pågældende udbud, da der ikke foreligger nogen interessekonflikt.
 2)
 Ifølge det andet anbringende er sagsøgerens udelukkelse fra udbudsproceduren i strid med Ipa-forordningen (1).
 3)
 Ifølge det tredje anbringende var betingelserne for tildeling af kontrakten retsstridige.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1085/2006 af 17.7.2006 om oprettelse af et instrument til førtiltrædelsesbistand (Ipa) (EUT L 210, s. 82).


text:
28.1.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/2
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 af 17. november 2005
 i sag C-73/05, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2000/34/EF - tilrettelæggelse af arbejdstiden)
 (2006/C 22/04)
 Processprog: fransk
 I sag C-73/05, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 15. februar 2005, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: N. Yerrell) mod Den Franske Republik (befuldmægtigede: G. de Bergues og O. Christmann), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af A. Borg Barthet (refererende dommer), som fungerende formand for Sjette Afdeling, og dommerne U. Lõhmus og A. Ó Caoimh; generaladvokat: J. Kokott; justitssekretær: R. Grass, den 17. november 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/34/EF af 22. juni 2000 om ændring af Rådets direktiv 93/104/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, for at omfatte sektorer og aktiviteter, der er undtaget fra dette direktiv, idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 2.
 Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 82 af 2.4.2005


text:
Nr. C 142/26 I DA | De Europæiske Fællesskabers Tidende 10 . 5 . 97
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: b ) Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 a ) Principalt: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 et beløb på 330 626,— hfl . med rente 8 % p.a . fra den
 19. maj 1992, til betaling sker.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-50/97 ( 1 ).
 Subsidiært: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 et beløb, som Retten finder passende, dog mindst H Se side 24 i denne Tidende.
 57 698 ,— hfl. ( dvs. det beløb, der følger af forordning
 ( EØF) nr. 2187/93 ), med rente 8 % p.a. fra den 19. maj
 1992 til betaling sker.
 b ) Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 6. marts 1997 af W. C. G. M. Stoffelen
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-56/97)
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 ( 97/C 142/55 )
 samme som i sag T-50/97 ( 1 ).
 (M Se side 24 i denne Tidende. (Processprog: nederlandsk)
 Ved De Europæiske Fælleskabers Ret i Første Instans er
 der den 6. marts 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af W. C. G. M. Stoffelen, Ottersum ( Neder
 Sag anlagt den 6. marts 1997 af C. H. L. Wijnen mod landene), ved advokaterne E. H. Pijnacker Hordijk, Am
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for sterdam, og T. R J. van Oers, 's-Gravenhage, og med valgt
 De Europæiske Fællesskaber adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62, Avenue
 Guillaume .
 (Sag T-55/97)
 ( 97/C 142/54
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Processprog: nederlandsk)
 a ) Principalt: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 et beløb på 313 437,— hfl. med rente 8 % p.a. fra den
 Ved De Europæiske Fælleskabers Ret i Første Instans er 19 . maj 1992, til betaling sker.
 der den 6. marts 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af C. H. L. Wijnen, Maasbree (Nederlan Subsidiært: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 dene ), ved advokaterne E. H. Pijnacker Hordijk, Amster et beløb, som Retten finder passende, dog mindst
 dam, og T. P. J. van Oers, 's-Gravenhage, og med valgt 122 738,— hfl. (dvs. det beløb, der følger af forord
 adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62, Avenue ning (EØF) nr. 2187/93 ), med rente 8 % p.a. fra den
 Guillaume . 19. maj 1992 til betaling sker.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: b ) Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 a ) Principalt: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 et beløb på 234 230,— hfl. med rente 8 % p.a . fra den
 19 . maj 1992, til betaling sker.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-50/97 (*).
 Subsidiært: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 et beløb, som Retten finder passende, dog mindst (') Se side 24 i denne Tidende .
 97 506,— hfl . (dvs. det beløb, der følger af forordning
 (EØF) nr. 2187/93 ), med rente 8 % p.a. fra den 19. maj
 1992 til betaling sker.


