text:
30.5.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 166/13
 Slettelse af sag C-56/97 (1) Slettelse af sag C-352/97 (1)
 (98/C 166/28) (98/C 166/32)
 Ved kendelse af 6. marts 1998 har formanden for Sjette
 Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol Ved kendelse af 23. marts 1998 har prñsidenten for De
 besluttet, at sag C-56/97, Kommissionen for De Europñ- Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 iske Fñllesskaber mod Den Franske Republik, skal slettes C-352/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 af registret. mod Irland, skal slettes af registret.
 (1) EFT C 108 af 5.4.1997. (1) EFT C 357 af 22.11.1997.
 Slettelse af sag C-339/95 (1)
 Slettelse af sag C-353/97 (1)
 (98/C 166/29)
 (98/C 166/33)
 Ved kendelse af 11. marts 1998 har prñsidenten for De
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag Ved kendelse af 23. marts 1998 har prñsidenten for De
 C-339/95 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra High Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 Court of Justice, Queen's Bench Division, Commercial C-353/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 Court), Compagnia di Navigazione Marittima m.fl. mod mod Irland, skal slettes af registret.
 Compagnie Maritime Belge m.fl., skal slettes af registret.
 (1) EFT C 357 af 22.11.1997.
 (1) EFT C 351 af 30.12.1995.
 Slettelse af sag C-310/96 (1) Slettelse af sag C-101/97 (1)
 (98/C 166/30) (98/C 166/34)
 Ved kendelse af 11. marts 1998 har prñsidenten for De
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag Ved kendelse af 26. marts 1998 har prñsidenten for De
 C-310/96, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 mod Kongeriget Nederlandene, skal slettes af registret. C-101/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 mod Den Italienske Republik, skal slettes af registret.
 (1) EFT C 354 af 23.11.1996.
 (1) EFT C 142 af 10.5.1997.
 Slettelse af sag C-264/97 (1)
 (98/C 166/31)
 Slettelse af sag C-286/96 (1)
 Ved kendelse af 20. marts 1998 har prñsidenten for De (98/C 166/35)
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-264/97 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Tribu- Ved kendelse af 30. marts 1998 har formanden for Femte
 nal amministrativo, Sardegna), SocietaÁ Appia Srl mod Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol
 Comune di Cagliari og SocietaÁ Cagliari Calcio SpA, skal besluttet, at sag C-286/96, Kommissionen for De Europñ-
 slettes af registret. iske Fñllesskaber mod Den Italienske Republik, skal slet-
 tes af registret.
 (1) EFT C 271 af 6.9.1997.
 (1) EFT C 294 af 5.10.1996.


text:
C 258/34 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 15.8.98
 cËois Sarda, Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos J. Pirrung og P. Mengozzi; justitssekretñr: H. Jung, den
 advokaterne Bonn og Schmitt, 7, Val Sainte-Croix, mod 30. juni 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder såle-
 Rådet for Den Europñiske Union (befuldmñgtiget: John des:
 Carbery), stùttet af Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber (befuldmñgtiget: GeÂrard Berscheid), 1) Det er ufornùdent at trñffe afgùrelse i nñrvñrende
 angående en påstand om annullation af artikel 1, nr. 4, i sag.
 Rådets forordning (EF) nr. 2222/96 af 18. november 1996
 om ñndring af forordning (EéF) nr. 805/68 om den fñlles 2) Det er ufornùdent at trñffe afgùrelse om de begñrin-
 markedsordning for oksekùd (EFT L 296 af 21.11.1996, ger om intervention, som er fremsat af Foreign Trade
 s. 50), har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afde- Association og af ConfeÂdeÂration EuropeÂenne de
 lingsformanden, J. Azizi, og dommerne R. García-Valdeca- l'Industrie de la Chaussure, og om den begñring om
 sas og M. Jaeger; justitssekretñr: H. Jung, den 25. juni fortrolig behandling, som er fremsat af sagsùgerne.
 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 3) Kommissionen bñrer sine egne og halvdelen af sagsù-
 gernes omkostninger. Sagsùgerne bñrer resten af deres
 1) Sagen afvises.
 omkostninger.
 2) Sagsùgerne betaler sagens omkostninger og bñrer in 4) Intervenienterne bñrer deres egne omkostninger.
 solidum Rådets omkostninger. Kommissionen bñrer
 sine egne omkostninger. (1) EFT C 166 af 31.5.1997.
 (1) EFT C 94 af 22.3.1997 og EFT C 166 af 31.5.1997.
