text:
C 204/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17.7.1999
 DOMSTOLENS DOM verserende sag, Angestelltenbetriebsrat der Wiener Gebiets-
 krankenkasse mod Wiener Gebietskrankenkasse, at opnå en
 af 11. maj 1999 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens
 artikel 119 (efter ændring nu artikel 141 EF) og Rådets direktiv
 i sag C-255/97, Pfeiffer Großhandel GmbH mod Löwa 75/117/EØF af 10. februar 1975 om indbyrdes tilnærmelse af
 Warenhandel GmbH (anmodning om præjudiciel afgørel- medlemsstaternes lovgivninger om gennemførelse af princip-
 se fra Handelsgericht Wien (1) pet om lige løn til mænd og kvinder (EFT L 45, s. 19),
 har Domstolen, sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez
 (»EF-traktatens artikel 30 og 52 (efter ændring nu artikel 28 Iglesias, afdelingsformændene J.-P. Puissochet (refererende
 og 43 EF) — industriel og kommerciel ejendomsret — dommer), G. Hirsch og P. Jann samt dommerne J.C. Moitinho
 firmabetegnelse«) de Almeida, C. Gulmann, D.A.O. Edward, H. Ragnemalm og
 M. Wathelet; generaladvokat: G. Cosmas; justitssekretær: eks-
 (1999/C 204/25) peditionssekretær D. Louterman-Hubeau, den 11. maj 1999
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (Processprog: tysk)
 Der er ikke tale om samme arbejde som omhandlet i EF-traktatens
 artikel 119 (efter ændring nu artikel 141 EF) eller i Rådets direktiv
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- 75/117/EØF af 10. februar 1975 om indbyrdes tilnærmelse af
 gjort i Samling af Afgørelser) medlemsstaternes lovgivninger om gennemførelse af princippet om
 lige løn til mænd og kvinder, når samme beskæftigelse udøves over et
 I sag C-255/97, angående en anmodning, som Handelsgericht længere tidsrum af arbejdstagere med forskellige faglige kvalifika-
 Wien (Østrig) i medfør af EF-traktatens artikel 234 EF (tidligere tioner.
 artikel 177) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 ret verserende sag, Pfeiffer Großhandel GmbH mod Löwa
 Warenhandel GmbH, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrø- (1) EFT C 331 af 1.11.1997.
 rende fortolkningen af EF-traktatens artikel 30 og 52 (efter
 ændring nu artikel 28 og 43 EF), har Domstolen, sammensat
 af præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene
 P.J.G. Kapteyn og P. Jann samt dommerne J.C. Moitinho de
 Almeida, C. Gulmann (refererende dommer), J.L. Murray,
 H. Ragnemalm, L. Sevón, og M. Wathelet; generaladvokat: DOMSTOLENS DOM
 J. Mischo; justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von
 Holstein, den 11. maj 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder (Femte Afdeling)
 således:
 af 11. maj 1999
 EF-traktatens artikel 30 og 52 (efter ændring nu artikel 28 og 43
 EF) er ikke til hinder for en national bestemmelse, der på grund af en
 i sag C-350/07, Wilfried Monsees mod Unabhägiger Ver-
 risiko for forveksling forbyder brug af en firmabetegnelse som særlig
 waltungssenat für Kärnten (anmodning om præjudiciel
 betegnelse for en virksomhed.
 afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof) (1)
 (1) EFT C 271 af 6.9.1997. (»EF-traktatens artikel 30, 34 og 36 (efter ændring nu
 artikel 28 EF-30 EF) — frie varebevægelser — forbud mod
 kvantitative restriktioner og foranstaltninger med tilsvaren-
 de virkning — undtagelser — beskyttelse af dyrs sundhed og
 liv — international transport af levende dyr bestemt til
 slagtning«)
 DOMSTOLENS DOM
 (1999/C 204/27)
 af den 11. maj 1999
 i sag C-309/97, Angestelltenbetriebsrat der Wiener Ge- (Processprog: tysk)
 bietskrankenkasse mod Wiener Gebietskrankenkasse (an-
 modning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht
 Wien) (1) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (»Lige løn til mænd og kvinder«)
 I sag C-350/97, angående en anmodning, som Verwaltungs-
 (1999/C 204/26) gerichtshof (Østrig) i medfør af artikel 234 EF (tidligere
 artikel 177) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 ret verserende sag, Wilfried Monsees mod Unabhängiger
 (Processprog: tysk) Verwaltungssenat für Kärnten, procesdeltager: Bundesminister
 für Wissenschaft und Verkehr, at opnå en præjudiciel afgørelse
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 30, 34 og
 gjort i Samling af Afgørelser) 36 (efter ændring nu artikel 28 EF-30 EF) samt af andre
 fællesskabsretlige bestemmelser om transport af levende dyr
 I sag C-309/97, angående en anmodning, som Oberlandesge- bestemt til slagtning, har Domstolen (Femte Afdeling), sam-
 richt Wien (Østrig) i medfør af artikel 234 EF (tidligere arti- mensat af afdelingsformanden, J.-P. Puissochet, og dommerne
 kel 177) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret J.C. Moitinho de Almeida, C. Gulmann, D.A.O. Edward og
 ---pagebreak--- 17.7.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 204/15
 L. Sevón (refererende dommer); generaladvokat: P. Léger; ju- En forskrift som den, der er fastsat i artikel 3, stk. 1, i Verordening
 stitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 11. maj 1999 afsagt stoffen met sympathico mimetische werking (PVV) af 1991, udgør,
 dom, hvis konklusion lyder således: når den læses i sammenhæng med artikel 2 i samme Verordening, en
 teknisk forskrift efter betydningen i Rådets direktiv 83/189/EØF af
 EF-traktatens artikel 30, 34 og 36 (efter ændring nu artikel 28 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til
 EF-30 EF) skal fortolkes således, at de er til hinder for, at en tekniske standarder og forskrifter, som ændret ved Rådets direktiv
 medlemsstat begrænser landevejstransport af slagtedyr ved at foreskri- 88/182/EØF af 22. marts 1988, og den medlemsstat, som har
 ve, at sådanne former for transport dels kun må foretages til det vedtaget en sådan forskrift, er i henhold til direktivets artikel 10
 nærmeste egnede indenlandske slagteri, dels på sådanne betingelser, fritaget for den i direktivets artikel 8 fastsatte anmeldelsespligt til
 at den samlede transporttid ikke må overskride seks timer og Kommissionen.
 den tilbagelagte afstand ikke må overskride 130 kilometer under
 overholdelse af færdselslovgivningens bestemmelser, hvorved det antal (1) EFT C 72 af 7.3.1988.
 kilometer, der faktisk er tilbagelagt på motorvej, kun medregnes for
 halvdelens vedkommende ved beregningen af afstanden.
 (1) EFT C 370 af 6.12. 1997.
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 DOMSTOLENS DOM
 af 19. maj 1999
 (Femte Afdeling)
 i sag C-6/97, Den Italienske Republik mod Kommissionen
 af 11. maj 1999 for De Europæiske Fællesskaber (1)
 i de forenede sager C-425/97, C-426/97 og C-427/97, (»Statsstøtte — begreb — skattefradrag — tilbagesøgning
 straffesager mod Adrianus Albers (sag C-425/97), Marti- — absolut umulighed«)
 nus van den Berkmortel (sag C-426/97) og Leon Nuchel-
 mans (sag C-427/97) (anmodninger om præjudiciel afgø- (1999/C 204/29)
 relse fra Gerechtshof, Hertogenbosch) (1)
 (»Direktiv 83/189/EØF — tekniske forskrifter — anmeldel- (Processprog: italiensk)
 sespligt — forbud mod vækstfremmere«)
 (1999/C 204/28) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: nederlandsk) I sag C-6/97, Den Italienske Republik (befuldmægtiget: Umber-
 to Leanza) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtigede: Laura Pignatoro, Anders C. Jessen og Enrico
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- Altieri), hvori der er nedlagt påstand om annullation at
 gjort i Samling af Afgørelser) Kommissionens beslutning 97/270/EF af 22. oktober 1996
 om en skattefradragsordning inden for vejgodstransport for
 I de forenede sager C-425/97, C-426/97 og C-427/97, angåen- fremmed regning i Italien (C 45/95 ex NN 48/95) (EFT 1997
 de anmodninger, som Gerechtshof, Hertogenbosch (Nederlan- L 106, s. 22), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af
 dene), i medfør af EF-traktatens artikel 234 EF (tidligere artikel afdelingsformanden, P.J.G. Kapteyn, og dommerne G. Hirsch
 177) har indgivet til Domstolen for i de for nævnte ret (refererende dommer), G.F. Mancini, H. Ragnemalm og
 verserende straffesager, Adrianus Albers (sag C-425/97), Marti- R. Schintgen; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justits-
 nus van den Berkmortel (sag C-426/97) og Leon Nuchelmans sekretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 19. maj 1999
 (sag C-427/97), at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 fortolkningen af Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts
 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 standarder og foskrifter (EFT L 109, s. 8), som ændret ved
 Rådets direktiv 88/182/EØF af 22. marts 1988 (EFT L 81, 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 s. 75), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afde-
 lingsformanden, J.-P. Puissochet, og dommerne J.C. Moitinho
 de Almeida, C. Gulmann (refererende dommer), L. Sevón og (1) EFT C 94 af 22.3.1997.
 M. Wathelet; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær H. von
 Holstein, den 11. maj 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således:


text:
7.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/18
 Sag anlagt den 21. november 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-509/08)
 (2009/C 32/29)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Sénéchal og I. Hadjiyiannis, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Storhertugdømmet Luxembourg
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/108/EF af 15. december 2004 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om elektromagnetisk kompatibilitet og om ophævelse af direktiv 89/336/EØF (1), idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme direktivet og idet det under alle omstændigheder ikke har meddelt disse til Kommissionen.
 —
 Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2004/108/EF udløb den 20. januar 2007. På tidspunktet for sagens anlæg havde sagsøgte endnu ikke vedtaget de fornødne gennemførelsesforanstaltninger eller havde under alle omstændigheder ikke meddelt disse til Kommissionen.
 (1) EUT L 390, s. 24.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
16.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/7
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 19. december 2012 — Epitropos tou Elegktikou Synedriou sto Ypourgeio Politsmou kai Tourismou mod Ypourgeio Politismou kai Tourismou — Ypiresia Dimosionomikou Elenchou (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Elegktiko Synedrio — Grækenland)
 (Sag C-363/11) (1)
 (Præjudiciel forelæggelse - begrebet »en ret i en af medlemsstaterne« som omhandlet i artikel 267 TEUF - procedure, der skal føre til en afgørelse af retslig karakter - national revisionsrets afgørelse vedrørende forudgående godkendelse af en statslig udgift - afvisning)
 2013/C 46/13
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Elegktiko Synedrio
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Epitropos tou Elegktikou Synedriou sto Ypourgeio Politsmou kai Tourismou
 Sagsøgt: Ypourgeio Politismou kai Tourismou — Ypiresia Dimosionomikou Elenchou
 Procesdeltager: Konstantinos Antonopoulos
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Elegktiko Synedrio — fortolkning af § 4, stk. 1, i bilaget til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP (EFT L 175, s. 43), og af artikel 153 TEUF — arbejdsvilkår eller ansættelsesvilkår — begreb — lønforhold i tilknytning til tid, der anvendes til fagforeningsarbejde, inden for rammerne af tjenestefrihed med henblik på deltagelse i fagforeningsarbejde — omfattet
 Konklusion
 Anmodningen om præjudiciel afgørelse indgivet af Elegktiko Synedrio (Grækenland) ved afgørelse af 1. juli 2011 afvises.
 (1) EUT C 269 af 10.9.2011.