text:
14 . 10 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 268/5
 mellem de pågældende varer, hvorved det navnlig skal Artikel 37, stk. 2, og artikel 38, stk. 1 , i konventionen af
 undersøges, om afgiftsbyrden kan påvirke det pågæl 27. september 1968 om retternes kompetence og om
 dende marked ved at nedsætte det potentielle forbrug af fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder
 importerede varer til fordel for konkurrerende inden handelssager, som ændret ved konventionen af 9. oktober
 landske varer. Herved skal den nationale ret tage hensyn 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede
 til forskellen mellem de pågældende varers salgspris og Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse, skal
 virkningen afdenne forskel på forbrugernes valg samt til fortolkes således, at en afgørelse, hvorved den ret i en
 udviklingen i forbruget af de pågældende varer. kontraherende stat, der behandler appel- eller genoptagel
 sessagen vedrørende en tilladelse til fuldbyrdelse af en
 4 ) Virkningerne af denne dom skal ikke begrænses tids eksigibel retsafgørelse, der er truffet i en anden kontra
 mæssigt. herende stat, afslår at meddele udsættelse eller ophæver en
 tidligere meddelt udsættelse, ikke kan anfægtes ved en
 kassationsappel eller et tilsvarende retsmiddel alene vedrø
 (') EFT nr . C 251 af 15 . 9 . 1993 . rende retlige spørgsmål. Endvidere har den ret, der i henhold
 til konventionens artikel 37, stk . 2, behandler en sådan
 appel vedrørende et retligt spørgsmål, ikke kompetence til at
 træffe afgørelse om at meddele eller på ny at meddele en
 sådan udsættelse.
 (M EFT nr . C 338 af 15 . 12 . 1993 .
 DOMSTOLENS DOM
 ( Sjette Afdeling )
 af 11 . august 1995
 i sag C-432/93 , Société d'informatique service réalisation DOMSTOLENS DOM
 organisation ( SISRO ) mod Ampersand Software BV ( an af 11 . august 1995
 modning om préjudiciel afgørelse fra Court of Appeal
 ( Civil Division )) f 1 ) i sag C-433/93 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (')
 (Bruxelles-konventionen — artikel 36, 37 og 38 — fuldbyr
 delse — den afgørelse, der træffes i appel- eller genoptagel (Traktatbrudssøgsmål — offentlige bygge- og anlægskon
 sessagen vedrørende en fuldbyrdelsestilladelse — appel trakter og offentlige indkøb)
 vedrørende et retligt spørgsmål — udsættelse af afgørel ( 95/C 268/ 10 )
 sen)
 ( 95/C 268/09 ) (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 (Processprog: engelsk) offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive I sag C-433/93 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) skaber ( befuldmægtigede: Hendrik van Lier og Angela
 Bardenhewer ) mod Forbundsrepublikken Tyskland ( be
 fuldmægtigede : professor Kay Hailbronner, Konstanz' Uni
 I sag C-432/93 , angående en anmodning, som Court of versitet, og Bernd Kloke ), angående en påstand om, at det
 Appeal ( Civil Division ) i medfør af protokollen af 3 , juni fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat
 1971 vedrørende Domstolens fortolkning af konventionen sine forpligtelser efter EØF-traktaten, nu EF-traktaten, idet
 af 27. september 1968 om retternes kompetence og om den ikke inden for de foreskrevne frister har vedtaget eller
 fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder meddelt alle de foranstaltninger, som er nødvendige for at
 handelssager, har indgivet til Domstolen for i den for gennemføre Rådets direktiv 88/295/EØF af 22 . marts 1988
 nævnte ret verserende sag Société d'informatique service om ændring af direktiv 77/62/EØF om samordning af
 réalisation organisation ( SISRO ) mod Ampersand Software fremgangsmåderne ved offentlige indkøb samt om ophæ
 BV at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolknin velse af visse bestemmelser i direktiv 80/767/EØF ( EFT
 gen af artikel 37, stk. 2 , og artikel 38 , stk . 1 , i den nævnte L 127, s . 1 ) og Rådets direktiv 89/440/EØF af 18 . juli 1989
 konvention af 27. september 1968 ( EFT 1978 L 304 , s. 17 ), om ændring af direktiv 71 /305/EØF om samordning af
 som ændret ved konventionen af 9 , oktober 1978 om fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige
 Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige bygge- og anlægskontrakter ( EFT L 210, s. 1 ), har Dom
 Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse ( EFT L 304 , s . 1 , stolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodríguez Iglesias,
 og — den ændrede tekst — s . 77), har Domstolen ( Sjette afdelingsformændene F. A. Schockweiler, P. J. G. Kapteyn
 Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, F. A. Schock (refererende dommer ) og P. Jann samt dommerne G. F.
 weiler ( refererende dommer ), og dommerne G. F. Mancini, Mancini , C. N. Kakouris , J. C. Moitinho de Almeida, J. L.
 C. N. Kakouris, J. L. Murray og G. Hirsch; generaladvokat: Murray, G. Hirsch, H. Ragnemalm og L. Sevón; generalad
 P. Léger; justitssekretær: ekspeditionssekretær D. Louter vokat: M. B. Elmer; justitssekretær: L. Hewlett, den
 man-Hubeau, den 11 . august 1995 afsagt dom, hvis 11 . august 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder såle
 konklusion lyder således : des :
 ---pagebreak--- Nr . C 268/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14 . 10 . 95
 1 ) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine for DOMSTOLENS DOM
 pligtelser i henhold til EF-traktaten ved ikke rettidigt at ( Femte Afdeling )
 have vedtaget de nødvendige love og administrative
 bestemmelser for at gennemføre Rådets direktiv 88/ af 11 . august 1995
 295/EØF af 22 . marts 1988 om ændring af direktiv i sag C- 1/94, Società Cavarzere Produzioni Industriali SpA
 77/62/EØF om samordning af fremgangsmåderne ved in.fi. mod Ministero dell'Agricultura e Foreste m.fi. ( an
 offentlige indkøb samt om ophævelse af visse bestem modning om préjudiciel afgorelse fra Consiglio di
 melser i direktiv 80/767/EØF og Rådets direktiv 89/ Stato ) ( l )
 440/EØF af 18. juli 1989 om ændring af direktiv (Fælles markedsordning — sukkerkvoter — overførsler
 71 /305/EØF om samordning af fremgangsmåderne mellem virksomheder)
 med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægs
 kontrakter. ( 95/C 268/ 12 )
 2 ) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkost
 ninger. (Processprog: italiensk)
 (') EFT nr. C 338 af 15 . 12 . 1993 .
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C- 1/94, angående en anmodning, som Consiglio di
 Stato i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har indgivet til
 DOMSTOLENS DOM
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag Società
 ( Femte Afdeling ) Cavarzere Produzioni Industriali SpA m.fl . mod Ministerio
 af 11 . august 1995
 deH'Agricultura e Foreste m.fl . at opnå en præjudiciel
 afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets forordning
 i sag C-448/93 P, Kommissionen for De Europæiske ( EØF ) nr. 1785/81 af 30 . juni 1981 om den fælles
 Fællesskaber mod Muireann Noonan ( J ) markedsordning for sukker ( EFT L 177, s . 4 ) og af Rådets
 (Appel — tjenestemand — antagelse til realitetsbehandling forordning ( EØF ) nr. 193/82 af 26 . januar 1982 om
 af en sag anlagt til prøvelse af en afgørelse truffet af en almindelige regler for overførsel af kvoter i sukkersektoren
 udvælgelseskomité under anvendelse afde i meddelelsen om ( EFT L 21 , s . 3 ), har Domstolen ( Femte Afdeling ), sammen
 udvælgelsesprøve fastlagte vilkår) sat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne P.
 ( 95/C 268/11 ) Jann, J. C. Moitinho de Almeida , D. A. O. Edward og L.
 Sevon; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: eskpedi
 tionssekretær H. A. Ruhl, den 11 . august 1995 afsagt dom,
 (Processprog: engelsk) hvis konklusion lyder således :
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) 1 ) Medlemsstaterne kan for det produktionsår, der begyn
 der den 1 , juli, ikke udøve den handlebeføjelse, de er
 I sag C-448/93 P, Kommissionen for De Europæiske tillagt i henhold til artikel 25, stk . 2, i Rådets forordning
 Fællesskaber ( befuldmægtiget: John Forman ), angående (EØF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den fælles
 appel af dom afsagt den 16 . september 1993 af De markedsordning for sukker, efter den i Rådets forord
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ( Fjerde ning (EØF) nr. 193/82 af 26. januar 1982 om almin
 Afdeling) i sag T-60/92, Muireann Noonan mod Kommis delige regler for overførsel af kvoter i sukkersektoren,
 sionen ( Sml . II, s . 911 ), hvori der er nedlagt påstand om fastsatte frist den 1 . marts, selv hvis den rådsforordning,
 annullation af denne dom, den anden part i appelsagen er: hvorved kvoterne fastsættes og hvori det fastslås, at
 Muireann Noonan ved Senior Counsel James O'Reilly, og beføjelsen kan anvendes, er udstedt efter den 1 . marts,
 med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson eftersom der ikke er udstedt nogen fællesskabsforord
 SARL, 1 , rue Glesener, har Domstolen ( Femte Afdeling ), ning, hvorved den nævnte frist udtrykkeligt er blevet
 sammensat af J. C. Moitinho de Almeida, som fungerende fraveget.
 afdelingsformand (refererende dommer), og dommerne
 D. A. O. Edward og J.-P. Puissochet; generaladvokat: P. 2 ) Den handlebeføjelse, medlemsstaterne er tillagt i hen
 Léger; justitssekretær: R. Grass, den 11 . august 1995 afsagt hold til artikel 25 i forordning (EØF) nr. 1785/81 , kan
 dom, hvis konklusion lyder således : udøves samtidig med en ændring af kvoter, som i
 medfør af artikel 2 i forordning (EØF) nr. 193/82
 1 ) Appellen forkastes. foretages som følge af en afhændelse af virksomheder
 eller fabrikker, idet de særlige betingelser for at anvende
 2 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger. de enkelte bestemmelser dog skal overholdes.
 f 1 ) EFT nr . C 1 af 4 . 1 . 1994 . 3 Artikel 25, stk . 2, i forordning (EØF) nr. 1785/81 skal
 fortolkes således, at medlemsstaterne kan nedsætte
 A-kvoten og B-kvoten med op til 10% hver for sig.


