text:
C 44/34 DA Den Europæiske Unions Tidende 22.2.2003
 Anbringender og væsentligste argumenter sering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag
 R 19/2000-1, ikke er i overensstemmelse med forordning
 Ansøger om EF-vare- NIKE INTERNATIONAL Ltd. (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker, især med forordnin-
 mærket: gens artikel 15, stk. 2, litra a), og/eller artikel 43, stk. 2
 og 3, for så vidt som det i afgørelsen anføres, at indsigeren
 EF-varemærket, der sø- Ordmærket »NIKE« — ansøgning ikke har påvist reel brug inden for Fællesskabet af det
 ges registreret: nr. 278028 for varer i klasse 25, spanske varemærke 88.222 til at kendetegne beklæd-
 »beklædningsgenstande, fodtøj og nings- eller konfektionsartikler i klasse 25 i de seneste
 hovedbeklædning«. fem år forud for offentliggørelsen af EF-varemærkeansøg-
 ningen.
 Indehaver af det i indsi- Sagsøgeren.
 gelsessagen påberåbte — Konklusionen i den nævnte afgørelse annulleres i det
 varemærke eller tegn: hele.
 Det i indsigelsessagen på- Det blandede spanske figur- og — Det tiltrædes, at den nævnte afgørelse ændres således, at
 beråbte varemærke eller ordmærke 88222, der består af det fastslås, at den fremførte indsigelse mod registreringen
 tegn: betegnelsen »NIKE« sammen med af EF-varemærke 278093 skal optages til bedømmelse og
 et billede af den græske sejrsgu- afgøres i realiteten, og med henblik herpå bør EF-
 dinde fra Samothrake, for varer i varemærke nr. 278093 afvises fra registrering, eller det
 klasse 25. bestemmes subsidiært, at sagen hjemvises til Harmonise-
 ringskontorets Første Appelkammer.
 Indsigelsesafdelingens Afvisning af ansøgningen.
 afgørelse: — Sagsøgte, og om fornødent intervenienten, tilpligtes at
 betale samtlige sagsomkostninger, herunder de omkost-
 Appelkammerets afgø- Annullation af indsigelsesafdelin- ninger, der er påløbet under den administrative behand-
 relse: gens afgørelse og afvisning af ind- ling af indsigelsen og klagen.
 sigelsen.
 Anbringender: Uretmæssig eller fejlagtig anven-
 delse af artikel 15, stk. 2, litra a), Anbringender og væsentligste argumenter
 og de hertil svarende bestemmel-
 ser i artikel 43, stk. 2 og 3,
 i forordning nr. 40/94 om EF- Ansøgeren om EF-varemærket, indehaveren af det varemærke,
 varemærker. der påberåbes under indsigelsessagen, indholdet af indsigelses-
 afdelingens og Appelkammerets afgørelser samt anbringender-
 ne og de væsentligste argumenter er de samme som i sag
 T-362/02, Muswellbrook Limited mod Harmoniseringskon-
 toret.
 Det ansøgte EF-varemærke er ordmærket »NIKE TOWN« —
 Sag anlagt den 5. december 2002 af Muswellbrook Limited ansøgning nr. 278093 for varer i klasse 25, »beklædningsgen-
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked stande, fodtøj og hovedbeklædning«.
 (Varemærker og Design)
 (Sag T-363/02)
 (2003/C 44/65)
 Sag anlagt den 5. december 2002 af Muswellbrook Limited
 (Processprog: spansk)
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er (Sag T-364/02)
 der den 5. december 2002 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 (2003/C 44/66)
 Muswellbrook Limited, Dublin (Irland), ved advokat Juan
 Casulá Oliver.
 (Processprog: spansk)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at afgørelsen, der er truffet den 30. september Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 2002 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmoni- den 5. december 2002 anlagt sag mod Kontoret for


text:
28.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 25/62
 Sag anlagt den 22. november 2011 — Anbouba mod Rådet
 (Sag T-592/11)
 (2012/C 25/118)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Issam Anbouba (Homs, Syrien) (ved advokaterne M.-A. Bastin og J.-M.- Salva)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling i sin helhed.
 —
 Samtlige anbringender tiltrædes.
 —
 Det tillades, at den foreliggende sag forenes med sag T-563/11.
 —
 Det fastslås, at de anfægtede retsakter kan annulleres delvist, idet den del af retsakterne, der skal annulleres, kan udskilles fra helheden.
 —
 Som følge heraf:
 —
 Rådets afgørelse 2011/685/FUSP af 13. oktober 2011 og Rådets forordning (EU) nr. 1011/2011 af 13. oktober 2011 annulleres delvist, således at udpegelsen af Issam Anbouba og henvisningen til, at han støtter det nuværende styre i Syrien, fjernes.
 —
 Subsidiært: Rådets afgørelse 2011/685/FUSP af 13. oktober 2011 og Rådets forordning (EU) nr. 1011/2011 af 13. oktober 2011 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien annulleres.
 —
 Subsidiært fastslås, at disse afgørelser og forordningen ikke finder anvendelse på Issam Anbouba, og der træffes bestemmelse om, at hans navn og henvisningen fjernes fra listen over personer, der er omfattet af Den Europæiske Unions sanktioner.
 —
 Rådet tilpligtes foreløbigt at betale en euro i erstatning for den lidte økonomiske og ikke-økonomiske skade som følge af udpegelsen af Issam Anbouba som en person, der støtter det nuværende styre i Syrien.
 —
 Rådet tilpligtes at betale samtlige sagsomkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender, som i det væsentlige er identiske med eller svarer til dem, der er anført i sag T-563/11, Anbouba mod Rådet.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
C 387/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20 . 12 . 97
 anvendt. Det sagsøgende selskab har nærmere anført, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 at det ikke har indgået aftale om særskilt salg af anlæg
 og udstyr, men har overdraget hele virksomheden, her
 under udklækningsanstalten, således at virksomheden Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 har kunnet videreføres som en » going concern «. dem, der er påberåbt i sag T-l 86/97, T-l 87/97, T- 190/97,
 T-191 /97, T-l 92/97, T-210/97, T-211/97, T-216/97, T-217/
 97 og T-218/97 {').
 — Tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og af
 artikel 38 og 44 i forordning ( EØF ) nr. 4028/86 . Sag (') EFT C 318 af 18 . 10 . 1997, s . 17-25 .
 søgeren har nærmere anført, at henset til, at forordnin
 gen indeholder en udtømmende regulering af betingel
 serne for, hvornår støtten kan suspenderes, nedsættes
 eller bortfalde, kan det næppe antages, at begrebet » en
 væsentlig ændring af projektet « også omfatter en
 ændring, der kun består i en ændring af virksomhe
 dens ejerforhold .
 Sag anlagt den 24 . oktober 1997 af Wilson Holland BV
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (') Rådets forordning ( EØF) nr. 4253/88 af 19 . december 1988
 om gennemførelsesbestemmelser til forordning ( EØF) nr. 2052/ ( Sag T-280/97)
 88 for så vidt angår samordningen af de forskellige struktur
 fondes interventioner indbyrdes såvel som med interventio ( 97/C 387/45 )
 nerne om Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksi
 sterende finansielle instrumenter ( EFT L 374 af 31 . 12 . 1988 ,
 s . 1 ). (Processprog: engelsk)
 ( 2 ) Rådets forordning ( EØF ) nr. 4028/86 af 18 . december 1986
 om fællesskabsforanstaltninger til forbedring og tilpasning af
 fiskeri- og akvakulturstrukturerne ( EFT L 376 af 31 . 12 . 1986 ,
 s . 7 ). Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 24 . oktober 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber af Wilson Holland BV
 ved advokat Catherine Grisart, Bruxelles, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat Stef Oostvogels, 13 ,
 rue Aldringen .
 Sag anlagt den 24 . oktober 1997 af DFDS Transport BV
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 ( Sag T-279/97)
 ( 97/C 387/44 ) — Kommissionens beslutning K(97 ) 1636 endelig udg./2
 ( REM 26/96 ) af 5 . juni 1997 ( ikke trykt i De Europæ
 iske Fællesskabers Tidende ) annulleres i medfør af
 Rom-traktatens artikel 173 .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 24. oktober 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber af DFDS Transport BV — Det fastslås, at sagsøgeren senere kan fremsætte krav
 ved advokat Catherine Grisart, Bruxelles, og med valgt om, at sagsøgte skal svare erstatning.
 adresse i Luxembourg hos advokat Stef Oostvogels, 13 ,
 rue Aldringen .
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 — Kommissionens beslutning K(97) 1636 endelig udg./l
 ( REM 26/96 ) af 5 . juni 1997 ( ikke trykt i De Europæ Søgsmålsgrundene og de væsentlige argumenter svarer til
 iske Fællesskabers Tidende ) annulleres i medfør af dem, der er påberåbt i sag T-186/97, T-187/97, T-190/97,
 Rom-traktatens artikel 173 . T-191 /97, T-l 92/97, T-210/97 , T-211 /97, T-216/97, T-217/
 97 og T-218/97 (') samt T-279/97 (2 ).
 — Det fastslås, at sagsøgeren senere kan fremsætte krav (>) EFT C 318 af 18 . 10 . 1997, s . 17-25 .
 om, at sagsøgte skal svare erstatning. ( 2 ) Se side 24 i denne Tidende .
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
22.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/1
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 28. oktober 2004
 i sag C-164/01 P, G. van den Berg mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Erstatningssøgsmål - ansvar uden for kontraktforhold - mælk - tillægsafgift - referencemængde - producenter, der har påtaget sig en ikke-markedsføringsforpligtelse - SLOM-producenter - bedriftsomlægning - nægtelse af tildeling af en specifik referencemængde)
 (2005/C 19/01)
 Processprog: nederlandsk
 I sag C-164/01 P, vedrørende en appel i henhold til artikel 49 i EF-statutten for Domstolen, indgivet den 13. april 2004, G. van den Berg, Dalfsen (Nederlandene) (befuldmægtiget: advokat E.H. Pijnacker Hordijk), mod Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtiget: A.-M. Colaert) og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: T. van Rijn), har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermanns, og dommerne J.-P. Puissochet og N. Colneric (refererende dommer); generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær: R. Grass, den 28. oktober 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 G. van den Berg betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 227 af 11.8.2001.