text:
30.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 130/25
 Sag anlagt den 14. marts 2011 — Yoro mod Rådet
 (Sag T-146/11)
 2011/C 130/50
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Claude Yoro (Abidjan, Côte d’Ivoire) (ved advokat G. Collard)
 Sagsøgt: Rådet for den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at for så vidt angår sagsøgeren, Claude Yoro, har Rådets forordning (EU) nr. 25/2011 af 14. januar 2011 og Rådets afgørelse 2011/18/FUSP af 14. januar 2011, offentliggjort den 15. januar 2011 i Den Europæiske Unions Tidende, ikke støtte i de faktiske forhold.
 —
 Som følge heraf
 —
 annulleres Rådets forordning (EU) nr. 25/2011 af 14. januar 2011 og Rådets afgørelse 2011/18/FUSP af 14. januar 2011
 —
 bestemmes det subsidiært, at Claude Yoros navn slettes fra de lister, der er vedlagt som bilag til forordningen og afgørelsen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter, som sagsøgeren har gjort gældende, er i det væsentlige identiske med eller ligner dem, der påberåbes i sag T-137/11, Guiai Bi Poin mod Rådet.


text:
Nr . C 208/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12 . 8 . 95
 Appel iværksat den 30. maj 1995 af Kommissionen for De genbosch, i sagen selskabet M. J. M. Linthorst, K. G. P.
 Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt den Pouwels og J. Scheres C. S. mod chefen for rijksbelasting
 28 . marts 1995 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første dienst's afdeling for virksomheder, Roermond, forelagt De
 Instans (Tredje Afdeling ) i sag T-12/94 , Frédéric Daffix Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 ( Sag C-166/95 P)
 ( 95/C 208/12 ) Skal Det Sjette Direktivs artikel 9 fortolkes således , at der
 ved det sted, hvor en dyrlæge udfører sine tjenesteydelser i
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den sin egenskab af dyrlæge, forstås det sted, hvor denne har
 30 . maj 1995 iværksat appel af Kommissionen for De etableret enten hjemstedet for sin økonomiske virksomhed
 eller et fast forretningssted, hvorfra tjenesteydelsen leveres,
 Europæiske Fællesskaber ved Dimitrios Gouloussis, Kom
 eller i mangel af et sådant hjemsted eller et sådant fast
 missionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, bistået
 af advokat Benoit Cambier, Bruxelles, og med valgt adresse i forretningssted hans bopæl eller hans sædvanlige opholds
 sted, eller skal denne artikel fortolkes således, at det sted,
 Luxembourg hos Georgios Kremlis, Wagner- Centret,
 Kirchberg, til prøvelse af dom afsagt den 28 . marts 1995 af hvor en dyrlæge udfører sine tjenesteydelser i sin egenskab af
 De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje dyrlæge, ligger et andet sted, navnlig det sted, hvor disse
 Afdeling ) i sag T-12/94 , Frédéric Daffix mod Kommissionen tjenesteydelser faktisk udføres, eller det sted, hvor aftageren
 af de tjenesteydelser har etableret hjemstedet for sin
 for De Europæiske Fællesskaber .
 økonomiske virksomhed, eller et fast forretningssted, for
 hvilket tjenesteydelsen udføres, eller i mangel af et sådant
 Appellanten har nedlagt følgende påstande : hjemsted eller et sådant fast forretningssted hans bopæl eller
 hans sædvanlige opholdssted ?
 — Den af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling ) den
 28 . marts 1995 i sag T-12/94 (*) afsagte dom ophæ
 ves .
 — Der gives Kommissionen medhold i de for Retten i Første
 Instans nedlagte påstande, hvorfor Frédéric Daffix'
 påstande følgelig må forkastes .
 — Der træffes bestemmelse om sagens omkostninger efter Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 gældende regler herom. afsagt den 22. april 1995 af Pretura Circondariale di
 Vicenza i straffesagen mod Luciano Arcaro
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: ( Sag C-168/95 )
 ( 95/C 208/ 14 )
 — Det anbringende, Retten lagde til grund , må forkastes:
 Retten har med urette antaget, at anbringendet om, at
 begrundelsen var mangelfuld , i den foreliggende sag
 måtte anses for at angå et grundlæggende retsprincip, Ved kendelse afsagt den 22. april 1995 , indgået til Dom
 hvorfor det blev antaget til realitetsbehandling, selv om stolens Justitskontor den 30 . maj 1995 , har Pretura Circon
 det blev gjort gældende for sent. dariale di Vicenza i straffesagen mod Luciano Arcaro
 anmodet De Europæiske Fællesskabers Domstol om at
 oplyse
 — Det anbringende , Retten lagde til grund, savner grund
 lag.
 a ) om den fortolkning, der er omtalt i punkt 8 H i
 (M EFT nr . C 119 af 13 . 5 . 1995 , s . 11 . nærværende kendelse, af fællesskabsdirektiv 74/464/
 EØF ( 2 ) og 83/513/EØF ( 3 ), der har skullet gennemføres
 ved lovdekret nr . 133 af 1992, er rigtig
 b ) såfremt det under a ) anførte spørgsmål besvares bekræf
 tende, om fællesskabsbestemmelserne på grundlag af en
 rigtig fortolkning af fællesskabsretten kan anvendes
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom umiddelbart og samtidig de dermed uforenelige natio
 afsagt den 18 . maj 1995 af Gerechtshof, Hertogenbosch, i nale bestemmelser lades uanvendt, selv om der herved
 sagen selskabet M. J. M. Linthorst, K. G. P. Pouwels og J. kan ske en forringelse af borgerens retsstilling
 Scheres C. S. mod chefen for rijksbelastingdienst's afdeling
 for virksomheder, Roermond
 ( Sag C-167/95 ) c ) såfremt det under b ) anførte spørgsmål besvares benæg
 tende, hvilken anden fremgangsmåde der efter en
 ( 95/C 208/13 )
 korrekt fortolkning af fællesskabsretten kan anvendes
 for i den nationale statslige lovgivning at få fjernet de
 Ved dom afsagt den 18 . maj 1995 , indgået til Domstolens nationale bestemmelser, der er i strid med fællesskabs
 Justitskontor den 31 . maj 1995 , har Gerechtshof, Herto bestemmelserne , når den umiddelbare anvendelighed af
 ---pagebreak--- 12 . 8 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 208/7
 disse sidste får det resultat, at borgerens retsstilling Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 forringes .
 — Der gives sagsøgeren medhold, og den anfægtede beslut
 (') Efter rettens opfattelse kan det med føje betvivles, at bestem ning annulleres .
 melserne i punkt 7 er i overensstemmelse med fællesskabsdi
 rektiverne. I den forbindelse kan nemlig følgende bemærkes :
 a ) De nævnte bestemmelser holder som nævnt størstedelen af
 de bestående anlæg uden for den ved lovdekret nr. 133 af Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 1992 indførte ordning ( forudgående, udtrykkelig tilladelse ger .
 af en bestemt varighed og med forskrifter ).
 b ) Samtlige fællesskabsdirektiver, som det er hensigten at
 gennemføre ved lovdekret nr. 133 af 1992 (og for hvilke
 gennemførelsesfristen forlængst er udløbet), synes omvendt
 præcist og på en måde, der ikke lader sig bestride, at påbyde Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 en forudgående, udtrykkelig tilladelse af en bestemt varighed
 og med forskrifter for samtlige de af dem omfattede
 udledninger. Herved skal eksempelvis følgende bestemmel
 ser nævnes :
 — Tilsidesættelse af traktaten eller af retsregler vedrørende
 bl ) I direktiv 76/464/EØF, artikel 1 , stk. 2 , litra d ), der dens gennemførelse . Tilsidesættelse af EF-traktatens
 indeholder definitionen af » udledning «, hvorved der artikel 92, stk. 3 , litra a ): den omstændighed, at en
 ikke sondres mellem nye eller bestående ; artikel 2 , der statsstøtte ikke automatisk kan anses for en regional
 for » enhver udledning . . ., som kan indeholde « et af de støtte, der er forenelig med fællesmarkedet, fordi den er
 af direktivet ( og altså også af lovdekret nr . 133 af 1992 ) ydet ad hoc, og den omstændighed , at den ikke indgår
 omfattede stoffer, foreskriver forudgående, udtrykkelig som led i et program for regionalstøtte , udelukker ikke,
 tilladelse af en bestemt varighed og med forskrifter. at den kan kvalificeres som en med fællesmarkedet
 b2 ) I direktiv 83/513/EØF om udledninger af kadmium :
 artikel 3 , hvorefter der til alle udledninger af kadmium
 forenelig regionalstøtte . I den foreliggende sag har de
 skal indhentes forudgående, udtrykkelig tilladelse, af en offentlige myndigheder i Spanien ydet statsstøtte til en
 bestemt varighed og med forskrifter, hvorved der ikke virksomhed, som agter at slå sig ned i et område i
 sondres mellem bestående og nye anlæg ( hvilke sidste Spanien, der er klassificeret som vanskeligt stillet
 specificeres alene på grundlag af det særlige i artikel 4, område . Der er tale om en investeringsstøtte til etable
 stk. 1 , angivne formål ). ring, hvis samlede intensitet ligger under den grænse,
 7. Retten mener navnlig at burde opholde sig ved følgende som er fastsat ved Kommissionens beslutning af 28 . maj
 bestemmelser i lovdekret nr . 133 af 1992 :
 1987 om den generelle ordning for regionalstøtte i
 — artikel 7, stk. 1 , for så vidt angår ordene » med indhold af Spanien til provinsen Teruel ( 1 ). Selv om der ikke fandtes
 de farlige stoffer, for hvilke der er fastsat grænseværdier i en generel ordning for regionalstøtte til regionen Ara
 emissionsnormerne i bilag B «
 — artikel 7, stk . 7. gon, som er behørigt godkendt af Kommissionen,
 Det er netop disse bestemmelser, der, som omtalt ovenfor opfylder støtten til Pyrsa betingelserne i dekret 80/1988
 i punkt 5 , medfører, at lovdekret nr . 133 af 1992 for fra Diputacion General de Aragon om økonomisk støtte
 tiden kun finder anvendelse på en meget lille del af de til små og mellemstore virksomheder i regionen Aragon,
 bestående anlæg. som Kommissionen godkendte den 29 . januar 1992 ( 2 ).
 ( 2 ) EFT nr. L 129 af 18 . 5 . 1976 , s . 23 . Det kan derfor ikke uden videre konkluderes , at den
 ( ? ) EFT nr. L 291 af 24 . 10 . 1983 , s . 1 . omhandlede støtte er uforenelig med fællesmarkedet,
 uden at man gør sig skyld i en åbenbar selvmodsigelse,
 men må tværtimod antages, at støtten opfylder samtlige
 betingelser for at kunne anses for forenelig med fælles
 markedet, så meget mere som de bestemmelser, som er
 dens hjemmel , udviser de kendetegn, som gav grundlag
 for at godkende dem som generel regionalstøtteord
 ning .
 Sag anlagt den 1 . juni 1995 af Kongeriget Spanien mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber — Faktisk vildfarelse : Den anfægtede beslutning baseres på
 rene hypoteser, som er udledt af data , der dels overho
 ( Sag C-169/95 ) vedet ikke er repræsentative , dels endog vedrører en
 95/C 208/15 ) periode, som ligger efter den, som kunne lægges til grund
 på tidspunktet for støttens tildeling ( nemlig 1990 og de
 efterfølgende år i stedet for 1988 og 1989 ). Hertil
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den kommer, at Kommissionen selv i de år, som var relevante
 1 . juni 19 95 anlagt sag mod Kommissionen for De for tildelingen af støtten, havde observeret en kraftig
 Europæiske Fællesskaber af Kongeriget Spanien ved Alberto stigning i efterspørgslen inden for EF i den pågældende
 sektor .
 José Navarro Gonzålez, Director General de Coordinacion
 Juridica e Institucional del Servicio Juridico, og Abogado del
 Estado Gloria Calvo Diaz og med valgt adresse i Luxem
 bourg på Den Spanske Ambassade, 4-6, boulevard E. — Subsidiært anfører Kongeriget Spanien, at der lindes
 Servais . særlige omstændigheder, som kan give grundlag for den