text:
C 20/32 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 23.1.1999
 Sag anlagt den 25. november 1998 af CompanÄía Inter- anvendelse er de nñvnte bevillinger i vidt omfang ikke ble-
 nacional de Pesca y Derivados, SA (Inpesca) mod Kommis- vet udnyttet, og at der på grund af, at en rñkke stùttebe-
 sionen for De Europñiske Fñllesskaber lùb, som er udbetalt med urette med henblik på bygning
 og modernisering af fiskerfartùjer, er blevet annulleret og
 (Sag T-186/98)
 tilbagesùgt, er tilstrñkkelige bevillinger til, at det omtvi-
 (1999/C 20/57) stede projekt kan tages i betragtning.
 (Processprog: spansk) Ifùlge sagsùgeren kan der heller ikke i den anfñgtede
 beslutning lovligt henvises til artikel 37 i forordning (EéF)
 nr. 4028/86 (1), som synes at begrñnse muligheden for at
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er tage projekter i betragtning, der ikke har kunnet finansie-
 der den 25. november 1998 anlagt sag mod Kommissionen res som fùlge af manglende finansielle midler. Ifùlge sagsù-
 for De Europñiske Fñllesskaber af CompanÄía Internacio- geren har Kommissionen i artikel 6, stk. 2, i forslaget til
 nal de Pesca y Derivados, SA (Inpesca), Bermeo (Spanien), forordning om struktur-foranstaltninger inden for fiskeri (2)
 ved advokaterne Iciar Angulo Fuertes og BegonÄa Angulo erklñret, at belùb, der er disponeret over som stùtte til
 Fuertes, Biskaya, og med valgt adresse i Luxembourg hos projekter, som Kommissionen har truffet beslutning om
 advokat Ernest Arendt, 8-10, rue Mathias Hardt. mellem den 1. januar 1989 og den 31. december 1993, og
 som Kommissionen ikke har modtaget nogen anmodning
 om endelig betaling af, automatisk frigùres af Kommissio-
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: nen, med forbehold af projekter, der er suspenderet af ret-
 lige grunde. Dette indebñrer, at projekter, der er omfattet
 af en retslig prùvelse, som det er tilfñldet med det omtvi-
 Ð Den anfñgtede beslutning annulleres. stede projekt, skal tages i betragtning. I ùvrigt har De
 Europñiske Fñllesskabers Revisionsret i årsberetningen
 1990 fastslået, at ansùgninger om finansiel stùtte i henhold
 Ð Det anerkendes, at »CompanÄía Internacional de Pesca til forordning (EéF) nr. 4028/86 er blevet taget i betragt-
 y Derivados, SA« (Inpesca) i overensstemmelse med ning i mere end to regnskabsår.
 EF-traktatens artikel 178 og artikel 215, stk. 2, har
 krav på erstatning for det tab, selskabet har lidt
 som fùlge af den anfñgtede beslutning om ikke at
 Endelig har sagsùgeren anfùrt, at den anfñgtede beslutning
 yde sagsùgeren en finansiel fñllesskabsstùtte på
 er udtryk for magtfordrejning, ligesom der er tale om til-
 216 886 200 ESP med morarenter af den pågñldende
 sidesñttelse af princippet om forbud mod forskelsbehand-
 fñllesskabsstùtte fra den 12. marts 1992, indtil stùtten
 ling.
 udbetales, jf. de almindelige retsgrundsñtninger, der er
 fñlles for medlemsstaternes retssystemer.
 (1) Rådets forordning (EéF) nr. 4028/86 af 18. december 1986
 om fñllesskabsforanstaltninger til forbedring og tilpasning af
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. fiskeri- og akvakulturstrukturerne (EFT L 376 af 31.12.1986,
 s. 7).
 (2) EFT C 176 af 9.6.1998, s. 44.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Med nñrvñrende sùgsmål har det sagsùgende selskab, hvis
 vedtñgtsmñssige formål er bygning, erhvervelse, forvalt-
 ning, befragtning, reparation og drift af fartùjer, anfñgtet
 Kommissionens beslutning af 16. september 1998, hvorved Sag anlagt den 25. november 1998 af Pascual Juan Cubero
 Kommissionen afviste at yde den finansielle fñllesskabs- Vermurie mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 stùtte, sagsùgeren havde ansùgt om med henblik på byg- skaber
 ningen af et tunfiskerfartùj med fryseanlñg (nr. ES/0002/90
 og ES/0224/91). (Sag T-187/98)
 (1999/C 20/58)
 Sagsùgeren har nñrmere anfùrt, at i beslutninger af
 18. december 1990 og 8. november 1991 fastslog Kom-
 missionen, at selv om sagsùgeren opfyldte alle de nùdven- (Processprog: fransk)
 dige betingelser for at få udbetalt den omtvistede stùtte,
 kunne der ikke ydes stùtte til projektet, idet der ikke var
 tilstrñkkelige midler på budgettet for 1991 og 1992 til Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 sådanne projekter. der den 25. november 1998 anlagt sag mod Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber af Pascual Juan Cubero
 Vermurie, Bruxelles, ved advokat Eric Boigelot, Bruxelles,
 Sagsùgeren har tilfùjet, at det må anses for godtgjort, at og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Louis
 som fùlge af tilbagebetalinger, nedsñttelser og manglende Schiltz, 2, rue du Fort Rheinsheim.
 ---pagebreak--- 23.1.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 20/33
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: hans erfaring og kundskaber. Det ùkonomiske tab skyldes
 den manglende forhùjelse af lùnnen siden 1. april 1998,
 hvor hans forfremmelse skulle have fundet sted.
 Ð ansñttelsesmyndighedens afgùrelse af 6. april 1998 om
 ikke at forfremme ham til lùnklasse A 5 for regnskabs-
 året 1998 annulleres
 Ð afgùrelsen af 9. oktober 1998 om afvisning af sagsùge-
 rens klage over afgùrelsen af 6. april 1998, indgivet Sag anlagt den 4. december 1998 af Sassuolo kommune
 den 27. april 1998 og registreret af generalsekretariatet mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 den 6. maj 1998 under nummer R/436/98, annulleres,
 (Sag T-189/98)
 (1999/C 20/59)
 Ð sagsùgte tilpligtes at betale sagsùgeren erstatning for
 ùkonomisk og ikke-ùkonomisk tab anslået til
 250 000 BEF, med forbehold af en forhùjelse eller ned- (Processprog: italiensk)
 sñttelse under sagen
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 Ð sagsùgte tilpligtes under alle omstñndigheder at betale der den 4. december 1998 anlagt sag mod Kommissionen
 sagens omkostninger. for De Europñiske Fñllesskaber af Sassuolo kommune ved
 advokat Fabio Dani, Ferrara, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat Alex Schmitt, 71, rue Des AubeÂ-
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: pines.
 Sagsùgeren har allerede bestridt flere stillinger i Fñllesska- Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 bernes tjeneste (bl.a. i sagsùgtes Juridiske Tjeneste, som
 referendar hos en dommer ved Domstolen og som sekre-
 tñr for GD XXIV's generaldirektùr).
 Ð Beslutning D(98)DG V.A.4 DC/MG/se/980511 af
 12. juni 1998 fra Den Europñiske Kommissions
 Generaldirektorat V, der blev meddelt kommunalfor-
 Til stùtte for sit sùgsmål anfùrer sagsùgeren: valtningen i Sassuolo af Den Italienske Republiks
 arbejds- og socialminister den 5. oktober 1998, annul-
 leres.
 Ð tilsidesñttelse af vedtñgten, navnlig artikel 24, stk. 3
 og 4, og artikel 45, stk. 1
 Ð Sagsùgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ð en tilsidesñttelse af almindelige retsprincipper som
 princippet, hvorefter enhver administrativ handling Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 skal hvile på korrekt retsgrundlag, dvs. relevant og
 ikke behñftet med retsvildfarelse og faktisk vildfarelse,
 og principperne, hvorefter en afgùrelse ikke kan stride
 imod en retfñrdighedsregel og en billighedsregel Sagsùgeren i nñrvñrende sag, der er en italiensk kommu-
 ne, har anfñgtet Kommissionens afslag på forlñngelse af
 et pilotprojekt, der finansieres af Den Europñiske Social-
 fond (Ariane-programmet), og som vedrùrer afprùvning og
 Ð samt en tilsidesñttelse af proportionalitetsprincippet, udvikling af systemer til fremme af jobsùgning.
 princippet om ligebehandling af tjenestemñnd og prin-
 cippet om beskyttelse af den berettigede forventning.
 I den forbindelse bemñrkes for det fùrste, at efter tidspla-
 nen for projektet var fristerne for fastlñggelsen af de
 Ifùlge sagsùgeren har ansñttelsesmyndigheden ved ved- belùb, der kunne anerkendes i tilskud, for afslutningen af
 tagelsen af de omtvistede afgùrelser anvendt vilkårlige og udbetalinger til de endelige modtagere samt for vurderin-
 ubillige kriterier, der har forvoldt ham en alvorlig skade. gen af finansieringen henholdsvis den 31. december 1996,
 den 31. december 1997 og den 30. april 1998. På dette
 punkt tilfùjes desuden, at igangsñtningen af projektets
 Sagsùgerens ikke-ùkonomiske tab fùlger af, at han ikke fjerde fase, der betegnes »Tjenestens virksomhed«, her-
 blev forfremmet til en hùjere lùnklasse trods en af ham under bl.a. åbningen af et offentligt kontor med henblik
 udùvet mobilitet af karrieremñssige hensyn, der ville ùge på konfrontationen af udbud og efterspùrgsel, blev noget


text:
20.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 236/33
 Rettens dom af 3. juni 2015 — Pensa Pharma mod KHIM — Ferring og Farmaceutisk Laboratorium Ferring (PENSA PHARMA og pensa)
 (Forenede sager T-544/12 og T-546/12) (1)
 ((EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-ordmærket PENSA PHARMA og EF-figurmærket pensa - de ældre, nationale og benelux ordmærker PENTASA - udtrykkeligt samtykke til registrering af EF-varemærket inden der er indgivet begæring om ugyldighed - artikel 53, stk. 3, i forordning (EF) nr. 207/2009 - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 og artikel 53, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009))
 (2015/C 236/43)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Pensa Pharma, SA (Valencia, Spanien) (ved advokaterne M. Esteve Sanz, M. González Gordon og R. Kunze)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved P. Geroulakos og J. Crespo Carrillo, som befuldmægtigede)
 De andre parter i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenienter ved Retten: Ferring BV (Hoofddorp, Nederlandene) og Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S (København, Danmark) (først ved solicitor I. Fowler, advokaterne A. Renck, V. von Bomhard og D. Slopek, derefter ved advokaterne I. Fowler, A. Renck, V. von Bomhard og J. Fuhrmann, og endelig ved I. Fowler og J. Fuhrmann)
 Sagens genstand
 To søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelser truffet den 1. oktober 2012 af Femte Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sager R 1883/2011-5 og R 1884/2011-5) vedrørende en ugyldighedssag mellem på den ene side Ferring BV og Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S og, på den anden side, Pensa Pharma SA.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Pensa Pharma SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 55 af 23.2.2013.