text:
3.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 225/5
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. maj 2013 — Melzer mod MF Global UK Ltd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Düsseldorf — Tyskland)
 (Sag C-228/11) (1)
 (Retligt samarbejde i civile sager - specielle kompetenceregler i sager om erstatning uden for kontrakt - flere personers grænseoverskridende deltagelse i den samme ulovlige handling - mulighed for at fastlægge stedlig kompetence efter det sted, hvor handlingen begås af en anden skadevolder end sagsøgte (»wechselseitige Handlungsortzurechnung«))
 2013/C 225/07
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landgericht Düsseldorf
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Melzer
 Sagsøgt: MF Global UK Ltd
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Landgericht Düsseldorf — fortolkning af artikel 5, nr. 3), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22.12.2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT 2001 L 12, s. 1) — særlig kompetence på området for ulovlige handlinger eller lignende handlinger — fastlæggelse af den stedlige kompetence til at påkende er erstatningssøgsmål i tilfælde flere personers grænseoverskridende deltagelse i den samme ulovlige handling — mulighed for at fastlægge denne kompetence efter det sted, hvor handlingen begås af en anden gerningsmand end sagsøgte
 Konklusion
 Artikel 5, nr. 3), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at den ikke gør det muligt ud fra det sted, hvor den skadevoldende handling, der tilregnes en af de formodede skadevoldere, som ikke er part i tvisten, foretages, at etablere en stedlig kompetence i forhold til en anden formodet forvolder af den nævnte skade, som ikke har foretaget handlinger i den påkendende rets jurisdiktion.
 (1) EUT C 211 af 16.7.2011.


text:
23.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 344/28
 Domstolens dom (Niende Afdeling) af 26. september 2013 — The Dow Chemical Company mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-179/12 P) (1)
 (Appel - konkurrence - karteller - markedet for koloprengummi - fastsættelse af priser og opdeling af markedet - overtrædelse af artikel 81 EF - et moderselskab tilregnes dets datterselskabs ulovlige adfærd - to moderselskabers fælles kontrol - afgørende indflydelse - ret til forsvar - forhøjelsen af bøden - afskrækkende virkning)
 2013/C 344/47
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: The Dow Chemical Company (ved rechtsanwalt D. Schroeder)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved P. Van Nuffel, V. Bottka og L Malferrari, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 2. februar 2012 i sag T-77/08, The Dow Chemical Company mod Europa-Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen i et søgsmål med påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2007) 5910 endelig af 5. december 2007 om en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F/38.629 — Koloprengummi), vedrørende et kartel på markedet for koloprengummi i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), der omhandler markedsopdeling og prisfastsættelse, subsidiært en påstand om nedsættelses af den bøde, appellanten er blevet pålagt — joint venture — tilregnelse af ulovlig adfærd
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 The Dow Chemical Company betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 184 af 23.6.2012.


text:
14.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/61
 Sag anlagt den 21. februar 2014 — Nederlandene mod Kommissionen
 (Sag T-126/14)
 2014/C 112/78
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Nederlandene (ved M. Bulterman og J. Langer, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelses artikel 1 og bilaget til afgørelsen annulleres, for så vidt som denne afgørelse og bilaget hertil vedrører renter med et beløb på 4 703 231,78 EUR, som Nederlandene angiveligt ikke har beregnet for en række fordringer vedrørende for sent betalte tillægsafgifter og retsstridigt udbetalt eksportrestitution.
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 1 og bilaget til afgørelsen, for så vidt som denne afgørelse og bilaget hertil vedrører renter med et beløb på 3 208 935,04 EUR, som Nederlandene angiveligt med urette ikke har beregnet for en række fordringer vedrørende for sent betalte tillægsafgifter.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålet tilsigter en delvis annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/763/EU af 12. december 2013 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (meddelt under nummer C(2013) 8743) (EUT L 338, s. 81).
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet anført tre anbringender.
 1.
 Med det første anbringende gøres det gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af begrundelsespligten, idet den anfægtede afgørelse er begrundet på en ufuldstændig og uforståelig måde.
 2.
 Det andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 13, stk. 2, TEU som følge af en finansiel korrektion i forbindelse med forrentninger, uden at der findes et retsgrundlag herfor i EU-retten, og/eller en urigtig anvendelse af ækvivalensprincippet som følge af antagelsen om, at Nederlandene på det relevante tidspunkt opkrævede renter af sammenlignelige nationale fordringer.
 3.
 Tredje anbringende om en tilsidesættelse af princippet om omhu, sammenholdt med artikel 8, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 729/70 (1) og artikel 5, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 595/91 (2), da der ikke før den 16. oktober 2006 er blevet truffet en afgørelse vedrørende ubetalte fordringer.
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 729/70 af 21.4.1970 om finansiering af den fælles landbrugspolitik, EFT 1970 I, s. 196.
 (2) Rådets forordning (EØF) nr. 595/91 af 4.3.1991 om uregelmæssigheder og tilbagebetaling af beløb, der uberettiget er udbetalt inden for rammerne af finansieringen af den fælles landbrugspolitik samt om oprettelse af et informationssystem på dette område samt om ophævelse af forordning (EØF) nr. 283/72, EFT L 67, s. 11.


text:
16.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 336/25
 Rettens kendelse af 16. september 2013 — Bouillez mod Rådet
 (Sag T-31/13 P) (1)
 (Appel - personalesag - tjenestemænd - forfremmelse - forfremmelser for 2007 - afgørelsen om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AST 7 - begrundelsespligt - artikel 266 TEUF - vedtægtens artikel 45 - modstridende begrundelse - sammenlignende undersøgelse af fortjenester - åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet)
 2013/C 336/53
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Vincent Bouillez (Overijse, Belgien) (ved advokaterne D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.N. Louis og É. Marchal)
 Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bauer og A. Bisch, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af EU-Personaleretten (Tredje Afdeling) den 14. november 2012 i sag F-75/11, Bouillez mod Rådet (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), med påstand om ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Vincent Bouillez bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger i appelsagen.
 (1) EUT C 86 af 23.3.2013.


text:
3.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 388/12
 Rettens dom af 18. september 2014 — Holcim (Romania) mod Kommissionen
 (Sag T-317/12) (1)
 ((Ansvar uden for kontraktforhold - ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner - culpaansvar - Kommissionens afslag på at give oplysninger og på at forbyde enhver transaktion vedrørende påståede stjålne emissionskvoter - tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en retsregel, som tillægger borgerne rettigheder - objektivt ansvar))
 2014/C 388/13
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Holcim (Romania) SA (Bukarest, Rumænien) (ved advokat L. Arnauts)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved K. Mifsud-Bonnici og E. White, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels påstand om erstatning, under anbringende af, at der foreligger et culpaansvar, for det tab, sagsøgeren påstår at have lidt som følge af Kommissionens afslag på at give sagsøgeren oplysninger om drivhusgasemissionskvoter, som det påstås er blevet frastjålet denne, og Kommissionens afslag på at forbyde enhver transaktion vedrørende disse kvoter, dels påstand om erstatning, under anbringende af, at der foreligger et objektivt ansvar.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Holcim (Romania) SA bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 287 af 22.9.2012.


text:
6.10.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 351/28
 Sag anlagt den 12. august 2014 — Bice International mod KHIM — Bice (bice)
 (Sag T-624/14)
 2014/C 351/36
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Bice International Ltd (Dubai, De Forenede Arabiske Emirater) (ved solicitor N. Gibb)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Bice AG (Baar, Schweiz)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 23. maj 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1249/2013-1) annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »bice« for varer og tjenesteydelser i klasse 29, 30 og 43 — EF-varemærkeregistrering nr. 5 1 26 693
 Indehaver af EF-varemærket: Bice AG
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Bice International Ltd
 Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: EF-varemærkeansøgningen blev indgivet i ond tro, som omhandlet i artikel 52, stk. 1, litra b), i EF-varemærkeforordningen, og registreret i strid med artikel 53, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 8, stk. 1, litra a) og b), i EF-varemærkeforordningen
 Annullationsafdelingens afgørelse: Afslag på ugyldighedsbegæringen i sin helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 52, stk. 1, litra b), og artikel 53, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 8, stk. 1, litra b), i EF-varemærkeforordningen.


text:
31.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 98/22
 Sag anlagt den 17. januar 2012 — MAF mod Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger
 (Sag T-23/12)
 2012/C 98/37
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Mutuelle des Architectes Français assurances (MAF) (Paris, Frankrig) (ved advokaterne S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal og D. Abreu Caldas)
 Sagsøgt: Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger
 Sagsøgerens påstande
 —
 Myndighedens afgørelser om udelukkende at offentliggøre alle oplysninger på dens hjemmeside på engelsk, herunder offentlige høringer, der blev indledt den 7. og 8. november 2011 samt den 21. december 2012, annulleres
 —
 For så vidt det er nødvendigt annulleres myndighedens afgørelse af 16. januar 2012
 —
 Myndigheden tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1)
 Første anbringende om en tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra k), og artikel 73 i forordning nr. 1094/2010 (1) for så vidt som disse bestemmelser pålægger sagsøgte at offentliggøre oplysninger på sin hjemmeside om sine aktiviteter på Den Europæiske Unions officielle sprog. Sagsøgeren har gjort gældende, at der foreligger et åbenbart urigtigt skøn og en retlig fejl, idet sagsøgte navnlig har begrundet afvisningen af at offentliggøre de omtvistede offentlige høringer på sagsøgerens sprog med omkostningshensyn, mens det i artikel 73, stk. 3, i forordning nr. 1094/2010 er præciseret, at oversættelser, der er nødvendige for myndighedens virksomhed, foretages af Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer.
 2)
 Andet anbringende om anvendelsesområdet for forpligtelsen til offentliggørelse på Den Europæiske Unions officielle sprog. Sagsøgeren har gjort gældende, at denne forpligtelse ligeledes finder anvendelse på de offentlige høringer, som sagsøgte har indledt, og ikke kun på sagsøgtes årsberetning, arbejdsprogram, retningslinjer og henstillinger.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1094/2010 af 24.11.2010 om oprettelse af en europæisk tilsynsmyndighed (Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger), om ændring af afgørelse nr. 716/2009/EF og om ophævelse af Kommissionens afgørelse 2009/79/EF (EUT L 331, s. 48).