text:
C 180/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27.7.2002
 Sag anlagt den 8. maj 2002 af Deutsche SiSi-Werke GmbH Søgsmålsgrunde: — tilsidesættelse af artikel 7,
 & Co. Betriebs KG mod Kontoret for Harmonisering i det stk. 1, litra c), i forordning
 Indre Marked (Varemærker og Design) (EF) nr. 40/94 (1)
 — ingen grund til at udelukke
 det anmeldte mærke fra regi-
 (Sag T-151/02)
 strering
 — tilsidesættelse af artikel 7,
 (2002/C 180/48) stk. 1, litra b), i forordning
 (EF) nr. 40/94
 — tysk varemærkeregistrering
 (Processprog: tysk)
 af stående poser.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær-
 ker (EFT L 11, s. 1).
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 8. maj 2002 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Deutsche SiSi-
 Werke GmbH & Co. Betriebs KG, Eppelheim (Tyskland),
 ved Rechtsanwälte H. Eichmann, G. Barth, U. Blumenröder,
 C. Niklas-Falter, M. Kinkeldey, K. Brandt, A. Franke, U. Stepha-
 ni, B. Allekotte, E. Pfrang, K. Lochner og B. Ertle.
 Sag anlagt den 8. maj 2002 af Deutsche SiSi-Werke GmbH
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: & Co. Betriebs KG mod Kontoret for Harmonisering i det
 Indre Marked (Varemærker og Design)
 — Afgørelse nr. R 721/1999-2 af 28. februar 2002 fra
 Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i (Sag T-152/02)
 det Indre Marked (Varemærker og Design) vedrørende EF-
 varemærkeansøgning nr. 573 238 annulleres, for så vidt
 som den vedrører varer i klasse 32 i Nice-arrangementet, (2002/C 180/49)
 der svarer til følgende beskrivelse: Frugtdrikke og frugt-
 saft.
 (Processprog: tysk)
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 8. maj 2002 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Deutsche SiSi-
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Werke GmbH & Co. Betriebs KG, Eppelheim (Tyskland),
 ved Rechtsanwälte H. Eichmann, G. Barth, U. Blumenröder,
 C. Niklas-Falter, M. Kinkeldey, K. Brandt, A. Franke, U. Stepha-
 ni, B. Allekotte, E. Pfrang, K. Lochner og B. Ertle.
 Det omhandlede EF-va- Et tredimensionalt varemærke i
 remærke: form af en stående pose — ansøg-
 ning nr. 573 238
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Varer eller tjenesteydel- Efter begrænsning af fortegnelsen
 ser: over varer og tjenesteydelser: — Afgørelse nr. R 719/1999-2 af 28. februar 2002 fra
 Varer i klasse 32 (frugtdrikke og Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i
 frugtsaft) det Indre Marked (Varemærker og Design) vedrørende EF-
 varemærkeansøgning nr. 573 154 annulleres, for så vidt
 som den vedrører varer i klasse 32 i Nice-arrangementet,
 Indsigelsesafdelingens Undersøgerens afslag på registre- der svarer til følgende beskrivelse: Frugtdrikke og frugt-
 afgørelse: ring saft.
 Appelkammerets afgø- Afvisning af sagsøgerens klage — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 relse: kostninger.
 ---pagebreak--- 27.7.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 180/29
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Det omhandlede EF-va- Et tredimensionalt varemærke i — Afgørelse nr. R 747/1999-2 af 28. februar 2002 fra
 remærke: form af en stående pose — ansøg- Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i
 ning nr. 573 154 det Indre Marked (Varemærker og Design) vedrørende EF-
 varemærkeansøgning nr. 573 360 annulleres, for så vidt
 Varer eller tjenesteydel- Efter begrænsning af fortegnelsen som den vedrører varer i klasse 32 i Nice-arrangementet,
 ser: over varer og tjenesteydelser: der svarer til følgende beskrivelse: Frugtdrikke og frugt-
 Varer i klasse 32 (frugtdrikke og saft.
 frugtsaft)
 Indsigelsesafdelingens Undersøgerens afslag på registre- — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 afgørelse: ring kostninger.
 Appelkammerets afgø- Afvisning af sagsøgerens klage
 relse:
 Søgsmålsgrunde: — tilsidesættelse af artikel 7,
 stk. 1, litra c), i forordning
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (EF) nr. 40/94 (1)
 — ingen grund til at udelukke
 det anmeldte mærke fra regi-
 Det omhandlede EF-va- Et tredimensionalt varemærke i
 strering
 remærke: form af en stående pose — ansøg-
 — tilsidesættelse af artikel 7, ning nr. 573 360
 stk. 1, litra b), i forordning
 (EF) nr. 40/94
 Varer eller tjenesteydel- Efter begrænsning af fortegnelsen
 — tysk varemærkeregistrering ser: over varer og tjenesteydelser:
 af stående poser. Varer i klasse 32 (frugtdrikke og
 frugtsaft)
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær-
 ker (EFT L 11, s. 1). Indsigelsesafdelingens Undersøgerens afslag på registre-
 afgørelse: ring
 Appelkammerets afgø- Afvisning af sagsøgerens klage
 relse:
 Søgsmålsgrunde: — tilsidesættelse af artikel 7,
 Sag anlagt den 8. maj 2002 af Deutsche SiSi-Werke GmbH stk. 1, litra c), i forordning
 & Co. Betriebs KG mod Kontoret for Harmonisering i det (EF) nr. 40/94 (1)
 Indre Marked (Varemærker og Design) — ingen grund til at udelukke
 det anmeldte mærke fra regi-
 (Sag T-153/02) strering
 — tilsidesættelse af artikel 7,
 (2002/C 180/50) stk. 1, litra b), i forordning
 (EF) nr. 40/94
 (Processprog: tysk) — tysk varemærkeregistrering
 af stående poser.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 8. maj 2002 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær-
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Deutsche SiSi- ker (EFT L 11, s. 1).
 Werke GmbH & Co. Betriebs KG, Eppelheim (Tyskland),
 ved Rechtsanwälte H. Eichmann, G. Barth, U. Blumenröder,
 C. Niklas-Falter, M. Kinkeldey, K. Brandt, A. Franke, U. Stepha-
 ni, B. Allekotte, E. Pfrang, K. Lochner og B. Ertle.


text:
29.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 79/7
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 14. februar 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-58/07) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2003/110/EF - bistand ved gennemrejse i forbindelse med udsendelse med fly - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2008/C 79/11)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Condou-Durande og A. Alcover San Pedro, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien (ved Muñoz Pérez, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Rådets direktiv 2003/110/EF af 25. november 2003 om bistand ved gennemrejse i forbindelse med udsendelse med fly (EUT L 321, s. 26)
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2003/110/EF af 25. november 2003 om bistand ved gennemrejse i forbindelse med udsendelse med fly, idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 2)
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 69 af 24.3.2006.


text:
19.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/14
 Appel iværksat den 23. september 2009 af Constantin Hârsulescu til prøvelse af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Sjette Afdeling) den 22. juli 2009 i sag T-234/09, Hârsulescu mod Rumænien
 (Sag C-374/09 P)
 (2010/C 161/20)
 Processprog: rumænsk
 Parter
 Appellant: Constantin Hârsulescu (ved C. Stanciu)
 Den anden part i appelsagen: Rumænien
 Domstolen (Femte Afdeling) har ved kendelse af 4. marts 2010 forkastet appellen.


text:
15.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 389/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice (Chancery Division) (Det Forenede Kongerige) den 3. oktober 2012 — Actavis Group PTC EHF og Actavis UK Ltd mod Sanofi
 (Sag C-443/12)
 2012/C 389/07
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Actavis Group PTC EHF og Actavis UK Ltd
 Sagsøgt: Sanofi
 Intervenient: Sanofi Pharma Bristol-Myers Squibb SNC
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Hvilke kriterier afgør, om »produktet er beskyttet ved et grundpatent, der er i kraft« i henhold til artikel 3, litra a), i forordning nr. 469/2009/EF (1) (herefter »forordningen«)?
 2)
 Såfremt flere produkter er beskyttet ved et grundpatent, der er i kraft, er forordningen og navnlig artikel 3, litra c), da til hinder for, at der kan udstedes et certifikat for hvert af de beskyttede produkter til patenthaveren?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6.5.2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler (EUT L 152, s. 1).


text:
C 44/46 DA Den Europæiske Unions Tidende 22.2.2003
 III
 (Oplysninger)
 (2003/C 44/84)
 Domstolens seneste offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende
 EUT C 31 af 8.2.2003
 Liste over tidligere offentliggørelser
 EFT C 19 af 25.1.2003
 EFT C 7 af 11.1.2003
 EFT C 323 af 21.12.2002
 EFT C 305 af 7.12.2002
 EFT C 289 af 23.11.2002
 EFT C 274 af 9.11.2002
 Teksterne er tilgængelige i:
 EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex
 CELEX: http://europa.eu.int/celex


text:
23.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 357/26
 Sag anlagt den 24. august 2017 — Mas Que Vinos Global mod EUIPO — JESA (EL SEÑORITO)
 (Sag T-576/17)
 (2017/C 357/34)
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Mas Que Vinos Global, SL (Dobarrios, Spanien) (ved advokat M. Sanmartín Sanmartín)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Jose Estevez, SA (JESA) (Jerez de la Frontera, Spanien)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Mas Que Vinos Global, SL
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærke »EL SEÑORITO« — registreringsansøgning nr. 13 502 166
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 9. juni 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1775/2016-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 42, 60, 63, 75 og 76 i forordning nr. 207/2009 og af samme forordnings artikel 8, stk. 1, litra b).