text:
19.5.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 150/27
 — i sag T-74/94: J.J.H. van den Broek, G.J.E. van Laar, KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 J.T. Salden, J.A.M. Wouters
 den 14. februar 2001
 — i sag T-75/94: J.M.F.M. Flamand i sag T-3/00, Athanasios Pitsiorlas mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Den Europæiske Centralbank(1)
 — i sag T-86/94: J. Bakker, E. Hardeman, G.J. Prins, G. van
 (Formaliteten — aktindsigt i institutionernes dokumenter)
 Putten
 (2001/C 150/53)
 — i sag T-87/94: Th. H. Clemens, N.J.G.M. Costongs, W.A.J.
 Derks, R.P. Geertsema, W. Hermsen, P. Hogenkamp,
 (Processprog: græsk)
 J.H. Kelder, G.M. Kuijs, E.J. Liefting, J.H. Nieuwenhuizen,
 D.J. Preuter, A.J.M. Sturkenboom, J.J. de Wit
 I sag T-3/00, Athanasios Pitsiorlas, Thessaloniki (Grækenland),
 ved advokat D. Papafilippou mod Rådet for Den Europæiske
 — i sag T-91/94: D. Vellema, J. et K. Visser Union (befuldmægtigede: M. Bauer, S. Kyriakopoulou og
 D. Zachariou) og Den Europæiske Centralbank (befuldmægti-
 gede: C. Zilioli, P. Vospernik og C. Kroppenstedt), angående en
 — i sag T-94/94: J.W. Esselink påstand om, at Rådets afgørelse af 30. juli 1999 og Den
 Europæiske Centralbanks afgørelse af 8. november 1999,
 hvorved sagsøgeren er blevet nægtet aktindsigt i et dokument,
 — i sag T-96/94: J.P. Groot har Retten (Første Afdeling), sammensat af præsidenten,
 B. Vesterdorf, og dommerne M. Vilaras og N.J. Forwood;
 justitssekretær: H. Jung, den 14. februar 2001 afsagt kendelse,
 — i sag T-101/94: A.J. Dubbelhuis, A. Harkema, W. Knol hvis konklusion lyder således:
 1) Sagen afvises, for så vidt den er rettet mod Rådets afgørelse af
 30. juli 1999.
 — i sag T-104/94: H. Rozema, B.L. van der Wijk
 2) Sagsøgeren afholder sine egne omkostninger for så vidt angår
 afvisningspåstanden og ligeledes de omkostninger, der er afholdt
 — i sag T-105/94: W. Talsma af Rådet.
 — i sag T-106/94: R. et F. Visser, L.H. Hiddema (1) EFT C 122 af 29.4.2000.
 — i sag T-118/94: J. Hoedjes, J.K. Veenstra
 — i sag T-119/94: A.J.M. et F.J.M. Baack, A.B. ten Broeke,
 O. Dallinga, L.A. Looman, J.H. Hoogendoorn KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 2. februar 2001
 — i sag T-122/94: A.G.J. van Boxtel
 i sag T-97/00, Anastassia Vakalopoulou mod Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 — i sag T-124/94: K.A. Schutter
 (Midlertidigt ansatte — tidsbegrænset kontrakt — forlæn-
 gelse — annullationssøgsmål og erstatningssøgsmål — akt,
 — i sag T-130/94: R. van Dijk, H.J. Hiermstra, A.W.J. Reijers. der indeholder et klagepunkt — åbenbart afvisningsgrund-
 lag)
 (2001/C 150/54)
 (1) EFT C 334 af 9.12.1993, C 27 af 28.1.1994, C 43 af 12.2.1994,
 C 59 af 26.2.1994, C 90 af 26.3.1994, C 103 af 11.4.1994,
 C 120 af 30.4.1994, C 132 af 14.5.1994, C 233 af 20.8.94 og (Processprog: fransk)
 C 370 af 24.12.1994.
 I sag T-97/00, Anastassia Vakalopoulou, midlertidigt ansat ved
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i
 Bruxelles, ved advokaterne J.-N. Louis og V. Peere, Bruxelles,
 og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: G. Valsesia og


text:
29.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 111/25
 Kendelse afsagt af Retten den 14. januar 2016 — Hispasat mod Kommissionen
 (Sag T-36/15) (1)
 ((Statsstøtte - digital-tv - støtte til implementering af jordsendt digital-tv i fjerntliggende og mindre urbaniserede områder i Castilla-La Mancha - afgørelse, hvorved støtten erklæres uforenelig med det indre marked - berigtigelse af denne afgørelse efter sagsanlægget - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2016/C 111/30)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Hispasat, SA (Madrid, Spanien) (først ved advokaterne J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo og A. Balcells Cartagena, derefter ved advokaterne J. Buendía Sierra og A. Lamadrid de Pablo)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved É. Gippini Fournier, P. Němečková og B. Stromsky, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens afgørelse C(2014) 6846 final af 1. oktober 2014 vedrørende statsstøtte SA.27408 (C 24/2010) (ex NN 37/2010, ex CP 19/2009), som myndighederne i Castilla-La Mancha har ydet til implementering af jordbaseret digital-tv i fjerntliggende og mindre urbaniserede områder i Castilla-La Mancha.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Det er ufornødent at tage stilling til SES Astras interventionsbegæring.
 3)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler Hispasat, SA’s omkostninger.
 (1) EUT C 89 af 16.3.2015.


text:
27.9.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 247/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 4. juli 2008 — CoNISMa (Consorzio Nazionale Interuniversitario per le Scienze del Mare) mod Regione Marche
 (Sag C-305/08)
 (2008/C 247/11)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: CoNISMa (Consorzio Nazionale Interuniversitario per le Scienze del Mare)
 Sagsøgt: Regione Marche
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal bestemmelserne i direktiv 2004/18 (1) — om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter — som angivet i afsnit 1 fortolkes således, at et konsortium bestående af udelukkende italienske universiteter og statslige myndigheder i de i afsnit 8 nævnte former ikke må deltage i et udbud af tjenesteydelser som geofysiske prøveudtagninger og prøveudtagninger til havs?
 2)
 Er bestemmelserne i den italienske lovgivning, nemlig artikel 3, stk. 22 og 19, og artikel 34 i kodeksen om offentlige aftaler, jf. lovdekret nr. 163/2006, hvorefter henholdsvis »begrebet »økonomisk aktør« omfatter entreprenører, leverandører og tjenesteydere eller en sammenslutning eller konsortium af disse« og »begreberne »entreprenør«, »leverandør« og »tjenesteyder« omfatter en fysisk eller juridisk person eller en enhed, der ikke er en juridisk person, herunder Gruppo europeo di interesse economico (GEIE) oprettet i henhold til lovdekret nr. 240 af 23. juli 1991, som »på markedet tilbyder« henholdsvis udførelsen af bygge- eller anlægsarbejder, levering af varer og leveringen af tjenesteydelser«, i strid med direktiv 2004/18, hvis lovgivningen fortolkes således, at deltagelsen i udbud begrænses til professionelle leverandører af disse aktiviteter, hvorved organer med andre forudgående formål end fortjeneste, nemlig forskning, udelukkes?
 (1) EUT L 134, s. 114.


text:
8.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 144/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landsarbeitsgericht Bremen (Tyskland) den 30. januar 2017 — Hubertus John mod Freie Hansestadt Bremen
 (Sag C-46/17)
 (2017/C 144/25)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landsarbeitsgericht Bremen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Hubertus John
 Sagsøgt: Freie Hansestadt Bremen
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal § 5, stk. 1, i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse, der blev indgået den 18. marts 1999, og som er opført som bilag til Rådets direktiv 1999/70/EF (1) af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse, der uden yderligere betingelser giver ansættelseskontraktens parter mulighed for ved aftale indgået under ansættelsen uden tidsmæssig begrænsning at udsætte det aftalte tidspunkt for ansættelsesforholdets ophør som følge af den normale pensionsalders indtræden, eventuelt også flere gange, alene af den grund, at arbejdstageren som følge af den normale pensionsalders indtræden har ret til alderspension?
 2)
 Såfremt Domstolen besvarer det første spørgsmål bekræftende:
 Er den i første spørgsmål nævnte bestemmelse også uforenelig med rammeaftalens § 5, stk. 1, i forbindelse med den første udsættelse af ophørstidspunktet?
 3)
 Skal artikel 1, artikel 2, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF (2) af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (direktiv 2000/78/EF) og/eller de generelle principper i fællesskabsretten fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse, der uden yderligere betingelser giver ansættelseskontraktens parter mulighed for ved aftale indgået under ansættelsen uden tidsmæssig begrænsning at udsætte det aftalte tidspunkt for ansættelsesforholdets ophør som følge af den normale pensionsalders indtræden, eventuelt også flere gange, alene af den grund, at arbejdstageren som følge af pensionsalderens indtræden har ret til alderspension?
 (1) EUT L 175, s. 43.
 (2) EUT L 303, s. 16.


