text:
23.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/32
 Sag anlagt den 8. juli 2004 af Georgios Rounis mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-274/04)
 (2004/C 262/61)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 8. juli 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Georgios Rounis, Bruxelles, ved avocat Eric Boigelot, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af afgørelse af 4. august 2003, som blev truffet af generaldirektøren for GD COMP/A i dennes egenskab af appelbedømmer og som definitivt stadfæster og godkender de vedrørende sagsøgeren udfærdigede bedømmelser for 1997-1999 og for 1999-2001.
 —
 Annullation af de nævnte bedømmelser.
 —
 Sagsøgeren tilkendes en erstatning for ikke-økonomisk skade, der efter billighed kan fastsættes til 8 000 EUR, som følge af de forskellige væsentlige fejl begået på forskellige niveauer ved udfærdigelsen af bedømmelserne for 1997-1999 og for 1999-2001 og som følge af den væsentlige forsinkelse ved den endelige udfærdigelse af de nævnte bedømmelser.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet gjort gældende, at vedtægtens artikel 25, stk. 2, og artikel 26 og 43 er tilsidesat, samt at der er sket tilsidesættelse af de almindelige gennemførelsesbestemmelser vedrørende anvendelsen af artikel 43, som blev vedtaget af Kommissionen den 26. april 2002. Sagsøgeren har ligeledes anført, at der foreligger magtfordrejning og tilsidesættelse af hans ret til kontradiktion, af princippet om god forvaltningsskik, af ligebehandlingsprincippet samt af det princip, som pålægger ansættelsesmyndigheden kun at træffe afgørelser på basis af lovligt uanfægtelige grunde, dvs. grunde, der er relevante og ikke behæftet med åbenbare faktiske eller retlige fejl.


text:
4.7.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 209/27
 Sag anlagt den 14. maj 1998 af Kommissionen for De ren for social integration mod Fatna Mesbah forelagt De
 Europñiske Fñllesskaber mod Den Franske Republik Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om
 prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 (Sag C-178/98)
 (98/C 209/54)
 1) Kan et familiemedlem til en arbejdstager, der oprinde-
 lig har vñret marokkansk statsborger, men som senere
 har erhvervet belgisk statsborgerskab, fortsat stùtte ret
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den på artikel 41, stk. 1, i samarbejdsaftalen mellem Det
 14. maj 1998 anlagt sag mod Den Franske Republik af Europñiske ékonomiske Fñllesskab og Kongeriget
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved juri- Marokko, undertegnet den 27. april 1976 i Rabat og
 disk konsulent Götz zur Hausen og tjenestemand Olivier godkendt på Fñllesskabets vegne ved Rådets forord-
 Coustert-Castera, som er stillet til rådighed for Den Juridi- ning (EéF) nr. 2211/78 (1), og påberåbe sig det i afta-
 ske Tjeneste, som befuldmñgtigede, og med valgt adresse i len indeholdte princip om forbud mod forskelsbehand-
 Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercen- ling af »marokkanske arbejdstagere« og af »medlem-
 tret, Kirchberg. mer af deres familie«, der bor hos dem?
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: 2) Indtil hvilken grad af slñgtskab Ð i lige linje og/eller i
 sidelinjen Ð udstrñkker begrebet »familie« i
 artikel 41, stk. 1, i aftalen EéF/Marokko sig, og kan
 Ð Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat det også omfatte personer med marokkansk statsbor-
 sine forpligtelser efter Rådets direktiv 91/157/EéF af gerskab, der kun har en indbyrdes tilknytning i form
 18. marts 1991 om batterier og akkumulatorer, der af svogerskab?
 indeholder farlige stoffer (1), da den ikke har truffet og/
 eller meddelt alle de foranstaltninger, som er nùdven- (1) EFT L 264 af 27.9.1978, s. 1.
 dige for at efterkomme direktivets artikel 6
 Ð Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Anmodninger om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: afgùrelser af 8. maj 1998 af Kantongerecht, Nijmegen, i
 sagerne Pavel W. Pavlov (sag C-180/98), Dirk Boetie van
 der Schaaf (sag C-181/98), Marinus Anthony Pieter
 Den omstñndighed, at Frankrig endnu ikke har vedtaget Kooyman (sag C-182/98), Evert Wilhelm Geert Weber
 de love og administrative bestemmelser, som er nùdvendige (sag C-183/98), Rob Slappendel (sag C-184/98) mod
 for mere generelt at efterkomme direktiv 91/157/EéF (2), Stichting Pensioenfonds Medische Specialisten
 er uden betydning for vurderingen af, om Frankrig har til-
 (Sagerne C-180/98-C-184/98)
 sidesat sine sñrlige forpligtelser som fùlge af direktivets
 artikel 6 hvad angår udarbejdelsen af de heri omhandlede (98/C 209/56)
 programmer.
 (1) EFT L 78 af 26.3.1991, s. 38. Ved afgùrelser af 8. maj 1998, indgået til Domstolens
 (2) Jf. de forenede sager C-282/96 og C-283/96 (EFT C 212 af Justitskontor den 15. maj 1998, har Kantongerecht, Nij-
 12.7.1997, s. 6). megen, i sagerne Pavel W. Pavlov (sag C-180/98), Dirk
 Boetie van der Schaaf (sag C-181/98), Marinus Anthony
 Pieter Kooyman (sag C-182/98), Evert Wilhelm Geert
 Weber (sag C-183/98), Rob Slappendel (sag C-184/98)
 mod Stichting Pensioenfonds Medische Specialisten fore-
 lagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning
 om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved dom
 afsagt den 11. maj 1998 af Cour du travail de Bruxelles
 1) Skal en erhvervspensionsfond Ð som alle eller eÂn eller
 (6. Afdeling) i sagen EÂtat Belge ved statssekretñren for
 flere bestemte grupper af erhvervsudùvende er forplig-
 social integration mod Fatna Mesbah
 tet til at vñre tilsluttet i henhold til og i medfùr af Wet
 (Sag C-179/98) betreffende verplichte deelneming in een beroepspensi-
 oenregeling (WVD) med de retsfùlger, der er knyttet
 (98/C 209/55) hertil ved denne lov, og som kort er gengivet i
 afsnit 7.1 Ð på baggrund af det i afsnit 7.1, nr. (v),
 skitserede formål med loven anses for at vñre en virk-
 Ved dom afsagt den 11. maj 1998, indgået til Domstolens somhed i den betydning, hvori dette udtryk anvendes i
 Justitskontor den 15. maj 1998, har Cour du travail de artikel 85, 86 eller 90 i traktaten om oprettelse af Det
 Bruxelles (6. Afdeling) i sagen EÂtat Belge ved statssekretñ- Europñiske ékonomiske Fñlleskab?
 ---pagebreak--- C 209/28 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 4.7.98
 2) Hvis spùrgsmålet besvares bekrñftende, er forpligtel- at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, som fùlger af trak-
 sen til at vñre tilsluttet den under B nñvnte erhvervs- taten eller af retsakter foretaget af Fñllesskabets institutio-
 pensionsordning for speciallñger da en af en medlems- ner. Disse bestemmelser forpligter medlemsstaterne til at
 stat truffet foranstaltning, som medfùrer, at de for indrette deres lovgivninger i overensstemmelse med Fñlles-
 virksomheder gñldende konkurrenceregler mister deres skabets direktiver inden for de i direktiverne foreskrevne
 effektive virkning, eller er dette kun tilfñldet under frister. I henhold til artikel 3 i direktiv 92/101/EéF udlùb
 visse omstñndigheder, og i sidstnñvnte fald under fristen for dets gennemfùrelse den 1. januar 1994, uden at
 hvilke? Den Hellenske Republik har truffet de nùdvendige lovgiv-
 ningsmñssige eller administrative foranstaltninger til at
 efterkomme det.
 3) Såfremt det foregående spùrgsmål skal besvares
 benñgtende, kan andre omstñndigheder da fùre til, at
 forpligtelsen er uforenelig med traktatens artikel 90, (1) EFT L 347 af 28.11.1992, s. 64.
 og i bekrñftende fald hvilke?
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 Sag anlagt den 15. maj 1998 af Kommissionen for De afsagt den 21. april 1998 af Tribunal do Círculo do Porto,
 Europñiske Fñllesskaber mod Den Hellenske Republik 4. kriminalafdeling, i straffesagen mod Maria AmeÂlia
 (Sag C-185/98) Nunes og Evangelina de Matos
 (Sag C-186/98)
 (98/C 209/57)
 (98/C 209/58)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 15. maj 1998 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Ved kendelse afsagt den 21. april 1998, indgået til Dom-
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved med- stolens Justitskontor den 18. maj 1998, har Tribunal do
 lem af Kommissionens Juridiske Tjeneste, Patakias, og Círculo do Porto, 4. kriminalafdeling, i straffesagen mod
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Maria AmeÂlia Nunes og Evangelina de Matos forelagt De
 Cruz, Wagnercentret, Kirchberg. Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om
 prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber har ned-
 lagt fùlgende påstande:
 Ð Er tiltaltes adfñrd strafbar ifùlge de fñllesskabsretlige
 bestemmelser, der var gñldende på tidspunktet for de
 Ð Det fastslås, at Den Hellenske Republik ikke inden for forhold, for hvilke der er rejst tiltale?
 de fastsatte frister har udstedt de love eller administra-
 tive bestemmelser, der er nùdvendige for at efter-
 komme Rådets direktiv 92/101/EéF af 23. november Ð Har en medlemsstat kompetence til at strafforfùlge
 1992 om ñndring af direktiv 77/91/EéF om stiftelse adfñrd, der alene skader Fñllesskabets formueinteres-
 af aktieselskaber samt bevarelse af og ñndringer i ser, og for hvilke de fñllesskabsretlige bestemmelser
 aktiekapitalen (1), hvorved Den Hellenske Republik har kun foreskriver en civilretlig sanktion?
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten og
 det nñvnte direktiv.
 Ð Subsidiñrt fastslås det, at Den Hellenske Republik har
 tilsidesat traktaten og det nñvnte direktiv, for så vidt
 den ikke har informeret Kommissionen om de foran- Slettelse af sag C-21/95 (1)
 staltninger, den har truffet til gennemfùrelse af direkti-
 (98/C 209/59)
 vet i intern ret.
 Ð Den Hellenske Republik tilpligtes at bñre sagens Ved kendelse af 3. marts 1998 har prñsidenten for De
 omkostninger. Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag C-21/
 95 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Tribunale
 amministrativo regionale del Lazio), Toscana TV m.fl.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 mod Ministero delle Poste e Telecomunicazioni, skal slet-
 tes af registret.
 I henhold til artikel 189, stk. 3, i EF-traktaten er direktiver
 bindende for de medlemsstater, som de retter sig til, med (1) EFT C 74 af 25.3.1995.
 hensyn til det tilstrñbte formål. I henhold til artikel 5,
 stk. 1, i EF-traktaten skal medlemsstaterne trñffe alle
 almindelige eller sñrlige foranstaltninger, der er egnede til

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
8.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 144/43
 Rettens kendelse af 8. marts 2017 — Merck mod EUIPO — Société des produits Nestlé (HEALTHPRESSO)
 (Sag T-747/14) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2017/C 144/58)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Merck KGaA (Darmstadt, Tyskland) (ved advokaterne M. Best, U. Pfleghar og S. Schäffner)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Schweiz) (ved advokaterne A. Jaeger Lenz, A. Lambrecht og S. Cobet Nüse)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 7. august 2014 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1880/2013-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Société des Produits Nestlé SA og Merck KGaA.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Merck KGaA og Société des Produits Nestlé SA bærer deres egne omkostninger og betaler hver halvdelen af de omkostninger, der er blevet afholdt af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO).
 (1) EUT C 462 af 22.12.2014.