text:
18.9.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 265/3
 3. Hvis det første spørgsmål besvares benægtende, kan en iv) det forhold, at ansøgeren har haft adgang til den
 fysisk person, som er tjekkisk statsborger, da alligevel, pågældende medlemsstats sociale sikringssystem og
 under en national retssag anlagt med henblik på at anfægte har været økonomisk afhængig heraf, mens han etab-
 en afgørelse truffet af de relevante nationale myndigheder lerede sig som selvstændig erhvervsdrivende?
 om at nægte denne person adgang til at etablere virksom-
 hed i henhold til aftalen, påberåbe sig aftalens artikel 45 7. Hvis en medlemsstat ikke er berettiget til at nægte en
 med henblik på at anfægte lovligheden af en medlemsstats person, som ønsker at etablere sig i henhold til aftalen,
 love g forskrifter vedrørende indrejse og ophold og etable- indrejse alene med den begrundelse, at den pågældende
 ring af fysiske personer, og i bekræftende fald på hvilket person ikke har opnået forudgående indrejseattest, er de
 restgrundlag? kompetente myndigheder da berettiget til kun at give en
 sådan person indrejsetilladelse, hvis hans ansøgning klart
 og åbenbart opfylder de samme materielle kriterier, som
 ville være blevet anvendt, hvis han havde søgt om forudgå-
 Kravet om forudgående tilladelse før afrejsen ende indrejseattest?
 (1) Europaaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæi-
 ske Fællesskaber og medlemsstaterne på den ene side og Den
 4. Hvis det første eller det tredje spørgsmål besvares bekræf- Tjekkiske Republik på den anden side (EFT L 360 af 31.12.1994,
 tende, tillader aftalens artikel 45 og/eller artikel 59 da, at s. 2).
 en medlemsstat kræver, at en person, som ønsker at rejse (2) Bestemmelser gældende i Det Forenede Kongerige og i EF —
 til en medlemsstat udelukkende med det formål at etablere Immigration Rules.
 selvstændig virksomhed i henhold til aftalen, skal ansøge
 om og opnå forudgående »indrejseattest« (dvs. forudgående
 tilladelse til at rejse til den pågældende medlemsstat med
 dette særlige formål for øje)?
 5. Hvis det fjerde spørgsmål besvares bekræftende
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 a) er en medlemsstat berettiget til at betinge udstedelsen
 afsagt den 2. juli 1999 af Arrondissementsrechtbank,
 af en sådan forudgående indrejseattest af, at denne
 Haag, i sagen BASF Aktiengesellschaft mod Bureau voor
 person opfylder visse materielle betingelser vedrørende
 de Industriële Eigendom
 etablering således som dem, der er indeholdt i para-
 graph 212 i HC 395 (2) og
 (Sag C-258/99)
 b) har en medlemsstat ret til at nægte en person, som
 ønsker at etablere sig som selvstændig erhvervsdriven- (1999/C 265/05)
 de i henhold til aftalen, indrejse til sit område alene
 med den begrundelse, at den pågældende person ikke Ved dom afsagt den 2. juli 1999, indgået til Domstolens
 har opnået en sådan forudgående indrejseattest? Justitskontor den 12. juli 1999, har Arrondissementsrecht-
 bank, Haag, i sagen BASF Aktiengesellschaft mod Bureau voor
 de Industriële Eigendom forelagt De Europæiske Fællesskabers
 6. Hvis en sådan person ikke har fæet udstedt en indrejsetilla-
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 delse til den pågældende medlemsstats område på noget
 spørgsmål:
 andet grundlag, har en eller flere af følgende faktorer da
 nogen — og i givet fald hvilken — betydning for besvarel-
 sen af det femte spørgsmål: I. a) Skal der, henset til definitionerne i artikel 1, nr. 2, 3 og
 8, i forordning (EF) nr. 1610/96 (1) (»forordningen«),
 ved »produkt« i den i forordningens artikel 3 forudsatte
 i) det forhold, at denne person ved ankomsten til betydning forstås et aktivt stof eller en sammensætning
 medlemsstatens grænse ikke søgte om indrejsetilladelse af aktive stoffer som nærmere beskrevet i artikel 1,
 i henhold til aftalen, men på et andet grundlag, og at nr. 3, således som de forekommer naturligt eller ved
 ansøgningen efterfølgende blev afslået industriel fremstilling, inklusive alle urenheder, som er en
 uundgåelig følge af fremstillingsprocessen?
 ii) længden af den periode, der er gået mellem ansøgerens
 b) Er der tale om et og samme produkt i forordningens
 oprindelige ankomst til medlemsstatens grænse og
 forstand, såfremt der ved en ny fremgangsmåde frem-
 datoen for hans efterfølgende ansøgning om tilladelse
 stilles et produkt som plantebeskyttelsesmiddel, der
 til at etablere sig som selvstændig erhvervsdrivende i
 indeholder en ringere mængde uundgåelige urenheder
 henhold til aftalen
 end et bestående plantebeskyttelsesmiddel med samme
 aktive bestanddel?
 iii) omfanget af eventuelle begrænsninger vedrørende an-
 søgerens bevægelsesfrihed eller beskæftigelse/erhvervs- c) Har det nogen betydning for besvarelsen af spørgs-
 udøvelse, som de nationale myndigheder i medfør af mål I.b, om der skal indhentes en ny tilladelse for dette
 beføjelser, der er tillagt dem i den nationale udlændin- nye plantebeskyttelsesmiddel, og i bekræftende fald, i
 gelovgivning, har pålagt ham i denne periode hvilket omfang?
 ---pagebreak--- C 265/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18.9.1999
 II. Er betingelserne i forordningens artikel 3, litra a) og d), 1. Kan polske og tjekkiske statsborgere umiddelbart påberåbe
 opfyldt, såfremt et plantebeskyttelsesmiddel fremstilles sig aftalerne i den forstand, at de over for en medlemsstat
 ved en patenteret fremgangsmåde, som bevirker, at det kan gøre krav på, at de har ret til indrejse og ophold i
 indeholder en ringere mængde uundgåelige urenheder end henhold til den i artikel 44 i aftalen med Polen/artikel 45 i
 et bestående plantebeskyttelsesmiddel med samme aktive aftalen med Tjekkiet fastsatte ret til at optage og udøve
 stof, såfremt der er opnået en ny tilladelse for dette nye selvstændig erhvervsvirksomhed (»economische activitei-
 plantebeskyttelsesmiddel, og såfremt der henvises til det ten anders dan in loondienst«) samt til at oprette og
 pågældende fremgangsmådepatent som grundpatent som lede virksomheder, uanset den pågældende medlemsstats
 omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra a)? praksis på dette punkt?
 (1) EFT 1996 L 198, s. 30.
 2. Såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende: Har en
 medlemsstat i henhold til artikel 58 i aftalen med Polen/ar-
 tikel 59 i aftalen med Tjekkiet kompetence til at stille
 nærmere betingelser for retten til indrejse og ophold, som
 f.eks. de betingelser, der nævnes i Nederlandenes praksis,
 herunder betingelsen om, at udlændingen i kraft af udøvel-
 sen af erhvervet får tilstrækkelige midler til sit underhold
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- (det vil ifølge kapitel A4/4.2.1 i udlændingecirkulæret af
 se afsagt den 27. november 1998 af Tribunale Ammini- 1994 sige en nettoindtægt, som mindst er lig med
 strativo Regionale per la Lombardia — Tredje Afdeling — eksistensminimum i den nederlandske almindelige bi-
 i sagen Excelsior Snc. ved Pedrotti Bruna & C., tidligere standslov forudsatte betydning?
 Excelsior Snc. ved Costa Rodolfo & C. mod Ente Autono-
 mo Fiera Internazionale di Milano og mod C.I.F.T.A.T.
 soc. coop arl.
 3. Giver artikel 44 i aftalen med Polen/artikel 45 i aftalen med
 Tjekkiet mulighed for, at prostitution af sædelighedsgrunde
 (Sag C-260/99) ikke henføres under »selvstændig erhvervsvirksomhed«
 (»economische activiteiten anders dan in loondienst«), fordi
 (1999/C 265/06) prostitution ikke falder ind under definitionen i stk. 4,
 litra c), i artikel 44 i aftalen med Polen/artikel 45 i aftalen
 Ved kendelse afsagt den 27. november 1999 indgået til med Tjekkiet, idet prostitution er forbudt i (de fleste af)
 Domstolens Justitskontor den 13. juli 1999, har Tribunale associeringslandene, og fordi prostitution giver anledning
 Amministrativo Regionale per la Lombardia — Tredje Afdeling til vanskeligt kontrollerbare problemer med hensyn til de
 — i sagen Excelsior Snc. ved Pedrotti Bruna & C., tidligere prostitueredes handlefrihed og selvstændighed?
 Excelsior Snc. ved Costa Rodolfo & C. mod Ente Autonomo
 Fiera Internazionale di Milano og mod C.I.F.T.A.T. soc. coop
 arl. forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod-
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: 4. Giver EF-traktatens artikel 43 EG (tidligere artikel 52) og
 artikel 44 i aftalen med Polen/artikel 45 i aftalen med
 Er Ente Autonomo Fiera Internazionale di Milano et offentlig- Tjekkiet mulighed for, at sondre mellem de deri forekom-
 retligt organ i den betydning, hvori dette begreb anvendes i mende begreber henholdsvis »selvstændig erhvervsvirk-
 artikel 1, litra b), i direktiv 92/50/EØF(1) af 18. juni 1992? somhed (“werkzaamheden anders dan in loondienst”) og
 "selvstændig erhvervsvirksomhed« (»economische activiteiten
 anders dan in loondienst«) således, at en af en prostitueret
 (1) EFT L 109 af 24.7.1992, s. 1. udøvet virksomhed som selvstændig er omfattet af det i
 EF-traktatens artikel 43 (tidligere artikel 52), nævnte be-
 greb, men ikke af det i den nævnte artikel i aftalerne
 nævnte begreb?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom 5. Såfremt svaret på det foregående spørgsmål lyder, at der
 afsagt den 15. juli 1999 af Arrondissementsrechtbank, kan anlægges den heri nævnte sondring:
 Haag, i sagen A. M. Jany, E. Padevetova, R. Zacalova,
 Z. Hrubcinova, S. Überlackerova, K.A. Szepietowska mod
 Staatssecretaris van Justitie a) er det foreneligt med artikel 44 i aftalen med Polen/arti-
 kel 45 i aftalen med Tjekkiet og den i denne bestemmel-
 (Sag C-268/99) se tilstræbte etableringsfrihed at stille mindstekrav
 vedrørende virksomhedens omfang til den selvstændi-
 (1999/C 265/07) ge, som denne bestemmelses stk. 3 sigter til, og
 Ved dom afsagt den 15. juli 1999, indgået til Domstolens endvidere at opstille begrænsninger som f.eks.:
 Justitskontor den 19. juli 1999, har Arrondissementsrecht-
 bank, Haag, i sagen A.M. Jany, E. Padetova, R. Zacalova,
 Z. Hrubcinova, S. Überlackerova, K.A. Szepietowska mod — den erhvervsdrivende skal udføre faglært arbejde
 Staatssecretaris van Justitie, forelagt De Europæiske Fællesska-
 bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 følgende spørgsmål: — der skal være tale om en bedriftsplan


text:
9.5.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 116/2
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 13. marts 2008 — Straffesag mod Ioannis Doulamis (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de première instance de Bruxelles — Belgien)
 (Sag C-446/05) (1)
 (Artikel 81 EF, sammenholdt med artikel 10 EF - national lovgivning, der forbyder reklame for tandplejeydelser)
 (2008/C 116/03)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de première instance de Bruxelles
 Part i hovedsagen
 Ioannis Doulamis
 Procesdeltagere: Union des Dentistes et Stomatologistes de Belgique (UPR), Jean Totolidis
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal de première instance de Bruxelles — fortolkning af EF-traktatens artikel 81, artikel 10, stk. 2, og artikel 3, stk. 1, litra g) — national lovgivning, der forbyder enhver form for reklame for tandlægevirksomhed
 Konklusion
 Artikel 81 EF, sammenholdt med artikel 3, stk. 1, litra g) EF og artikel 10, stk. 2 EF, er ikke til hinder for en national lovgivning, såsom loven af 15. april 1958, der forbyder enhver og personer, der yder tandpleje inden for rammerne af et liberalt erhverv eller en tandlægepraksis, at gøre nogen som helst reklame for tandpleje.
 (1) EUT C 48 af 25.2.2006.


text:
Nr. C 318/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26 . 10 . 96
 1994 ( datoen for modtagelsen af anmeldelsen ) og den Europæiske Union af Gaetano Aquilino, Havre ( Belgien ),
 31 . december 1994 ikke var tilstrækkelig til at gennemføre ved advokat Nicolas Lhoést, Bruxelles, og med valgt adresse
 den materielle undersøgelse af den omhandlede støtte, og at i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 1 , rue Glese
 sagsøgte efter den 31 . december 1994 » ikke længere havde ner .
 beføjelse til « at fastslå, om et støtteprojekt var foreneligt
 med kodeksens artikel 5 .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Efter sagsøgerens opfattelse bør den anfægtede beslutning
 annulleres, fordi :
 1 ) Rådets skrivelse af 25 . oktober 1995 omhandlende
 — Kommissionens anbringende om, at den ikke havde haft Rådets afgørelse om at indlede tilbagesøgning af sag
 tilstrækkelig tid til at erklære støtten for forenelig med søgerens løn for 91 arbejdsdage på grund af ulovligt
 fællesmarkedet, er forkert og indebærer grov diskrimi fravær mellem den 9 . marts 1994 og den 15 . februar
 1995 , annulleres .
 nation af sagsøgeren i forhold til andre stålvirksomheder
 ( EKO-Stahl ). Allerede af ordlyden af kodeksens artikel 5
 fremgår det klart, at bestemmelsen udelukkende 2 ) Sagsøgte tilpligtes at godtgøre sagsøgeren samtlige
 omhandler spørgsmål vedrørende en støttes materielle beløb, som er blevet fratrukket hans løn i medfør af
 overensstemmelse med kodeksen . Bestemmelsen inde
 Rådets afgørelse af 25 . oktober 1995 med tillæg af rente
 holder ingen frister for Kommissionens afgørelser. fra datoen for de pågældende fradrag .
 Derimod fastsætter den, at den generelle fritagelse af
 regional støtte i det tidligere Østtyskland skulle ophøre
 ved udløbet af 1994 . Kodeksen indeholder intet forbud 3 ) Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale
 mod, at Kommissionen også efter den 31 . december sagens omkostninger.
 1994 fastslår den materielle forenelighed af en støtte,
 som er fritaget i henhold til artikel 5
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 — Kommissionens retsopfattelse, hvorefter den ikke havde
 mulighed for efterfølgende at træffe afgørelse om
 foreneligheden af støtten, er forkert Sagsøgeren , der er tjenestemand i lønklasse Dl , anfægter
 ansættelsesmyndighedens afgørelse om at anse det fravær
 — Kommissionen på grundlag af et forkert skøn ikke har for ulovligt, som efter hans opfattelse er omfattet af en
 taget hensyn til sagsøgerens retlige interesser og beretti behørig lægeattest, og om at indlede tilbagesøgning af hans
 gede forventning om, at støtten var materielt forenelig løn for et beløb svarende til længden af det påståede
 med kodeksen uberettigede fravær.
 — beslutningen udgør en tilsidesættelse af EKSF-traktatens Sagsøgeren anfører, at han i forbindelse med sine arbejds
 artikel 5 og 15 . I strid med Domstolens praksis i opgaver i flere år har været tvunget til at bære og flytte meget
 » Boussac «- og » Tubemeuse « -sagerne har Kommissio gods, foretage lange vandringer og ofte forblive i stående
 nen benyttet en blot påstået fristoverskridelse til at stilling. Der er herved tale om aktiviteter, som ikke kan
 anordne tilbagesøgning af en støtte , der kan betragtes anbefales for personer, der som sagsøgeren lider af rygpro
 som materielt forenelig med det fælles marked for stål . blemer. Derfor har såvel de læger, der har behandlet ham,
 Der mangler desuden en tilstrækkelig begrundelse for, at som administrationens rådgivende læge gentagne gange
 Kommissionen ikke efter den 31 . december 1994 stadig opfordret sagsøgte til at give sagsøgeren et arbejde, der
 skulle kunne fastslå foreneligheden af en støtte i henhold modsvarer hans fysiske evner . Disse opfordringer er ikke
 til støtteordningens artikel 5 , når alle de materielle blevet besvaret .
 betingelser var opfyldt før denne dato .
 Sagsøgeren fremhæver frem for alt, at hans fravær hele tiden
 har været dokumenteret af lægeattester. Imidlertid begyndte
 sagsøgte i marts 1994 at betragte sagsøgerens fravær som
 uberettiget, selv om gyldigheden af attesterne ikke var blevet
 anfægtet på grundlag af en lægeundersøgelse , selv om
 lægeudvalget selv ikke havde fundet det fornødent at
 Sag anlagt den 21 . august 1996 af Gaetano Aquilino mod underkaste sagsøgeren en fornyet lægeundersøgelse , og selv
 Rådet for Den Europæiske Union om invaliditetsudvalget ikke havde været indkaldt.
 ( Sag T-130/96 )
 ( 96/C 318/34 ) Sagsøgeren har gjort gældende, at der er sket tilsidesættelser
 af vedtægtens artikel 59 og 60 , af princippet om begrundelse
 (Processprog: fransk) af retsakter og af omsorgspligten .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 21 . august 1996 anlagt sag mod Rådet for Den