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 8. juni 1998
 i sag T-148/97, David T. Keeling mod Harmoniserings-
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS kontoret for det Indre Marked (varemñrker og mùn-
 den 30. juni 1998 stre) (1)
 i sag T-73/97, British Shoe Corporation Footwear (Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemñr-
 Supplies Ltd m.fl. mod Kommissionen for De Europñiske ker og mùnstre) Ð afgùrelse truffet af kontorets prñsident
 Fñllesskaber (1) vedrùrende appelkamrenes organisation Ð annullations-
 sùgsmål Ð EF-traktatens artikel 173 Ð afvisning)
 (Dumping Ð fodtùj af tekstilmaterialer med oprindelse i
 Folkerepublikken Kina og Indonesien Ð Kommissionens (98/C 258/60)
 forordning om indfùrelse af en midlertidig antidumping-
 told Ð annullationssùgsmål Ð senere vedtagelse af en for- (Processprog: engelsk)
 ordning om indfùrelse af en endelig antidumpingtold Ð
 ufornùdent at trñffe afgùrelse) I sag T-148/97, David T. Keeling, medlem af et appelkam-
 mer ved Harmoniseringskontoret for det Indre Marked
 (98/C 258/59) (varemñrker og mùnstre), med bopñl i Alicante (Spanien),
 ved barrister Arthur Alan Dashwood, Bar of England and
 Wales, og solicitor Edward Lewis, og med valgt adresse i
 (Processprog: engelsk)
 Luxembourg hos advokat ArseÁne Kronshagen, 22, rue
 Marie-AdeÂlaïde, mod Harmoniseringskontoret for det
 I sag T-73/97, British Shoe Corporation Footwear Supplies Indre Marked (varemñrker og mùnstre) (befuldmñgtigede:
 Ltd, Leicester (Det Forenede Kongerige), Clarks Oreste Montalto og JoaÄo Paulo Miranda de Sousa),
 International Ltd, Somerset (Det Forenede Kongerige), angående en påstand om annullation af afgùrelse ADM-
 Deichmann-Schuhe GmbH & Co Vertrieb KG, Essen 97-3 af 21. februar 1997 fra prñsidenten for Harmonise-
 (Tyskland), Groupe AndreÂ SA, Paris, Reno Versandhandel ringskontoret for det Indre Marked (varemñrker og mùn-
 GmbH, Thaleischweiler-Froschen (Tyskland), Leder & stre) vedrùrende appelkamrenes organisation, har Retten
 Schuh AG, Graz (éstrig), ved solicitors Alasdair Bell og (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, V.
 Mark Powell, og med valgt adresse i Luxembourg hos Tiili, og dommerne C. P. BrieÈt og A. Potocki; justitssekre-
 advokat Marc Loesch, 11, rue Goethe, mod Kommissio- tñr: H. Jung, den 8. juni 1998 afsagt kendelse, hvis kon-
 nen for De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtiget: klusion lyder således:
 Nicholas Khan), angående en påstand om annullation af
 Kommissionens forordning (EF) nr. 165/97 af 28. januar 1) Sagen afvises.
 1997 om indfùrelse af en midlertidig antidumpingtold på
 importen af visse typer fodtùj med overdel af tekstilmate- 2) Sagsùgeren bñrer sagens omkostninger.
 rialer med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Indone-
 sien (EFT L 29 af 31.1.1997, s. 3), har Retten (Fùrste (1) EFT C 199 af 28.6.1997.
 Udvidede Afdeling), sammensat af prñsidenten, B. Vester-
 dorf, og dommerne C. W. Bellamy, R. M. Moura Ramos,

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
10.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/15
 Sag anlagt den 19. februar 2016 — Ryanair og Airport Marketing Services mod Kommissionen
 (Sag T-77/16)
 (2016/C 165/16)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Ryanair Ltd (Dublin, Irland) og Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (ved advokaterne G. Berrisch, E. Vahida og I. Metaxas-Maragkidis og solicitor B. Byrne)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Artikel 1, stk. 2, og artikel 3, 4 og 5, i Europa-Kommissionens afgørelse af 1. oktober 2014 i statsstøttesag SA.27339, der fastslog, at Ryanair og Airport Marketing Services havde modtaget ulovlig statsstøtte fra Flugplatz GmbH Aeroville Zweibrücken (»FGAZ«)/Flughafen Zweibrücken GmbH (»FZG«) og delstaten Rheinland-Pfalz, som var uforenelig med det indre marked, annulleres, for så vidt som den angår sagsøgerne.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat fire anbringender.
 1.
 Med det første anbringende gøres det gældende, at afgørelsen tilsidesætter artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, princippet om god forvaltningsskik og sagsøgernes ret til forsvar, idet Kommissionen undlod at give sagsøgerne aktindsigt i undersøgelsens sagsakter og undlod at give dem mulighed for effektivt at gøre deres synspunkter gældende.
 2.