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/2
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 25. februar 2010 — Pontina Ambiente Srl mod Regione Lazio (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Commissione tributaria provinciale di Roma — Italien)
 (Sag C-172/08) (1)
 (Miljø - direktiv 1999/31/EF - artikel 10 - særlig afgift for deponering af fast affald - denne afgift pålagt operatøren af et deponeringsanlæg - driftsomkostningerne ved et deponeringsanlæg - direktiv 2000/35/EF - morarenter)
 2010/C 100/02
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Commissione tributaria provinciale di Roma
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Pontina Ambiente Srl
 Sagsøgt: Regione Lazio
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Commissione tributaria provinciale di Roma — fortolkning af artikel 10 i Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald (EFT L 182, s. 1), af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/35/EF af 29. juni 2000 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner (EFT L 200, s. 35) og af artikel 12 EF, 14 EF, 43 EF og 46 EF — national ordning vedrørende en særlig afgift for deponering af fast affald i et deponeringsanlæg, hvorefter operatøren af deponeringsanlægget er forpligtet til at betale afgiften forskudsvis, som er fastsat på grundlag af mængden af det deponerede affald, og som påhviler den, der foretager deponeringen
 Konklusion
 1)
 Artikel 10 i Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 af 29. september 2003, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der pålægger operatøren af et deponeringsanlæg en afgift, som kommunen, der har deponeret affaldet, skal godtgøre operatøren, og som pålægger operatøren bøder i tilfælde af forsinket betaling af denne afgift, dog på den betingelse, at denne lovgivning ledsages af foranstaltninger, der skal sikre, at godtgørelsen af afgiften reelt finder sted og inden for en kort frist, og at alle de omkostninger, der er forbundet med inddrivningen — og navnlig omkostninger som følge af forsinket betaling af de beløb, som kommunen i denne forbindelse skal betale operatøren, herunder eventuelle bøder, som operatøren er blevet pålagt som følge af denne forsinkelse — væltes over på den pris, som kommunen skal betale operatøren. Det tilkommer den nationale ret at efterprøve, om disse betingelser er opfyldt.
 2)
 Artikel 1, artikel 2, nr. 1), og artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/35/EF af 29. juni 2000 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner skal fortolkes således, at de beløb, som en kommune, der har deponeret affald, skylder operatøren af et deponeringsanlæg, såsom de skyldige beløb til godtgørelse af en afgift, henhører under dette direktivs anvendelsesområde, og at medlemsstaterne således i henhold til direktivets artikel 3 skal sikre, at denne kommune betaler operatøren morarenter af disse beløb i tilfælde af forsinket betaling.
 (1) EUT C 183 af 19.7.2008.


text:
6.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 101/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Krefeld (Tyskland) den 30. november 2012 — Marc Brogsitter mod Fabrication de Montres Normandes Eurl. og Karsten Fräßdorf
 (Sag C-548/12)
 2013/C 101/11
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landgericht Krefeld
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Marc Brogsitter
 Sagsøgte: Fabrication de Montres Normandes Eurl. og Karsten Fräßdorf
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 5, nr. 1), i Bruxelles I-forordningen (1) fortolkes således, at en sagsøger, der gør gældende, at han har lidt tab som følge af konkurrenceretskrænkelse, der i henhold til tysk ret er retsstridig, foretaget af hans medkontrahent, der er bosiddende i en anden kontraherende stat, tillige kan gøre krav gældende mod denne i henhold til en kontrakt, for så vidt han under sagen gør deliktsansvar gældende?
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22.12.2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT 2001 L 12, s. 1).


text:
24.5.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 128/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht (Tyskland) den 8. februar 2008 — Carmen Media Group Ltd mod Land Schleswig-Holstein og Innenminister des Landes Schleswig-Holstein
 (Sag C-46/08)
 (2008/C 128/29)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Carmen Media Group Ltd
 Sagsøgt: Land Schleswig-Holstein og Innenminister des Landes Schleswig-Holstein
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 49 EF fortolkes således, at påberåbelse af den frie udveksling af tjenesteydelser forudsætter, at tjenesteyderen efter bestemmelserne i den medlemsstat, hvor tjenesteyderen er hjemmehørende, også må levere tjenesteydelserne der — her: begrænsning af Gibraltars hasardspillicens til »offshore bookmaking«?
 2)
 Skal artikel 49 EF fortolkes således, at den er til hinder for et førende nationalt statsligt monopol på at foranstalte sportsvæddemål og lotterier (med mere end blot ringe risikopotentiale), der er begrundet i hensynet til bekæmpelse af faren for ludomani, når andre hasardspil med betydelig risikopotentiale for ludomani i denne medlemsstat må ydes af private udbydere af tjenesteydelser, og den forskellige lovregulering af sportsvæddemål og lotterier på den ene side og andre hasardspil på den anden side beror på delstaternes og forbundsstatens forskellige lovgivningskompetencer?
 Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende:
 3)
 Skal artikel 49 EF fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning, hvorefter en ansøgning om meddelelse af tilladelse til at foranstalte og formidle hasardspil også er omfattet af tilladelsesmyndighedens skøn, når de ved lov fastsatte betingelser for meddelelsen er opfyldt?
 4)
 Skal artikel 49 EF fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning, der forbyder foranstaltning og formidling af offentlige hasardspil via internettet, især når foranstaltning og formidling via internettet og under overholdelse af ungdoms- og ludomanibestemmelserne samtidigt — om end kun for en overgangsperiode på et år — muliggøres med henblik på at gøre det muligt for en i størrelsesmæssig henseende anden kommerciel spilformidler, der hidtil udelukkende har været aktiv via internettet, at omstille sig til de forhandlingskanaler, der er tilladte efter statstraktaten?


text:
3.7.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 188/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom Sag anlagt den 29. marts 1999 af Den Italienske Republik
 afsagt den 30. november 1998 af Diikitiko Protodikio mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Thessalonikis (Første Afdeling med 3 dommere) i sagen
 Aktieselskabet P. Moskof AE mod Idrima Kinonikon
 Asfaliseon (IKA) (Sag C-107/99)
 (Sag C-103/99) (1999/C 188/16)
 (1999/C 188/14)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 29. marts
 Ved dom afsagt den 30. november 1998, indgået til Domstol- 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske
 ens Justitskontor den 22. marts 1999, har Diikitiko Protodikio Fællesskaber af Den Italienske Republik ved professor Umberto
 Thessalonikis (Første Afdeling med 3 dommere) i sagen Leanza, bistået af avvocato dello Stato Ivo M. Braguglia, og
 Aktieselskabet P. Moskof AE mod Idrima Kinonikon Asfaliseon med valgt adresse i Luxembourg på Italiens Ambassade, 5, rue
 (IKA) forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en an- Marie-Adelaïde.
 modning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Artikel 6 og artikel 7 i lovdekret nr. 2348/1953 (græsk Den Italienske Republik har nedlagt følgende påstande:
 lovtidende A, blad 75), som suppleret med artikel 2 i lovdekret
 nr. 2519/1953 (græsk lovtidende A, blad 220) og ændret ved — Kommissionens beslutning af 16. december 1998 og, om
 artikel 9 og artikel 11, stk. 4, i lovdekret nr. 4104/1960 (græsk fornødent, også de øvrige anfægtede retsakter, herunder
 lovtidende A, blad 464), bestemmer, at der skal opkræves en navnlig Kommissionens skrivelse af 19. januar 1999, den
 særlig afgift på 0,5 % af værdien af tobak, der eksporteres ud som bilag hertil vedlagte tabel og Forvaltningskomitéens
 af landet, idet afgiften skal opkræves af det toldsted, der udtalelse af 22. september 1998, annulleres.
 behandler tobakseksporten. Provenuet af den særlige afgift gik
 til Særkontoen for Tobaksarbejdere og nu til pensionsafdelin-
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 gen i IKA, Idrima Kinonikon Asfaliseon (socialforsikringsinsti-
 tution), for at sikre den fortsatte betaling af forsikringer til de
 forsikrede under den tidligere Tobaksarbejderne Forsikring-
 skasse, Tamios Asfalios Kapnergaton, som er nedlagt og Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 fusioneret med IKA, såvel som betaling af pensioner til de
 hos denne kasse beskæftigede arbejdstagere og til deres
 ydelsesberettigede pårørende i tilfælde af deres død. Kan denne
 særlige afgift med disse kendetegn betragtes som en afgift med 1. Den sagsøgende regering har ikke kendskab til ordlyden af
 tilsvarende virkning som en told, således som dette begreb den anfægtede beslutning og er heller ikke bekendt med,
 anvendes i EØF-traktatens artikel 9, 12 og 16? om der findes andre retsakter end skrivelsen af 19. januar
 1999 fra generalsekretæren og den som bilag hertil
 vedlagte tabel. Følgelig må den italienske regering fremføre
 sine anbringender, som om den anfægtede beslutning
 formelt var indeholdt i ovennævnte skrivelse.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- Regeringen har anført, at der ikke er tale om en beslutning,
 se afsagt den 14. januar 1999 af Commissione Tributaria subsidiært at beslutningen er ugyldig, idet den er underskre-
 Provinciale di Brindisi, Femte Afdeling, i sagen Oleifici vet af generalsekretæren og ikke af Kommissionens for-
 Italiani SpA mod Direzione Regionale delle Entrate per la mand eller af et medlem af Kommissionen.
 Publia, Brindisi
 (Sag C-104/99) Ifølge regeringen indeholder den anfægtede beslutning
 overhovedet ingen begrundelse, hvilket er en tilsidesættelse
 af EF-traktatens artikel 190.
 (1999/C 188/15)
 Ved kendelse afsagt den 14. januar 1999, indgået til Domstol- 2. Kommissionen har tilsidesat artikel 24 i forordning
 ens Justitskontor den 23. marts 1999, har Commissione nr. 4253/88 (1), som affattet i henhold til artikel 1 i
 Tributaria Provinciale di Brindisi, Femte Afdeling, i sagen forordning nr. 2082/93 (2), idet den ikke har foretaget en
 Oleifici Italiani SpA mod Direzione Regionale delle Entrate per korrekt vurdering af sagen, og medlemsstaten ikke har
 la Puglia, Brindisi, anmodet De Europæiskek Fællesskabers været inddraget, ligesom det ikke er fastslået, at der har
 Domstol om præjudicielt at afgøre, om den italienske afgift på været tale om uregelmæssigheder.
 selskabers nettoformue, jf. lovdekret nr. 394 af 30. septem-
 ber 1992, henset til dens økonomiske virkninger kan antages 3. Kommissionen havde ikke beføjelse til ensidigt at træffe
 at svare til en af de (andre) skatter eller afgifter, der ifølge bestemmelse om nedsættelser eller ændringer med hensyn
 artikel 10 i direktiv 335/69/EØF (1) om kapitaltilførselsafgifter, til anvendelser af midler til EF-initiativer, der allerede var
 ikke kan opkræves. truffet beslutning om.
 (1) EFT 1969 II, s. 405. 4. Det princip om partnerskab, der er opstillet i artikel 4 i
 forordning nr. 2052/88 (3), har Kommissionen åbenbart
 tilsidesat gennem den anfægtede beslutning.