text:
26 . 7 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 228/ 19
 Sag anlagt den 5 . mai 1997 af Brigitte Bennett mod Kom om, at det blev overvejet, hvorvidt bestemmelsen i ved
 missionen for De Europæiske Fællesskaber tægtens artikel 31 , stk. 2, burde bringes i anvendelse .
 ( Sag T-150/97)
 ( 97/C 228/44 ) — Om nødvendigt annullation af Kommissionens afgø
 relse af 3 . februar 1997 om udtrykkelig afvisning af
 sagsøgerens klage .
 (Processprog: fransk)
 — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er ger.
 der den 5 . maj 1997 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Brigitte Bennett, Bruxelles,
 ved advokat Nicolas Lhoëst, Bruxelles, og med valgt Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30,
 rue de Cessange . Søgmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : T- 16/97 (').
 (M EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 12 . juli
 1996 om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning
 om, at det blev overvejet, hvorvidt bestemmelsen i ved
 tægtens artikel 31 , stk . 2, burde bringes i anvendelse.
 — Om nødvendigt annullation af Kommissionens afgø Sag anlagt den 5 . maj 1997 af María Concepción Martí
 relse af 3 . februar 1997 om udtrykkelig afvisning af nez-Ezquerra mod Kommissionen for De Europæiske Fæl
 sagsøgerens klage . lesskaber
 ( Sag T-152/97)
 — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin ( 97/C 228/46 )
 ger.
 (Processprog: fransk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 5 . maj 1997 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Søgmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til Europæiske Fællesskaber af Maria Concepcion Martínez-
 søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag Ezquerra, Bruxelles, ved advokat Nicolas Lhoëst, Bruxel
 T-16/97 ( M.
 les, og med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire
 Myson SARL, 30, rue de Cessange .
 (') EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 18 . juni
 1996 om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning
 Sag anlagt den 5 . maj 1997 af Willem Goris mod Kommis om, at det blev overvejet, hvorvidt bestemmelsen i ved
 sionen for De Europæiske Fællesskaber tægtens artikel 31 , stk. 2, burde bringes i anvendelse .
 ( Sag T-151/97)
 — Om nødvendigt annullation af Kommissionens afgø
 ( 97/C 228/45 )
 relse af 27. december 1996 om udtrykkelig afvisning
 af sagsøgerens klage .
 (Processprog: fransk)
 — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er ger.
 der den 5 . maj 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Willem Goris, Strassen
 ( Luxembourg), ved advokat Nicolas Lhoëst, Bruxelles, og Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson
 SARL, 30, rue de Cessange . Søgmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag
 T- 16/97 ( ] ).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 (') EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 18 . juni
 1996 om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning


text:
9.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/21
 Rettens dom af 13. december 2012 — A mod Kommissionen
 (Sag T-595/11 P) (1)
 (Appel - personalesag - tjenestemænd - social sikring - erhvervssygdom - vedvarende, total invaliditet - adgang til personlig aktmappe - godtgørelse af rejseudgifter - erstatningspåstand)
 2013/C 38/36
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: A (P., Frankrig) (ved advokaterne B. Cambier, A. Paternostre og L. Levi)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og J. Baquero Cruz, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten for EU-personalesager (Tredje Afdeling) den 14. september 2011 i sag F-12/09, A mod Kommissionen (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), med påstand om ophævelse af denne dom
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i appelsagen, for så vidt som denne vedrører den af Retten for EU-personalesager (Tredje Afdeling) afsagte dom af 14. september 2011, A mod Kommissionen (sag F-12/09, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser) derved, at denne dom vedrører påstanden om annullation af afgørelsen af 28. april 2008 for så vidt som det heri afvises at udbetale den foreløbige erstatning, der er fastsat i artikel 19, stk. 4, i den fælles ordning, og at anvende bestemmelserne i vedtægtens artikel 73, stk. 2, litra b), samt påstanden om, at Kommissionen tilpligtes at betale den erstatning, der er fastsat i denne artikel.
 2)
 I øvrigt forkastes appellen.
 3)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 49 af 18.2.2012.


text:
28.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 227/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgien) den 30. april 2012 — Essent Belgium NV mod Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
 (Sag C-207/12)
 2012/C 227/15
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank van eerste aanleg te Brussel
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Essent Belgium NV
 Sagsøgt: Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
 Den anden part: Vlaamse Gewest
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er en national ordning som den, der er fastsat i det flamske dekret af 17. juli 2000 om organisering af markedet for elektricitet og gennemført ved den flamske regerings bekendtgørelse af 5. marts 2004 som ændret ved den flamske regerings bekendtgørelse af 25. februar 2005 om fremme af fremstilling af elektricitet af vedvarende energikilder og den flamske regerings bekendtgørelse af 8. juli 2005 om ændring af den flamske regerings bekendtgørelse af 5. marts 2004 om fremme af fremstilling af elektricitet af vedvarende energikilder og den flamske regerings bekendtgørelse af 29. marts 2002 om de offentlige myndigheders pligt til fremme af et rationelt strømforbrug, hvorved
 —
 leverandører af elektricitet til slutaftagere, der er tilsluttet distributionsnettet eller transmissionsnettet, er forpligtet til årligt at indgive et bestemt antal grønne certifikater til reguleringsmyndigheden (det nævnte dekrets artikel 23)
 —
 en leverandør af elektricitet til slutaftagere, der er tilsluttet distributionsnettet eller transmissionsnettet, pålægges en administrativ bøde af den flamske reguleringsmyndighed »Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)«, såfremt den ikke har indgivet det tilstrækkelige antal grønne certifikater til at opfylde en pålagt kvoteforpligtelse med hensyn til grønne certifikater (det nævnte dekrets artikel 37, stk. 2)
 —
 det udtrykkeligt er bestemt, at oprindelsesgarantier fra andre lande på bestemte betingelser kan godkendes til opfyldelse af kvotepligten (artikel 15d, stk. 2, i den flamske regerings bekendtgørelse af 5.3.2004, således som den finder anvendelse på denne sag)
 —
 reguleringsmyndigheden ikke kan eller vil tage hensyn til oprindelsesgarantier fra Norge i mangel af gennemførelsesbestemmelser fra den flamske regering, der anerkender fremlæggelsen af sådanne certifikater som lige eller ligeværdig (det nævnte dekrets artikel 25 og artikel 15d, stk. 2, i bekendtgørelsen af 5. marts 2004), uden at reguleringsmyndigheden i det konkrete tilfælde undersøger ligheden eller ligeværdigheden
 —
 det i hele den periode, hvor dekretet af 17. juli 2000 var i kraft, reelt kun var certifikater for produktion af grøn strøm i Den Flamske Region, der blev taget i betragtning ved efterprøvelsen af, om kvoteforpligtelsen var opfyldt, mens der for leverandører af elektricitet til slutaftagere, der er tilsluttet distributionsnettet eller transmissionsnettet ikke fandtes nogen mulighed for at godtgøre, at de indgivne oprindelsesgarantier fra andre medlemsstater i Den Europæiske Union opfyldte betingelserne for anerkendelse af lige eller ligeværdige garantier ved udstedelsen af sådanne certifikater,
 forenelig med EØS-aftalens artikel 11 og 13?
 2)
 Er en national ordning som omhandlet i spørgsmål 1 forenelig med artikel 5 i det daværende Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/77/EF (1) den 27. september 2001 om fremme af elektricitet produceret fra vedvarende energikilder inden for det indre marked for elektricitet (for så vidt som det er relevant for EØS-aftalen)?
 3)
 Er en national ordning som omhandlet i spørgsmål 1 forenelig med lighedsprincippet og forbuddet mod forskelsbehandling, således som disse principper bl.a. er fastsat i EØS-aftalens artikel 4 og i artikel 3 i det daværende Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF (2) af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF (for så vidt som det er relevant for EØS-aftalen)?
 (1) EFT L 283, s. 33.
 (2) EUT L 176, s. 37.