 Med det andet anbringende gøres det gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, idet Kommissionen anvendte den markedsøkonomiske test (»MEO«) urigtigt, ved at foretage en samlet behandling af aftalen om lufthavnstjenester med Ryanair og markedsføringsaftalen med AMS. Derudover nægtede Kommissionen fejlagtigt at lægge en sammenlignende analyse til grund. Subsidiært gøres det gældende, at Kommissionen undlod at tilkende markedsføringstjenesterne en passende værdi, med urette forkastede rationalet bag delstatens beslutning om at købe sådanne ydelser, fejlagtigt forkastede den mulighed, at en del af markedsføringstjenesterne kunne være blevet købt til formål af almen interesse, støttede sine konklusioner på ufuldstændige og uhensigtsmæssige data ved sin beregning af indtjeningen, anvendte en urimelig kort tidshorisont, med urette udelukkende støttede sin vurdering på den aftalte rute og så bort fra de netværkseksternaliteter, som lufthavnen kunne forvente at opnå ved sin forbindelse med Ryanair.
 3.
 Med det tredje anbringende gøres det gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, fordi Kommissionen ikke havde påvist, at der forelå selektivitet.
 4.
 Med det fjerde anbringende gøres det subsidiært gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, og artikel 108, stk. 2, TEUF, idet Kommissionen foretog et åbenbart fejlskøn og begik en retlig fejl ved at fastslå, at støtten til Ryanair og AMS var lig med lufthavnens samlede marginale tab i stedet for den faktiske fordel for Ryanair og AMS. Kommissionen burde have undersøgt, i hvilket omfang den angivelige fordel faktisk var blevet videregivet til Ryanairs passagerer. Endvidere undlod Kommissionen at kvantificere den mulige konkurrencefordel, som Ryanair måtte have nydt via lufthavnens betalingsstrømme vedrørende priser, der (angiveligt) var mindre end omkostningerne. Endelig undlod Kommissionen at give en passende forklaring på, hvorfor tilbagesøgning af det i afgørelsen angivne støttebeløb var nødvendigt for at sikre genetableringen af omstændighederne før tildelingen af støtten.


text:
5.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/45
 Sag anlagt den 13. maj 2008 — Schräder mod EF-Sortsmyndigheden (CPVO) — Hansson (Sumost 01)
 (Sag T-177/08)
 (2008/C 171/85)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Ralf Schräder (Lüdinghausen, Tyskland) (ved Rechtsanwälte T. Leidereiter og W.-A. Schmidt)
 Sagsøgt: EF-Sortsmyndigheden (CPVO)
 Den anden part i appelsagen: Jørn Hansson (Søndersø, Danmark)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 4. december 2007 af Appelkammeret ved EF-Sortsmyndigheden (sag nr. A 005/2007) annulleres.
 —
 EF-Sortsmyndigheden tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-sortsbeskyttelse: Ralf Schräder
 Ansøgningen om EF-sortsbeskyttelse vedrører:»Sumost 01« (ansøgning nr. 2001/1758).
 Indehaver af den for Sortsmyndigheden påberåbte EF-sortsbeskyttelse: Jørn Hansson.
 Den for Sortsmyndigheden påberåbte EF-sortsbeskyttelse:»Lemon Symphony«.
 EF-Sortsmyndighedens afgørelse, der blev indbragt for appelkammeret: Afslag på ansøgningen om EF-sortsbeskyttelse.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde:
 —
 Tilsidesættelse af artikel 59, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1239/95 (1), da sagsøgeren ikke forskriftsmæssigt er blevet indkaldt til den mundtlige forhandling.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 75 i forordning (EF) nr. 2100/94 (2), da den anfægtede afgørelse er støttet på grunde og bevismateriale, som sagsøgeren ikke har kunnet udtale sig om.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 81, stk. 2, og artikel 48 i forordning nr. 2100/94, da en af sagsøgtes medarbejdere, hvis udsagn blev inddraget i afgørelsen, angiveligt var inhabil.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 60 i forordning nr. 1239/95, da der ikke er blevet truffet nogen formel afgørelse med hensyn til høringen af en af sagsøgtes medarbejdere.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 62 i forordning nr. 2100/94 på grund af utilstrækkelig og mangelfuld vurdering af de faktiske omstændigheder med hensyn til særpræget.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 48 i forordning nr. 2100/94, da et medlem af appelkammeret angiveligt var inhabil.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 1239/95 af 31.5.1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 om EF-sortsbeskyttelse (EFT L 121, s. 37).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 af 27.7.1994 om EF-sortsbeskyttelse (EFT L 227, s. 1).


text:
3.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/6
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 4. maj 2017 — RFA International, LP mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-239/15 P) (1)
 ((Appel - dumping - import af ferrosilicium med oprindelse i Rusland - afslag på anmodninger om tilbagebetaling af betalt antidumpingtold))
 (2017/C 213/04)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: RFA International, LP (ved advokaterne B. Evtimov og E. Borovikov og solicitor D. O'Keeffe)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved J.-F. Brakeland, P. Němečková og A. Stobiecka-Kuik, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 RFA International, LP betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 270 af 17.8.2015.