text:
24.10.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 256/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil de Prud'hommes de Caen (Frankrig) den 20. august 2009 — Sophie Noël mod SCP Brouard Daude, kurator under konkursbehandlingen af Pronuptia Boutiques Province SA og Centre de Gestion et d'Étude AGS (C.G.E.A.) IDF Est
 (Sag C-333/09)
 2009/C 256/28
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil de Prud'hommes de Caen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Sophie Noël
 Sagsøgte: SCP Brouard Daude, kurator under konkursbehandlingen af Pronuptia Boutiques Province SA og Centre de Gestion et d'Étude AGS (C.G.E.A.) IDF Est
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Artikel 14 i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder med overskriften »Forbud mod diskriminering« bestemmer: »Nydelsen af de i denne konvention anerkendte rettigheder og friheder skal sikres uden forskel på grund af køn, race, farve, sprog, religion, politisk eller anden overbevisning, national eller social oprindelse, tilhørsforhold til et nationalt mindretal, formueforhold, fødsel eller ethvert andet forhold.«
 Er der ikke tale om forskelsbehandling i den forstand, når der forskelsbehandles mellem arbejdstagere, der er afskediget af økonomiske årsager, og som har accepteret en personlig aftale om midlertidig økonomisk støtte, hvorefter muligheden for at anfægte bruddet på deres kontrakt henhører under den femårige forældelsesfrist, og arbejdstagere, der har afvist en sådan aftale, og som falder under den etårige forældelsesfrist i henhold til artikel L.1235-7 i code du travail?
 2)
 Artikel 26 i den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder af 16. december 1966 — der blot udgør fundamentet til artikel 14 i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder — bestemmer: »Alle mennesker er lige for loven og er berettigede til lovens ligelige beskyttelse uden nogen forskelsbehandling. I denne henseende skal loven forbyde enhver forskelsbehandling og sikre alle ligelig og effektiv beskyttelse imod forskelsbehandling af nogen grund, herunder race, hudfarve, køn, sprog, religion, politisk eller anden anskuelse, national eller social herkomst, formueforhold, fødsel eller anden stilling.«
 Skal en fransk ret herefter ved anvendelse af bestemmelserne i artikel 55 i den franske forfatning af 4. oktober 1958 anvende bestemmelserne i artikel 26 i den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder af 16. december 1966 og se bort fra de diskriminerende bestemmelser i artikel L. 1235-7 i code du travail, der følger af en almindelig lov, lov nr. 2005-35 af 18. januar 2005, dvs. af senere dato end den 4. februar 1981, hvor den nævnte konvention trådte i kraft på nationalt område?


text:
5.12.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 378/5
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling) (Sjette Afdeling)
 af 15. oktober 1998 af 15. oktober 1998
 i sag C-385/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 i sag C-386/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber mod Den Hellenske Republik (1)
 skaber mod Den Hellenske Republik (1)
 (Traktatbrud Ð direktiv 93/118/EF og 94/59/EF Ð
 manglende gennemfùrelse inden for den fastsatte frist) (Traktatbrud Ð direktiv 95/23/EF Ð manglende gennem-
 fùrelse inden for den fastsatte frist)
 (98/C 378/09)
 (98/C 378/10)
 (Processprog: grñsk)
 (Processprog: grñsk)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-385/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber (befuldmñgtiget: Maria Condou-Durande) mod
 Den Hellenske Republik (befuldmñgtigede: Nana Dafniou,
 Dimitris Papageorgopoulos og Foteini Dedousi), angående I sag C-386/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 en påstand om, at det fastslås, at Den Hellenske Republik skaber (befuldmñgtiget: Maria Condou-Durande) mod
 har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten Den Hellenske Republik (befuldmñgtigede: Nana Dafniou,
 og Rådets direktiv 93/118/EF af 22. december 1993 om Ioannis Chalkias og Foteini Dedousi), angående en
 ñndring af direktiv 85/73/EéF om finansiering af sund- påstand om, at det fastslås, at Den Hellenske Republik
 hedsmñssig undersùgelse og kontrol af fersk kùd og fjer- har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten
 krñkùd (EFT L 340 af 31.12.1993, s. 15) og Kommissio- og Rådets direktiv 95/23/EF af 22. juni 1995 om ñndring
 nens direktiv 94/59/EF af 2. december 1994 om tredje af direktiv 64/433/EéF om sundhedsmñssige betingelser
 ñndring af bilagene til Rådets direktiv 77/96/EéF om tri- for produktionen og afsñtning af fersk kùd (EFT L 243 af
 kinundersùgelse i forbindelse med indfùrsel af fersk kùd af 11.10.1995, s. 7), idet den ikke inden for den fastsatte frist
 tamsvin fra tredjelande (EFT L 315 af 8.12.1994, s. 18), har vedtaget de nùdvendige love og administrative bestem-
 idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de melser for at efterkomme direktivet, har Domstolen (Sjette
 nùdvendige love og administrative bestemmelser for at Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. J. G. Kap-
 efterkomme disse direktiver, har Domstolen (Sjette Afde- teyn, og dommerne G. Hirsch, G. F. Mancini, H. Ragne-
 ling), sammensat af afdelingsformanden, P. J. G. Kapteyn, malm og R. Schintgen (refererende dommer); generaladvo-
 og dommerne G. Hirsch, G. F. Mancini, H. Ragnemalm kat: A. La Pergola; justitssekretñr: R. Grass, den 15. okto-
 og R. Schintgen (refererende dommer); generaladvokat: ber 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 P. LeÂger; justitssekretñr: R. Grass, den 15. oktober 1998
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser
 1) Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 95/23/EF af 22. juni 1995
 i henhold til Rådets direktiv 93/118/EF af 22. december om ñndring af direktiv 64/433/EéF om sundhedsmñs-
 1993 om ñndring af direktiv 85/73/EéF om finansie- sige betingelser for produktion og afsñtning af fersk
 ring af sundhedsmñssig undersùgelse og kontrol af kùd, idet den ikke inden for den fastsatte frist har ved-
 fersk kùd og fjerkrñkùd, idet den ikke inden for den taget de nùdvendige love og administrative bestemmel-
 fastsatte frist har vedtaget de nùdvendige love og ser for at efterkomme direktivet.
 administrative bestemmelser for at efterkomme direkti-
 vet.
 2) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 2) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 7 af 10.1.1998.
 (1) EFT C 55 af 20.2.1998.


text:
15.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/37
 Sag anlagt den 23. april 2013 — SCA Hygiène Products mod Kommissionen
 (Sag T-232/13)
 2013/C 171/72
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: SCA Hygiène Products (Tremblay en France, Frankrig) (ved advokaterne J.-M. Leprêtre og N. Chahid-Nouraï)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation med øjeblikkelig virkning på grundlag af artikel 263 TEUF af Kommissionens direktiv 2013/2/EU af 7. februar 2013 om ændring af bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/62/EF om emballage og emballageaffald, for så vidt som det tilføjer kartonrør med undtagelse af dem til industrielt brug til listen over eksempler på emballage.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført seks anbringender, som i det væsentlige er identiske med eller svarer til dem, der er anført i sag T-202/13, Group’Hygiène mod Kommissionen.


text:
14.5.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 115/19
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 8. marts 2005
 i sag T-275/02, D mod Den Europæiske Investeringsbank (EIB) (1)
 (Ansatte ved EIB - annullationssøgsmål - formaliteten - forlængelse af prøveperioden - opsigelse af kontrakt - betingelser - erstatningssøgsmål)
 (2005/C 115/36)
 Processprog: fransk
 I sag T-275/02, D, tidligere ansat ved Den Europæiske Investeringsbank, med bopæl i Luxembourg (Luxembourg), ved avocat J. Choucroun, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Den Europæiske Investeringsbank (EIB) (befuldmægtigede: J.-P. Minnaert, bistået af P. Mousel, og med valgt adresse i Luxembourg), angående dels en påstand om annullation af EIB's afgørelser om forlængelse af prøvetiden og om opsigelse af sagsøgerens ansættelseskontrakt, dels en påstand om tilkendelse af erstatning for det økonomiske og ikke-økonomiske tab, sagsøgeren angiveligt har lidt, har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Vilaras, og dommerne F. Dehousse og D. Šváby, justitssekretær: fuldmægtig C. Kristensen, den 8. marts 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Den Europæiske Investeringsbank frifindes.
 2)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende påstanden om EIB's tavshedspligt.
 3)
 Hver part betaler sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 261 af 26.10.2002.


text:
4.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/22
 Sag anlagt den 31. maj 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Sverige
 (Sag C-259/07)
 (2007/C 183/39)
 Processprog: svensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Kukovec og K. Nyberg)
 Sagsøgt: Kongeriget Sverige
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Sverige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2005/51/EF (1) af 7. september 2005 om ændring af bilag XX til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF (2) og bilag VIII til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF (3) om offentlige kontrakter, idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Kongeriget Sverige tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 31. januar 2006.
 (1) EUT L 257, s. 127.
 (2) EUT L 305, s. 46.
 (3) EUT L 134, s. 114.


text:
15.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 59/13
 Rettens dom af 17. december 2015 — Italien mod Kommissionen
 (Sag T-275/13) (1)
 ((Sprogordning - meddelelser om almindelige udvælgelsesprøver med henblik på ansættelse af fuldmægtige - valg af andet sprog blandt tre sprog - kommunikationssprog med udvælgelsesprøvernes ansøgere - forordning nr. 1 - vedtægtens artikel 1d, stk. 1, artikel 27, stk. 1, og artikel 28, litra f) - princippet om forbud mod forskelsbehandling - proportionalitet))
 (2016/C 059/13)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocati dello Stato P. Gentili og S. Fiorentino)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall, B. Eggers og G. Gattinara, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøger: Kongeriget Spanien (ved abogado del Estado J. García-Valdecasas Dorrego)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og B. Beutler, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af meddelelsen om den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AD/249/13 med henblik på oprettelsen af to ansættelsesreserver af fuldmægtige med henblik på besættelse af ledige stillinger inden for områderne makro- og finansøkonomi (EUT 2013, C 75 A, s. 1).
 Konklusion
 1)
 Meddelelsen om den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AD/249/13, med henblik på oprettelse af to ansættelsesreserver af fuldmægtige med henblik på besættelse af ledige stillinger inden for områderne makro- og finansøkonomi, annulleres.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Den Italienske Republik.
 3)
 Kongeriget Spanien og Forbundsrepublikken Tyskland bærer deres egne omkostninger i forbindelse med deres interventionsbegæringer.
 (1) EUT C 207 af 20.7.2013.