text:
C 94/4 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 28.3.98
 DOMSTOLENS DOM Forenede Kongerige) i medfùr af EF-traktatens artikel 177
 (Sjette Afdeling) har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte ret verse-
 rende sag Northern Ireland Fish Producers' Organisation
 af 19. februar 1998 Ltd (NIFPO) og Northern Ireland Fishermen's Federation
 i sag C-309/95, Kommissionen for De Europñiske Fñlles- mod Department of Agriculture for Northern Ireland at
 skaber mod Rådet for Den Europñiske Union, stùttet af opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrùrende gyldigheden af,
 Den Franske Republik (1) for det fùrste, Rådets forordning (EF) nr. 3362/94 af
 (Ekstraordinñr stùtte til producenter af bordvin i Fran- 20. december 1994 om fastsñttelse for 1995 af de samlede
 krig) tilladte fangstmñngder for visse fiskebestande og grupper
 af fiskebestande samt af visse betingelser for fiskeri af
 (98/C 94/07) disse fangstmñngder (EFT L 363 af 31.12.1994, s. 1) og,
 for det andet, af bilag VII til resolution af 3. november
 (Processprog: fransk) 1976, der er vedtaget af Rådet i Haag, samt vedrùrende
 fortolkningen af princippet om statens ansvar for tab, der
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 er påfùrt borgerne som fùlge af overtrñdelser af fñlles-
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 skabsretten, har Domstolen, sammensat af prñsidenten,
 I sag C-309/95, Kommissionen for De Europñiske Fñlles- G. C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformñndene C. Gul-
 skaber (befuldmñgtigede: GeÂrard Rozet og Jean-Paul Kep- mann, H. Ragnemalm og R. Schintgen samt dommerne
 penne) mod Rådet for Den Europñiske Union (befuld- G. F. Mancini, P. J. G. Kapteyn (refererende dommer), J. L.
 mñgtigede: Rüdiger Bandilla og Diego Canga Fano), stùt- Murray, D. O. A. Edward, J.-P. Puissochet, G. Hirsch og
 tet af Den Franske Republik (befuldmñgtigede: Catherine P. Jann; generaladvokat: A. La Pergola; justitssekretñr:
 de Salins og FreÂdeÂric Pascal), angående en påstand om ekspeditionssekretñr D. Louterman-Hubeau, den 19.
 annullation af Rådets beslutning af 22. juni 1995 om februar 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 ydelse af en ekstraordinñr stùtte til producenter af bordvin
 i Frankrig, har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af 1) Gyldigheden af tildelingen af kvoterne for torsk og
 afdelingsformanden, H. Ragnemalm, og dommerne G. F. hvilling i område VIIa i henhold til Rådets forordning
 Mancini, P. J. G. Kapteyn (refererende dommer), J. L. (EF) nr. 3362/94 af 20. december 1994 om fastsñttelse
 Murray og G. Hirsch; generaladvokat: G. Cosmas; justits- for 1995 af de samlede tilladte fangstmñngder for
 sekretñr: R. Grass, den 19. februar 1998 afsagt dom, hvis visse fiskebestande og grupper af bestande samt af
 konklusion lyder således: visse betingelser for fiskeri af disse fangstmñngder
 afhñnger ikke af, om bilag VII til resolution af
 1) Sagen afvises. 3. november 1976, der er vedtaget af Rådet i Haag, er
 forskriftsmñssigt vedtaget.
 2) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber betaler
 sagens omkostninger.
 2) Gennemgangen af forordning (EF) nr. 3362/94 har
 3) Den Franske Republik bñrer sine egne omkostninger. intet frembragt, der kan rejse tvivl om dens gyldighed.
 (1) EFT C 315 af 25.11.1995. (1) EFT C 64 af 2.3.1996.
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS KENDELSE
 af 19. februar 1998
 (Fùrste Afdeling)
 i sag C-4/96, Northern Ireland Fish Producers'
 Organisation Ltd (NIFPO) og Northern Ireland af 15. januar 1998
 Fishermen's Federation mod Department of Agriculture i sag C-196/97 P, Intertronic F. Cornelis GmbH mod Kom-
 for Northern Ireland (anmodning om prñjudiciel afgùrelse missionen for De Europñiske Fñllesskaber (1)
 fra High Court of Justice, Northern Ireland, Queen's
 Bench Division) (1) (Appel, der åbenbart skal forkastes)
 (Fiskeri Ð Haag-prñferencerne Ð TAC Ð torsk og hvil- (98/C 94/09)
 ling Ð fñllesskabslovgivers skùn Ð relativ stabilitet Ð
 proportionalitetsprincippet og princippet om forbud mod (Processprog: tysk)
 forskelsbehandling)
 (98/C 94/08) (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 (Processprog: engelsk)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive I sag C-196/97 P, Intertronic F. Cornelis GmbH, angående
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) appel af kendelse afsagt den 19. februar 1997 af De Euro-
 pñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje Afdeling)
 I sag C-4/96, angående en anmodning, som High Court of i sag T-117/96, Intertronic mod Kommissionen, Sml. II,
 Justice, Northern Ireland, Queen's Bench Division (Det s. 141, hvori der er nedlagt påstand om ophñvelse af ken-


text:
28.5.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 132/15
 Sag anlagt den 21. marts 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-132/05)
 (2005/C 132/28)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 21. marts 2005 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved E. De March og S. Grünheid, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland ikke har overholdt sine forpligtelser i henhold til artikel 13, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 (1) af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler, idet den formelt afviste at forfølge anvendelsen på det tyske statsområde af betegnelsen »Parmesan« ved etikettering af produkter, der ikke opfylder varespecifikationen for den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Parmigiano Reggiano«, hvorved den retsstridige udnyttelse af renomméet, knyttet til det ægte produkt, der er beskyttet i hele Fællesskabet, blev begunstiget.
 2.
 Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Kommissionen er af den opfattelse, at markedsføring af ost i det tyske højhedsområde under betegnelsen »Parmesan«, der ikke svarer til varespecifikationen for betegnelsen »Parmigiano Reggiano«, udgør en overtrædelse af artikel 13, stk. 1, litra b), i forordning (EØF) nr. 2081/92, som de tyske myndigheder skal forhindre ex officio.
 Eftersom betegnelsen »Parmigiano Reggiano« siden 1996 har været registreret som beskyttet oprindelsesbetegnelse i »register over beskyttede geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser« og dermed er beskyttet i hele Fællesskabet, skal medlemsstaterne beskytte denne betegnelse mod enhver uretmæssig brug, efterligning eller antydning, også når produktets virkelige oprindelse er angivet, eller hvis det drejer sig om en oversættelse af den beskyttede betegnelse.
 Kommissionen gør gældende, at der for så vidt angår begrebet »Parmesan« er tale om en fra fransk udledt oversættelse af betegnelsen »Parmigiano Reggiano«. Begreberne »Parmesan« og »Parmigiano Reggiano« udgør efter Kommissionens opfattelse synonymer, der ifølge den beskyttede betegnelses oprindelseshistorie og henvisningerne i talrige opslagsværker, hvoraf nogle strækker sig fra 1516 til nutiden, betegner ost fremstillet i den omhandlede oprindelsesregion i Italien. Som følge af registreringen af den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Parmigiano Reggiano« nyder de geografiske udtryk »Parmigiano« og »Reggiano« såvel enkeltvis, som i deres sammensatte form, fællesskabsretlig beskyttelse.
 Efter Kommissionens opfattelse er der ikke nogen afgørende støttepunkter for den af Forbundsrepublikken Tyskland fremførte opfattelse, hvorefter udtrykket »Parmigiano«, når det anvendes alene, vil blive opfattet som en artsbetegnelse efter artikel 3 i forordning (EØF) nr. 2081/92, som for forbrugeren ikke vil rumme nogen forbindelse til et bestemt geografisk område.
 Idet anvendelsen af betegnelsen »Parmesan« udelukkende er forbeholdt producenter i det afgrænsede italienske område, som fremstiller denne ost efter en bindende varespecifikation, har Forbundsrepublikken Tyskland overtrådt de forpligtelser, som påhviler den i henhold til artikel 13, stk. 1, litra b), i forordning (EØF) nr. 2081/92, idet den har nægtet at hindre den retsstridige anvendelse af betegnelsen »Parmesan« på tysk statsområde.
 (1) EFT L 208, s. 1.


text:
6.5.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/9
 Appel iværksat den 4. marts 2006 af Autosalone Ispra Snc til prøvelse af dom afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 30. november 2005 i sag T-250/02 — Autosalone Ispra snc mod Det Europæiske Atomenergifællesskab
 (Sag C-129/06 P)
 (2006/C 108/16)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Autosalone Ispra Snc (ved avvocato B. Casu)
 Den anden part i appelsagen: Det Europæiske Atomenergifællesskab ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved E. de March, som befuldmægtiget, og avvocato A. Dal Ferro)
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Den foreliggende sag antages til realitetsbehandling.
 —
 Dommen afsagt af Retten i Første Instans i sag T-250/02 ophæves.
 —
 Sag T-250/02 tilbagesendes til Retten, med henblik på at denne, efter at passende foranstaltninger til bevisoptagelse er fastsat, også ex officio — heriblandt skønsforretning eller besigtigelse eller vidneafhøring — afsiger en ny dom og tager de påstande, appellanten har fremsat i processkrifter under sagen i første instans, til følge.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger, inkl. sagens omkostninger i første instans.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten gør gældende, at Rettens dom er behæftet med følgende mangler:
 Den retlige kvalifikation af de faktiske omstændigheder er fejlagtig som følge af fordrejning og urigtig gengivelse af beviserne.
 Der er sket en tilsidesættelse af de processuelle fællesskabsregler for så vidt angår bevisoptagelse.


text:
12.4.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 92/37
 Sag anlagt den 28. januar 2008 — Fusco mod KHIM — Fusco International (FUSCOLLECTION)
 (Sag T-48/08)
 (2008/C 92/74)
 Stævningen er affattet på italiensk
 Parter
 Sagsøger: Vincenzo Fusco (ved avvocato B. Saguatti)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Antonio Fusco International SA Lussemburgo, succursale di Lugano (Lugano, Schweiz)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 24. oktober 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) annulleres og ændres, således at den af sagsøgeren for appelkammeret forelagte klage anses for begrundet, og følgelig bør der gives medhold i indsigelsen.
 —
 Harmoniseringskontoret og eventuelt intervenienten Antonio Fusco International SA tilpligtes at betale den foreliggende sags omkostninger samt omkostningerne ved sagen for appelkammeret og indsigelsesafdelingen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Antonio Fusco International SA Lussemburgo, succursale di Lugano.
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket FUScollection (registreringsansøgning nr. 1 503 366) for varer i klasse 9, 18 og 25.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Vincenzo Fusco
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærket (nr. 727.375) og det italienske varemærke (nr. 489.262) »ENZO FUSCO« for varer i klasse 25.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker.


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/27
 Appel iværksat den 5. juli 2011 af AO til prøvelse af Personalerettens kendelse af 4. april 2011 i sag F-45/10, AO mod Kommissionen
 (Sag T-365/11 P)
 2011/C 282/56
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: AO (Bruxelles, Belgien) (ved advokat P. Lewisch)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 —
 Ophævelse af Personalerettens kendelse af 4. april 2011 i sag F-45/10, AO mod Kommissionen.
 —
 I det tilfælde, at Retten er i stand til at afgøre sagens realitet, gives der appellanten medhold i hans påstande i første instans, dvs.:
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse CMS 07/046 annulleres som følge af chikane, misforvaltning og tilsidesættelse af retten til forsvar.
 —
 Samtlige afgørelser, som ansættelsesmyndigheden traf vedrørende appellanten fra september 2003 og indtil han blev fritaget fra tjenesten på grund af chikane og misforvaltning som følge af tilsidesættelsen af hans ret til forsvar, annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen pålægges at foretage en høring af appellanten i henhold til tjenestemandsvedtægtens (1) artikel 7, stk. 1, og artikel 24 og derved efterkomme hans anmodninger fra februar og marts 2008.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale appellanten en symbolsk godtgørelse på én (1) EUR i kompensation for den i sagen omhandlede økonomiske og ikke-økonomiske skade, som han har lidt, idet formålet med sagen ikke er af økonomisk karakter, men består i at retablere sagsøgerens værdighed og faglige omdømme, og
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har appellanten fremført tre anbringender.
 1)
 Det første anbringende er, at betingelserne for at træffe afgørelse ved kendelse i henhold til artikel 76 i procesreglementet for Retten for EU-Personalesager ikke er opfyldt og at der ikke foreligger en sag, som åbenbart ikke kan behandles.
 —
 Personaleretten har ikke taget hensyn til adskillige af de fremførte påstande og anbringender vedrørende den chikane, som appellanten var udsat for.
 —
 Appellanten blev nægtet ret til at blive tildelt en frist til at berigtige sin stævning i henhold til artikel 36 i procesreglementet for Retten for EU-Personalesager for så vidt angår to af ansættelsesmyndigheden trufne afgørelser, som appellanten citerede i sin stævning.
 2)
 Det andet anbringende er, at Personaleretten i sin kendelse i sag F-45/10 har tilsidesat EU-retten, således som denne følger af artikel 11, stk. 1, i bilag I til statutten for Den Europæiske Unions Domstol, eftersom appellanten har ret til erstatning som følge af den chikane, han var udsat for.
 3)
 Det tredje anbringende er, at Personaleretten har tilsidesat retten til forsvar, jf. artikel 6, stk. 1, i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder samt artikel 47, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 (1) Forordning nr. 31/EØF, nr. 11/Euratom, om vedtægten for tjenestemænd og om ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Det europæiske økonomiske Fællesskab og Det europæiske Atomenergifællesskab (EFT 45 af 14.6.1962, s. 1385; den danske specialudgave: serie I kapitel 1959-1962 s. 0126).