text:
7.6.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 135/17
 En sådan statsborger i et tredjeland har ikke pligt til at angive Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 nogen særskilt begrundelse for sit ønske om at indrejse og
 opholde sig på området. Hans ret i medfør af fællesskabsretten 1. Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 afledes fra unionsborgerens, hvorfor det ikke blot er ensbety- forpligtelser i henhold til artikel 43 EF og 49 EF, da det i
 dende med, at hans (afledte) ret begrænses, men også at udbudsbetingelserne for flere udbud, som var iværksat af
 unionsborgerens egen ret begrænses, såfremt han før indrejsen Instituto Nacional de la Salud om levering af tjenesteydel-
 på det nationale område pålægges formaliteter. ser i form af åndedrætsterapi i hjemmet, har fastsat
 adgangs-, vurderings- og tildelingskriterier, i henhold til
 hvilke de bydende på tidspunktet for afgivelsen af deres
 bud, skal have visse anlæg på spansk territorium, eller
 Kommissionen har ligeledes anført, at medlemsstaten — i
 inden for en radius af 1 000 km, og da de forinden skulle
 overensstemmelse med den overordnede fællesskabsordning
 råde over offentlige oplysningskontorer på bestemte
 vedrørende udstedelse af opholdstilladelser og særligt henset
 steder, eller at de på dette tidspunkt skulle levere samme
 til artikel 5 i direktiv 64/221 — er forpligtet til at træffe
 ydelser.
 beslutning om udstedelse af opholdstilladelse hurtigst muligt
 og senest seks måneder efter ansøgningen, idet det forudsættes,
 at fristen på seks måneder kun bliver aktuel i tilfælde, 2. Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 hvor behandlingen af ansøgningen trækker ud på grund af ninger.
 betragtninger vedrørende den offentlige orden.
 ( 1) Rådets direktiv 68/360/EØF af 15.10.1968 om afskaffelse af Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 restriktioner om rejse og ophold inden for Fællesskabets for
 medlemsstaternes arbejdstagere og deres familiemedlemmer (EFT
 Specialudgave 1968 II, s. 477). Det er Kommissionens opfattelse, at de i denne sag omhandlede
 ( 2) Rådets direktiv 73/148/EØF af 21.5.1973 om ophævelse af rejse-
 udbud er udtryk for en forskelsbehandling, og at de hverken
 og opholdsbegrænsninger inden for Fællesskabet for statsborgere
 i medlemsstaterne med hensyn til etablering og udveksling af
 er begrundet i tvingende almene hensyn eller overholder
 tjenesteydelser (EFT L 172 af 28.6.1973, s. 14). proportionalitetsprincippet.
 ( 3) Rådets direktiv 90/365/EØF af 28.6.1990 om opholdsret for
 lønmodtagere og selvstændige, der er ophørt med erhvervsaktivi-
 tet (EFT L 180 af 13.7.1990, s. 28).
 ( 4) Rådets direktiv 64/221/EØF af 25.2.1964 om samordning af de
 særlige foranstaltninger, som gælder for udlændinge med hensyn
 til rejse og ophold, og som er begrundet i hensynet til den
 offentlige orden, sikkerhed og sundhed (EFT Specialudgave 1963-
 1964, s. 109).
 Appel iværksat den 7. april 2003 af Jan Pflugradt til
 prøvelse af kendelse afsagt den 11. februar 2003 af De
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte
 Afdeling) i sag T-83/02, Jan Pflugradt mod Den Europæi-
 ske Centralbank
 (Sag C-159/03 P)
 Sag anlagt den 7. april 2003 af Kommissionen for De (2003/C 135/25)
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-158/03) Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. april
 2003 iværksat appel af Jan Pflugradt ved Rechtsanwalt Dr.
 Norbert Pflüger, Kaiserstraße 44, D-60329 Frankfurt am Main,
 (2003/C 135/24) og med valgt adresse i Luxembourg, til prøvelse af kendelse
 afsagt den 11. februar af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans (Femte Afdeling) i sag T-83/02, Jan Pflugradt
 mod Den Europæiske Centralbank. Appellanten har nedlagt
 følgende påstande:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. april
 2003 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Valero Jordana Idet den anfægtede kendelse ophæves,
 og Klaus Wiedner, medlemmer af Kommissionens Juridiske
 Tjeneste, og med valgt adresse i Luxembourg. 1. antages sagen til realitetsbehandling
 ---pagebreak--- C 135/18 DA Den Europæiske Unions Tidende 7.6.2003
 2. ophæves indstævntes (Den Europæiske Centralbanks) Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørel-
 påbud af 28. februar 2002 se truffet den 18. marts 2003 af Commission de concili-
 ation et d’expertise douanière (France) i sagen Administra-
 tion des douanes mod selskaberne CAFOM og SAMSUNG
 3. tilpligtes Den Europæiske Centralbank at betale sagens Electronics France
 omkostninger.