text:
Nr . C 370/ 10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7 . 12 . 96
 fastslås, at de ikke skal bidrage til groshavariet, i en Sag anlagt den 31 . oktober 1996 af Kommissionen for
 situation, hvor den ret, ved hvilken sagen senest er anlagt, De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 med henblik på at kunne erklære sig inkompetent — til trods ( Sag C-357/96 )
 for, at den omstændighed, at parterne i de to sager ikke
 formelt er de samme, er til hinder herfor — anfører, at de ( 96/C 370/23 )
 processuelle regler, der finder anvendelse ved den ret, ved
 hvilken sagen først er anlagt, » begrænser muligheden for, at Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 en forsikrer kan deltage i den sag, den forsikrede er 31 . oktober 1996 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af
 indblandet i «, og hvor det fremgår, at forsikreren af skibet Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 faktisk også via den/de forsikrede deltager i den først anlagte konsulent Gotz zur Hausen , som befuldmægtiget, og med
 sag . valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz,
 Wagner-Centret, Kirchberg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande :
 — Det fastlås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 Sag anlagt den 31 . oktober 1996 af Kommissionen for forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 94/
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien 1 5/EF ( 1 ) af 15 . april 1994 om førstegangs tilpasning til
 ( Sag C-356/96 ) den tekniske udvikling af direktiv 90/220/EØF ( 2 ) om
 96/C 370/22 ) udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer,
 idet det ikke har vedtaget de love og administrative
 bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den direktivet .
 31 . oktober 1996 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostnin
 konsulent Gotz zur Hausen, som befuldmægtiget, og med ger .
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz,
 Wagner-Centret, Kirchberg.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 — Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 de i sag C-356/96 anførte ( 3 ); gennemførelsesfristen udløb
 den 31 . oktober 1994 .
 forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 91 /
 410/EØF ( 1 ) af 22 . juli 1991 om fjortende tilpasning til
 den tekniske udvikling af Rådets direktiv 67/548/ (') EFT nr . L 103 af 22 . 4 . 1994 , s . 20 .
 EØF ( 2 ) om tilnærmelse af lovgivning om klassificering, ( 2 ) EFT nr . L 117 af 8 . 5 . 1990, s . 15 .
 emballering og etikettering af farlige stoffe, idet det ikke ( ? ) Jf. sag C-356/96 ovenfor .
 har vedtaget de love og administrative bestemmelser,
 som er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller
 ikke har givet underretning om sådanne foranstaltnin
 ger .
 — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostnin
 ger . Sag anlagt den 31 . oktober 1996 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: ( Sag C-358/96 )
 ( 96/C 370/24 )
 Da direktiver, som fastsat i EF-traktatens artikel 189 , stk . 3 ,
 og artikel 5 , stk. 1 , er bindende, er de medlemsstater, som et
 direktiv er rettet til, forpligtet til at opnå de resultater, som Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 direktivet foreskriver, inden for den fastsatte frist, nemlig en 31 . oktober 1996 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af
 gennemførelse af direktivets bestemmelser i den nationale Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 retsorden på en sådan måde, at direktivet får fuld virkning konsulent Gotz zur Hausen, som befuldmægtiget, og med
 fra udløbet af gennemførelsesfristen . Denne frist udløb den valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz,
 1 . august 1992, uden at Kongeriget Belgien havde truffet de Wagner-Centret, Kirchberg.
 nødvendige foranstaltninger.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande :
 ( ] ) EFT nr . L 228 af 17. 8 . 1991 , s . 67 .
 ( 2 ) EFT nr . 196 af 16 . 8 . 1967, s . 1 .
 — Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv
 93/90/EØF ( 1 ) af 29 . oktober 1993 om den fortegnelse
 ---pagebreak--- 7. 12 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 370/ 11
 over fællesskabsregler, der er omhandlet i artikel 13 , Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 stk . 1 , femte led, i Rådets direktiv 67/548/EØF ( 2 ), idet
 det ikke har vedtaget de love og administrative bestem Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 melser, som er nødvendige for at efterkomme direktivet, de i sag C-356/96 anførte ( 3 ); gennemførelsesfristen udløb
 eller ikke har givet underretning om sådanne foranstalt den 31 . oktober 1994 .
 ninger .
 (') EFT nr . L 277 af 10 . 11 . 1993 , s . 33 .
 — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostnin ( 2 ) EFT nr . 196 af 16 . 8 . 1967, s . 1 .
 ger . ( 3 ) Jf. sag C-356/96 ovenfor .
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS P. Lindh , A. Potocki og J. D. Cooke; justitssekretær:
 den 22 . oktober 1996 fuldmægtig J. Palacio Gonzålez, den 22 . oktober 1996
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 i sag T-154/94 , Comité des salines de France og Compagnie
 des salins du Midi et des salines de l'Est SA mod Kommis
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (')
 1 ) Sagen afvises.
 (Statsstøtte — generel regionalstøtteordning — skrivelse fra
 Kommissionen angående støtte — annullationssøgsmål —
 afvisning) 2 ) Sagsøgerne betaler sagens omkostninger, herunder de af
 ( 96/C 370/25 ) Frima BV afholdte omkostninger.
 3 ) Salt Union Ltd, Südwestdeutsche Salzwerke AG og
 Verein Deutsche Salzindustrie eV bærer deres egne
 (Processprog: fransk) omkostninger.
 (') EFT nr . C 161 af 11 . 6 . 1994 .
 I sag T-154/94 , Comité des salines de France, Paris, og
 Compagnie des salins du Midi et des salines de l'Est SA,
 Paris, ved advokat Dominique Voillemot, Paris, og advokat
 Peter Verloop, Amsterdam, og med valgt adresse i Luxem
 bourg hos advokat Jacques Loesch, 11 , rue Goethe, støttet
 af Salt Union Ltd, Cheshire, Det Forenede Kongerige, ved
 Solicitors Jonathan Scott og Craig Pouncey, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat Georges Baden, 8 , DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 boulevard Royal, og Sudwestdeutsche Salzwerke AG, Heil
 den 22 . oktober 1996
 bronn, Forbundsrepublikken Tyskland , og Verein Deutsche
 Salzindustrie eV, Bonn, Forbundsrepublikken Tyskland, i de forenede sager T-79/95 og T-80/95 , Société nationale
 ved advokaterne Thomas Jestaedt og Bårbel Altes, Diissel des chemins de fer français og British Railways Board mod
 dorf, og af advokaterne Walter Klosterfelde og Karsten Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (')
 Metzlaff, Hamburg, og med valgt adresse i Luxembourg hos (Konkurrence — Kanaltunnelen — 50% af tunnelkapaci
 advokat Philippe Dupont, 8-10 , rue Mathias Hårdt mod teten forbeholdt to jernbaneselskaber — konkurrencebe
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld grænsninger — fritagelse — tredjemænds adgang til
 mægtigede : først Giuliano Marenco og Jean-Paul Keppenne, benyttelse)
 dernæst Marenco og Paul Nemitz ), støttet af Frima BV,
 96/C 370/26 )
 Haag, Nederlandene, ved advokaterne Tom Ottervanger og
 Gerrit Vriezen, Rotterdam, og med valgt adresse i Luxem
 bourg hos advokat Carlos Zeyen, . 67, rue Ermesinde,
 angående en påstand om annullation af den beslutning, der (Processprog: engelsk og fransk)
 angiveligt er indeholdt i Kommissionens skrivelse af 7. fe
 bruar 1994 til Comité des salines de France, vedrørende en
 støtte fra de nederlandske myndigheder til Frima BV, har I de forenede sager T-79/95 og T-80/95 , Société nationale
 Retten (Tredje Udvidede Afdeling), sammensat af afdelings des chemins de fer français, Paris, ved advokat Barbara
 formanden, C. P. Briét, og dommerne B. Vesterdorf, Rapp-Jung og advokat Nathalie Flandin, Bruxelles, og med


text:
16.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 56/15
 Rettens dom af 17. december 2014 — Lidl Stiftung mod KHIM (Deluxe)
 (Sag T-344/14) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om EF-figurmærket Deluxe - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 056/20)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Tyskland) (ved advokaterne M. Kefferpütz og A. Wrage)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Schifko, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 6. marts 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1223/2013-1) vedrørende en ansøgning om registrering af figurtegnet Deluxe som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Lidl Stiftung & Co. KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 235 af 21.7.2014.