text:
C 108/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.4.2001
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 12. december 2000
 den 14. december 2000
 i sag T-296/97, Alitalia — Linee aeree italiane SpA mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 i sag T-613/97, Union française de l’express (Ufex) m.fl.
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Statsstøtte — de italienske myndigheders rekapitalisering
 af Alitalia — retlig kvalificering af foranstaltningen —
 kriteriet vedrørende den private investor — Kommissionens
 undersøgelse) (Statsstøtte — ret til kontradiktion — aktindsigt — begrun-
 delsespligt — postområdet — krydssubvention mellem forbe-
 holdt område og område undergivet fri konkurrence —
 (2001/C 108/22) begrebet statsstøtte — normale markedsvilkår)
 (Processprog: italiensk) (2001/C 108/23)
 I sag T-296/97, Alitalia — Linee aeree italiane SpA, Rom, ved
 advokaterne F. Sciaudone og G.M. Roberti, Napoli, advokat
 M. Siragusa, Rom, advokat G. Scassellati Sforzolini, Bologna, (Processprog: fransk)
 advokat M. Beretta, Bergamo, og advokat F.M. Moretti, Vene-
 dig, og oprindeligt ved advokat A. Tizzano, Napoli, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Elvinger Hoss og
 Prussen, 2, place Winston Churchill, mod Kommissionen for I sag T-613/97, Union française de l’express (Ufex), Roissy-en-
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: D. Triantafyl- France (Frankrig), DHL International, Roissy-en-France, Federal
 lou, A. Abate og E. Cappelli), støttet af Air Europe SpA, express international (Frankrig), Gennevilliers (Frankrig), CRIE,
 Gallarate (Italien), ved advokaterne L. Pierallini og A. Costanti- Asnières (Frankrig), ved advokaterne É. Morgan de Rivery,
 ni, Rom, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Paris, og J. Derenne, Bruxelles og Paris, og med valgt adresse i
 A. Lorang, 51, rue Albert 1er, og Air One SpA, Chieti (Italien), Luxembourg hos advokat A. Schmitt, 7, Val Sainte-Croix, mod
 ved advokat M. Merola, Rom, og advokat A. Sodano del Foro Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 Adele, Napoli, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat gede: G. Rozet og D. Triantafyllou), støttet af Den Franske
 A. Lorang, 51, rue Albert 1er, angående en påstand om Republik (befuldmægtigede: K. Rispal-Bellanger og F. Million),
 annullation af Kommissionens beslutning 97/789/EF af 15. juli Chronopost SA, Issy-les-Moulineaux (Frankrig), ved advokater-
 1997 om Alitalia’s rekapitalisering (EFT L 322, s. 44), har ne V. Bouaziz Torron og D. Berlin, Paris, og med valgt adresse
 Retten (Tredje Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsfor- i Luxembourg hos advokat A. May, 398, route d’Esch, og La
 manden, K. Lenaerts, og dommerne J. Azizi, R.M. Moura Poste, Boulogne-Billancourt (Frankrig), ved advokat H. Leh-
 Ramos, M. Jaeger og P. Mengozzi; justitssekretær: fuldmægtig man, Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 J. Palacio González, den 12. december 2000 afsagt dom, hvis A. May, 398, route d’Esch, angående en påstand om annulla-
 konklusion lyder således: tion af Kommissionens beslutning 98/365/EF af 1. oktober
 1997 om Frankrigs påståede støtte til SFMI-Chronopost (EFT
 L 164, s. 37), har Retten (Fjerde Udvidede Afdeling), sammensat
 1) Kommissionens beslutning 97/789/EF af 15. juli 1997 om af afdelingsformanden, V. Tiili, og dommerne P. Lindh,
 Alitalia’s rekapitalisering annulleres. R.M. Moura Ramos, J.D. Cooke og P. Mengozzi; justitssekretær:
 fuldmægtig G. Herzig, den 14. december 2000 afsagt dom,
 2) Kommissionen betaler sine egne og sagsøgerens omkostninger. hvis konklusion lyder således:
 3) Air One SpA og Air Europe SpA bærer deres egne omkost-
 1) Artikel 1 i Kommissionens beslutning 98/365/EF af 1. oktober
 ninger.
 1997 om Frankrigs påståede støtte til SFMI-Chronopost
 annulleres, for så vidt som den fastslår, at den logistiske
 og forretningsmæssige bistand, som La Poste har ydet sit
 (1) EFT C 41 af 7.2.1998. datterselskab SFMI-Chronopost, ikke udgør statsstøtte til fordel
 for SFMI-Chronopost.
 2) I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 ---pagebreak--- 7.4.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 108/15
 3) Sagsøgerne bærer 10 % af deres egne omkostninger. 3) Sagsøgte betaler samtlige omkostninger i sag T-130/98.
 4) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne 4) I sag T-131/98 betaler hver part sine egne omkostninger,
 og 90 % af sagsøgernes omkostninger. herunder omkostningerne i sagen om foreløbige forholdsregler.
 5) Den Franske Republik, Chronopost SA og La Poste bærer deres
 egne omkostninger. (1) EFT C 327 af 24.10.1998.
 (1) EFT C 72 af 7.3.1998.
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 5. december 2000
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 i sag T-136/98, Anna Maria Campogrande mod Kommis-
 den 13. december 2000
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 i de forenede sager T-130/98 og T-131/98, Francis Pani-
 (Tjenestemænd — bistandspligt — seksuel chikane)
 chelli mod Europa-Parlamentet (1)
 (2001/C 108/25)
 [Midlertidigt ansatte — ansættelse i henhold til artikel 2,
 litra c), i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte — udsigt
 til opnormering af stillingen — forfremmelse til lønklasse
 A4 ikke sket — bedømmelser — annullations- og erstat- (Processprog: fransk)
 ningssøgsmål — formaliteten — afskedigelse i medfør af
 artikel 47, stk. 2, litra a), i ansættelsesvilkårene for de
 øvrige ansatte — overholdelse af den interne procedure — I sag T-136/98, Anna Maria Campogrande, tjenestemand ved
 begrundelse for afskedigelsen — magtfordrejning] Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles,
 ved advokat A. Krywin, Bruxelles, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat A. Lutgen, 1, rue Jean-Pierre Bras-
 (2001/C 108/24) seur, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtigede: C. Berardis-Kayser og F. Clotuche-Duvieu-
 sart), angående dels en påstand om annullation af Kommissio-
 nens stiltiende afvisning af sagsøgerens ansøgning om bistand
 (Processprog: fransk)
 af 27. juni 1997, og dels, en påstand om erstatning for lidt
 tab, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 I de forenede sager T-130/98 og T-131/98, Francis Panichelli, manden, V. Tiili, samt dommerne R.M. Moura Ramos og
 forhenværende midlertidigt ansat ved Europa-Parlamentet, P. Mengozzi; justitssekretær: ekspeditionssekretær B. Pastor,
 Wezembeek-Oppem (Belgien), ved advokat E. Boigelot, Bruxel- den 5. december 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 les, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat således:
 L. Schiltz, 2, rue du Fort Rheinsheim, mod Europa-Parlamentet
 (befuldmægtigede: M. Moore og J. Sant’Anna), angående, i sag 1) Kommissionens stiltiende afvisning af den af sagsøgeren den
 T-130/98, en påstand om annullation af det stiltiende afslag 27. juni 1997 indgivne ansøgning om bistand annulleres.
 på sagsøgerens ansøgning af 11. juli 1997 og om tilkendelse
 af erstatning, og, i sag T-131/98, en påstand om annullation
 af afgørelse meddelt den 2. juli 1998 om ophør af sagsøgerns 2) I øvrigt frifindes Kommissionen.
 kontrakt som midlertidigt ansat, har Retten (Anden Afdeling),
 sammensat af formanden, J. Pirrung, og dommerne A. Potocki 3) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 og A.W.H. Meij; justitssekretær: ekspeditionssekretær B. Pastor,
 den 13. december 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således:
 (1) EFT C 327 af 24.10.1998.
 1) Sag T-130/98 og T-131/98 forenes med henblik på dommen.
 2) Europa-Parlamentet frifindes i sag T-130/98 og T-131/98.