 (Sag C-161/03)
 Anbringender og væsentligste argumenter
 (2003/C 135/26)
 De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans har ikke taget
 hensyn til, at det med den anfægtede retsakt drejede sig om et
 klagepunkt i forhold til klageadgangen i medfør af artikel 42,
 stk. 1, i Den Europæiske Centralbanks ansættelsesbetingelser
 (»Conditions of Employment for Staff of the European Central
 Bank«).
 Ved afgørelse truffet den 18. marts 2003, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 8. april 2003, har Commission de
 conciliation et d’expertise douanière (France) i sagen Adminis-
 I modsætning til det, der blev fastslået i kendelsen, har den tration des douanes mod selskaberne CAFOM og SAMSUNG
 anfægtede retsakt ikke til formål at indlede en flerleddet Electronics France forelagt De Europæiske Fællesskabers Dom-
 fremgangsmåde, der kunne føre frem til en afskedigelse. stol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 Tværtimod indebærer den anfægtede retsakt en direkte og spørgsmål:
 umiddelbar krænkelse af a) sagsøgerens almindelige rettighe-
 der, og af b) sagsøgerens retstilling i forhold til bestemmelserne
 om databeskyttelse. 1) Skal artikel 27 i protokol nr. 4, der er knyttet til aftalen
 mellem EF og Ungarn af 13. marts 1993, fortolkes
 således, at indførselsstatens myndigheder skal anvende
 a) For det første er sagsøgerens almindelige rettigheder den ved aftalen indførte præferenceordning, når udfør-
 krænket direkte og umiddelbart, eftersom Den Europæi- selsstatens myndigheder — der på spørgsmål fra indfør-
 ske Centralbank ikke straks foreholdt sagsøgeren de selsstatens myndigheder vedrørende visse specifikke fakti-
 klagepunkter, advarslen byggede på. Sagsøgeren er der- ske omstændigheder, der er afgørende for anvendelsen af
 med blevet afskåret fra at tage til genmæle og omgående ordningen — blot svarer, at de varer, som de oprindelses-
 klargøre forhold i relation til klagepunkterne. For det certifikater, de har udstedt, vedrører, opfylder betin-
 andet beror advarslen på fejlagtige påstande, hvorved gelserne for at være omfattet af ordningen?
 sagsøgerens almindelige rettigheder er blevet krænket
 direkte og umiddelbart.
 2) Skal der ved afgørelsen af, om den pågældende vare kan
 b) Retten i Første Instans har i den anfægtede kendelse ikke være omfattet af præferenceordningen, tages hensyn til et
 taget hensyn til, at sagsøgerens retstilling i forhold til svar fra udførselsstatens myndigheder, der afgives efter
 bestemmelserne om databeskyttelse er blevet krænket udløbet af den frist på ti måneder, der er fastsat i
 direkte og umiddelbart. Sagsøgerens ret til forudgående artikel 27, stk. 7, i [protokol nr. 4 til] aftalen?
 at blive informeret om, at ham vedrørende data gøres
 tilgængelige for andre, og formålet hermed, er krænket
 ved den anfægtede retsakt.
 3) Kan det af artikel 27, stk. 7, i [protokol nr. 4 til]
 aftalen udledes, at præferenceordningen skal anvendes på
 varerne, når indførselsstatens kontrolanmodning frem-
 sættes mere end to år efter de omtvistede ekspeditioner,
 Retten i Første Instans har særlig set bort fra, at dette retsbrud
 og udførselsstatens myndigheder ikke er i stand til at
 end ikke blev bragt til ophør, da Den Europæiske Centralbank
 gennemføre kontrollen, idet de ikke har opbevaret de
 ved sagens afslutning undlod at skride til en afskedigelse i
 nødvendige dokumenter?
 medfør af artikel 2, stk. 2, nr. 5 i European Central Bank Staff
 Rules.


text:
20.6.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 141/38
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 30. april 2009 — Spanien mod Kommissionen
 (Sag T-281/06) (1)
 (EUGFL - garantisektionen - udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter - udligningsstøtte til bananproducenter - uregelmæssigheder ved kvalitetskontrollen - den anvendte type finansiel korrektion - forholdsmæssighed)
 2009/C 141/77
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (ved abogado del Estado M. Muñoz Pérez)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved F. Jimeno Fernández, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 2006/554/EF af 27. juli 2006 om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen (EUT L 218, s. 12), for så vidt som den indeholder en finansiel korrektion af de udgifter, som Kongeriget Spanien har anmeldt som udligningsstøtte til bananproducenter i regnskabsårene 2002 og 2003.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 294 af 2.12.2006.