text:
23.11.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 289/5
 DOMSTOLENS KENDELSE DOMSTOLENS KENDELSE
 (Femte Afdeling) (Første Afdeling)
 af 11. juli 2002 af 12. september 2002
 i sag C-464/00, Primetzhofer Stahl- und Fahrzeugbau
 i sag C-431/01, Philippe Mertens mod État belge (anmod-
 GmbH mod Oberösterreichische Landesregierung (an-
 ning om præjudiciel afgørelse fra Cour d’appel de Mons) (1)
 modning om præjudiciel afgørelse fra Unabhängiger Ver-
 waltungssenat des Landes Oberösterreich) ( 1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3 — fri bevægelighed
 (Præjudiciel forelæggelse — besvarelsen uden betydning for for personer — skattelovgivning — direkte skatter —
 afgørelsen af hovedsagen — afvisning) fradrag for driftstab)
 (2002/C 289/08) (2002/C 289/09)
 (Processprog: tysk) (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-464/00, angående en anmodning, som Unabhängiger I sag C-431/01, angående en anmodning, som Cour d’appel de
 Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich (Østrig) i medfør
 Mons (Belgien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Philippe
 nævnte ret verserende sag, Primetzhofer Stahl- und Fahrzeug- Mertens mod État belge, at opnå en præjudiciel afgørelse
 bau GmbH mod Oberösterreichische Landesregierung, støttet
 vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 48 og 52
 af Land Oberösterreich, at opnå en præjudiciel afgørelse (efter ændring nu artikel 39 EF og 43 EF, har Domstolen
 vedrørende fortolkningen af artikel 2, stk. 8, andet afsnit, (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann,
 tredje punktum, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december og dommerne M. Wathelet og A. Rosas (refererende dommer);
 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: R. Grass, den 12. sep-
 vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse
 tember 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægs-
 kontrakter (EFT L 395, s. 33), som ændret ved Rådets
 direktiv nr. 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af
 fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelses- EF-traktatens artikel 48 (efter ændring nu artikel 39 EF) er til hinder
 aftaler (EFT L 209, s. 1), har Domstolen (Femte Afdeling), for en lovgivning i en medlemsstat, hvorefter en fysisk person, som
 sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne har bopæl og udøver virksomhed som selvstændig erhvervsdrivende i
 D.A.O. Edward, M. Wathelet, C.W.A. Timmermans (refereren- denne medlemsstat, i sin personlige, skattepligtige indkomst kun kan
 de dommer) og A. Rosas; generaladvokat: F.G. Jacobs; justits- fradrage tab fra det foregående år, hvis tabet ikke har kunnet
 sekretær: R. Grass, den 11. juli 2002 afsagt kendelse, hvis modregnes i de indtægter, han har haft som arbejdstager i en anden
 konklusion lyder således: medlemsstat i samme foregående år, når et tab, som modregnes på
 denne måde, ikke kan pådrages i den skattepligtige indkomst i nogen
 af de berørte medlemsstater, hvorimod det kunne være pådraget, hvis
 Anmodningen om præjudiciel afgørelse, indgivet af Unabhängiger den pågældende fysiske person udelukkende havde udøvet virksomhed
 Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich ved kendelse af 15. de- som selvstændig erhvervsdrivende i den medlemsstat, hvor han har
 cember 2000, afvises. sin bopæl.
 ( 1) EFT C 79 af 10.3.2001. (1 ) EFT C 3 af 5.1.2002.


text:
19.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van Beroep te Antwerpen (Belgien) den 18. april 2008 — Internationaal Verhuis- en Transportbedrijf Jan de Lely mod Belgische Staat
 (Sag C-161/08)
 (2008/C 183/19)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van Beroep te Antwerpen (Belgien)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Internationaal Verhuis- en Transportbedrijf Jan de Lely
 Sagsøgt: Belgische Staat
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 2, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1593/91 (1) af 12. juni 1991, sammenholdt med artikel 11, stk. 1, i toldkonvention af 14. november 1975 om international godstransport på grundlag af TIR-carneter (TIR-konventionen), fortolkes således, at den i TIR-konventionens artikel 11, stk. 1, fastsatte præklusive frist kun gælder til fordel for den garanterende organisation og ikke til fordel for indehaveren af carnetet, at overskridelse af fristen på et år fra afgivelsen af TIR-carnetet med hensyn til indehaveren af carnetet har indflydelse på, om toldskylden, punktafgifterne og de særlige forbrugsafgifter kan opkræves, og på indehaverens hæftelse, og at overskridelsen af fristen på et år bringer de kompetente toldmyndigheders ret til at opkræve skylden til ophør?
 2)
 Skal artikel 2, stk. 2 og 3, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1593/91 af 12. juni 1991, sammenholdt med artikel 11, stk. 1 og 2, i toldkonvention af 14. november 1975 om international godstransport på grundlag af TIR-carneter (TIR-konventionen), fortolkes således, at den heri fastsatte frist kun gælder for fremlæggelse af bevis for forskriftsmæssigheden af forsendelsen, men ikke for fremlæggelse af bevis for stedet, hvor overtrædelsen eller uregelmæssigheden er begået?
 3)
 Skal artikel 2, stk. 2 og 3, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1593/91 af 12. juni 1991, sammenholdt med artikel 11, stk. 1 og 2, i toldkonvention af 14. november 1975 om international godstransport på grundlag af TIR-carneter (TIR-konventionen), for så vidt som den heri fastsatte frist også gælder for fremlæggelse af bevis for stedet, hvor overtrædelsen eller uregelmæssigheden er begået, fortolkes således, at denne frist ikke er en præklusiv frist, og at indehaveren af carnetet indtil videre også kan fremlægge dette bevis efter udløbet af denne frist?
 (1) Kommissionens forordning (EØF) nr. 1593/91 af 12.6.1991 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 719/91 om benyttelse inden for Fællesskabet af TIR- og ATA-carneter som forsendelsesdokumenter (EFT L 148, s. 11).


text:
Avis juridique important
 |
 E1994X0728(01)
 Domstolens sammensætning
 EF-Tidende nr. C 208 af 28/07/1994 s. 0008 - 0008
 Domstolens sammensætning (94/C 208/10)1. Domstolens sammensætningEFTA-landenes regeringer udnævnte ved afgørelse af 16. juni 1993 Bjørn Haug, Thór Vilhjálmsson, Kurt Herndl, Sven Norberg og Leif Sevón til dommere ved EFTA-Domstolen, og på et højtideligt retsmøde den 4. januar 1994 aflagde dommerne ed i overensstemmelse med artikel 2 i protokol nr. 5 til aftalen mellem EFTA-landene om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol (EFTA-aftalen).I henhold til artikel 30 i EFTA-aftalen, som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen, og artikel 3 i protokol nr. 5 til EFTA-aftalen blev det ved lodtrækning bestemt, at Thór Vilhjálmsson og Kurt Herndls embedsperiode udløber efter de første tre år.2. Valg af Domstolens præsidentDen 4. januar 1994 valgte dommerne i henhold til artikel 30 i EFTA-aftalen dommer Leif Sevón til præsident for Domstolen.3. Udnævnelse af justitssekretærPå et højtideligt retsmøde den 4. januar 1994 aflagde Karin Hökborg, som er udnævnt til EFTA-Domstolens justitssekretær i henhold til artikel 9 i protokol nr. 5 til EFTA-aftalen, ed i henhold til artikel 10 i samme protokol.4. Udnævnelse af assisterende justitssekretærEFTA-Domstolen har udnævnt Heikki Kanninen til assisterende justitssekretær i henhold til artikel 11 i EFTA-Domstolens statut.


text:
19.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 312/30
 Sag anlagt den 26. september 2009 — Applied Microengineering mod Kommissionen
 (Sag T-387/09)
 2009/C 312/50
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Applied Microengineering Ltd (Didcot, Det Forenede Kongerige) (ved lawyers P. Walravens og J. De Wachter)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens beslutning af 16. juli 2009 med pålæg om tilbagesøgning af 258 560,61 EUR inklusiv renter
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har i stævningen nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2009)5797 af 16. juli 2009 vedrørende tilbagesøgning af et bestemt beløb inklusiv renter, som sagsøgeren skylder inden for rammerne af projekterne IST-199-11823 FOND MST (»Formation of a New Design House for MST«) og IST-2000-28229 ANAB (»Assessment of a New Anodic Bonder«) finansieret ved særprogrammet for forskning, teknologisk udvikling og demonstration inden for et brugervenligt informationssamfund (1998 til 2002).
 Sagsøgeren har anført syv anbringender til støtte for sin påstand.
 For det første har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen tilsidesatte væsentlige formkrav, idet den undlod at gennemføre en fuldstændig og korrekt kontrolprocedure. Sagsøgeren har anført, at Kommissionen undlod at oplyse sagsøgeren om kontrolprocedurens påbegyndelse og afslutning og at tage de af sagsøgeren rejste indsigelser i betragtning. Sagsøgeren har endvidere anført, at Kommissionen tilsidesatte sagsøgerens ret til forsvar, princippet om god forvaltning og sin omsorgspligt.
 For det andet har sagsøgeren anført, at Kommissionens søgsmål er forældet i hvert fald for så vidt angår betalinger foretaget mere end fem år før kontrolprocedurens officielle påbegyndelse.
 For det tredje finder sagsøgeren, at Kommissionen har foretaget en åbenbar urigtig bedømmelse ved at anvende revisorens ukorrekte fortolkning af reglerne om støtteberettigede omkostninger.
 For det fjerde hævder sagsøgeren, at Kommissionen tilsidesatte grundlæggende sociale rettigheder og retten til en rimelig løn ved at acceptere en timeløn for arbejdstagere, der var under mindstelønnen.
 For det femte har sagsøgeren anført, at Kommissionen tilsidesatte princippet om den berettigede forventning, dvs. forventningen om at den af sagsøgeren foreslåede arbejdsmetode med gennemsnitlige lønomkostninger var gyldig, og at »mål-lønnen« ville blive anset for en acceptabel praksis hos ordregiver.
 For det sjette finder sagsøgeren, at Kommissionen tilsidesatte sin begrundelsespligt, idet Kommissionen fuldstændig baserede sig på kontrolrapporten uden at tage hensyn til sagsøgerens kommentarer eller anmodning om en genoptagelse af kontrolproceduren.
 Endelig har sagsøgeren anført, at Kommissionen overtrådte princippet om god forvaltning og sin omsorgspligt ved at fremsende skrivelser til en forkert adresse og ikke undersøge de af sagsøgeren rejste indsigelser.


text:
29.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/10
 Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 22. april 2015 (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Suceava –Rumænien) — Casa Judeţeană de Pensii Botoşani mod Polixeni Guletsou
 (Sag C-598/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - identisk præjudicielt spørgsmål - social sikring af vandrende arbejdstagere - forordning (EØF) nr. 1408/71 - artikel 7, stk. 2, litra c) - anvendeligheden af overenskomsterne om social sikring mellem medlemsstater - tilbagevendt flygtning, der stammer fra en medlemsstat - ansættelsesperioder, der er tilbagelagt på en anden medlemsstats område - ansøgning om tildeling af en alderdomsydelse - afslag))
 (2015/C 213/15)
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel Suceava
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Casa Judeţeană de Pensii Botoşani
 Sagsøgt: Polixeni Guletsou
 Konklusion
 Artikel 7, stk. 2, litra c), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1992/2006 af 18. december 2006, skal fortolkes således, at en bilateral aftale om sociale sikringsydelser til statsborgere i en af signatarstaterne, som har haft status som politiske flygtninge på den anden signatarstats område, der er indgået på et tidspunkt, hvor den ene af de to signatarstater endnu ikke var tiltrådt Den Europæiske Union, og ikke er opført i bilag III til denne forordning, ikke finder anvendelse i en situation med politiske flygtninge, der er vendt tilbage til deres oprindelsesstat inden indgåelsen af den bilaterale aftale og ikrafttrædelsen af den nævnte forordning.
 (1) EUT C 24 af 25.1.2014.