text:
22 . 3 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 94/3
 92/42/EØF af 21 . maj 1992 om krav til virkningsgrad Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 i nye varmtvandskedler, der anvender flydende eller afsagt den 31 . juli 1996 af Sozialgericht Hamburg i sagen
 luftformigt brændsel, tilsidesat sine forpligtelser i hen Mechthild Kehrl mod Allgemeine Ortskrankenkasse Ham
 hold til dette direktivs artikel 9, stk . 1 . burg, adciteret: Bundesanstalt fur Arbeit
 ( Sag C-414/96 )
 2 ) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger. ( 97/C 94/06 )
 (') EFT nr. C 247 af 24 . 8 . 1996 .
 Ved kendelse afsagt den 31 . juli 1996, indgået til Domsto
 lens Justitskontor den 30 . december 1996 , har Sozial
 gericht Hamburg — 22 . afdeling — i sagen Mechthild
 Kehrl mod Allgemeine Ortskrankenkasse Hamburg, adci
 teret: Bundesanstalt fur Arbeit, forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel af
 DOMSTOLENS KENDELSE gørelse af følgende spørgsmål :
 (Første Afdeling )
 af 21 . januar 1997 a ) Udgør det en tilsidesættelse af artikel 4 i direktiv 79/7/
 EØF (') i form af » indirekte forskelsbehandling «, at ar
 i sag C- 15 6/96 P, Calvin Williams mod Revisionsretten for bejdstagere med en ugentlig beskæftigelse på mindre
 De Europæiske Fællesskaber ( l ) end 18 timer udelukkes fra den lovbestemte obligatori
 (Appel — tjenestemænd — forpligtelser — handlinger i ske arbejdsløshedsforsikring, hvis uforholdsmæssigt
 flere kvinder end mænd berøres heraf ?
 strid med den værdighed, som kræves af personer, der
 er ansat i Fællesskabernes tjeneste — loyalitetspligt —
 disciplinær procedure — fjernelse fra tjenesten)
 b ) Udgør det en tilsidesættelse af artikel 4 i direktiv 79/7/
 ( 97/C 94/05 ) EØF i form af » indirekte forskelsbehandling «, at ar
 bejdstagere med en ugentlig beskæftigelse på mindre
 end 18 timer udelukkes fra den lovbestemte obligatori
 (Processprog: fransk) ske arbejdsløshedsforsikring, når en arbejdstager har
 flere beskæftigelsesforhold, der tilsammen udgør mere
 end 90 % af en fuldtidsbeskæftigelse, og hvis ufor
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive holdsmæssigt flere kvinder end mænd berøres heraf?
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (') EFT nr. L 6 af 10 . 1 . 1979 , s . 24 .
 I sag C-156/96 P, Calvin Williams, forhenværende tjeneste
 mand ved Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber,
 Luxembourg, ved advokat Eric Boigelot, Bruxelles, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Louis
 Schiltz, 2, rue du Fort Rheinsheim, angående appel af dom
 afsagt den 7. marts 1996 af De Europæiske Fællesskabers
 Ret i Første Instans ( Femte Afdeling), i sag T-146/94, Wil Sag anlagt den 30. december 1996 af Kongeriget Spanien
 liams mod Revisionsretten ( Sml . Pers . II, s . 329 ), hvorun mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 der der er nedlagt påstand om ophævelse af denne dom — ( Sag C-415/96 )
 den anden part i appelsagen er: Revisionsretten for De
 97/C 94/07
 Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede : Jean-Marie
 Stenier, Jan Inghelram og Paolo Giusta ), har Domstolen
 ( Første Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, L.
 Sevón, og dommerne P. Jann ( refererende dommer) og M. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 Wathelet; generaladvokat: A. La Pergola; justitssekretær: 30 . december 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 R. Grass, den 21 . januar 1997 afsagt kendelse, hvis kon Europæiske Fællesskaber af Kongeriget Spanien ved Abo
 klusion lyder således : gado del Estado Luis Perez de Ayala Becerril , Servicio Juri
 dico ante el Tribunal de Justicia , som befuldmægtiget, og
 med valgt adresse i Luxembourg på Den Spanske Ambas
 1 ) Appellen forkastes. sade, 4-6 , boulevard Emmanuel Servais.
 2 ) Appellanten betaler appelsagens omkostninger. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 (') EFT nr. C 180 af 22 . 6 . 1996 .
 1 ) Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers be
 slutning af 18 . september 1996 om ændring af beslut
 ning 92/317/EØF af 25 . marts 1992 (') annulleres .


text:
Nr. C 210/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20 . 7 . 96
 nr. 857/84 af 31 . marts 1984 om almindelige regler for KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 anvendelsen af den i artikel 5 c i forordning ( EØF ) den 17. april 1996
 nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriprodukter
 ( EFT L 90, s . 13 ), har formanden for Rettens Første i sag T-3/93 ( 92 ), Société anonyme à participation ouvrière
 Udvidede Afdeling den 27. marts 1996 afsagt kendelse, hvis Compagnie nationale Air France mod Kommissionen for De
 konklusion lyder således : Europæiske Fadlesskaber (')
 (Konkurrence — fastsættelse af omkostninger)
 1 ) J. F. van Rooy's navn slettes aflisten over sagsøgere i sag ( 961 C 210/41
 T-533 /93 .
 2 ) Hver part betaler sine omkostninger. (Processprog: fransk)
 (M EFT nr . C 334 af 9 . 12 . 1993 . I sag T-3/93 ( 92 ), Société anonyme à participation ouvrière
 Compagnie nationale Air France , Paris , ved advokat Eduard
 Marissens, Bruxelles , og med valgt adresse i Luxembourg
 hos advokat Lucy Dupong, 14 A, rue des Bains, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld
 mægtigede : Francisco Enrique Gonzalez Dîaz og Géraud de
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS Bergues ), støttet af Det Forenede Kongerige Storbritannien
 og Nordirland ( befuldmægtigede : John D. Colahan og
 den 17. april 1996 Christopher Vajda ), med valgt adresse i Luxembourg på Det
 i sag T-2/93 ( 92 ), Société anonyme à participation ouvrière Forenede Kongeriges Ambassade, 14, boulevard Roosevelt,
 Compagnie nationale Air France mod Kommissionen for De og British Airways plc , Flounslow ( Det Forenede Kongerige )
 Europæiske Fællesskaber (') ved Richard Fowler, QC, Bar of England and Wales , og
 (Konkurrence — fastsættelse af sagsomkostninger) Solicitors William Allan og James E. Flynn, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokaterne Loesch & Wolter,
 ( 96/C 210/40 )
 11 , rue Goethe, angående fastsættelse af de omkostninger,
 sagsøgeren skal erstatte intervenienten British Airways plc
 (Processprog: fransk) efter Rettens dom af 24 . marts 1 994 , sag T-3/93 , Air France
 mod Kommissionen, Sml . II , s . 121 , har Retten ( Tredje
 I sag T-2/93 ( 92 ), Société anonyme à participation ouvrière Udvidede Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden ,
 Compagnie nationale Air France , Paris, ved advokat Eduard C. P. Briët, og dommerne B. Vesterdorf, P. Lindh, A. Potocki
 Marissens, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg og J. D. Cooke; justitssekretær : H. Jung, den 17. april 1996
 hos advokat Lucy Dupong, 14 A, rue des Bains, mod afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således :
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Fran
 cisco Enrique Gonzålez-Diaz og Géraud de Bergues , som De omkostninger, sagsøgeren skal erstatte intervenienten
 befuldmægtigede , støttet af Det Forenede Kongerige Stor British Airways plc, fastsættes til 40 000 £.
 britannien og Nordirland ved John D. Colahan og Chris
 topher Vajda , som befuldmægtigede, og med valgt adresse i
 Luxembourg på Det Forenede Kongeriges Ambassade, 14 , (') EFT nr . C 45 af 17 . 2 . 1993 .
 boulevard Roosevelt, TAT SA, Tours ( Frankrig ), ved
 advokat Antoine Winckler, Paris , og Solicitor Romano
 Subiotto, og med valgt adresse i Luxembourg hos advoka
 terne Elvinger & Hoss, 14 , Côte d'Eich, og British Airways
 plc, Hounslow ( Det Forenede Kongerige ), ved Solicitors
 William Allan og James E. Flynn, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokaterne Loesch & Wolter, 11 , rue
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN
 Goethe , angående en begæring om fastsættelse af de
 FOR RETTEN I FØRSTE INSTANS
 omkostninger, sagsøgeren skal erstatte intervenienten Bri
 tish Airways plc efter Rettens dom af 19 . maj 1994 , sag den 22 . april 1996
 T-2/93 , Air France mod Kommissionen, Sml . II, s . 323 , har i sag T-23/96 R, Elsa De Persio mod Kommissionen for De
 Retten ( Tredje Udvidede Afdeling ), sammensat af afdelings Europæiske Fællesskaber
 formanden , C. P. Briët, og dommerne B. Vesterdorf, P.
 ( 96/C 210/42 )
 Lindh , A. Potocki og J. D. Cooke ; justitssekretær: H. Jung,
 den 17 . april 1996 afsagt kendelse , hvis konklusion lyder
 således : (Processprog: italiensk)
 De omkostninger, som sagsøgeren skal erstatte intervenien
 ten British Airways plc, fastsættes til i alt 29 000 £. I sag T-23/96 R, Elsa De Persio, som er tjenestemand ved
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, ved advo
 katerne Giovanni Petroni og Franco Giampietro, Rom, og
 (!) EFT nr . C 45 af 17 . 2 . 1993 . med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Gilles
 Bouneau, avenue du Bois 15 , mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtiget: Gianluigi Valse