text:
2.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 34/53
 Sag anlagt den 18. november 2014 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-134/14)
 (2015/C 034/65)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne S. Rodrigues og A. Tymen)
 Sagsøgt: Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af Kommissionens afgørelse om at udelukke, at der foreligger et tab som følge af Kommissionens forsinkede fastsættelse af sagsøgerens sygdom som en erhvervssygdom og om kun at tildele hende en godtgørelse på 2 000 EUR som kompensation for usikkerheden hvad angår anerkendelsen af hendes sygdom som en erhvervssygdom, samt en påstand om erstatning for det ikke-økonomiske tab, der angiveligt er lidt.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Europa-Kommissionens afgørelse af 8. august 2014, modtaget af sagsøgeren ved anbefalet brev den 1. oktober 2014, om afslag på hendes klage af 24. april 2014.
 —
 Om fornødent annullation af Europa-Kommissionens afgørelse af 3. februar 2014 om kun delvist at imødekomme sagsøgerens erstatningskrav af 16. oktober 2013.
 —
 Sagsøgeren tildeles en erstatning for det ikke-økonomiske tab, som efter ret og billighed er opgjort til 20 000 EUR.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
Nr . C 133/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4 . 5 . 96
 fandt anvendelse med virkning fra den 1 , januar 1976, og mælkeproduktionen i henhold til Rådets direktiv
 derefter ved Rådets direktiv 8S/303/EØF af 10. juni 1985, 72/159/EØF af 17. april 1972 om modernisering af
 der har fundet anvendelse med virkning fra den 1 januar landbrugsbedrifter.
 1986, er til binder for at anvende en national lovgivning,
 hvorefter der fortsat opkræves en registreringsafgift på
 1,20% af apportindskud i form af andre værdier end fast 2 ) De krav, der følger af de almindelige retsgrundsætnin
 ejendom i forbindelse med en fusion. ger, såsom princippet om beskyttelse af den berettigede
 forventning, forbuddet mod forskelsbehandling, pro
 portionalitetsprincippet og retssikkerhedsprincippet,
 (') EFT nr . C 233 af 20 . 8 . 1994 . samt afde grundlæggende rettigheder, såsom ejendoms
 EFT nr . C 304 af 29 . 10 . 1994 . retten og retten til fri erhvervsudøvelse, begrunder ikke
 nogen pligt for den kompetente nationale myndighed til
 i medfør afartikel 3 , nr. 1 , første led, i forordning (EØF)
 nr. 857/84 at give særlige referencemængder til produ
 center med udviklingsplaner, selv om planerne var
 blevet godkendt af de kompetente myndigheder.
 3 ) Gennemgangen af de ovennævnte almindelige princip
 DOMSTOLENS DOM per og grundlæggende rettigheder har intet frembragt,
 ( Sjette Afdeling ) der kan påvirke gyldigheden afartikel 3, nr. 1 , første led,
 i forordning (EØF) nr. 857/84.
 af 15 . februar 1996
 i sag C-63/93 , Fintan Duff m.fl. mod Minister for Agricul P ) EFT nr . C 112 af 22 . 4 . 1993 .
 ture and Food, Attorney General ( anmodning om præjudi
 ciel afgørelse fra Supreme Court ) (')
 (Tillægsafgift på mælk — særlige referencemængder som
 følge af en udviklingsplan — forpligtelse eller mulighed)
 ( 96/C 133/06 )
 (Processprog: engelsk) DOMSTOLENS DOM
 ( Sjette Afdeling)
 af 15 . februar 1996
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) i sag C-209/94 P, SA Buralux, SA Satrod og SA Ourry mod
 Rådet for Den Europæiske Union (')
 (Appel — overførsel af affald)
 I sag C-63/93 , angående en anmodning, som Supreme
 ( 96/C 133/07 )
 Court, Irland, i medfør af EF-traktatens artikel 177 har
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende
 sag Fintan Duff m.fl . mod Minister for Agriculture and (Processprog: fransk)
 Food, Attorney General, at opnå en præjudiciel afgørelse
 vedrørende fortolkningen og gyldigheden af artikel 3 , nr. 1 ,
 første led, i Rådets forordning ( EØF ) nr . 857/84 af 31 . marts (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 artikel 5c i forordning ( EØF ) nr. 804/68 omhandlede afgift
 på mælk og mejeriprodukter ( EFT nr. L 90 , s . 13 ), har
 Domstolen ( Sjette Afdeling ), sammensat af afdelingsfor I sag C-209/94 P, SA Buralux, SA Satrod og SA Ourry
 manden, C. N. Kakouris, og dommerne G. Hirsch ( refere ( advokater: Pierrot Schiltz, Jean Claude Fourgoux og
 rende dommer ), G. F. Mancini, F. A. Schockweiler og Christian Huglo ) angående appel af kendelse afsagt den
 P. J. G. Kapteyn; generaladvokat: G. Cosmas; justitssekre 17 . maj 1994 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 tær : fuldmægtig L. Hewlett, den 15 . februar 1996 afsagt Instans ( sag T-475/93 , SA Buralux, SA Satrod og SA Ourry
 dom, hvis konklusion lyder således : mod Rådet for Den Europæiske Union, ikke trykt i Samling
 af Afgørelser), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af
 kendelsen, — den anden part i appelsagen er Rådet for Den
 1 ) Artikel 3 , nr. 1 , første led, i Rådets forordning (EØF) Europæiske Union ( befuldmægtigede : Arthur Alan Dash
 nr. 857/84 af 31 . marts 1984 om almindelige regler for wood og Bjarne Hoff-Nielsen ), som har påstået appellen
 anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EØF) forkastet — har Domstolen ( Sjette Afdeling), sammensat af
 nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeripro afdelingsformanden , C. N. Kakouris, og dommerne G.