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/24
 Domstolens kendelse af 13. november 2008 — Giuseppe Gargani mod Europa-Parlamentet
 (Sag C-25/08 P) (1)
 (Appel - søgsmål anlagt af formanden for Europa-Parlamentets Retsudvalg mod Parlamentets formands »handling«, der har ført til fremsættelse af skriftlige bemærkninger i Parlamentets navn i en sag, der har til formål at opnå en præjudiciel afgørelse - søgsmålsfrist)
 (2009/C 44/40)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Giuseppe Gargani (ved Rechtsanwalt W. Rothley)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Parlamentet (ved J. Schoo og H. Krück, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) den 21. november 2007 i sag T-94/06, Gargani mod Parlamentet, hvorved Retten afviste den af formanden for Europa-Parlamentets Retsudvalg anlagte sag med påstand om, at Europa-Parlamentets formands beslutning om i henhold til artikel 23, andet afsnit, i Domstolens statut på vegne af Europa-Parlamentet at indgive skriftlig udtalelse i en præjudiciel sag var ulovlig, da den var truffet i modstrid med udtalelsen fra Retsudvalgets udtalelse, og formanden havde afvist behandle spørgsmålet i plenum.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Giuseppe Gargani betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 79 af 29.3.2008.


text:
29.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 319/18
 Rettens dom af 22. september 2011 — ara mod KHIM — Allrounder (A med to trekantformede motiver)
 (Sag T-174/10) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsesprocedure - international registrering, hvor Det Europæiske Fællesskab er designeret - figurmærket A med to trekantformede motiver - det ældre nationale ordmærke A - relativ registreringshindring - manglende risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2011/C 319/36
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ara AG (Langenfeld, Tyskland) (først ved advokat M. Gail, derefter ved advokaterne M. Gail og H. Pernez)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Allrounder SARL (Sarrebourg, Frankrig) (ved advokat N. Boespflug)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 26. januar 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 481/2009-1) vedrørende en indsigelsessag mellem ara AG og Allrounder SARL.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 ara AG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 179 af 3.7.2010.


text:
22.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 68/16
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 17. december 2015 — WebMindLicenses kft mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Ungarn)
 (Sag C-419/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - merværdiafgift - direktiv 2006/112/EF - artikel 2, 24, 43, 250 og 273 - leveringssted for elektronisk leverede tjenesteydelser - kunstig fastlæggelse af dette leveringssted ved hjælp af et arrangement uden økonomisk realitet - misbrug af rettighed - forordning (EU) nr. 904/2010 - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 7, 8, 41, 47, 48, artikel 51, stk. 1, og artikel 52, stk. 1 og 3 - ret til forsvar - ret til kontradiktion - afgiftsmyndighedens anvendelse af beviser, som er tilvejebragt uden den afgiftspligtiges vidende i forbindelse med en sideløbende uafsluttet straffesag - aflytning af telekommunikation og beslaglæggelse af e-mail))
 (2016/C 068/20)
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: WebMindLicenses kft
 Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság
 Konklusion
 1)
 EU-retten skal fortolkes således, at det med henblik på vurderingen af, om en licensaftale, hvis genstand var brugsretten til knowhow, der gjorde det muligt at drive et websted, hvorved der blev udbudt interaktive audiovisuelle tjenesteydelser, som blev indgået med et selskab med hjemsted i en anden medlemsstat end den, hvor det selskab, der udstedte denne licens, havde hjemsted, under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende udgjorde misbrug af en rettighed ved at drage nytte af, at den sats for merværdiafgift, der fandt anvendelse på disse ydelser, var lavere i denne anden medlemsstat, ikke i sig selv forekommer afgørende, at direktøren for og eneaktionæren i det licensudstedende selskab havde skabt denne knowhow, at denne samme person øvede indflydelse på eller havde kontrol over udviklingen og udnyttelsen af denne knowhow og leveringen af de ydelser, som blev udført på baggrund heraf, samt at forvaltningen af de finansielle transaktioner og menneskelige og tekniske ressourcer, der var nødvendige for leveringen af nævnte ydelser, blev udført af underleverandører, ligesom de grunde, som kan have foranlediget det licensudstedende selskab til at overdrage brugsretten til den omhandlede knowhow til et selskab med hjemsted i denne anden medlemsstat i stedet for selv at udnytte den, heller ikke i sig selv forekommer afgørende.
 Det tilkommer den forelæggende ret at undersøge alle omstændighederne i hovedsagen med henblik på at fastslå, om denne aftale udgjorde et rent kunstigt arrangement, som skjulte den omstændighed, at de omhandlede tjenesteydelser ikke reelt blev leveret af det licensmodtagende selskab, men faktisk blev leveret af det licensudstedende selskab, idet det bl.a. skal undersøges, om etableringen af det licensmodtagende selskabs hjemsted for dets økonomiske virksomhed eller faste forretningssted var reel, om selskabet havde en passende struktur til at udøve den omhandlede økonomiske virksomhed for så vidt angår lokaler og menneskelige og tekniske ressourcer, eller om nævnte selskab udøvede denne økonomiske virksomhed i eget navn og for egen regning, under eget ansvar og på egen risiko.
 2)
 EU-retten skal fortolkes således, at det i et tilfælde, hvor der konstateres et misbrug, som har medført, at leveringsstedet for en tjenesteydelse blev fastlagt i en anden medlemsstat end den, hvor det ville være blevet fastlagt, hvis der ikke var sket misbrug, ikke er til hinder for berigtigelse af merværdiafgift i den medlemsstat, hvor denne tjenesteydelse reelt er blevet leveret, at der er blevet betalt merværdiafgift i denne anden medlemsstat i overensstemmelse med denne medlemsstats lovgivning.
 3)
 Rådets forordning (EU) nr. 904/2010 af 7. oktober 2010 om administrativt samarbejde og bekæmpelse af svig vedrørende merværdiafgift skal fortolkes således, at en medlemsstats afgiftsmyndighed, som undersøger, hvorvidt der skal pålægges merværdiafgift på ydelser, der allerede er blevet pålagt merværdiafgift i andre medlemsstater, er forpligtet til at fremsende en anmodning om oplysninger til afgiftsmyndighederne i disse andre medlemsstater, såfremt en sådan anmodning er nyttig eller endog uundværlig med henblik på at fastslå, om der skal pålægges merværdiafgift i den første medlemsstat.
 4)
 EU-retten skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at afgiftsmyndigheden med henblik på anvendelsen af artikel 4, stk. 3, TEU og artikel 325 TEUF samt artikel 2, artikel 250, stk. 1, og artikel 273 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem og med henblik på at fastslå, om der er sket misbrug på området for merværdiafgift, kan anvende beviser, der er tilvejebragt uden den afgiftspligtiges vidende inden for rammerne af en endnu uafsluttet sideløbende straffesag ved hjælp af f.eks. aflytning af telekommunikation og beslaglæggelse af e-mail, forudsat at tilvejebringelsen af disse beviser i forbindelse med nævnte straffesag og anvendelsen af beviserne i forbindelse med den administrative sag ikke tilsidesætter de rettigheder, der er sikret ved EU-retten.
 5)
 Under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende påhviler det i medfør af artikel 7, 47 og artikel 52, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder den nationale ret, som foretager prøvelsen af lovligheden af en afgørelse om berigtigelse af merværdiafgift, der er truffet på grundlag af sådanne beviser, at efterprøve dels, om aflytningen af telekommunikation og beslaglæggelsen af e-mail udgjorde efterforskningsmidler, som var fastlagt i lovgivningen og var nødvendige i forbindelse med straffesagen, dels, om nævnte myndigheds anvendelse af beviserne tilvejebragt ved hjælp af disse midler ligeledes var nødvendig og tilladt i henhold til loven. Det tilkommer desuden denne ret at efterprøve, om den afgiftspligtige i overensstemmelse med det generelle princip om overholdelse af retten til forsvar har haft mulighed for under den administrative procedure at få adgang til disse beviser og at blive hørt herom. Såfremt retten fastslår, at den afgiftspligtige ikke har haft denne mulighed, eller at beviserne er blevet tilvejebragt i strid med chartrets artikel 7 i forbindelse med straffesagen eller anvendt i strid hermed i forbindelse med den administrative procedure, skal nævnte nationale ret afvise beviserne og annullere nævnte afgørelse, hvis afgørelsen på baggrund heraf ikke længere er begrundet. Disse beviser skal ligeledes afvises, såfremt denne ret ikke har beføjelse til at efterprøve, om beviserne under denne straffesag er blevet tilvejebragt i overensstemmelse med EU-retten, eller i det mindste på grundlag af en allerede udført efterprøvelse foretaget af en straffedomstol inden for rammerne af en kontradiktorisk procedure kan sikre sig, at beviserne er blevet tilvejebragt i overensstemmelse med EU-retten.
 (1) EUT C 439 af 8.12.2014.


text:
16.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supreme Court of the United Kingdom (Det Forenede Kongerige) den 14. august 2017 — Hoteles Piñero Canarias, S.L. mod Keefe (ved procesværge Eyton)
 (Sag C-491/17)
 (2017/C 347/24)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Supreme Court of the United Kingdom
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Hoteles Piñero Canarias, S.L.
 Sagsøgt: Keefe (ved procesværge Nik Eyton)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Medfører artikel 11, stk. 3 (1), et krav om, at skadelidtes krav over for forsikringstageren/den sikrede indebærer en forsikringssag forstået som et spørgsmål om policens gyldighed eller virkning?
 2)
 Medfører artikel 11, stk. 3, et krav om, at der er risiko for uforenelige retsafgørelser, medmindre der er hjemmel til inddragelse?
 3)
 Har retten en skønsbeføjelse ved afgørelsen af spørgsmålet om at tillade inddragelse af krav i en forsikringssag, der hører ind under artikel 11, stk. 3?
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22.12.2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT L 12, s. 1).