text:
10.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich (Østrig) den 20. august 2012 — Robert Pfleger m.fl.
 (Sag C-390/12)
 2012/C 343/07
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Robert Pfleger, Autoart a.s., Mladen Vucicevic, Maroxx Software GmbH og Hans-Jörg Zehetner
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er proportionalitetsprincippet som udtrykt i artikel 56 TEUF og grundrettighedschartrets artikel 15-17 til hinder for en national ordning som den, der følger af de for hovedsagen afgørende bestemmelser i GSpG’s §§ 3-5, 14 og 21, og hvorefter afholdelse af hasardspil ved hjælp af automater kun er mulig på den betingelse — sanktioneret med straf og trussel om et umiddelbart indgreb i materielle genstande — at der forinden er meddelt en tilladelse, der kun er til rådighed i begrænset antal, selv om staten hidtil — så vidt ses — ikke i en eneste rets- eller forvaltningssag har godtgjort, at en dermed forbunden kriminalitet og/eller spilafhængighed reelt er et væsentlig problem, som ikke kan afhjælpes ved en kontrolleret udvidelse af antallet af lovlige spilleaktiviteter til mange individuelle udbydere, men kun ved en enkelt monopolindehavers (hhv. ganske få oligopolisters) forretningsudvidelse, der alene er forbundet med en tilbageholdende reklame?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende: Er proportionalitetsprincippet som udtrykt i artikel 56 TEUF og grundrettighedschartrets artikel 15-17 til hinder for en national ordning som den, der følger af GSpG’s §§ 52-54 og 56a og StGB’s § 168, og hvorefter der på grund af vage lovbegreber indtræder et mangeartet næsten undtagelsesfrit strafferetligt ansvar for også fjerne deltagende (bl.a. i andre EU-medlemsstater hjemmehørende) personer (herunder også forhandlere, bortforpagtere eller udlejere af automater til hasardspil)?
 3)
 Såfremt også det andet spørgsmål besvares benægtende: Er de demokratiske og retsstatlige krav, som klart ligger til grund for grundrettighedschartrets artikel 16, og/eller kravet om fairness og effektivitet i grundrettighedschartrets artikel 47 og/eller det EU-retlige krav om transparens i artikel 56 TEUF og/eller forbuddet i grundrettighedschartrets artikel 50 mod at blive retsforfulgt eller straffet to gange for samme lovovertrædelse, til hinder for en national ordning som den, der følger af GSpG’s §§ 52-54 og 56a og StGB’s § 168, hvis indbyrdes afgrænsning i mangel af klare lovbestemmelser næppe kan forudses og beregnes ex ante af borgeren, men som i det konkrete tilfælde først må opklares ved en dyr formel procedure, hvortil der knytter sig omfattende forskelle med hensyn til kompetencefordelingen (forvaltninger eller domstole), indgrebskompetencen, den hermed forbundne stigmatisering og den processuelle stilling (f.eks. omvendt bevisbyrde)?
 4)
 Såfremt et af disse tre spørgsmål besvares bekræftende: Er artikel 56 TEUF og/eller grundrettighedschartrets artikel 15-17 og/eller dette charters artikel 50 til hinder for at straffe personer, som har en sådan tæt forbindelse til en automat til hasardspil som omhandlet i GSpG’s § 2, stk. 1, første punktum, og § 2, stk. 2, og/eller for at beslaglægge hhv. konfiskere disse apparater og/eller lukke sådanne personers samlede virksomhed?


text:
7.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/83
 Sag anlagt den 30. juni 2015 — ZZ mod EEAS
 (Sag F-94/15)
 (2015/C 294/101)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)
 Sagsøgt: Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EEAS)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen om afslag på sagsøgerens klage over resultatet af valget til personaleudvalget i EEAS
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 23. april 2015 om godkendelse af valget til personaleudvalget i EEAS, hvis resultat blev offentliggjort den 17. marts 2015.
 —
 EEAS tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
12.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 335/54
 Sag anlagt den 29. juli 2016 — ZZ mod EIB
 (Sag F-37/16)
 (2016/C 335/71)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat B. Maréchal)
 Sagsøgt: Den Europæiske Investeringsbank (EIB)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af den afgørelse, der blev truffet i forbindelse med Dignity at work- undersøgelsesproceduren vedrørende beskyldninger om seksuel chikane, om afvisning af sagsøgerens klage og om afslag på at yde erstatning for det lidte ikke-økonomiske tab og de lægeudgifter, som sagsøgeren har afholdt.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelsen af 16. oktober 2015, der blev truffet i forbindelse med den Dignity at work-undersøgelsesprocedure, som sagsøgeren iværksatte den 20. maj 2015 mod hendes overordnede, som undersøgt af undersøgelsesudvalget, og annullation af undersøgelsesudvalgets rapport af 14. september 2015 vedrørende den Dignity at work-ansøgning, som sagsøgeren havde indgivet, hvori hendes klage blev afvist og hvori blev medtaget utilstrækkelige henstillinger, herunder en sanering af rapporten.
 —
 Erstatning for lægeudgifter som følge af den skade, sagsøgeren har lidt, opgjort til i) 977 EUR indtil d.d. (inklusiv moms) og ii) et foreløbigt beløb på 5 850 EUR for fremtidige lægeudgifter.
 —
 Erstatning for det af sagsøgeren lidte ikke-økonomiske tab, opgjort til 20 000 EUR.
 —
 EIB tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
C 72/24 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 7.3.98
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Ð Principalt, at Kommissionens beslutning K(97) 2735 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til
 endelig udg. af 30. juli 1997 annulleres. dem, der er anfùrt i sag T-288/97, Regione Friuli-Venezia
 Giulia mod Kommissionen (1).
 Ð Subsidiñrt, at beslutningen annulleres, for så vidt som (1) EFT C 7 af 10.1.1998, s. 25.
 det herved (i artikel 5) er fastsat, at staten skal tilbage-
 sùge stùtten (ydet fra den 1. juli 1990) med renter fra
 den dag, hvor stùtten blev udbetalt.
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 5. januar 1998 af Siderca S.A.I.C. mod
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 (Sag T-8/98)
 (98/C 72/55)
 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til
 dem, der er anfùrt i sag T-288/97, Regione Friuli-Venezia
 Giulia mod Kommissionen (1). (Processprog: engelsk)
 (1) EFT C 7 af 10.1.1998, s. 25. Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 5. januar 1998 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber af Siderca S.A.I.C. ved Ian S.
 Forrester, QC, og Lord Lester of Herne Hill og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31,
 Grand-rue.
 Sag anlagt den 5. januar 1998 af Autotrasporti di Viola
 Claudio & C. Snc. mod Kommissionen for De Europñiske Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Fñllesskaber
 (Sag T-6/98)
 Ð Kommissionens beslutning af 6. oktober 1997 rettet til
 (98/C 72/54) Siderca S.A.I.C. annulleres helt eller delvis.
 (Processprog: italiensk) Ð Domstolen trñffer de yderligere bestemmelser, som
 den måtte finde nùdvendige.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 5. januar 1998 anlagt sag mod Kommissionen for Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 De Europñiske Fñllesskaber af Autotrasporti di Viola
 Claudio & C. Snc. ved advokat Claudio Mussato, Udine,
 og med valgt adresse på dennes kontor via Dante 4, Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Udine.
 Aktierne i det sagsùgende selskab, der er en stor argen-
 tinsk producent af rùrvarer til olieselskaber og mekaniske
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 ledninger og rùr, ejes af holdingselskabet San Faustin NV.
 Sagsùgeren erhvervede i 1993 gennem et helejet dattersel-
 skab 27 % (senere forhùjet til 30 %) af kapitalen i Tubos
 Ð Principalt, at Kommissionens beslutning K(97) 2735 de Acero de Mexico SA (Tamsa), som er Mexicos eneste
 endelig udg. af 30. juli 1997 annulleres. producent af rùrvarer til olieselskaber.
 Ð Subsidiñrt, at beslutningen annulleres, for så vidt som Dalmine (1) er et tidligere datterselskab af det italienske
 det herved (i artikel 5) er fastsat, at staten skal tilbage- statslige stålselskab Ilva og producerer et stort udvalg af
 sùge stùtten (ydet fra den 1. juli 1990) med renter fra lednings- og rùrprodukter. Sagsùgeren ejer gennem et hel-
 den dag, hvor stùtten blev udbetalt. ejet datterselskab 47 % af aktierne i Dalmine, i hvilket sel-
 skab det erhvervede interesser i 1996. Sagsùgte undersùger
 påstande om et kartel, der skulle have eksisteret fra begyn-
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. delsen af 1980'erne mellem producenter af stålledninger