 dukter skal på baggrund af forordningens tredje Hirsch, G. F. Mancini , F. A. Schockweiler og P. J. G.
 betragtning fortolkes således, at den ikke pålægger Kapteyn ( refererende dommer ); generaladvokat: C. O.
 medlemsstaterne en pligt til at give en særlig reference Lenz; justitssekretær : R. Grass, den 15 . februar 1996 afsagt
 mængde til producenter med udviklingsplaner for dom, hvis konklusion lyder således :
 ---pagebreak--- 4 . 5 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 133/5
 1 ) Appellen forkastes. DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling )
 2 ) Appellanterne betaler sagens omkostninger. af 15 . februar 1996
 i sag C-309/94 , Nissan France SA m.fl. mod Jean-Luc
 C ) EFT nr . C 254 af 10 . 9 . 1994 . Dupasquier du Garage Sport Auto m.fl. ( anmodning om
 préjudiciel afgørelse fra Tribunal de commerce de
 Lyon ) O
 (Konkurrence — salg af automobiler — forordning (EØF)
 nr. 123/85 — påberåbelse over for tredjemand — parallel
 importør — sideløbende virksomhed som fuldmagtshaver
 og uafhængig videreforhandler)
 DOMSTOLENS DOM ( 96/C 133/09 )
 ( Anden Afdeling )
 af 15 . februar 1996
 (Processprog: fransk)
 i sag C-226/94, Grand garage albigeois SA m.fl. mod
 Garage Massol SARL ( anmodning om præjudiciel afgørelse
 fra Tribunal de commerce d'Albi)(1)
 (Konkurrence — salg af automobiler — forordning (EØF) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 nr. 123/85 — påberåbelse over for tredjemand — uafhæn offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 gig videreforhandler)
 (9 6/C 133/08 )
 I sag C-309/94, angående en anmodning, som Tribunal de
 (Processprog: fransk) commerce de Lyon ( Frankrig ) i medfør af EF-traktatens
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 ret verserende sag, Nissan France SA m.fl . mod Jean-Lue
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive Dupasquier du Garage Sport Auto m.fl ., at opnå en
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af Kommis
 sionens forordning ( EØF ) nr. 123/85 af 12 . december 1984
 om anvendelse af traktatens artikel 85 , stk. 3 , på kategorier
 I sag C-226/94, angående en anmodning, som Tribunal de af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer ( EFT
 commerce d'Albi ( Frankrig) i medfør af EF-traktatens 1985 L 15 , s . 16 ), har Domstolen ( Anden Afdeling ),
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte sammensat af afdelingsformanden, G. Hirsch , og dom
 ret verserende sag, Grand garage albigeois SA m.fl . mod merne G. F. Mancini og F. A. Schockweiler ( refererende
 Garage Massol SARL, at opnå en præjudiciel afgørelse dommer ); generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justits
 vedrørende fortolkningen af Kommissionens forordning sekretær: ekspeditionssekretær: L. Hewlett, den 15 . februar
 ( EØF ) nr. 123/85 af 12 . december 1984 om anvendelse af 1 996 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 traktatens artikel 85 , stk . 3 , på kategorier af salgs- og
 serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer ( EFT 1985 L 15 ,
 s . 16 ), har Domstolen ( Anden Afdeling ), sammensat af
 afdelingsformanden, G. Hirsch, og dommerne G. F. Man Kommissionens forordning (EØF) nr. 123/85 af 12 . decem
 cini og F. A. Schockweiler ( refererende dommer ); general ber 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk . 3, på
 advokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: fuld kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkø
 mægtig L. Hewlett, den 15 . februar 1996 afsagt dom, hvis retøjer skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at
 konklusion lyder således : en erhvervsdrivende, som hverken er godkendt forhandler,
 der er tilsluttet salgsnettet for fabrikanten af et bestemt
 bilmærke, eller som er befuldmægtiget mellemhandler i den
 Kommissionens forordning (EØF) nr. 123/85 af 12 . decem betydning, der er forudsat i forordningens artikel 3 , nr. 11 ,
 ber 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk . 3, på driver virksomhed med parallelimport og uafhængigt
 kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkø videresalg af nye køretøjer af det pågældende mærke.