text:
26.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 354/45
 Sag anlagt den 3. september 2015 — Kessel medintim mod KHIM — Janssen-Cilag (Premeno)
 (Sag T-509/15)
 (2015/C 354/55)
 Stævningen affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Kessel medintim GmbH (Mörfelden-Walldorf, Tyskland) (ved advokaterne A. Jacob og U. Staudenmaier)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Janssen-Cilag GmbH (Neuss, Tyskland)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger om det omtvistede varemærke: Kessel medintim GmbH
 Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket »Premeno« — ansøgning nr. 6 408 926
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 2. juli 2015 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 349/2015-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres og indsigelsen forkastes.
 —
 Subsidiært hjemvises indsigelsen til Harmoniseringskontoret til fornyet behandling.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagsomkostningerne, jf. artikel 134, stk. 1, i Rettens procesreglement.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 75, andet punktum, i forordning nr. 207/2009.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
26 . 4 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 131 /7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse der følger efter det kvartal, hvor momsregistrering har
 afsagt den 31 . januar 1997 af Corte d'appello di Torino fundet sted, for så vidt angår afgiftspligtige transaktio
 — Første Afdeling for Civile Sager — i sagen Amministra ner, der har fundet sted inden registreringen ?
 zione delle Finanze dello Stato mod Grafoplast Italiana
 SpA på egne vegne og som moderselskab for selskaberne
 Grafoplast Italiana Sri og Trasp. Sri — Er en ordning, hvorved moms af en naturalydelse, som
 en ansat i et selskab oppebærer, beregnes efter » brutto
 ( Sag C-84/97) metoden «, når arbejdsgiveren har betalt belgisk moms,
 ( 97/C 131 /15 ) men hvor moms ikke anses for inkluderet, når der er
 betalt moms i en anden medlemsstat, i strid med Rom
 traktatens artikel 95 og med princippet om » afgifts
 Ved kendelse afsagt den 31 . januar 1997, indgået til Dom neutralitet « i henhold til sjette momsdirektiv ?
 stolens Justitskontor den 25 . februar 1997, har Corte d'ap
 pello di Torino — Første Afdeling for Civile Sager — i (') EFT nr. L 145 af 13 . 6 . 1977, s . 1 .
 sagen Amministrazione delle Finanze dello Stato mod
 Stato Grafoplast Italiana SpA på egne vegne og som mo
 derselskab for selskaberne Grafoplast Italiana Sri og Trasp.
 Sri forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 mål :
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 26 . november 1996 af Bundesfinanzhof i sagen
 Findes der et fællesskabsretligt princip, hvorefter en med
 Reiner Woltmann in Firma Trans-Ex-Import mod Haupt
 lemsstat, der ikke har opfyldt sine forpligtelser, idet den zollamt Potsdam
 ikke har bragt den nationale lovgivning i overensstem
 melse med fællesskabsretten, er afskåret fra at begrænse ( Sag C-86/97)
 borgernes adgang til at anlægge søgsmål, der direkte støt ( 97/C 131 /17 )
 tes på fællesskabsretten, og som vedrører forhold fra tiden
 før tilpasningen af de nationale regler, og er i bekræftende
 fald artikel 13 , stk . 2 , i præsidentdekret nr. 641 af 26 . ok
 tober 1972, hvorefter krav om tilbagebetaling af beløb, Ved kendelse afsagt den 26 . november 1996 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 27. februar 1997, har Bun
 der af selskaber er betalt til den italienske stat i urigtig for
 mening om skyld, før den nationale lovgivning blev bragt i desfinanzhof i sagen Reiner Woltmann in Firma Trans-Ex-
 overensstemmelse med fællesskabsretten, i henhold til lov Import mod Hauptzollamt Potsdam forelagt De Europæ
 bestemmelser, der udgør en tilsidesættelse af artikel 10 i iske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel
 Rådets direktiv 69/335/EØF af 17. juli 1969 ('), forældes afgørelse af følgende spørgsmål :
 på tre år, i overensstemmelse hermed ?
 1 . Skal artikel 905 , stk . 1 , i Kommissionens forordning
 (M EFT 1969 II , s . 405 . ( EØF ) nr. 2454/93 af 2 . juli 1993 om visse gennem
 førelsesbestemmelser til Rådets forordning ( EØF )
 nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks — told
 kodeks-gennemførelsesforordningen — ( EFT nr. L 253
 af 11 . 10 . 1993 , s . 1 ) fortolkes således, at der for den
 besluttende toldmyndighed ikke kan antages at fore
 ligge en » særlig situation, som skyldes omstændighe
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse der, hvor den berettigede ikke har begået urigtigheder
 afsagt den 24. februar 1997 af Tribunal de premiere ins eller gjort sig skyldig i åbenbar forsømmelighed «, når
 tance de Liège ( Femte Afdeling) i sagen SPRL Société omstændighederne omkring et tyveri af varer fra et
 Financiére d'Investissements (herefter » SFI«) mod den toldoplag ( ikke-fællesskabsvarer) er sådanne, at betin
 belgiske stat gelserne i artikel 900, stk . 1 , litra a ), i toldkodeks-gen
 ( Sag C-85/97) nemførelsesforordningen for, at oplagshaverne kan fri
 tages for at betale told, ikke er opfyldt ?
 ( 97/C 131 /16 )
 2 . Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, spørges:
 Ved dom afsagt den 24 . februar 1997, indgået til Domsto
 lens Justitskontor den 27. februar 1997, har Tribunal de
 première instance de Liège ( Femte Afdeling) i sagen SPRL Gælder dette også i det særlige tilfælde, at der ikke
 Société Financiére d'Investissements ( herefter » SFI «) mod har kunnet tegnes en tyveriforsikring, og opkrævnin
 den belgiske stat forelagt De Europæiske Fællesskabers gen af tolden vil ødelægge oplagshaverens økonomiske
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af føl eksistensmuligheder, eller medfører sådanne omstæn
 gende spørgsmål : digheder, at der er tale om en » særlig situation «, jf.
 toldkodeks-gennemførelsesforordningens artikel 905 ,
 stk . 1 , som skal forelægges for Kommissionen ?
 — Er det foreneligt med artikel 4 og 10 i sjette momsdi
 rektiv f 1 ), når toldvæsenet antager, at forældelsesfristen
 for afgiftskrav begynder at løbe den 20 . i den måned,


text:
11.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/11
 Sag anlagt den 30. oktober 2015 — Europa-Kommissionen mod Republikken Malta
 (Sag C-557/15)
 (2016/C 007/18)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved C. Hermes og K. Mifsud-Bonnici, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Malta
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Malta har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, litra a) og e), og artikel 8, stk. 1, jf. bilag IV, litra a), sammenholdt med artikel 9, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF af 30. november 2009 om beskyttelse af vilde fugle (1), idet den har vedtaget en undtagelsesordning, der tillader, at syv arter af vilde finker (bogfinke fringilla coelebs, tornirisk carduelis cannabina, stillids carduelis carduelis, grønirisk carduelis chloris, kernebider coccothraustes coccothraustes, gulirisk serinus serinus og grønsisken carduelis spinus) fanges levende.
 —
 Republikken Malta tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Malta indførte i 2014 en undtagelsesordning om godkendelse af fældefangst af syv arter af vilde finker, i henhold til hvilken denne medlemsstat godkendte sæsoner for fældefangst i 2014 og 2015.
 Direktiv 2009/147 forpligter medlemsstaterne til at forbyde indfangning og besiddelse af vilde fugle, der ikke er opført i bilag II, såsom de omhandlede finker, og enhver fangst af vilde fugle med ikke-selektive midler, såsom fælder eller net. Enhver undtagelse fra disse forbud er underlagt de strenge betingelser, der er fastsat i direktivets artikel 9.
 Kommissionen finder, at Maltas undtagelsesordning, der tillader fældefangst af de syv finkearter, er i strid med direktivets artikel 5, litra a) og e), og artikel 8, stk. 1, jf. bilag IV, litra a).
 Kommissionen er af den opfattelse, at Malta ikke har godtgjort, at de i direktivets artikel 9, stk. 1, fastsatte betingelser for undtagelse er opfyldt. For det første har Malta ikke påvist, at der ikke findes nogen anden tilfredsstillende løsning, som påkrævet i indledningen til direktivets artikel 9, stk. 1. For det andet rummer Maltas undtagelsesordning ikke nogen begrundelse for det påståede fravær af andre tilfredsstillende løsninger. For det tredje har Malta ikke påvist, at den godkendte aktivitet udgør »fornuftig anvendelse« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i direktivets artikel 9, stk. 1, litra c). For det fjerde har Malta ikke påvist, at kravet i direktivets artikel 9, stk. 1, litra c), om, at undtagelsen kun vedrører »mindre mængder« af fugle, er opfyldt. For det femte har Malta ikke godtgjort, at godkendelsen sker på »strengt kontrollerede betingelser«, som påkrævet efter direktivets artikel 9, stk. 1, litra c).
 (1) EUT L 20, s. 7.


text:
5.3.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 57/28
 Sag anlagt den 19. november 2004 af Thomas Peyker mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-470/04)
 (2005/C 57/47)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 19. november 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Thomas Peyker ved avocats Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis og Etienne Marchal, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af Kommissionens afgørelse om tildeling af »optjente« points samt af afgørelsen om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse A6 i forfremmelsesåret 2003.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren i denne sag har anfægtet ansættelsesmyndighedens afslag på at forfremme ham til lønklasse A6 i forfremmelsesåret 2003, samt tildelingen af de points for fortjeneste/prioritet, der udgør sagsøgerens »optjente« points, som efter hans mening er utilstrækkelige.
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande anført, at der er sket tilsidesættelse af vedtægtens artikel 43 og 45 samt af principperne om forbud mod forskelsbehandling og om ret til en karriere.
 Sagsøgeren har herved anført, at afslaget på at tildele ham supplerende særlige prioritetspoints alene af den grund, at han, selv om han var blevet foreslået til forfremmelse af sit generaldirektorat i det foregående forfremmelsesår, ikke faldt ind under grænsen på 150 % af mulighederne for forfremmelse, indebærer, at han sidestilles med de tjenestemænd, som ikke var blevet foreslået af deres overordnede i det foregående forfremmelsesår, hvilket er i strid med det gældende princip om, at fortjeneste er det afgørende kriterium ved enhver forfremmelse.
 I øvrigt blev de foreløbige prioritetspoints i det foreliggende tilfælde tildelt uden hensyntagen til de bedømmelser, der var udfærdiget for referenceperioden, og uden foretagelse af en sammenligning af fortjenesterne.


text:
11.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/38
 Sag anlagt den 3. november 2015 — ZZ mod Regionsudvalget
 (Sag F-139/15)
 (2016/C 007/52)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat L. Levi)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Regionsudvalg
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af Regionsudvalgets afgørelse, hvorved dette afslog at anerkende den invaliditet, som sagsøgeren er ramt af, som en erhvervssygdom, og en påstand om erstatning af det ikke-økonomiske tab, der angiveligt er lidt
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af præsidiet for Regionsudvalgets afgørelse af 2. december 2014, meddelt den 6. januar 2015, for så vidt som dette godkendte invaliditetsudvalgets konklusioner og afslog at anerkende den invaliditet, som sagsøgeren er ramt af, som en erhvervssygdom, jf. vedtægtens artikel 78, stk. 5.
 —
 Annullation af Regionsudvalgets afgørelse af 24. juli 2015, meddelt den 27. juli 2015, om afslag på sagsøgerens klage.
 —
 Regionsudvalget tilpligtes at betale et beløb på 25 000 EUR i erstatning for det ikke-økonomiske tab.
 —
 Den Europæiske Unions Regionsudvalg tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
17.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 94/8
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 4. marts 2004
 i sag C-334/02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik (1)
 (»Traktatbrud - fri udveksling af tjenesteydelser - frie kapitalbevægelser - beskatning af kapitalafkast - skyldner, som ikke er hjemmehørende eller etableret i Frankrig - udelukket at anvende en sats for indeholdelser med frigørende virkning - national lovgivning ikke i overensstemmelse med fællesskabsretten«)
 (2004/C 94/15)
 Processprog: fransk
 I sag C-334/02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: R. Lyal og C. Giolito), og med valgt adresse i Luxembourg, mod Den Franske Republik (befuldmægtigede: G. de Bergues og P. Boussaroque), angående en påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 49 EF og 56 EF, idet den fuldstændig udelukker, at satsen for indeholdelser med frigørende virkning kan anvendes på afkast af kapitalanbringelser og kontrakter som omhandlet i artikel 125-0 A og 125 A i code général des impôts, når skyldneren ikke er hjemmehørende eller etableret i Frankrig, har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af dommerne P. Jann (refererende dommer), som fungerende formand for Femte Afdeling, og C.W.A. Timmermans og S. von Bahr; generaladvokat: D. Ruíz-Jarabo Colomer; justitssekretær: ekspeditionssekretær M. Múgica Arzamendi, den 4. marts 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 49 EF og 56 EF, idet den fuldstændig udelukker, at satsen for indeholdelser med frigørende virkning kan anvendes på afkast af kapitalanbringelser og kontrakter som omhandlet i artikel 125-0 A og 125 A i code général des impôts, når skyldneren ikke er hjemmehørende eller etableret i Frankrig.
 2)
 Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 261 af 26.10.2002.