text:
Nr. C 54/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 2 . 97
 tens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for DOMSTOLENS DOM
 nævnte ret verserende sag, The Queen mod Secretary of (Femte Afdeling)
 State for Tråde and Industry, ex parte : British Telecommu
 af 12 . december 1996
 nications plc, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 fortolkningen af Rådets direktiv 90/387/EØF af 28 . juni i sag C-3/95 , Reisebüro Broede mod Gerd Sandker ( an
 1990 om oprettelse af det indre marked for teletjenester modning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Dort
 ved gennemførelse af tilrådighedsstillelse af åbne net ONP mund ) H
 ( Open Network Provision — tilrådighedsstillelse af åbne
 net) ( EFT nr. L 192 af 24 . 7. 1990 , s. 1 ) og vedrørende (Fri udveksling af tjenesteydelser — retslig inkasso — tilla
 fortolkningen og gyldigheden af Rådets direktiv 92/44/ delse — EF-traktatens artikel 59)
 EØF af 5 . juni 1992 om etablering af ONP-vilkår for faste ( 97/C 54/03 )
 kredsløb ( EFT nr. L 165 af 19 . 6 . 1992 , s . 27), har Dom
 stolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodríguez Iglesi (Processprog: tysk)
 as, afdelingsformændene G. F. Mancini og J. C. Moitinho
 de Almeida samt dommerne C. N. Kakouris, C. Gulmann,
 D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet ( refererende dommer), (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 P. Jann og H. Ragnemalm; generaladvokat: G. Tesauro; ju offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 stitssekretær: fuldmægtig L. Flewlett, den 12 . december
 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : I sag C-3/95 , angående en anmodning, som Landgericht
 Dortmund ( Tyskland ) i medfør af EF-traktatens artikel 177
 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verse
 rende sag Reisebüro Broede mod Gerd Sandker at opnå en
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-trak
 1 ) Rådets direktiv 92/44/EØF af 5. juni 1992 om etable tatens bestemmelser om fri udveksling af tej enesteydelser,
 ring af ONP-vilkår for faste kredsløb finder anven navnlig artikel 59, har Domstolen ( Femte Afdeling), sam
 delse på » teleselskaber«, som defineret i artikel 2, nr. 1 , mensat af afdelingsformanden, J. C. Moitinho de Almeida ,
 i Rådets direktiv 90/387/EØF af 28. juni 1990 om op og dommerne L. Sevón, D. A. O. Edward ( refererende
 rettelse af det indre marked for teletjenester ved gen dommer), P. Jann og M. Wathelet; generaladvokat: N.
 nemførelse af tilrådighedsstillelse af åbne net ONP Fennelly; justitiessekretær: ekspeditionssekretær H. A.
 (Open Network Provision — tilrådighedsstillelse af Rühl , den 12 . december 1996 afsagt dom, hvis konklusion
 åbne net). Under begrebet » teleselskaber« i denne be lyder således :
 stemmelses forstand falder bl.a. de to virksomheder,
 som en medlemsstat efter andre kriterier end objektive, EF-traktatens artikel 59 er ikke til hinder for nationale be
 proportionale og ikke-diskriminerende kriterier har gi stemmelser, hvorefter en virksomhed med hjemsted i en
 vet eneret til at drive internationale telekommunika anden medlemsstat ikke ad rettens vej må inddrive fordrin
 tionsforbindelser, navnlig forbindelser inden for Fælles ger for andre, fordi denne form for virksomhed kun kan
 skabet, og den virksomhed, som en medlemsstat på udøves erhvervsmæssigt af advokater.
 samme betingelser har givet eneret til at drive et of
 fentligt telenet i en del af sit område. En medlemsstat H EFT nr. C 54 af 4 . 3 . 1995 .
 kan bestemme, at forpligtelserne i henhold til artikel 7
 i direktiv 92/44/EØF kun skal gælde for bestemte » te
 leselskaber«, såfremt dette er tilstrækkeligt til at give
 brugerne adgang til et minimum af faste kredsløb, der
 opfylder de i direktivet fastlagte specifikationer, i hele
 landet. En medlemsstat kan navnlig bestemme, at for
 pligtelserne i henhold til bestemmelsen kun skal gælde DOMSTOLENS DOM
 for de » teleselskaber«, der er de største operatører af (Første Afdeling)
 telekommunikationskredsløb i hvert enkelt område i
 det pågældende land. af 12 . december 1996
 i sag C-38/95 , Ministero delle Finanze mod Foods Import
 Sri ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte d'ap
 pello di Ancona) (')
 (Fælles toldtarif — toldpositioner — fisk af typen »Molva
 2 ) Gennemgangen af de præjudicielle spørgsmål har ikke molva «)
 frembragt forhold, der kan have betydning for gyldig
 heden af direktiv 92/44/EØF. ( 97/C 54/04
 (Processprog: italiensk)
 (') EFT nr. C 380 af 31 . 12 . 1994 .
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-38/95 , angående en anmodning, som Corte d'ap
 pello di Ancona i medfør af EØF-traktatens artikel 177
 ---pagebreak--- 22 . 2 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 54/3
 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verse DOMSTOLENS DOM
 rende sag Ministero delle Finanze mod Foods Import Sri (Femte Afdeling)
 at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen
 af Rådets forordning ( EØF) nr. 3796/81 af 29 . december af 12 . december 1996
 1981 om den fælles markedsordning for fiskerivarer ( EFT
 nr. L 379 af 31 . 12. 1981 , s . 1 ), og artikel 5, stk. 2, i Rå i de forenede sager C-47/95 , C-48/95 , C-49/95 , C-50/95 ,
 dets forordning ( EØF) nr. 1697/79 af 24 . juli 1979 om op C-60/95 , C-81/95 , C-92/95 og C-148/95 , Olasagasti &
 C. Sri m.fl. mod Amministrazione delle Finanze dello Stato
 krævning af import- eller eksportafgifter, der ikke er op
 krævet hos debitor for varer, der er angivet til en ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di
 toldprocedure, som medfører en forpligtelse til at betale Genova) ( ! )
 sådanne afgifter (EFT nr. L 197 af 3 . 8 . 1979, s. 1 ), har (Forordning (EØF) nr. 3835/90 — forordning (EØF)
 Domstolen ( Første Afdeling ), sammensat af afdelingsfor nr. 3587/91 — forordning (EØF) nr. 3416/91 — tiltrædel
 manden, L. Sevón ( refererende dommer ), og dommerne R sesakten for Spanien og Portugal — artikel 5, stk. 1 og 2,
 Jann og M. Wathelet; generaladvokat: N. Fennelly; justits i forordning (EØF) nr. 1697/79 — forordning (EØF)
 sekretær: ekspeditionssekretær D. Louterman-Hubeau, den nr. 1715/90 — forordning (EØF) nr. 2164/91 — told —
 12 . december 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder såle toldpræferencer — landbrugsprodukter — efterfølgende
 des :
 opkrævning — bindende oplysninger — tunfisk i oliven
 olie)
 ( 97/C 54/05 )
 1 ) Toldpositionerne 03.02 A I b) og 03.02 A II a) i (Processprog: italiensk)
 artikel 20 i Rådets forordning (EØF) nr. 3796/81 af
 29. december 1981 om den fcelles markedsordning for
 fiskerivarer skal fortolkes således, at opregningen af de (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 arter, der under deres videnskabelige navn er nævnt i offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 parentes, er udtømmende og ikke omfatter lange, hvis
 videnskabelige navn er » Molva molva «, således at
 denne fisk ikke kan indføres med toldfritagelse. I de forenede sager C-47/95 , C-48/95 , C-49/95 , C-50/95 ,
 C-60/95 , C-81 /95 , C-92/95 og C-148/95 , angående en an
 modning, som Tribunale di Genova i medfør af EØF-trak
 tatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i de for
 nævnte ret verserende sager Olasagasti & C. Sri ( sag C
 47/95 ), Comarcon SNC ( sag C-48/95 ), Ghezzi Alimentari
 2 ) Afgørelsen af, om en af de kompetente myndigheder Sri ( sag C-49/95 ), Fredo Sri ( sag C-50/95 ), Cateringros Sri
 har begået fejl »som debitor ikke med rimelighed ( sag C-60/95 ), Intercod Sri ( sag C-81/95 ), Nuova Castelli
 kunne forventes at have opdaget« jf. ordene i artikel 5, SpA ( sag C-92/95 ), Igino Mazzola SpA ( sag C-148/95 )
 stk . 2, i forordning (EØF) nr. 1697/79 af 24. juli 1979 mod Amministrazione delle Finanze dello Stato at opnå en
 om opkrævning af import- og eksportafgifter, der ikke præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 1 ,
 er opkrævet hos debitor for varer, der er angivet til en stk . 1 , i Kommissionens forordning ( EØF ) nr. 3416/91 af
 toldprocedure, som medfører en forpligtelse til at be 25 . november 1991 om visse resttoldsatser, der anvendes i
 tale sådanne afgifter, skal navnlig træffes på grundlag 1991 som led i gradvise nedsættelser i henhold til akten
 af en vurdering af fejlens art, den pågældende er vedrørende Spaniens og Portugals tiltrædelse ( EFT nr.
 hvervsdrivendes erfaring og den agtpågivenhed, han L 324 af 26 . 11 . 1991 , s . 11 ) og artikel 5 i Rådets forord
 har udvist. De forhold, der får betydning ved vurderin ning ( EØF ) nr. 1697/79 af 24. juli 1979 om efteropkræv
 gen af fejlens karakter, er den forvirring, som den an ning af import- eller eksportafgifter, der ikke er opkrævet
 vendte terminologi kan give anledning til, den omstæn hos debitor for varer, der er angivet til en toldprocedure,
 dighed, at en ændring af en forordningsbestemmelse som medfører en forpligtelse til at betale sådanne afgifter
 har været lidet iøjnefaldende, og den tid, der hengik, ( EFT nr. L 197 af 3 . 8 . 1979 , s. 1 ), har Domstolen ( Femte
 før de kompetente myndigheder selv blev klar over Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. C. Moitin
 denne ændring. Det tilkommer den nationale ret på ho de Almeida, og dommerne L. Sevón, D. A. O. Edward
 grundlag af denne fortolkning af afgøre, om den fejl, ( refererende dommer ), R Jann og M. Wathelet; generalad
 der medførte, at tolden ikke blev opkrævet, kunne op vokat: N. Fennelly; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett,
 dages af debitor eller ej. den 12 . december 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således :
 ( 5 ) EFT nr. C 119 af 13 . 5 . 1995 . 1 ) Den suspension af resttoldsatserne i henhold til tiltræ
 delsesaktens artikel 75, nr. 1 , for indførsel fra Spanien
 til De Ti, som blev indført ved artikel 1 , stk . 1 , i Kom
 missionens forordning (EØF) nr. 3416/91 af 25. no
 vember 1991 om visse resttoldsatser, der anvendes i
 1991 som led i gradvise nedsættelser i henhold til ak
 ten vedrørende Spaniens og Portugals tiltrædelse, af


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/63
 Sag anlagt den 12. maj 2014 — Azarov mod Rådet
 (Sag T-332/14)
 2014/C 223/65
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Oleksii Mykolayovych Azarov (Kiev, Ukraine) (ved advokaterne G. Lansky og A. Egger)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse 2014/119/FUSP af 5. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine (EUT L 66, s. 26), Rådets gennemførelsesafgørelse 2014/216/FUSP af 14. april 2014 om gennemførelse af afgørelse 2014/119/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine (EUT L 111, s. 91), Rådets forordning (EU) nr. 208/2014 af 5. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine (EUT L 66, s. 1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 381/2014 af 14. april 2014 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 208/2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine annulleres i medfør af artikel 263 TEUF, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.
 —
 Der træffes foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse i henhold til artikel 64 i Rettens procesreglement.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger i medfør af procesreglementets artikel 87, stk. 2.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrørende tilsidesættelse af begrundelsespligten
 —
 I denne forbindelse har sagsøgeren bl.a. gjort gældende, at de anfægtede retsakters begrundelse hverken gør det muligt for sagsøgeren at anfægte dem for Retten eller for Retten at efterprøve deres lovlighed.
 2.
 Andet anbringende vedrørende tilsidesættelse af grundlæggende rettigheder
 —
 I denne forbindelse har sagsøgeren gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af ejendomsretten og retten til erhvervsmæssig virksomhed. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at de pålagte restriktive foranstaltninger er uforholdsmæssige. Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at hans ret til forsvar er blevet tilsidesat.
 3.
 Tredje anbringende vedrørende magtfordrejning
 —
 Sagsøgeren har i denne forbindelse bl.a. gjort gældende, at Rådet har gjort sig skyldig i magtfordrejning, idet den omstændighed, at sagsøgeren er blevet pålagt restriktive foranstaltninger, primært forfølger andre formål end faktisk at styrke og understøtte retsstatsprincippet og overholdelsen af menneskerettigheder i Ukraine.
 4.
 Fjerde anbringende vedrørende tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik
 —
 Sagsøgeren har i forbindelse med dette anbringende navnlig gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af retten til en upartisk behandling, af retten til retfærdig og fair behandling samt af retten til en grundig undersøgelse af de faktiske omstændigheder.
 5.
 Femte anbringende vedrørende et åbenbart urigtigt skøn.


text:
10.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/18
 Sag anlagt den 11. september 2012 — Intrasoft International mod Kommissionen
 (Sag T-403/12)
 2012/C 343/31
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Intrasoft International SA (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokat S. Pappas)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Den Europæiske Unions delegation i Republikken Serbiens afgørelse af 10. august 2012 (ref.: RH(2012)3471, såvel som den stiltiende afvisning af sagsøgerens klage af 10. august 2012 over denne afgørelse, således at sagsøgeren vil blive givet tilladelse til at deltage i de efterfølgende stadier af udbuddet.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1)
 Første anbringende om tilsidesættelse af mandatet og princippet om god forvaltning. Mere konkret anfører sagsøgeren, at de supplerende oplysninger/præciseringer, som den kontraherende myndighed gav til alle tilbudsgiverne efter udbudsproceduren, fuldstændiggjorde mandatet, udgjorde en del af de retlige rammer for det omhandlede udbud, og som følge deraf var bindende for alle parter, herunder den kontraherende myndighed. Disse bestemmelser er i den foreliggende sag blevet tilsidesat af sagsøgte.
 2)
 Andet anbringende om en tilsidesættelse af artikel 94 i finansforordningen (1), idet:
 —
 Sagsøgeren blev udelukket fra udbudsproceduren på grund af en interessekonflikt uden at være blevet givet mulighed for at bevise og fremlægge bevismateriale for, at en sådan ikke forelå.
 —
 Administrationen undlod at bedømme og begrunde, at sagsøgerens tidligere involvering i et andet udbud kunne påvirke det omhandlede udbud.
 (1) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25.6.2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 248, s. 1).


text:
9.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/10
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 8. november 2016 — Gerard Dowling m.fl. mod Minister for Finance (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court — Irland)
 (Sag C-41/15) (1)
 ((Forordning nr. 407/2010/EU - europæisk finansiel stabiliseringsmekanisme - gennemførelsesafgørelse 2011/77/EU - finansiel støtte fra Den Europæiske Union til Irland - rekapitalisering af indenlandske banker - selskabsret - andet direktiv 77/91/EØF - artikel 8, 25 og 29 - rekapitalisering af en bank ved retsligt påbud - forhøjelse af aktiekapitalen uden generalforsamlingens beslutning herom og udstedelse af aktierne uden fortegningsret for de eksisterende aktionærer - udstedelse af nye aktier til et lavere beløb end deres nominelle værdi))
 (2017/C 006/11)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court (Irlande)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Gerard Dowling, Padraig McManus, Piotr Skoczylas og Scotchstone Capital Fund Limited
 Sagsøgt: Minister for Finance
 Procesdeltagere: Permanent TSB Group Holdings plc, tidligere Irish Life and Permanent Group Holdings plc og Permanent TSB plc, tidligere Irish Life and Permanent plc
 Konklusion
 Artikel 8, stk. 1, artikel 25 og 29 i Rådets andet direktiv 77/91/EØF af 13. december 1976 om samordning af de garantier, der kræves i medlemsstaterne af de i artikel [54, stk. 2, TEUF] nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser for så vidt angår stiftelsen af aktieselskabet samt bevarelsen af og ændringer i dets kapital, med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en foranstaltning, som det i hovedsagen omhandlede påbud, der er vedtaget i en situation med alvorlig forstyrrelse af en medlemsstats økonomi og finansielle system, som truer den finansielle stabilitet i EU, og hvorved et aktieselskabs kapital forhøjes uden samtykke fra selskabets generalforsamling ved udstedelse af nye aktier til et beløb, der er lavere end aktiernes nominelle værdi, uden fortegningsret for de eksisterende aktionærer.
 (1) EUT C 138 af 27.4.2015.