text:
14.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 302/43
 Rettens dom af 15. juli 2015 — AGC Glass Europe m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-465/12) (1)
 ((Konkurrence - administrativ procedure - det europæiske marked for autoglas - offentliggørelse af en afgørelse, hvorved der fastslås en overtrædelse af artikel 81 EF - afslag på en begæring om fortrolig behandling af oplysninger, som Kommissionen påtænker at offentliggøre - begrundelsespligt - fortrolighed - tavshedspligt - bødefritagelsesordningen - berettiget forventning - ligebehandling))
 (2015/C 302/55)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: AGC Glass Europe (Bruxelles, Belgien), AGC Automotive Europe SA (Fleurus, Belgien), AGC France SAS (Boussois, Frankrig), AGC Flat Glass Italia Srl (Cuneo, Italien), AGC Glass UK Ltd (Northampton, Det Forenede Kongerige) og AGC Glass Germany GmbH (Wegberg, Tyskland) (ved advokaterne L. Garzaniti, J. Blockx, P. Niggemann og A. Burckett St Laurent samt solicitor S. Ryan)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved M. Kellerbauer, G. Meessen og P. Van Nuffel, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse C(2012) 5719 final af 6. august 2012 om afslag på en begæring om fortrolig behandling indgivet af AGC Glass Europe SA, AGC Automotive Europe SA, AGC France SAS, AGC Flat Glass Italia Srl, AGC Glass UK Ltd og AGC Glass Germany GmbH i medfør af artikel 8 i afgørelse 2011/695/EU, vedtaget af formanden for Europa-Kommissionen af 13. oktober 2011, om høringskonsulentens funktion og kompetenceområde under behandlingen af visse konkurrencesager (sag COMP/39.125 — Autoglas)
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 AGC Glass Europe SA, AGC Automotive Europe SA, AGC France SAS, AGC Flat Glass Italia Srl, AGC Glass UK Ltd og AGC Glass Germany GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 379 af 8.12.2012.


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/34
 Sag anlagt den 2. juli 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Finland
 (Sag C-293/08)
 (2008/C 223/53)
 Processprog: finsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Condou-Durande og I. Koskinen)
 Sagsøgt: Republikken Finland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Finland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse (1), idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser til gennemførelse af direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Republikken Finland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 10.10.2006.
 (1) EUT L 304, s. 12.


text:
2.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 197/27
 Sag anlagt den 21. maj 2008 — Cattin og Cattin mod Kommissionen
 (Sag T-194/08)
 (2008/C 197/48)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: R. Cattin & Cie (Bimbo, Den Centralafrikanske Republik) og Yves Cattin (Cadiz, Spanien)(ved avocat B. Wägenbaur)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren i alt 18 946 139 EUR for den økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren 100 000 EUR for den ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren 150 000 EUR for den ikke-økonomiske, som sagsøgeren har lidt.
 —
 Disse beløb tillægges morarenter fra datoen for domsafsigelsen, til betaling sker, på grundlag af den sats, som er fastsat af Den Europæiske Centralbank for de vigtigste refinansieringstransaktioner, plus to procentpoint, dog således at satsen ikke kan overstige 6 %.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger for begge sagsøgere.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det sagsøgende selskab, der er specialiseret i produktion, forarbejdning og eksport af kaffe i Den Centralafrikanske Republik, blev udelukket fra en refusion gennem midler fra Den Europæiske Udviklingsfond (EUF), for fordringer, som selskabet havde mod det statslige organ »Soutien Café«, et organ, som blev oprettet med henblik på at understøtte prisen på kaffe under de dramatiske prisstigninger i slutningen af 80'erne. Det sagsøgende selskab blev udelukket fra refusionen med henvisning til, at selskabet, ifølge en revisionsrapport udarbejdet efter anmodning fra de nationale myndigheder, sandsynligvis havde begået underslæb med hensyn til visse pengesummer til fordel for dets ansatte. Det sagsøgende selskab måtte efter denne udelukkelse sætte alle aktiviteterne på standby og afskedige de 800 fastansatte, der arbejdede på selskabets plantager.
 Sagsøgerne har til støtte for deres søgsmål for det første gjort gældende, at 1) deres ret til forsvar, i det omfang hvor det sagsøgende selskab ikke blev hørt under udarbejdelsen af den pågældende revisionsrapport, hvori det blev konkluderet, at der var begået underslæb, og 2) uskyldsformodningen, idet der ikke var fremsat nogen beviser til støtte for denne konklusion, er blevet krænket.
 Sagsøgerne har derefter gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af princippet om effektiv domstolsbeskyttelse, retssikkerhedsprincippet og begrundelsespligten, henset til, at det sagsøgende selskab blev udelukket fra refusionen, uden at Kommissionen havde tilsendt selskabet nogen som helst afgørelse, og uden at selskabet modtog udtrykkelig meddelelse om henstillingerne i den revisionsrapport, som denne udelukkelse er baseret på.
 Sagsøgerne har endelig gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat principperne om påpasselighed og om god forvaltningsskik, idet de nationale myndigheders anmodninger til Kommissionen vedrørende det sagsøgende selskab stadig var ubesvarede, og idet revisionsrapporten bygger på forkerte tal, der nødvendiggør en yderligere rapport, hvilket Kommissionen har anerkendt, uden dog at foranstalte dette.


text:
16.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/34
 Sag anlagt den 24. maj 2011 — ZZ mod KHIM
 (Sag F-59/11)
 2011/C 211/70
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne R. Adam og P. Ketter)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (KHIM)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand for det første om annullation af den afgørelse, hvorved KHIM afviste for anden gang at forlænge sagsøgerens oprindelige kontrakt som midlertidigt ansat, og for det andet om annullation af hans nye kontrakt som midlertidigt ansat samt om erstatning.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Præsidenten for KHIM’s afgørelse af 29. september 2010 om afvisning af for anden gang at forlænge sagsøgerens kontrakt som midlertidigt ansat, der oprindeligt blev indgået den 16. juli 2005, annulleres
 —
 Den tidsbegrænsede kontrakt som midlertidigt ansat, der blev indgået den 1. august 2010, annulleres, for så vidt som denne kontrakt reelt udgør en forlængelse for anden gang af den oprindelige ansættelseskontrakt.
 —
 Præsidenten for KHIM’s afgørelse af 18. februar 2011 annnulleres.
 —
 Det fastslås, at der foreligger et tidsubegrænset ansættelsesforhold.
 —
 I modsat fald annulleres den retlige kvalifikation af den oprindelige ansættelseskontrakt, der blev indgået den 16. juli 2005, og af dens udløbsdato, der efter forlængelse var fastsat til den 16. juli 2010, og den rekvalificeres som en tidsubegrænset kontrakt; i modsat fald konstateres det, at der foreligger en tidsubegrænset ansættelse.
 —
 I modsat fald annulleres den retlige kvalifikation af den ansættelseskontrakt, der blev indgået den 1. august 2013, og af dens udløbsdato, der var fastsat til den 1. august 2013, og den rekvalificeres som en tidsubegrænset kontrakt; i modsat fald konstateres det, at der foreligger en tidsubegrænset ansættelse.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale erstatning for såvel den økonomiske som den ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt som følge af KHIM’s adfærd, hvilken erstatning indtil videre — uden nogen form for accept og med alle forbehold, navnlig for forøgelse af erstatningskravet under sagen — kan fastsættes til 6 113,79 EUR for den økonomiske skade og til 30 000 EUR for den ikke-økonomiske skade.
 —
 Subsidiært, og for så vidt som Personaleretten mod forventning måtte nå frem til, at arbejdsforholdet, uagtet at der foreligger et tidsubegrænset ansættelsesforhold, ophørte den 16. juli 2010 — quod non — tilpligtes sagsøgte at betale erstatning for uberettiget opsigelse af kontraktforholdet.
 —
 Mere subsidiært, og for så vidt som Personaleretten mod forventning måtte nå frem til, at det ikke er muligt at rekvalificere ansættelseskontrakten eller fastslå, at der foreligger et tidsubegrænset ansættelsesforhold, tilpligtes KHIM at betale erstatning for den skade, som sagsøgeren har lidt som følge af dets kritisable adfærd.
 —
 Sagsøgeren forbeholdes alle andre rettigheder, retsmidler, anbringender og søgsmål, nemlig at KHIM tilpligtes at betale erstatning og renter i forbindelse med den lidte skade.
 —
 Sagsøgeren forbeholdes ret til med ethvert retsmiddel, navnlig ved vidneførsel, at redegøre for sagens faktiske omstændigheder.
 —
 Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
18.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 260/25
 Appel iværksat den 27. april 2016 af Industrias Químicas del Vallés, S.A. til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 16. februar 2016 i sag T-296/15, Industrias Químicas del Vallés mod Kommissionen
 (Sag C-244/16 P)
 (2016/C 260/32)
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Industrias Químicas del Vallés, S.A. (ved abogadas C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas og C. Vila Gisbert)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Kendelse afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 16. februar 2016 i sag T-296/15, Industrias Químicas del Vallés, S.A. (IQV) mod Europa-Kommissionen ophæves.
 —
 Det fastslås, at IQV’s søgsmål kan antages til realitetsbehandling med henblik på annullation af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/408 (1).
 —
 Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret med henblik på, at den træffer en materiel afgørelse i sag T-296/15.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 (i)
 Retten begik en retlig fejl, da den i den appellerede kendelse fastslog, at den anfægtede forordning er en lovgivningsmæssig retsakt, der i forhold til sagsøgeren omfatter gennemførelsesforanstaltninger som omhandlet i artikel 263, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
 (ii)
 Retten begik en retlig fejl, da den i den appellerede kendelse fastslog, at afvisningen af sagen med henblik på prøvelse af den anfægtede forordning ikke fratog IQV adgangen til effektive retsmidler.
 (iii)
 Retten begik en retlig fejl, da den i den appellerede kendelse fastslog, at IQV ikke var individuelt berørt af den anfægtede forordning.
 (1) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/408 af 11.3.2015 om gennemførelse af artikel 80, stk. 7, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler og om oprettelse af en liste over stoffer, der er kandidater til substitution (EUT 2015, L 67, s. 18).