text:
C 163/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.6.2000
 — Kommissionen betaler sagens omkostninger. Under den nu anlagte sag har sagsøgerne nedlagt påstand om,
 at Kommissionens beslutning, der er rettet til medlemsstaterne,
 om at tilbagekalde tilladelser vedrørende humanmedicinske
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter lægemidler, der indeholder denne substans, annulleres.
 Sagsøgerne er farmaceutiske virksomheder, der markedsfører Søgsmålsgrundene og argumenterne er i det væsentligste de
 norpseudoephedrin-holdige lægemidler i forskellige medlems- samme som i sag T-76/00.
 stater.
 Under den nu anlagte sag har sagsøgerne nedlagt påstand om,
 at Kommissionens beslutning, der er rettet til medlemsstaterne,
 om at tilbagekalde tilladelser vedrørende humanmedicinske
 lægemidler, der indeholder denne substans, annulleres.
 Søgsmålsgrundene og argumenterne er i det væsentligste de
 samme som i sag T-76/00. Sag anlagt den 6. april 2000 af Laboratórios Roussel,
 Limitada, og Roussel Iberica S.A. mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-85/00)
 (2000/C 163/60)
 Sag anlagt den 6. april 2000 af Laboratórios Roussel,
 Limitada, og Laboratoires Roussel Diamant S.a.r.l. mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (Processprog: tysk)
 (Sag T-84/00) Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 6. april 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 (2000/C 163/59) Europæiske Fællesskaber af Laboratórios Roussel, Limitada,
 Mem Martins Codex (Portugal), og Roussel Iberica S.A.,
 Barcelona (Spanien), ved advokat Burchard Sträter, Bonn
 (Forbundsrepublikken Tyskland).
 (Processprog: tysk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 den 6. april 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Laboratórios Roussel, Limitada, — Det fastslås, at Kommissionens beslutning af 9. marts 2000
 Mem Martins Codex (Portugal), og Laboratoires Roussel Dia- (K (2000) 608) er ugyldig.
 mant S.a.r.l., Puteaux (Frankrig), ved advokat Burchard Sträter,
 Bonn (Forbundsrepublikken Tyskland).
 — Subsidiært fastslås, at beslutningen er ugyldig, i det omfang
 det ved dens artikel 1, sammenholdt med dens bilag I,
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande: pålægges medlemsstaterne Portugal og Spanien at tilbage-
 kalde tilladelserne vedrørende sagsøgernes fenproporex-
 — Det fastslås, at Kommissionens beslutning af 9. marts 2000 holdige lægemidler.
 (K (2000) 608) er ugyldig.
 — Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 — Subsidiært fastslås, at beslutningen er ugyldig, i det omfang
 det ved dens artikel 1, sammenholdt med dens bilag I,
 pålægges medlemsstaterne Frankrig og Portugal at tilbage-
 kalde tilladelserne vedrørende sagsøgernes clobenzorex- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 holdige lægemidler.
 — Kommissionen betaler sagens omkostninger. Sagsøgerne er farmaceutiske virksomheder, der markedsfører
 fenproporex-holdige lægemidler i forskellige medlemsstater.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Under den nu anlagte sag har sagsøgerne nedlagt påstand om,
 at Kommissionens beslutning, der er rettet til medlemsstaterne,
 Sagsøgerne er farmaceutiske virksomheder, der markedsfører om at tilbagekalde tilladelser vedrørende humanmedicinske
 clobenzorex-holdige lægemidler i forskellige medlemsstater. lægemidler, der indeholder denne substans, annulleres.


text:
C 186/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 30.6.2001
 kningen af artikel 13, punkt B, litra a), i Rådets sjette formanden, A. La Pergola, og dommerne S. von Bahr (refere-
 direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af rende dommer) og C.W.A. Timmermans; generaladvokat:
 medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det J. Mischo; justitssekretær: R. Grass, den 8. marts 2001 afsagt
 fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag dom, hvis konklusion lyder således:
 (EFT L 145, s. 1), har Domstolen (Første Afdeling), sammensat
 af afdelingsformanden, M. Wathelet (refererende dommer), og 1) Den Hellenske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der
 dommerne P. Jann og L. Sevón; generaladvokat: A. Saggio; påhviler den i henhold til Rådets direktiv 96/24/EF af 29. april
 justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von Holstein den 1996 om ændring af direktiv 79/373/EØF om handel med
 8. marts 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: foderblandinger, og Rådets direktiv 96/25/EF af 29. april
 1996 om omsætning af fodermidler og om ændring af direktiv
 Et forsikringsselskabs påtagelse af en forpligtelse til mod et honorar, 70/524/EØF, 74/63/EØF, 82/471/EØF og 93/74/EØF
 der beregnes i henhold til markedsvilkårene, at drive et helejet samt om ophævelse af direktiv 77/101/EØF, idet den ikke
 forsikringsselskabs virksomhed, når det sidstnævnte selskab fortsætter inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og
 med at indgå forsikringsaftaler i eget navn, udgør ikke en forsikrings- administrative bestemmelser for at efterkomme disse direktiver.
 transaktion i den forstand, hvori dette begreb anvendes i artikel 13,
 2) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 punkt B, litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj
 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsæt-
 ningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet bereg- (1) EFT C 211 af 22.7.2000.
 ningsgrundlag.
 (1) EFT C 246 af 28.8.1999.
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM (Femte Afdeling)
 (Fjerde Afdeling) af 15. marts 2001
 af 8. marts 2001 i sag C-444/98, R.J. de Laat mod Bestuur van het Landelijk
 instituut sociale verzekeringen (anmodning om præjudi-
 i sag C-176/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles- ciel afgørelse fra Arrondissementsrechtbank te Roer-
 skaber mod Den Hellenske Republik (1) mond) (1)
 (»Traktatbrud — manglende gennemførelse af direktiv (»Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige
 96/24/EF og 96/25/EF«) erhvervsdrivende — forordning (EØF) nr. 1408/71 — græn-
 searbejder — delvis arbejdsløshed — begreb«)
 (2001/C 186/03)
 (2001/C 186/04)
 (Processprog: græsk)
 (Processprog: nederlandsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 I sag C-176/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- gjort i Samling af Afgørelser)
 ber (befuldmægtiget: M. Kondou-Durande) mod Den Hellenske
 Republik (befuldmægtigede: G. Kanellopoulos og D. Tsagkara- I sag C-444/98, angående en anmodning, som Arrondisse-
 ki), angående en påstand om, at det fastslås, at Den Hellenske mentsrechtbank te Roermond (Nederlandene) i medfør af EF-
 Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til
 henhold til EF-traktaten og Rådets direktiv 96/24/EF af 29. april Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, R.J. de Laat
 1996 om ændring af direktiv 79/373/EØF om handel med mod Bestuur van het Landelijk instituut sociale verzekeringen,
 foderblandinger (EFT L 125, s. 33), Rådets direktiv 96/25/EF at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af
 af 29. april 1996 om omsætning af fodermidler og om artikel 71, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71
 ændring af direktiv 70/524/EØF, 74/63/EØF, 82/471/EØF og af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger
 93/74/EØF samt om ophævelse af direktiv 77/101/EØF (EFT på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres fami-
 L 125, s. 35), idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og liemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret
 administrative bestemmelser for at efterkomme disse direkti- og ajourført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af
 ver, har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelings- 2. juni 1983 (EFT L 230, s. 6), har Domstolen (Femte
 ---pagebreak--- 30.6.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 186/3
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. La Pergola, og verserende sag, Vincent Offermanns og Esther Offermanns, at
 dommerne M. Wathelet, D.A.O. Edward, P. Jann og L. Sevón opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af
 (refererende dommer); generaladvokat: J. Mischo; justitssekre- artikel 3 og artikel 4, stk. 1, litra h), i Rådets forordning (EØF)
 tær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 15. marts 2001 nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdri-
 vende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for
 1) Kriterierne for afgørelsen af, om en arbejdstager, der er Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning
 grænsearbejder, skal betragtes som delvis arbejdsløs eller helt (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 (EFT 1997 L 28, s. 1),
 arbejdsløs i den forstand, hvori udtrykkene er anvendt i samt af EF-traktatens artikel 6 og 52 (efter ændring nu
 artikel 71, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EØF) artikel 12 EF og 43 EF), har Domstolen (Femte Afdeling),
 nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sammensat af afdelingsformanden, A. La Pergola, og dommer-
 sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdriven- ne M. Wathelet, D.A.O. Edward (refererende dommer), P. Jann
 de og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og L. Sevón; generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: ekspedi-
 som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF) tionssekretær H.A. Rühl, den 15. marts 2001 afsagt dom, hvis
 nr. 2001/83 af 2. juni 1983, skal være ensartede og gælde på konklusion lyder således:
 fællesskabsplan. Afgørelsen kan ikke træffes på grundlag af
 kriterier i national ret. En ydelse som det forskud på underholdsbidrag, der er fastsat ved
 2) Hvis en arbejdstager, i en anden medlemsstat end den, på hvis österreichisches Bundesgesetz über die Gewährung von Vorschüssen
 område han er bosat, fortsat er beskæftiget i samme virksomhed, auf den Unterhalt von Kindern (Unterhaltsvorschußgesetz) (den
 men på deltid, og fortsat søger arbejde på fuld tid, er han delvis østrigske forbundslov om udbetaling af forskud til børns underhold),
 arbejdsløs, og ydelserne skal udbetales af den kompetente er en familieydelse i henhold til artikel 4, stk. 1, litra h), i Rådets
 institution i den pågældende medlemsstat. Hvis en grænsearbej- forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af
 der derimod ikke længere har nogen tilknytning til denne stat de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervs-
 og er helt arbejdsløs, udbetales ydelserne af bopælsstedets drivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesska-
 institution og for dennes regning. Det tilkommer den nationale bet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97
 ret, i den sag den skal påkende, og efter disse kriterier, at afgøre, af 2. december 1996. Følgelig har personer, der er bosat på en
 hvilken kategori arbejdstageren hører under. medlemsstats område, og som er omfattet af denne forordning, ret til
 en sådan ydelse i henhold til denne medlemsstats nationale lovgivning
 på samme betingelser som medlemsstatens egne statsborgere i
 (1) EFT C 48 af 20.2.1999. henhold til forordningens artikel 3.
 (1) EFT C 174 af 19.6.1999.
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 DOMSTOLENS KENDELSE
 af 15. marts 2001
 (Tredje Afdeling)
 i sag C-85/99, Vincent Offermanns og Esther Offermanns
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Ge-
 richtshof) (1) af 16. november 2000
 (»Forordning (EØF) nr. 1408/71 — begrebet familieydelse i sag C-289/99 P, Schiocchet SARL mod Kommissionen
 — national lovgivning om udbetaling af forskud på et for De Europæiske Fællesskaber (1)
 underholdsbidrag, som en arbejdstager eller selvstændig
 erhvervsdrivende skal betale til sit mindreårige barn — (»Appel — international transport af rejsende med rutebil
 betingelse om barnets nationalitet«) og bus — appel må åbenbart afvises«)
 (2001/C 186/05) (2001/C 186/06)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-85/99, angående en anmodning, som Oberster Gerichts-
 hof (Østrig) i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu arti- I sag C-289/99 P, Schiocchet SARL, Beuvillers (Frankrig), ved
 kel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret advokat P. Barbier, Thionville, og med valgt adresse i


text:
7.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Arbeidshof te Antwerpen, Afdeling Hasselt (Belgien) den 29. december 2008 — Rijksdienst voor Pensioenen mod E. Brouwer
 (Sag C-577/08)
 (2009/C 55/25)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Arbeidshof te Antwerpen, Afdeling Hasselt
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Rijksdienst voor Pensioenen
 Sagsøgt: E. Brouwer
 Præjudicielt
 Er de kongelige anordninger — af 1. december 1969, 18. juni 1970, 8. juni 1971, 14. september 1972, 31. juli 1973, 12. juli 1974, 13. februar 1975, 28. november 1975, 26. november 1976, 26. september 1977, 31. juli 1978, 31. august 1979, 2. december 1980, 13. januar 1982, 14. marts 1983, 11. januar 1984, 30. november 1984, 24. januar 1986, 30. december 1986, 6. januar 1988, 2. december 1988, 30. november 1989, 10. december 1990, 1. juni 1993, 8. december 1993, 19. december 1994 und 10.oktober 1995 — til gennemførelsen af artikel 25 i kongelig anordning af 21. december 1967 om fastsættelse af alders- og efterladtepensionsordningen for arbejdstagere, hvorved der til beregning af alderspensionen for kvindelige grænsearbejdere blev fastsat lavere fiktive og/eller faste daglønninger end for mandlige grænsearbejdere, forenelige med artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7/EØF (1) om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring?
 (1) Rådets direktiv 79/7/EØF af 19.12.1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring (EFT 1979 L 6, s. 24).