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/2
 Valg af afdelingsformænd
 2009/C 267/04
 På sit møde den 7. oktober 2009 har Domstolens dommere i medfør af procesreglementets artikel 10, stk. 1, første afsnit, valgt A. Tizzano, J. N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts og J.-C. Bonichot til formænd for henholdsvis Første, Anden, Tredje og Fjerde Afdeling, der sættes af fem dommere, for en periode på tre år, der udløber den 6. oktober 2012.
 På et møde afholdt den 8. oktober 2009 har Domstolens dommere i medfør af procesreglementets artikel 10, stk. 1, andet afsnit, valgt E. Levitz, P. Lindh, R. Silva de Lapuerta og C. Toader til formænd for henholdsvis Femte, Sjette, Syvende og Ottende Afdeling, der sættes af tre dommere, for en periode på et år, der udløber den 6. oktober 2010.


text:
16.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/23
 Rettens dom af 7. juni 2011 — Psytech International mod KHIM — Institute for Personality & Ability Testing (16PF)
 (Sag T-507/08) (1)
 (EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-ordmærket 16PF - absolutte registreringshindringer - fornødent særpræg - mangel på fornødent særpræg - tegn er ikke blevet almindelige - der foreligger ikke ond tro - artikel 7, stk. 1, litra b) — d), og artikel 51, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/209))
 2011/C 211/50
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Psytech International Ltd (Pulloxhill, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor N. Phillips og barrister N. Saunders)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Institute for Personality & Ability Testing, Inc. (Champaign, De Forenede Stater) (ved G. Hobbs, QC, og solicitor A. Chaudri)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 23. juli 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1012/2007-2) vedrørende en sag om ugyldighed mellem Psytech International Ltd og Institute for Personality & Ability Testing, Inc.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Psytech International Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 19 af 24.1.2009.


text:
27.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/47
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 14. april 2011 — Irmantas Šimonis mod Kommissionen
 (Sag F-113/07) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - interinstitutionel forflyttelse - jurist lingvist - udbedring af begrundelsen - krav om minimumsanciennitet)
 2011/C 252/100
 Processprog: litauisk
 Parter
 Sagsøger: Irmantas Šimonis (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokat V. Vilkas)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Steiblytė og K. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgeren: Republikken Litauen (ved D. Kriaučiūnas og E. Matulionytė, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse, hvorved den under udvælgelsesproceduren med henblik på besættelsen af den i meddelelse om ledig stilling nr. KOM/2007/142 omhandlede stilling, afstod fra at anmode om overflytning af sagsøgeren til Kommissionen, og udelukkede ham fra udvælgelsesproceduren.
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen, hvorved Europa-Kommissionen udelukkede Irmantas Šimonis fra udvælgelsesproceduren i meddelelse om ledig stilling nr. KOM/2007/142 ved at afstå fra at ansøge Den Europæiske Unions Domstol om overflytning af ham, annulleres.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler sagsøgerens omkostninger.
 3)
 Republikken Litauen bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 79 af 29.3.2008, s. 36.


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/20
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 22. december 2008 — Friederike Wallentin-Hermann mod Alitalia — Linee Aeree Italiane SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Handelsgericht Wien — Østrig)
 (Sag C-549/07) (1)
 (Luftbefordring - forordning (EF) nr. 261/2004 - artikel 5 - kompensation og bistand til passagerer i tilfælde af en flyafgangs aflysning - fritagelse for kompensationspligt - aflysning, der skyldes usædvanlige omstændigheder, som ikke kunne have været undgået, selv om alle forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes, faktisk var blevet truffet)
 (2009/C 44/34)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Handelsgericht Wien
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Friederike Wallentin-Hermann
 Sagsøgt: Alitalia — Linee Aeree Italiane SpA
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Handelsgericht Wien — fortolkning af artikel 5, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT L 46, s. 1) — begrebet »usædvanlige omstændigheder« og »forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes« — aflysning af en flyafgang på grund af motorfejl — væsentligt større antal aflysninger som følge af tekniske fejl end hos andre luftfartsselskaber
 Konklusion
 1)
 Artikel 5, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 skal fortolkes således, at en teknisk fejl ved et luftfartøj, som medfører aflysning af en flyafgang, ikke er omfattet af begrebet »usædvanlige omstændigheder« i denne bestemmelses forstand, medmindre fejlen skyldes begivenheder, der på grund af fejlens karakter eller oprindelse ikke er et led i det berørte luftfartsselskabs sædvanlige aktivitetsudøvelse og ligger uden for luftfartsselskabets faktiske kontrol. Konventionen om indførelse af visse ensartede regler for international luftbefordring, indgået i Montreal den 28. maj 1999, er ikke relevant for fortolkningen af fritagelsesgrunden i artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004.
 2)
 Hyppigheden af tekniske fejl hos et luftfartsselskab kan ikke i sig selv give grundlag for at fastslå, at der er tale om »usædvanlige omstændigheder« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004.
 3)
 Den omstændighed, at et luftfartsselskab har overholdt minimumsreglerne for vedligeholdelse af luftfartøjer, er ikke i sig selv tilstrækkeligt til at godtgøre, at luftfartsselskabet har truffet »alle forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes«, i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004, og er følgelig ikke tilstrækkeligt til at fritage luftfartsselskabet for pligten til at udbetale kompensation efter forordningens artikel 5, stk. 1, litra c), og artikel 7, stk. 1.
 (1) EUT C 64 af 8.3.2008.


text:
11.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 60/40
 Sag anlagt den 6. december 2005 — Gateway mod KHIM
 (Sag T-434/05)
 (2006/C 60/78)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Gateway Inc. (Irvine, USA) (ved solicitors C. Jones og P. Massey)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Andre parter i appelsagen: Fujitsu Siemens Computers GmbH (München, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse nr. 1068/2004 truffet den 14. september 2005 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1068/2004-1) annulleres og der gives fuldt medhold i sagsøgerens indsigelse mod EF-varemærkeansøgning nr. 2 190 627 i indsigelsessag nr. B 502 148.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Fujitsu Siemens Computers GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »ACTIVY Media Gateway« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 35, 38 og 42 — ansøgning nr. 2 190 627
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Sagsøgeren
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: De nationale ord- og figurmærker samt EF-ord- og figurmærkerne »GATEWAY«, »GATEWAY 2000«, »GATEWAY.NET«, »GATEWAY PROFILE« og »GATEWAY ASTRO« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16, 35, 36, 37 og 38
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet som helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret foretog en forkert afgrænsning af de relevante forbrugere og foretog en urigtig bedømmelse af det ansøgte varemærke. Sagsøgeren har desuden anført, at appelkammeret ikke tog hensyn til de ældre varemærkers renommé og til den omstændighed, at de var velkendte, og at de ældre varemærker, i modsætning til det af appelkammeret anførte, ligner det ansøgte varemærke.


text:
15.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/33
 Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 3. juli 2014 — Liliana Tudoran, Florin Iulian Tudoran og Ilie Tudoran mod SC Suport Colect SRL (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Judecătoria Câmpulung — Rumænien)
 (Sag C-92/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 93/13/EØF og 2008/48/EF - tidsmæssig og materiel anvendelse - forhold forud for Rumæniens tiltrædelse af Den Europæiske Union - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - gennemførelse af EU-retten - foreligger ikke - åbenbart inkompetent - artikel 49 TEUF og 56 TEUF - åbenbart afvisningsgrundlag))
 2014/C 315/53
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Judecătoria Câmpulung
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Liliana Tudoran, Florin Iulian Tudoran og Ilie Tudoran
 Sagsøgt: SC Suport Colect SRL
 Konklusion
 Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF finder ikke anvendelse på tvisten i hovedsagen.
 Hertil kommer dels, at Den Europæiske Unions Domstol ikke har kompetence til at besvare det tredje spørgsmål, som Judecătoria Câmpulung (Rumænien) har forelagt ved afgørelse af 25. februar 2014, dels at det femte spørgsmål, som denne ret har stillet, åbenbart bør afvises.
 (1) EUT C 142 af 12.5.2014.


text:
12.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/48
 Sag anlagt den 12. september 2014 — ZZ mod KHIM
 (Sag F-93/14)
 (2015/C 007/56)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat S. Pappas)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af KHIM’s afgørelse, udfærdiget på grundlag af afgørelsen fra KHIM’s præsident af 29. marts 2012 vedrørende telearbejde, om ikke at tillade sagsøgeren at telearbejde i Barcelona og om således at pålægge hende at returnere til Alicante.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
12.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Nejvyšší správní soud (Den Tjekkiske Republik) den 18. december 2013 — ŠKO–ENERGO, s.r.o.o mod Odvolací finanční ředitelství
 (Sag C-43/14)
 2014/C 142/11
 Processprog: tjekkisk
 Den forelæggende ret
 Nejvyšší správní soud
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: ŠKO–ENERGO, s.r.o.o
 Sagsøgt: Odvolací finanční ředitelství
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (1) fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for anvendelsen af nationale retsforskrifter, som fastlægger, at gratistildelingen af emissionskvoter i den omhandlede periode skal pålægges gaveafgift?
 (1) EUT L 275, s. 32.


text:
1.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/50
 Rettens dom af 10. december 2015 — Fútbol Club Barcelona mod KHIM (gengivelse af konturen af et våbenskjold)
 (Sag T-615/14) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om et EF-figurmærke, der gengiver konturen af et våbenskjold - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - Artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - fornødent særpræg ikke opnået ved brug - Artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 207/2009))
 (2016/C 038/65)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Fútbol Club Barcelona (Barcelona, Spanien) (ved advokat J. Carbonell Callicó)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J. Crespo Carillo, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 23. maj 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2500/2013-1) vedrørende en ansøgning om registrering af et figurtegn, der gengiver konturen af et våbenskjold, som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Fútbol Club Barcelona betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 372 af 20.10.2014.


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/77
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 30. november 2009 — de Britto Patrício-Dias mod Kommissionen
 (Sag F-16/09) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - bedømmelse - karriereudviklingsrapport - bedømmelsesåret 2007 - tilsidesættelse af vedtægtens artikel 43 - begrundelse - åbenbart urigtigt skøn - bedømmelse af den tjenstlige indsats i en del af referenceperioden)
 2010/C 24/144
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Jorge de Britto Patrício-Dias (Bruxelles, Belgien) (ved avocat L. Massaux)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Berardis-Kayser og G. Berscheid, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afslaget på sagsøgerens klage over afgørelsen vedrørende hans bedømmelse i løbet af 2007
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Jorge de Britto Patrício-Dias betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 90 af 18.4.2009, s. 41.