text:
23.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 288/9
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 9. september 2010 — straffesag mod Ernst Engelmann (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesgericht Linz (Østrig))
 (Sag C-64/08) (1)
 (Fri udveksling af tjenesteydelser - etableringsfrihed - national lovgivning, hvorved der oprettes en koncessionsordning for drift af hasardspil i kasinoer - meddelelse af koncessioner udelukkende forbeholdt aktieselskaber med hjemsted på nationalt område - tildeling af samtlige koncessioner uden nogen form for udbud)
 (2010/C 288/14)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landesgericht Linz
 Part i hovedsagen
 Ernst Engelmann
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Landesgericht Linz (Østrig) — fortolkning af artikel 43 og 49 EF — national lovgivning, der under trussel om straf indeholder et forbud mod udøvelse af hasardspilsvirksomhed i kasinoer uden en koncession, der er udstedt af den kompetente myndighed, men som forbeholder muligheden for at opnå en sådan koncession, som er af en varighed på højst 15 år, udelukkende for aktieselskaber med hjemsted på nationalt område, der ikke har filialer i udlandet
 Konklusion
 1)
 Artikel 43 EF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter det udelukkende er forbeholdt erhvervsdrivende med hjemsted på denne medlemsstats område at drive hasardspil i spillekasinoer.
 2)
 Kravet om gennemsigtighed, som følger af artikel 43 EF og 49 EF samt af principperne om ligebehandling og om forbud mod forskelsbehandling på grund af nationalitet, er til hinder for, at samtlige koncessioner til at drive spillekasinoer på en medlemsstats område tildeles uden nogen form for udbud.
 (1) EUT C 116 af 9.5.2008.


text:
18.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 314/8
 Sag anlagt den 9. juli 2012 af DB Schenker mod EFTA-Tilsynsmyndigheden
 (Sag E-7/12)
 2012/C 314/08
 Den 9. juli 2012 anlagde Schenker North AB, Schenker Privpak AB og Schenker Privpak AS (under ét »DB Schenker«), repræsenteret ved Jon Midthjell, advokat i Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, Norge, sag mod EFTA-Tilsynsmyndigheden.
 Sagsøgerne har nedlagt påstand om:
 At EFTA-Domstolen i forbindelse med anbringendet om passivitet statuerer:
 1)
 At sagsøgte har tilsidesat artikel 37, stk. 1, i tilsyns- og domstolsaftalen ved i strid med reglerne om aktindsigt, tilsyns- og domstolsaftalen samt EØS-aftalen at have undladt at tage stilling til den anmodning om indsigt i samtlige sagsakter i ESA-sag nr. 34250 (Norway Post/Privpak), som sagsøgerne indgav den 3. august 2010, og
 2)
 At sagens omkostninger betales af sagsøgte.
 At EFTA-Domstolen i forbindelse med erstatningskravet fastslår sagsøgtes ansvar og udsætter vurderingen af den skade, sagsøgte har forvoldt, til et senere tidspunkt ved en kendelse, hvori det statueres:
 1)
 At sagsøgtes passivitet i tidsrummet fra 7. september 2010 eller senere og indtil sagsøgte behørigt har taget stilling til sagsøgernes anmodning om indsigt i samtlige sagsakter i ESA-sag nr. 34250 (Norway Post) af 3. august 2010 gør sagsøgte erstatningsansvarlig efter tilsyns- og domstolsaftalens artikel 46, stk. 2, herunder også for morarenter.
 2)
 At sagsøgerne senest seks måneder efter sagsøgtes behørige stillingtagen til sagsøgernes anmodning om indsigt i samtlige sagsakter i ESA-sag nr. 34250 (Norway Post) af 3. august 2010 skal meddele Domstolen deres erstatningskrav og oplyse, om parterne er enige om beløbet.
 3)
 At parterne, såfremt de ikke kan nå til enighed om erstatningsbeløbet, inden for samme frist skal forelægge Domstolen deres opgørelser af den skade, sagsøgtes undladelse af behørigt at tage stilling til sagsøgernes anmodning om indsigt i samtlige sagsakter i ESA-sag nr. 34250 (Norway Post) af 3. august 2010, har påført dem.
 4)
 At sagens omkostninger betales af sagsøgte.
 Retlige og faktiske omstændigheder samt anbringender:
 —
 Sagsøgerne Schenker North AB, Schenker Privpak AB og Schenker Privpak AS (under ét »DB Schenker«) indgår i en international speditør- og logistikkoncern, der ejes af Deutsche Bahn AG. Schenker North AB driver koncernens aktiviteter til lands, til søs og ad jernbane i Norge, Sverige og Danmark, herunder datterselskaberne Schenker Privpak AS og Schenker Privpak AB.
 —
 Den 14. juli 2010 traf EFTA-Tilsynsmyndigheden en afgørelse i sag nr. 34250 (Norway Post/Privpak), der fastslog, at Norway Post havde misbrugt sin dominerende stilling på det norske marked for distribution af pakker fra virksomhed til kunde i perioden 2000-2006. Afgørelsen blev stadfæstet af EFTA-Domstolen i sag E-15/10 Posten Norge AS mod EFTA-Tilsynsmyndigheden. Sagsøgerne har anlagt sag mod Norway Post for at opnå erstatning for tab, sagsøgerne har lidt som følge af denne overtrædelse, og ønsker indsigt i sagsøgtes sagsbehandling. Den 3. august 2010 begærede sagsøgerne aktindsigt i sagsakterne i ESA-sag nr. 34250 i henhold til de regler for aktindsigt, der er fastsat af EFTA-Tilsynsmyndigheden ved afgørelse nr. 407/08/KOL af 27. juni 2008.
 —
 Den 8. marts 2012 fremsatte sagsøgerne efter artikel 37, stk. 2, i tilsyns- og domstolsaftalen en formel opfordring til sagsøgte til at træffe endelig afgørelse om deres anmodning om aktindsigt af 3. august 2010. Sagsøgerne gør gældende, at sagsøgte siden undlod at træffe afgørelse om deres anmodning om aktindsigt efter udløbet af fristen for den administrative procedure og i øvrigt behandle deres anmodning om aktindsigt efter de gældende regler, hvilket også påførte dem tab.
 Sagsøgerne gør gældende, at EFTA-Tilsynsmyndigheden:
 —
 har overtrådt artikel 37 i tilsyns- og domstolsaftalen ved at have tilsidesat sine retlige forpligtelser til at træffe afgørelse om den anmodning om aktindsigt, sagsøgerne indgav den 3. august 2010, og
 —
 har overtrådt artikel 46, stk. 2, i tilsyns- og domstolsaftalen ved at have tilsidesat sine retlige forpligtelser til rettidigt at træffe afgørelse om den anmodning om aktindsigt, sagsøgerne indgav den 3. august 2010, og til i øvrigt at behandle denne anmodning efter de gældende regler.