text:
24.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 421/13
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 18. september 2014 — Società Italiana Calzature SpA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Vicini SpA
 (Forenede sager C-308/13 P og C-309/13 P) (1)
 ((Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - registrering af figurmærkerne indeholdende ordbestanddelene »GIUSEPPE ZANOTTI DESIGN« og »BY GIUSEPPE ZANOTTI« - indsigelse fra indehaveren af EF-ord- og figurmærkerne og de nationale ord- og figurmærker indeholdende ordbestanddelen »ZANOTTI« - indsigelsen forkastet af appelkammeret))
 2014/C 421/16
 Processprog: itaiensk
 Parter
 Appellant: Società Italiana Calzature SpA (ved avvocati A. Rapisardi og C. Ginevra)
 De andre parter i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved P. Bullock, som befuldmægtiget) og Vicini SpA (ved avvocati M. Franzosi og C. Giorgetti,)
 Konklusion
 1)
 Appellerne forkastes.
 2)
 Società Italiana Calzature SpA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 233 af 10.8.2013.


text:
C 239/10 DA Den Europæiske Unions Tidende 4.10.2003
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at begrundelsesplig- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 ten og princippet om forbud mod forskelsbehandling er
 tilsidesat. Sagsøgeren har for så vidt angår sidstnævnte princip
 henvist til, at der tilsyneladende er gjort forskel mellem alle De af sagsøgeren påberåbte søgsmålsgrunde er de samme som
 ansøgninger om nye erstatningsfartøjer og to ansøgninger om i sag T-218/03 ( 1).
 nye erstatningsfartøjer for »Angela« og »Pembroke«.
 (1 ) Jf. s. 9 i dette nummer af Tidende.
 ( 1) Kommissionens beslutning 2003/245/EF af 4.4.2003 om de
 anmodninger, Kommissionen har modtaget om forøgelse af
 FUP IV-målene af hensyn til forbedringer vedrørende sikkerhed,
 navigation til søs, hygiejne, produktkvalitet og arbejdsforhold for
 fartøjer med en længde overalt på mere end 12 m (meddelt under
 nummer K(2003) 1113) (EFT L 90, s. 48).
 ( 2) Rådets beslutning 97/413/EF af 26.6.1997 om mål og detaljerede
 regler for en omstrukturering af Fællesskabets fiskerisektor i
 Sag anlagt den 13. juni 2003 af Cavankee Fishing Company
 perioden 1.1.1997 til 31.12.2001 med henblik på at opnå en
 bæredygtig ligevægt mellem ressourcerne og udnyttelsen heraf Limited mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 (EFT L 175, s. 27). skaber
 (Sag T-220/03)
 (2003/C 239/15)
 (Processprog: engelsk)
 Sag anlagt den 13. juni 2003 af Mullglen Limited mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 13. juni 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Cavankee Fishing Company Limi-
 (Sag T-219/03) ted, Greencastle (Irland) ved barristers P. Gallagher og A. Collins
 samt solicitor D. Barry.
 (2003/C 239/14)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Processprog: engelsk) — Artikel 2 i Kommissionens beslutning af 4. april 2003
 om de anmodninger, Kommissionen har modtaget om
 forøgelse af FUP IV-målene af hensyn til forbedringer
 vedrørende sikkerhed, navigation til søs, hygiejne, pro-
 duktkvalitet og arbejdsforhold for fartøjer med en længde
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der overalt på mere end 12 m (meddelt under nummer
 den 13. juni 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De K(2003) 1113) annulleres, for så vidt angår afvisningen
 Europæiske Fællesskaber af Mullglen Limited, Killybegs (Irland) af en ansøgning om sikkerhedskapacitet til forlængelse af
 ved barristers P. Gallagher og A. Collins samt solicitor D. Barry. MFV Fr McGee og til et nyt fartøj, som efter det påtænkte
 skulle erstatte MFV Fr McGee.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Artikel 2 i Kommissionens beslutning af 4. april 2003
 om de anmodninger, Kommissionen har modtaget om Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 forøgelse af FUP IV-målene af hensyn til forbedringer
 vedrørende sikkerhed, navigation til søs, hygiejne, pro-
 duktkvalitet og arbejdsforhold for fartøjer med en længde De af sagsøgeren påberåbte søgsmålsgrunde er de samme som
 overalt på mere end 12 m (meddelt under nummer i sag T-218/03 ( 1).
 K(2003) 1113) annulleres for så vidt angår afvisningen af
 en ansøgning om sikkerhedskapacitet til et nyt fartøj,
 som efter det påtænkte skulle erstatte MFV Pacelli. (1 ) Jf. s. 9 i dette nummer af Tidende.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
25.11.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 335/21
 — ikke har meddelt alle de i bilag XII til direktiv 93/38 M. Wathelet og V. Skouris (refererende dommer); generaladvo-
 fastsatte oplysninger for så vidt angår de seks udbudsbe- kat: F.G. Jacobs; justitssekretær: ekspeditionssekretær D. Lou-
 kendtgørelser, der er offentliggjort i De Europæiske terman-Hubeau, den 5. oktober 2000 afsagt dom, hvis konklu-
 Fællesskabers Tidende sion lyder således:
 — har undladt at meddele Kommissionen de nødvendige 1) Den Franske Republik frifindes.
 oplysninger i forbindelse med tildelingen af alle de
 kontrakter, som dette arbejde har omfattet, og som 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens
 har oversteget tærskelværdien i henhold til direktivets omkostninger.
 artikel 14, stk. 10, tredje afsnit.
 (1) EFT C 340 af 7.11.1998.
 2) I øvrigt frifindes Den Franske Republik.
 3) Kommissionen for Den Europæiske Fællesskaber og De Franske
 Republik bærer deres egne omkostninger.
 (1) EFT C 94 af 28.3.1998.
 DOMSTOLENS DOM
 af 5. oktober 2000
 i sag C-376/98, Forbundsrepublikken Tyskland mod Euro-
 pa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union(1)
 DOMSTOLENS DOM (Direktiv 98/43/EF — reklame for tobaksvarer og sponsore-
 ring til fordel for disse — hjemmel — EF-traktatens arti-
 af 5. oktober 2000 kel 100 A (efter ændring nu artikel 95 EF))
 i sag C-337/98, Kommissionen for De Europæiske Fælles- (2000/C 335/39)
 skaber mod Den Franske Republik (1)
 (Processprog: tysk)
 (»Traktatbrud — offentlige kontrakter inden for transport-
 området — direktiv 93/38/EØF — tidsmæssig anvendelse
 — let bybane i Rennes-området — kontrakt tildelt ved en (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 procedure med forhandling uden forudgående udbud«) gjort i Samling af Afgørelser)
 (2000/C 335/38) I sag C-376/98, Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmægti-
 get: C.-D. Quassowski, bistået af advokat J. Sedemund) mod
 Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: C. Pennera og N. Lo-
 (Processprog: fransk) renz) og Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtigede:
 R. Gosalbo Bono, A. Feeney og S. Marquardt), støttet af Den
 Franske Republik (befuldmægtigede: J.-F. Dobelle og R. Loosli-
 Surrans, derefter K. Rispal-Bellanger og R. Loosli-Surrans), af
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 Republikken Finland (befuldmægtigede: H. Rotkirch og T. Pyn-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 nä), af Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 (befuldmægtiget: M. Ewing, bistået af N. Paines) og af Kommis-
 I sag C-337/98, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- sionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede:
 ber (befuldmægtiget: M. Nolin) mod Den Franske Republik I. Martı́nez del Peral og U. Völker), angående en påstand
 (befuldmægtigede: K. Rispal-Bellanger og A. Viéville-Bréville), om annullation af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv
 angående en påstand om, at det fastslås, at Den Franske 98/43/EF af 6. juli 1998 om indbyrdes tilnærmelse af med-
 Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets lemsstaternes love og administrative bestemmelser om reklame
 direktiv 93/38/EØF af 14. juni 1993 om samordning af for tobaksvarer og sponsorering til fordel for disse (EFT L 213,
 fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og s. 9), har Domstolen, sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́gu-
 energiforsyning samt transport og telekommunikation (EFT ez Iglesias, afdelingsformændene J.C. Moitinho de Almeida
 L 199, s. 84), navnlig artikel 4, stk. 2, og artikel 20, stk. 2, (refererende dommer), D.A.O. Edward, L. Sevón og R. Schint-
 litra c), ved sin beslutning af 22. november 1996 om at tildele gen samt dommerne P.J.G. Kapteyn, C. Gulmann, A. La Pergo-
 selskabet Matra Transport totalentreprisekontrakten på den la, J.-P. Puissochet, P. Jann, H. Ragnemalm, M. Wathelet og
 lette bybane i Rennes-området, har Domstolen, sammensat af F. Macken; generaladvokat: N. Fennelly; justitssekretær: assiste-
 præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene rende justitssekretær H. von Holstein, og fuldmægtig L. Hew-
 J.C. Moitinho de Almeida og L. Sevón og dommerne lett, den 5. oktober 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 P.J.G. Kapteyn, J.-P. Puissochet, P. Jann, H. Ragnemalm, således:
 ---pagebreak--- C 335/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25.11.2000
 1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/43/EF af 6. juli Rådets direktiv 75/106/EØF af 19. december 1974 om tilnærmelse
 1998 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og af medlemsstaternes lovgivning om færdigpakning af visse væsker i
 administrative bestemmelser om reklame for tobaksvarer og bestemte volumenstørrelser, som ændret ved Rådets direktiv
 sponsorering til fordel for disse annulleres. 79/1005/EØF af 23. november 1979, Rådets direktiv 85/10/EØF
 af 18. december 1984, Rådets direktiv 88/316/EØF af 7. juni
 2) Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union 1988 og Rådets direktiv 89/676/EØF af 21. december 1989, skal
 betaler sagens omkostninger. Den Franske Republik, Republik- fortolkes således, at det ikke giver medlemsstaterne ret til at forbyde
 ken Finland, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordir- markedsføring af alle færdigpakninger med et nominelt volumen, der
 land samt Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer ikke er nævnt i spalte I i bilag III til dette direktiv, ved bestemmelser
 deres egne omkostninger. som dem, der findes i den kongelige anordning af 16. februar 1982
 om de tilladte nominelle pakningsstørrelser for færdigpakninger til
 (1) EFT C 378 af 5.12.1998. visse varer.
 EF-traktatens artikel 30 (efter ændring nu artikel 28 EF) skal
 fortolkes således, at denne artikel er til hinder for, at en medlemsstat
 forbyder markedsføring af en færdigpakning med et nominelt
 volumen, der ikke er angivet i fællesskabsbestemmelserne, og som
 lovligt er fremstillet og bragt i handelen i en anden medlemsstat,
 DOMSTOLENS DOM medmindre dette forbud er begrundet i tvingende hensyn til forbruger-
 beskyttelse, anvendes uden forskel på indenlandske varer og indførte
 (Sjette Afdeling) varer, er nødvendigt for varetagelsen af det nævnte hensyn og står i et
 passende forhold til det tilstræbte mål, og dette mål ikke kan nås ved
 af 12. oktober 2000 foranstaltninger, der er mindre restriktive for handelen i Fællesskabet.
 i sag C-3/99, Cidrerie Ruwet SA mod Cidre Stassen SA og
 HP Bulmer Ltd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra (1) EFT C 71 af 13.3.1999.
 Tribunal de commerce de Bruxelles) (1)
 (»Frie varebevægelser — direktiv 75/106/EØF — delvis
 harmonisering — færdigpakning af væsker — pakning i
 bestemte volumenstørrelser — cider — en medlemsstats
 forbud mod nominelle volumener, der ikke er nævnt i
 direktivet«)
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (2000/C 335/40)
 af 28. juni 2000
 (Processprog: fransk)
 i sag C-116/00, straffesag mod Claude Laguillaumie (an-
 modning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour d’ap-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- pel de Paris) (1)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-3/99, angående en anmodning, som Tribunal de (»Anmodning om præjudiciel afgørelse — afvisning«)
 commerce de Bruxelles (Belgien) i medfør af EF-traktatens
 artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i (2000/C 335/41)
 den for nævnte ret verserende sag, Cidrerie Ruwet SA mod
 Cidre Stassen SA og HP Bulmer Ltd, at opnå en præjudiciel
 afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 30 (Processprog: fransk)
 (efter ændring nu artikel 28 EF) samt vedrørende gyldigheden
 og fortolkningen af Rådets direktiv 75/106/EØF af 19. decem-
 ber 1974 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 færdigpakning af visse væsker i bestemte volumenstørrelser
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (EFT 1975 L 42, s. 1), som ændret ved Rådets direktiv
 79/1005/EØF af 23. november 1979 (EFT L 308, s. 25), Rådets
 direktiv 85/10/EØF af 18. december 1984 (EFT 1985 L 4, I sag C-116/00, angående en anmodning, som Cour d’appel de
 s. 20), Rådets direktiv 88/316/EØF af 7. juni 1988 (EFT L 143, Paris (Frankrig) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 s. 26) og Rådets direktiv 89/676/EØF af 21. december 1989 Domstolen for i den for nævnte ret verserende straffesag
 (EFT L 398, s. 18), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat mod Claude Laguillaumie at opnå en præjudiciel afgørelse
 af afdelingsformanden, C. Gulmann (refererende dommer), og vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 30 og 36
 dommerne J.-P. Puissochet og R. Schintgen; generaladvokat: (efter ændring nu artikel 28 EF og 30 EF), EF-traktatens
 N. Fennelly; justitssekretær: ekspeditionssekretær D. Louter- artikel 85 og 86 (nu artikel 81 EF og 82 EF), samt Rådets
 man-Hubeau, den 12. oktober 2000 afsagt dom, hvis konklu- direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informations-
 sion lyder således: procedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter


text:
24.2.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 42/24
 Sag anlagt den 4. december 2006 — Tyskland mod Kommissionen
 (Sag T-371/06)
 (2007/C 42/43)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Forbundsrepublikken Tyskland (ved M. Lumma, C. Schulze-Bahr, som befuldmægtigede, Rechtsanwalt C. von Donat)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning K(2006) 4193 endelig udg. af 25. september 2006 om nedsættelse af den ved Kommissionens beslutning K(97) 1120 af 7. maj 1997 tildelte økonomiske støtte fra EFRU til mål 2-programmet for Nordrhein-Westfalen (EFRU nr. 97.02.13.005) annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har ved den anfægtede beslutning nedsat støtten fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) til mål 2-programmet for Nordrhein-Westfalen.
 Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren gældende, at der er sket tilsidesættelse af artikel 24, stk. 2, i forordning nr. 4253/88 (1), eftersom betingelserne for nedsættelse af støtten ikke er opfyldt. Sagsøgeren gør i denne henseende navnlig gældende, at afvigelserne fra den vejledende finansieringsplan ikke udgør nogen væsentlig ændring af programmet.
 Såfremt det lægges til grund, at der skulle foreligge en væsentlig ændring af programmet, gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen tidligere har meddelt sit samtykke gennem dens »Retningslinjer for den finansielle afslutning af de operationelle foranstaltninger (1994-1999) inden for rammerne af strukturfondene« (SEK (1999) 1316).
 Såfremt det lægges til grund, at betingelserne for en nedsættelse er opfyldt, gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen ikke har udnyttet sin skønsmæssige beføjelse i forhold til det specifikke program. Sagsøgeren er af den opfattelse, at en bedømmelse, hvorefter der sker nedsættelse af støtten, kun er korrekt foretaget, når nedsættelsen efter en samlet vurdering fremstår som begrundet i forhold til gennemførelsen af programmet og opfyldelsen af målsætningerne. Eftersom Kommissionen ikke har foretaget et sådant skøn, foreligger der efter sagsøgerens opfattelse tillige begrundelsesmangel.
 Endelig udgør den anfægtede beslutning en tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik, eftersom sagsøgeren som følge heraf blev nødsaget til at anlægge et nyt søgsmål til prøvelse af beslutningen, der allerede var genstand for et søgsmål.
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 af 19.12.1988 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter (EFT L 374 af 31.12.1988, s. 1).


text:
30.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 398/52
 Rettens dom af 8. oktober 2015 — Société des produits Nestlé mod KHIM (NOURISHING PERSONAL HEALTH)
 (Sag T-336/14) (1)
 ((EF-varemærker - international registrering, hvor Det Europæiske Fællesskab er designeret - ordmærke NOURISHING PERSONAL HEALTH - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - begrundelsespligt - artikel 75 i forordning nr. 207/2009 - krav om prøvelse ex officio af de faktiske omstændigheder - artikel 75, stk. 1, i forordning nr. 207/2009))
 (2015/C 398/66)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Schweiz) (ved advokaterne A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht og S. Cobet-Nüse)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved O. Mondéjar Ortuño, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 12. marts 2014 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 149/2013-4) vedrørende den internationale registrering, hvor Det Europæiske Fællesskab er designeret, af ordmærket NOURISHING PERSONAL HEALTH som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 La Société des produits Nestlé SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 261 af 11.8.2014.


text:
20.7.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 207/33
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Eparchiako Dikastirio Lefkosias (Cypern) den 27. maj 2013 — Sotiris Papasavvas mod O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd, Takis Kounnafi og Giorgos Sertis
 (Sag C-291/13)
 2013/C 207/56
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Eparchiako Dikastirio Lefkosias
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Sotiris Papasavvas
 Sagsøgte: O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd, Takis Kounnafi og Giorgos Sertis
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Henset til, at medlemsstaternes lovgivning om injurier påvirker muligheden for at levere elektroniske informationstjenester både på nationalt plan og på EU-plan, skal den omhandlede lovgivning da opfattes som en begrænsning af leveringen af informationstjenester med hensyn til gennemførelsen af direktiv 2000/31/EF?
 2)
 Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, skal bestemmelserne om ansvar i artikel 12, 13 og 14 i direktiv 2000/31/EF da finde anvendelse på området for civilretlige søgsmål mellem private parter, eksempelvis i sager om civilretligt ansvar i tilfælde af injurier, eller er de begrænset til civilretligt ansvar i handelstransaktioner/forbrugeraftaler?
 3)
 I lyset af formålet med artikel 12, 13 og 14 i direktiv 2000/31/EF om ansvar for leverandørerne af informationssamfundstjenester og under hensyntagen til, at der i flere medlemsstater kræves et sagsanlæg, inden der kan iværksættes foreløbige foranstaltninger i form af forbud, som forbliver gældende indtil sagens afslutning, i hvilket omfang skaber disse bestemmelser individuelle rettigheder, som kan påberåbes som forsvar inden for en civil sag om injurier, eller udgør de retlige hindringer for det nævnte sagsanlæg?
 4)
 Finder begreberne »informationssamfundstjenester« og »leverandør [af informationssamfundstjenester]« som omhandlet i artikel 2 i direktiv 2000/31/EF og artikel 1, stk. 2, i direktiv 98/34/EF, som ændret ved direktiv 98/48/EF, anvendelse på online-informationstjenester, som modtageren ikke yder vederlag for, men hvor vederlaget oppebæres indirekte i form af handelsreklame, som fremvises på websiden?
 5)
 Henset til definitionen af »leverandør [af informationssamfundstjenester]« i artikel 2 i direktiv 2000/31/EF og artikel 1, stk. 2, i direktiv 98/34/EF, som ændret ved direktiv 98/48/EF, i hvilket omfang er det da muligt at antage, at der kan være tale om »ren videreformidling«, »caching« eller »oplagring« (»hosting«) som omhandlet i artikel 12, 13 og 14 i direktiv 2000/31/EF i en eller flere af følgende tilfælde:
 a)
 avis med en gratis tilgængelig webside, på hvilken den elektroniske udgave af den trykte avis offentliggøres — med alle artikler og al reklame som i den trykte udgave — i PDF-format eller andet tilsvarende elektronisk format
 b)
 frit tilgængelig online-avis, hvor leverandøren oppebærer vederlag gennem handelsreklame, som fremvises på websiden, og hvor den i online-avisen offentliggjorte information leveres af avisens personale og/eller freelancejournalister
 c)
 betalings-webside, som tilbyder en af de i litra a) og b) ovenfor angivne tjenesteydelser?


text:
19.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 340/8
 Appel iværksat den 31. august 2011 af Baviria NV til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 16. juni 2011 i sag T-235/07, Bavaria NV mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-445/11 P)
 2011/C 340/14
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Appellant: Bavaria NV (ved advocaten O.W. Brouwer, P.W. Schepens og N. Al Ani)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Præmis 202-212, 252-255, 288, 289, 292-295, 306, 307 og 335 i Rettens dom af 16. juni 2011 ophæves.
 —
 Sagen hjemvises til Retten til fornyet behandling eller den anfægtede beslutning (1) annulleres (helt eller delvist).
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger for Retten og for Domstolen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 For det første
 har Retten fejlfortolket EU-retten, nærmere bestemt artikel 101, stk. 1, TEUF, tilsidesat princippet om retssikkerhed og givet en modstridende begrundelse for fastlæggelsen af overtrædelsens begyndelsestidspunkt. Mødet af 27. februar 1996 udgør ikke en del af overtrædelsen og kan under ingen omstændigheder udgøre begyndelsen på en række møder med konkurrencebegrænsende formål. For så vidt som Retten har antaget, at det er bevist, at mødet havde et konkurrencebegrænsende formål allerede fordi mødet af 27. februar 1996 blev kaldet »Catherijne-mødet«, er dette i strid med den anfægtede beslutning og en overskridelse af Rettens beføjelser. Den metode, som Retten har anvendt til at fastslå en række møder med konkurrencebegrænsende formål, kan ikke anvendes til at fastlægge overtrædelsens begyndelsestidspunkt. Retten har desuden givet en fejlagtig begrundelse, idet den har fastslået, at en enkelt forklaring fra InBev var tilstrækkelig til at bevise, at der forelå en overtrædelse.
 For det andet
 har Retten fortolket og anvendt lighedsprincippet forkert (og givet en utilstrækkelig begrundelse), idet den har fastslået, at den anfægtede beslutning ikke kan sammenlignes med tidligere sager på dette område, især Kommissionens beslutning i sag 2003/569 (2) — Interbrew og Alken-Maes. I øvrigt er der ikke givet nogen objektiv begrundelse for den forskelsbehandling den pågældende virksomhed er udsat for i denne sag.
 For det tredje
 har Retten tilsidesat lighedsprincippet, forbuddet mod straf med tilbagevirkende kraft og legalitets- og proportionalitetsprincippet, idet den ikke har nedsat den bøde, som appellanten er blevet pålagt, på grundlag af (tilladelsen til) anvendelsen af en strengere bødepolitik i 2005 i en situation, hvor Retten har anerkendt, at dennes anvendelse medførte en uforholdsmæssig lang varighed af den administrative procedure, som i sidste ende kunne tilregnes Kommissionens manglende handling.
 For det fjerde
 har Retten fortolket og anvendt proportionalitetsprincippet fejlagtigt, idet den har tilladt, at Kommissionen har beregnet bødens udgangsbeløb på grundlag af appellantens omsætning inklusive punktafgift, hvorved appellantens reelle påvirkning af konkurrencen er blevet overvurderet, og det pålagte udgangsbeløb er blevet fastlagt for højt.
 For det femte
 har Retten fejlfortolket retten til forsvar og god forvaltningsskik, idet den har lagt til grund, at appellanten ikke måtte få adgang til InBevs svar på klagepunkterne. Appellanten har fremlagt tilstrækkelige oplysninger om, at dette dokument indeholder belastende materiale.
 (1) Kommissionens beslutning K(2007) 1697 af 18.4.2007 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] (sag COMP/B/37.766 — Det nederlandske ølmarked).
 (2) Kommissionens beslutning af 5. december 2001 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (Sag IV/37.614/F3 — PO/Interbrew og Alken-Maes) (EUT 2003 L 200, s. 1).