text:
26.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Plovdiv (Bulgarien) den 7. marts 2012 — AES-3C Maritza East 1 ЕOOD mod Direktor na Direktsia »Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto« Plovdiv
 (Sag C-124/12)
 2012/C 151/34
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad Plovdiv
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: AES-3C Maritza East 1 ЕOOD
 Sagsøgt: Direktor na Direktsia »Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto« Plovdiv
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er en ordning som den i artikel 70, stk. 1, nr. 2, i loven om merværdiafgift omhandlede, hvorefter en afgiftspligtig ikke har ret til fradrag af moms erlagt for befordringsydelser, arbejdsbeklædning og beskyttelsesudstyr samt udgifter i forbindelse med tjenesterejser, fordi disse varer og tjenester er stillet vederlagsfrit til rådighed for fysiske personer, nærmere bestemt for arbejdstagere beskæftiget hos den afgiftspligtige, i overensstemmelse med artikel 168, litra a), og artikel 176 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1), når følgende omstændigheder tages i betragtning:
 —
 Den afgiftspligtige har ikke indgået ansættelseskontrakter med arbejdstagerne, men beskæftiger dem på grundlag af en kontrakt om »tilrådighedsstillelse af personale«, som er indgået med en anden afgiftspligtig, som er de beskæftigedes arbejdsgiver
 —
 de modtagne befordringsydelser udgøres af transport af arbejdstagerne fra de enkelte opsamlingssteder i forskellige områder til og fra arbejdspladsen, og der findes ikke nogen organiseret offentlig transport til og fra arbejdspladsen
 —
 tilrådighedsstillelsen af arbejdsbeklædning og beskyttelsesudstyr er obligatorisk i henhold til loven om arbejdsforhold og loven om beskyttelse af sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen
 —
 med hensyn til transportydelser, arbejdsbeklædning, beskyttelsesudstyr og udgifter til tjenesterejser ville der ikke være strid om retten til fradrag af indgående moms, såfremt disse varer og tjenester var erlagt og stillet til rådighed af de beskæftigedes arbejdsgiver. I det foreliggende tilfælde erhvervedes disse varer og ydelser af en afgiftspligtig, der ikke er arbejdsgiver, men som på grundlag af en kontrakt om tilrådighedsstillelse af personale har nytten af arbejdet og bærer de hermed forbundne omkostninger?
 2)
 Giver artikel 176 i direktiv 2006/112/EF en medlemsstat bemyndigelse til i sammenhæng med dens tiltrædelse af Den Europæiske Union at indføre en betingelse, der begrænser retten til fradrag for indgående moms, nemlig »at goderne eller tjenesterne er bestemt til vederlagsfrie transaktioner«, når den lov, der var i kraft indtil tiltrædelsestidspunktet, ikke udtrykkeligt indeholdt en sådan begrænsning?
 3)
 Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende, følger det da heraf, at modtagne varer og tjenester er bestemt til »vederlagsfrie transaktioner«, såfremt de er købt med henblik på økonomisk virksomhed, men det — på grund af deres art — for deres anvendelse er nødvendigt, at de overlades de arbejdstagere, der beskæftiges i den afgiftspligtiges virksomhed?
 (1) EUT L 347, s. 1.


text:
25.1.2003 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 19/19
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ifølge Kommissionen er Det Forenede Kongeriges myndigheder
 forpligtet til i god tid at iværksætte de procedurer, som er Artikel 249 EF, hvorefter et direktiv er bindende for enhver
 nødvendige for gennemføre direktiv 1999/31/EF i national ret, medlemsstat med hensyn til det tilsigtede mål, indebærer, at
 således at denne proces er afsluttet inden for den fastsatte frist, medlemsstaterne har pligt til at gennemføre direktiver i
 uanset disse procedurers art, og at underrette Kommissionen national ret inden udløbet af den herfor fastsatte frist. Fristen
 herom. er udløbet den 1. januar 1990, uden at Det Forenede Kongerige
 Storbritannien og Nordirland har truffet de foranstaltninger,
 der er nødvendige for gennemførelsen af det af Kommissionen
 Eftersom Det Forenede Kongerige ikke har underrettet Kom- anførte direktiv.
 missionen om de bestemmelser, der er vedtaget for at efterkom-
 me direktivet fuldstændig, og eftersom Kommissionen ikke er
 i besiddelse af andre oplysninger, der gør den i stand til at
 fastslå, at Det Forenede Kongerige har vedtaget de nødvendige (1 ) EFT L 194 af 25.7.1975, s. 23.
 (2 ) EFT L 42 af 12.2.1987, s. 43.
 bestemmelser, er Kommissionen berettiget til at antage, at
 Det Forenede Kongerige endnu ikke har vedtaget sådanne
 bestemmelser, og at det således har tilsidesat sine forpligtelser
 i henhold til direktivet.
 ( 1) EFT L 182 af 16.7.1999, s. 1.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 21. november 2002 af Cour administrative
 (Storhertugdømmet Luxembourg) i sagen Johanna Maria
 Sag anlagt den 22. november 2002 af Kommissionen for Delahaye, gift Boor, mod Ministre de la fonction publique
 De Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongeri- et de la réforme administrative
 ge Storbritannien og Nordirland
 (Sag C-424/02) (Sag C-425/02)
 (2003/C 19/33)
 (2003/C 19/34)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. no-
 vember 2002 anlagt sag mod Det Forenede Kongerige Storbri-
 tannien og Nordirland af Kommissionen for De Europæiske Ved dom afsagt den 21. november 2002, indgået til Domsto-
 Fællesskaber ved X. Lewis og M. Konstantinidis, som befuld- lens Justitskontor den 25. november 2002, har Cour admi-
 mægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg. nistrative (Storhertugdømmet Luxembourg) i sagen Johanna
 Maria Delahaye, gift Boor, mod Ministre de la fonction
 publique et de la réforme administrative forelagt De Europæi-
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: ske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel
 afgørelse af følgende spørgsmål:
 1) Det fastslås, at Det Forenede Kongerige Storbritannien og
 Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 75/439/EØF af 16. juni
 1975, der bestemmer, at medlemsstaterne træffer de I tilfælde af overførsel af en virksomhed fra en forening, som
 nødvendige foranstaltninger for at prioritere behandling opererer uden gevinst for øje og med status som privatretlig
 af olieaffald ved genanvendelse (1), som ændret ved Rådets juridisk person, til staten, er det da i henhold til bestemmelserne
 direktiv 87/101/EØF af 22. december 1986 om ændring i ovennævnte bestemte direktiver 77/187/EØF (1), 98/50/EF ( 2)
 af direktiv 75/439/EØF om bortskaffelse af olieaffald ( 2), og 2001/23/EF (3) tilladt sidstnævnte som erhverver kun at
 idet det ikke har vedtaget de love og administrative overtage overdragerens rettigheder og forpligtelser, i det
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme omfang disse er forenelige med statens egne offentligretlige
 direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har regler, navnlig på området for aflønning, hvor de nærmere
 underrettet Kommissionen herom. vilkår og beløb er fastsat ved storhertugelig anordning, idet
 status som offentligt ansat i øvrigt indebærer lovbestemte
 2) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland fordele for de pågældende ansatte, bl.a. med hensyn til
 tilpligtes at betale sagens omkostninger. karriereforløb og sikkerhed i ansættelsen, og at de pågældende


text:
23.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 319/71
 Sag anlagt den 31. august 2004 af Prosessindustriens Landsforening, Borregaard, Elkem ASA, Norsk Hydro ASA, Eramet Norway AS, Norske Skogindustrier ASA, Södra Cell Folla AS, Tinfos Titan & Iron KS og Yara International ASA mod EFTA-Tilsynsmyndigheden
 (Sag E-6/04)
 (2004/C 319/13)
 Den 31. august 2004 anlagde Prosessindustriens Landsforening, Borregaard, Elkem ASA, Norsk Hydro ASA, Eramet Norway AS, Norske Skogindustrier ASA, Södra Cell Folla AS, Tinfos Titan & Iron KS og Yara International ASA, repræsenteret ved Onno W. Brouwer, advokat, and Michael Schuette, advokat, Freshfields Bruckhaus Derringer, Bastion Tower, Place du Champ de Mars 5, 1050 Brussels, sag an mod EFTA-Tilsynsmyndigheden ved EFTA-Domstolen.
 Sagsøger nedlægger påstand om, at Domstolen skal
 1.
 annullere EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse 148/04/COL af 30. juni 2004 og
 2.
 pålægge EFTA-Tilsynsmyndigheden at betale sagsomkostningerne.
 Juridiske og faktiske omstændigheder samt søgsmålsgrunde
 —
 I EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse 148/04/COL af 30. juni 2004 om elafgifter (»afgørelsen«) udgør fremstillingsindustriens fritagelse fra disse afgifter statsstøtte.
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har overtrådt artikel 61, stk. 1, i EØS-aftalen.
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har overtrådt artikel 61 i EØS-aftalen og del II i protokol 3 om statsstøtte ved at betragte en eksisterende støtte som ny støtte.
 —
 Afgørelsen er i strid med retssikkerhedsprincippet.
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har ikke fulgt den korrekte procedure, hvorved artikel 17, 18 og 19 i del II i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen er blevet overtrådt.
 —
 Afgørelsen er i strid med artikel 61 og 62 i EØS-aftalen med hensyn til tilbagebetaling af støtte.