text:
6.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 101/17
 Rettens dom af 20. februar 2013 — Melli Bank mod Rådet
 (Sag T-492/10) (1)
 (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Iran med henblik på at forhindre nuklear spredning - indefrysning af pengemidler - enhed, der er ejet 100 % af en enhed, som anses for at deltage i nuklear spredning - ulovlighedsindsigelse - begrundelsespligt - ret til forsvar - ret til en effektiv domstolsbeskyttelse)
 2013/C 101/36
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Melli Bank plc (London, Det Forenede Kongerig) (først ved solicitors S. Gadhia og S. Ashley, D. Anderson, QC, og barrister R. Blakeley, derefter ved S. Ashley, solicitors S. Jeffrey og A. Irvines, D. Wyatt, QC, og R. Blakeley)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bishop og R. Liudvinaviciute-Cordeiro, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (S. Bolaert og M. Konstantinidis, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels en påstand om annullation af Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26. juli 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP (EUT L 195, s. 39), af Rådets afgørelse 2010/644/FUSP af 25. oktober 2010 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP (EUT L 281, s. 81), af Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25. oktober 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EF) nr. 423/2007 (EUT L 281, s. 1), Rådets afgørelse 2011/783/FUSP af 1. december 2011 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP (EUT L 319, s. 71), af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1245/2011 af 1. december 2011 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 961/2010 (EUT L 319, s. 11), og af Rådets forordning (EU) nr. 267/2012 af 23. marts 2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EU) nr. 961/2010 (EUT L 88, s. 1), for så vidt som disse akter vedrører sagsøgeren, og dels en påstand om at det fastslås, at artikel 16, stk. 2, litra a), i forordning nr. 961/2010 og artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 267/2012 ikke finder anvendelse på sagsøgeren
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Melli Bank plc bærer sine egne omkostninger og betaler Rådet for Den Europæiske Unions omkostninger.
 3)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 328 af 4.12.2010.


text:
25.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado Contencioso-Administrativo no 6 de Bilbao (Spanien) den 25. oktober 2013 — Grupo Hospitalario Quirón S.A. mod Departamento de Sanidad del Gobierno Vasco
 (Sag C-552/12)
 2014/C 24/05
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado Contencioso-Administrativo no 6 de Bilbao
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Grupo Hospitalario Quirón S.A.
 Sagsøgt: Departamento de Sanidad del Gobierno Vasco
 Medsagsøgt: Instituto de Religiosas Siervas de Jesús de la Caridad
 Præjudicielt spørgsmål
 Er det foreneligt med EU-retten, når det i kontrakter om udførelse af offentlige sundhedstjenesteydelser kræves, at den sundhedstjenesteydelse, som er genstand for sådanne kontrakter, UDELUKKENDE må udføres i en bestemt kommune, der muligvis ikke er den samme kommune, som patienterne er bosiddende i?


text:
18.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour du travail de Bruxelles (Beligen) den 21. marts 2011 — Partena ASBL mod Les Tartes de Chaumont-Gistoux SA
 (Sag C-137/11)
 2011/C 179/15
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour du travail de Bruxelles
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Partena ASBL
 Sagsøgt: Les Tartes de Chaumont-Gistoux SA
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan en medlemsstat i henhold til artikel 13 ff. i forordning nr. 1408/71 (1), nærmere bestemt artikel 14c, i forbindelse med den kompetence, den har til at definere betingelserne for tilslutning til den sociale sikringsordning, som den indfører for selvstændige, ligestille »ledelse af en virksomhed, der er skattepligtig i denne stat, fra udlandet« med udøvelse af virksomhed på dens område?
 2)
 Er artikel 3, stk. 1, fjerde afsnit, i anordning nr. 38 af 27. juli 1967, som indfører den sociale vedtægt for selvstændige, forenelig med EU-retten, navnlig med den frie bevægelighed og retten til ophold i artikel 21 i traktatens om Unionens funktionsmåde, eftersom den ikke giver den person, som bor i en anden medlemsstat og leder et selskab, der er skattepligtigt i Belgien, fra udlandet, mulighed for at afkræfte formodningen om, at han er tilsluttet den sociale vedtægt for selvstændige, mens den befuldmægtigede, der bor i Belgien og ikke leder en sådan virksomhed fra udlandet, har mulighed for at afkræfte denne formodning og føre bevis for, at han ikke udøver selvstændig virksomhed i den i artikel 3, stk. 1, første afsnit, i kongelig anordning nr. 38 omhandlede forstand?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, EFT 1971 II, s. 366.


text:
C 41/12 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 7.2.98
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: Sag anlagt den 4. december 1997 af Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber mod Forbundsrepublikken
 Tyskland
 1. Det fastslås, at Storhertugdùmmet Luxembourg, ved (Sag C-413/97)
 ikke at sñtte de nùdvendige love og administrative
 bestemmelser i kraft for at efterkomme Rådets direktiv (98/C 41/24)
 92/85/EéF af 19. oktober 1992 om ivñrksñttelse af
 foranstaltninger til forbedringer af sikkerheden og
 sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 gravide, som lige har fùdt, eller som ammer (1), har
 4. december 1997 anlagt sag mod Forbundsrepublikken
 undladt at opfylde de forpligtelser, der påhviler det i
 Tyskland af Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 henhold til dette direktiv.
 skaber ved ledende juridisk konsulent Richard B. Wain-
 wright, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og Karin
 Schreyer, national tjenestemand udstationeret ved Kom-
 2. Storhertugdùmmet Luxembourg tilpligtes at betale missionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i
 sagens omkostninger. Luxembourg hos advokat Carlos Gómez de la Cruz, Kom-
 missionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, C 254,
 Kirchberg, Luxembourg.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til
 dem, der er anfùrt i sag C-406/97 (2); gennemfùrelsesfris-
 ten er udlùbet den 19. oktober 1994. 1. Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har til-
 sidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 18 i
 Rådets direktiv 93/7/EéF af 15. marts 1993 om tilba-
 (1) EFT L 348 af 28.11.1992, s. 1. gelevering af kulturgoder, som ulovligt er fjernet fra en
 (2) Se side 11 i denne Tidende.
 medlemsstats område (1), ved ikke at sñtte de nùdven-
 dige love og administrative bestemmelser i kraft for at
 efterkomme dette direktiv.
 2. Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkost-
 ninger.
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 29. november 1997 af Pretura circondariale di
 Bologna i sagen E. D. Srl mod Italo Fenocchio
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 (Sag C-412/97)
 (98/C 41/23)
 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til
 dem, der er anfùrt i sag C-406/97 (2).
 Ved kendelse afsagt den 29. november 1997, indgået til (1) EFT L 74 af 27.3.1993, s. 74.
 Domstolens Justitskontor den 5. december 1997, har Pre- (2) Se side 11 i denne Tidende.
 tura circondariale di Bologna i sagen E. D. Srl mod Italo
 Fenocchio forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol
 en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgs-
 mål:
 »Skal forbuddet mod at udstede betalingspålñg i tilfñlde, Sag anlagt den 5. december 1997 af Kommissionen for De
 hvor forkyndelsen til debitor skal ske uden for Den Italien- Europñiske Fñllesskaber mod Kongeriget Spanien
 ske Republik eller i områder, der ikke er italiensk hùjheds-
 område, jf. artikel 633, sidste stykke i c.p.c., anses for en (Sag C-414/97)
 restriktion eller en tilsvarende foranstaltning, der direkte
 eller indirekte, ùjeblikkeligt eller potentielt kan vñre til (98/C 41/25)
 hinder for den frie bevñgelighed for varer, tjenesteydelser
 og kapital, der er sikret ved Rom-traktatens artikel 34, 59
 og 73 B?« Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 5. december 1997 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved juri-
 disk konsulent Miguel Díaz-Llanos La Roche og Carlos
 ---pagebreak--- 7.2.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 41/13
 Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som dato fik Kongeriget Spanien tilladelse til at fastsñtte en
 befuldmñgtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos sådan fritagelse, dog kun med hensyn til de transaktioner,
 advokat Carlos Gómez de la Cruz, Wagner-Centret, C 254. der er nñvnt i nr. 23 og 25 i bilag F til direktiv 77/388/
 EéF.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: (1) EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1.
 1) Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til traktaten om oprettelse af
 Det Europñiske Fñllesskab ved at antage, at indfùrsler
 og erhvervelser inden for Fñllesskabet af våben,
 ammunition og materiel, der udelukkende er til militñr
 brug, og som ikke er luftfartùjer eller krigsskibe som Sag anlagt den 9. december 1997 af Kommissionen for De
 omhandlet i nr. 23 og 25 i bilag F til direktiv 77/388/ Europñiske Fñllesskaber mod Den Italienske Republik
 EéF af 17. maj 1977 (1), er fritaget for mervñrdiafgift (Sag C-415/97)
 (moms), hvilket er i strid med bestemmelserne i
 artikel 2, nr. 2, og artikel 28a, artikel 14 og (98/C 41/26)
 artikel 28c, del B, i nñvnte direktiv 77/388/EéF.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 2) Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost- 9. december 1997 anlagt sag mod Den Italienske Republik
 ninger. af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved
 Paolo Stancanelli, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som
 befuldmñgtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: Carlos Gómez de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg.
 Artikel 2, stk. 2, og artikel 28a i direktiv 77/388/EéF fast- Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 slår generelt, at der skal betales moms af alle indfùrsler og
 erhvervelser inden for Fñllesskabet af goder. Artikel 14 og
 28c opstiller en fñlles liste over de fritagelser, som med- Ð Det fastslås, at Den Italienske Republik har undladt at
 lemsstaterne skal Ð eller kan Ð fastsñtte for at sikre en opfylde sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv
 ensartet opkrñvning af Fñllesskabernes egne indtñgter i 93/7/EéF af 15. marts 1993 om tilbagelevering af kul-
 alle medlemsstaterne. Disse fritagelser, som opregnes turgoder, som ulovligt er fjernet fra en medlemsstats
 udtùmmende i artikel 14 og 28c, omfatter ikke en frita- område (1), idet den ikke har vedtaget de love og
 gelse for våben, ammunition og materiel, der udelukkende administrative bestemmelser, der er nùdvendige for at
 er til militñr brug, i lighed med den fritagelse, der er givet efterkomme direktivet eller i alt fald ikke har givet
 ved den spanske lov nr. 6/87. Artikel 28, stk. 3, litra b), Kommissionen underretning herom.
 som Kongeriget Spanien henviser til, vedrùrer de medlems-
 stater, der ved direktivets ikrafttrñdelse anså visse transak-
 tioner for fritaget for moms, idet bestemmelsen giver disse
 medlemsstater tilladelse til at fortsñtte hermed i en over- Ð Den Italienske Republik tilpligtes at afholde sagens
 gangsperiode. Da der hverken i bilag XXXVI eller i andre omkostninger.
 bestemmelser i akten vedrùrende vilkårene for Kongeriget
 Spaniens tiltrñdelse af Det Europñiske Fñllesskab blev
 givet Kongeriget Spanien nogen overgangsperiode, indfùrte Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 landet momsen ved lov nr. 30/85, som fik fuld virkning fra
 den 1. januar 1986. Fritagelsen for indfùrsler eller erhver-
 velser inden for Fñllesskabet af militñrmateriel blev fùrst
 Ð EF-traktatens artikel 189, hvorefter et direktiv med
 vedtaget mere end et år senere, men med tilbagevirkende
 hensyn til det tilsigtede mål er bindende for enhver
 kraft fra datoen for indfùrelsen af moms i Spanien.
 medlemsstat, som det rettes til, medfùrer, at medlems-
 staterne er forpligtet til at overholde de frister for gen-
 nemfùrelse, der er fastsat i direktiver. I det foreliggende
 Det er korrekt, at den i artikel 28 i direktiv 77/388/EéF tilfñlde udlùb fristen den 15. december 1993, hvor
 omhandlede overgangsperiode oprindelig blev fastsat til Den Italienske Republik endnu ikke havde vedtaget de
 fem år fra den 1. januar 1978. Det er ligeledes korrekt, at bestemmelser, der er nùdvendige for at efterkomme det
 eftersom der ikke er truffet nogen aftale mellem medlems- i Kommissionens påstande nñvnte direktiv.
 staterne i Rådet, er den nñvnte overgangsperiode blevet
 forlñnget til dags dato, og at de medlemsstater, som på
 davñrende tidspunkt anså de i bilag F opregnede transak- (1) EFT L 74 af 27.3.1993, s. 74.
 tioner for fritaget, derfor kan fortsñtte hermed. Det er
 imidlertid klart, at dette ikke var tilfñldet for Kongeriget
 Spaniens vedkommende fùr den 1. januar 1993. Fra denne


text:
25.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 145/9
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 18. februar 2016 — Forbundsrepublikken Tyskland mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-446/14 P) (1)
 ((Appel - statsstøtte - tjenester vedrørende bortskaffelse af døde dyr og slagteriaffald - opretholdelsen af en reservekapacitet i tilfælde af epizootier - afgørelse, hvorved støtten erklæres uforenelig med det indre marked og pålægges tilbagesøgt - tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse - åbenbart urigtigt skøn - kompensation i forbindelse med en public service-forpligtelse - begrundelsespligt))
 (2016/C 145/10)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og J. Möller, som befuldmægtigede, samt Rechtsanwälte T. Lübbig og M. Klasse)
 Den anden part: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche og C. Egerer, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 409 af 17.11.2014.


text:
C 109/58 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.5.2002
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: avvocati Alberto Santa Maria, Claudio Biscaretti di Ruffia,
 Giuseppe Pizzonia og Marcello Valenti.
 — Kommissionen tilpligtes at erstatte det tab, således som
 det er opgjort eller med det beløb, som Retten måtte finde
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 passende, som Alitalia har lidt som følge af den første
 beslutning og af de heri fastsatte vilkår, og som følge af,
 at de er gentaget i den anden beslutning. — Kommissionens beslutning af 11. december 2001 annul-
 leres som følge af, at der er tale om tilsidesættelse af
 væsentlige formforskrifter og/eller af, at beslutningen er
 — Kommissionen tilpligtes at betale renter af det ovenfor ubegrundet, selvmodsigende og/eller ikke tilstrækkeligt
 nævnte beløb, indtil betaling sker. begrundet som omhandlet i artikel 253 EF, sammenholdt
 med artikel 87 og 77 EF og med Rådets forordning
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. nr. 659/1999, således som nærmere anført i sagsfremstil-
 lingen.
 — Subsidiært annulleres beslutningen helt eller delvis i
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter medfør af artikel 230, stk. 2, EF, som følge af tilsidesættel-
 se eller fejlagtig anvendelse af artikel 87, stk. 1, EF, eller,
 subsidiært, af artikel 87, stk. 3, litra b) eller c), EF, alt som
 nærmere præciseret i sagsfremstillingen.
 I den foreliggende sag har Alitalia, der også er sagsøger i
 sag T-296/97 (1) og T-301/01 (2), nedlagt påstand om, at
 — Mere subsidiært fastslås det, såfremt Retten måtte finde,
 Kommissionen tilpligtes at erstatte det tab, Alitalia hævder at
 at bestemmelserne i lov nr. 461 af 23. december 1998
 have lidt som følge af Kommissionens beslutning 97/789/EF
 og i lovbekendtgørelse nr. 153 af 17. maj 1999, som den
 af 5. juli 1997 om Alitalia’s rekapitalisering og som følge af
 anfægtede beslutning vedrører, udgør en statsstøtteord-
 de heri fastsatte vilkår, der — efter at Retten annullerede
 ning, som er uforenelig med fællesmarkedet, at den
 beslutningen ved dom af 12. december 2000 i sag
 anfægtede kommissionsbeslutning ikke kan tillægges til-
 T-296/97 — er blevet gentaget i Kommissionens beslutning
 bagevirkende gyldighed overhovedet.
 2001/723/EF af 18. juli 2001.
 — Sagsøgeren forbeholder sig ret til at nedlægge yderligere
 påstande.
 De anbringender, Alitalia har fremført til støtte for, at beslut-
 ningen er retsstridig, er de samme som dem, der blev fremført
 i ovennævnte sager.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (1) Rettens dom af 12.12.2000 i sag T-296/97, Alitalia mod Kommis-
 sionen, Sml. II, s. 3871. Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 (2) Sag T-301/01, Alitalia mod Kommissionen (EFT C 44 af som i sag T-36/02, ABI mod Kommissionen.
 16.2.2002, s. 24).
 Sag anlagt den 21. februar 2002 af Banca Intesabci Spa
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sag anlagt den 21. februar 2002 af Banca Sanpaolo IMI
 spa mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-39/02)
 (Sag T-37/02)
 (2002/C 109/112)
 (2002/C 109/111)
 (Processprog: italiensk)
 (Processprog: italiensk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 21. februar 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Europæiske Fællesskaber af Banca Intesabci Spa ved avvocati
 den 21. februar 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De Prof. Alberto Santa Maria, Prof. Claudio Biscaretti di Ruffia,
 Europæiske Fællesskaber af Banca Sanpaolo IMI spa ved Giuseppe Pizzonia og Marcello Valenti.


text:
18.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 16/8
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 12. november 2015 — Valev Visnapuu mod Kihlakunnansyyttäjä (Helsingfors) og Suomen valtio — Tullihallitus (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Helsingin hovioikeus — Finland)
 (Sag C-198/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 34 TEUF og 110 TEUF - direktiv 94/62/EF - artikel 1, stk. 1, artikel 7 og 15 - fjernsalg og transport af alkoholholdige drikkevarer fra en anden medlemsstat - punktafgift på visse typer af drikkevareemballage - afgiftsfritagelse i tilfælde, hvor emballagen er omfattet af et pant- og retursystem - artikel 34 TEUF, 36 TEUF og 37 TEUF - krav om en detailhandelstilladelse til detailsalg af alkoholholdige drikkevarer - monopol på detailhandel med alkoholholdige drikkevarer - begrundelse - beskyttelse af sundheden))
 (2016/C 016/08)
 Processprog: finsk
 Den forelæggende ret
 Helsingin hovioikeus
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Valev Visnapuu
 Sagsøgte: Kihlakunnansyyttäjä (Helsingfors) og Suomen valtio — Tullihallitus
 Konklusion
 1)
 Artikel 110 TEUF samt artikel 1, stk. 1, artikel 7 og 15 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/62/EF af 20. december 1994 om emballage og emballageaffald skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en ordning i en medlemsstat som den i hovedsagen omhandlede, der indfører en punktafgift på visse typer af drikkevareemballage, men indrømmer afgiftsfritagelse i tilfælde, hvor disse emballager er omfattet af et effektivt retursystem.
 2)
 Artikel 34 TEUF og 36 TEUF ikke er til hinder for en ordning i en medlemsstat som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter en sælger, der er etableret i en anden medlemsstat, er underlagt et krav om detailhandelstilladelse til indførsel af alkoholholdige drikkevarer med henblik på detailsalg af disse til forbrugere med bopæl i den første medlemsstat, når denne sælger selv sørger for transporten af disse drikkevarer eller har overdraget transporten til en tredjemand, forudsat at ordningen er egnet til at sikre opfyldelsen af det forfulgte mål, i den foreliggende sag beskyttelsen af den offentlige sundhed og orden, at dette mål ikke kan nås på mindst lige så effektiv vis med mindre indgribende foranstaltninger, og at ordningen hverken udgør et middel til vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 (1) EUT C 202 af 30.6.2014.


text:
31.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/26
 Rettens dom af 7. juni 2017 — Mediterranean Premium Spirits mod EUIPO — G-Star Raw (GINRAW)
 (Sag T-258/16) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket GINRAW - ældre EU-ordmærker RAW - relativ registreringshindring - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - beviser fremlagt for første gang for Retten - begrundelsespligt))
 (2017/C 249/39)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Mediterranean Premium Spirits, SL (Barcelona, Spanien) (ved advokaterne J.A. Mora Granell og J. Romaní Lluch)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved A. Folliard-Monguiral og K. Sidat Humphreys, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: G-Star Raw CV (Amsterdam, Nederlandene) (ved advokaterne L. Dijkman og J. van Manen)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 14. marts 2016 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1583/2015-4) vedrørende en indsigelsessag mellem G-Star Raw og Mediterranean Premium Spirits.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Mediterranean Premium Spirits, SL bærer sine egne omkostninger og betaler de af EUIPO og G-Star Raw CV afholdte sagsomkostninger.
 (1) EUT C 251 af 11.7.2016.


text:
20.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Augstākā tiesa (Letland) den 19. december 2016 — DW mod Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra
 (Sag C-651/16)
 (2017/C 086/13)
 Processprog: lettisk
 Den forelæggende ret
 Augstākā tiesa
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: DW
 Sagsøgt: Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 4, stk. 3, TEU og artikel 45, stk. 1 og 2, TEUF fortolkes således, at de ikke er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat som den i hovedsagen omhandlede, som med henblik på fastlæggelsen af størrelsen af en moderskabsydelse ikke udelukker de måneder, hvor den pågældende har arbejdet ved en EU-institution og været dækket af De Europæiske Fællesskabers fælles sygeforsikringsordning, fra den periode på 12 måneder, som skal tages i betragtning ved beregningen af det gennemsnitlige bidragsgrundlag, men, under hensyn til, at den pågældende ikke var forsikret i Letland i nævnte periode, ligestiller hendes indtægter med det gennemsnitlige bidragsgrundlag i staten, hvilket kan reducere den moderskabsydelse, som hun tildeles, betydeligt i sammenligning med det mulige beløb, den pågældende kunne have oppebåret, hvis hun i den periode, der tages i betragtning ved beregningen, ikke havde arbejdet ved en EU-institution, men havde været beskæftiget i Letland?