 retøjer skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at Forordningen er heller ikke til hinder for, at en uafhængig
 en erhvervsdrivende, som hverken er godkendt forhandler, erhvervsdrivende sideløbende udøver virksomhed som
 der er tilsluttet salgsnettet for fabrikanten af et bestemt befuldmægtiget mellemhandler og som ikke-godkendt for
 bilmærke, eller som er befuldmægtiget mellemhandler i den handler af køretøjer hidrørende fra parallelimport.
 betydning, der er forudsat i forordningens artikel 3, nr. 11 ,
 driver uafhængig virksomhed med videresalg af nye køre
 tøjer af det pågældende mærke.
 0 ) EFT nr . C 380 af 31 . 12 . 1994 .
 (') EFT nr . C 275 af 1 . 10 . 1994 .


text:
29.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/4
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 8. juni 2006 — Visserijbedrijf D.J. Koornstra & Zn. vof mod Productschap Vis (anmodning om præjudiciel afgørelse fra College van Beroep voor het bedrijfsleven, Nederlandene)
 (Sag C-517/04) (1)
 (Afgift på transport af rejer med fiskerfartøjer, der er indregistreret i en medlemsstat, bestemt til finansiering af anlæg til sining og pilning af rejer i samme medlemsstat - artikel 25 EF - afgift med tilsvarende virkning som told - artikel 90 EF - intern afgift)
 (2006/C 178/06)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 College van Beroep voor het bedrijfsleven
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Visserijbedrijf D.J. Koornstra & Zn. vof
 Sagsøgt: Productschap Vis
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — College van Beroep voor het bedrijfsleven — forenelighed med fællesskabsretten, navnlig med artikel 25 EF og artikel 90 EF, af en afgift, der i en medlemsstat pålægges virksomheder for transport af rejer med et fartøj, der er registreret i denne stat — virksomheden skal også betale afgiften for rejer, der transporteres til andre steder i Fællesskabet — afgiften er bestemt til finansieringen af siningen og pilningen af rejer i denne medlemsstat — afgift med tilsvarende virkning — pålægges afgiften virksomhederne eller varerne?
 Konklusion
 En afgift, der opkræves af et offentligretligt organ i en medlemsstat i henhold til kriterier, der er identiske for indenlandske produkter, der er bestemt for hjemmemarkedet, eller for udførsel til andre medlemsstater, udgør en afgift med tilsvarende virkning som told ved udførsel, der er forbudt efter artikel 23 EF og 25 EF, hvis provenuet fra denne afgift anvendes til at finansiere aktiviteter, som kun kommer indenlandske produkter, der er bestemt til hjemmemarkedet, til gode, og såfremt de fordele, som opnås ved anvendelsen af provenuet fra afgiften, fuldt ud udligner den byrde, som disse produkter bærer. Derimod er en sådan afgift i strid med forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 90 EF, såfremt de fordele, som de indenlandske produkter, der forarbejdes eller afsættes på hjemmemarkedet, opnår ved anvendelsen af afgiftsprovenuet, kun delvis udligner den byrde, der påhviler dem.
 (1) EUT C 69 af 19.3.2005.


text:
4.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 300/17
 DOMSTOLENS DOM
 (Første Afdeling)
 af 21. oktober 2004
 i sag C-8/03, Banque Bruxelles Lambert SA (BBL) mod État belge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de première instance de Bruxelles) (1)
 (Sjette momsdirektiv - artikel 4 og artikel 9, stk. 2, litra e) - begrebet afgiftspligtig person - tjenesteydelsers leveringssted - SICAV)
 (2004/C 300/33)
 Processprog: fransk
 I sag C-8/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgien), ved afgørelse af 24. december 2002, indgået til Domstolen den 10. januar 2003, i sagen, Banque Bruxelles Lambert SA (BBL) mod État belge, har Domstolen (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne A. Rosas, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts og S. von Bahr (refererende dommer); generaladvokat: M. Poiares Maduro; justitssekretær: ekspeditionssekretær M.-F. Contet, den 21. oktober 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 SICAV-investeringsforeninger, der har som eneste formål at foretage kollektiv investering i værdipapirer af kapital tilvejebragt ved henvendelse til offentligheden i henhold til Rådets direktiv 85/611/EØF af 20. december 1985 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter), skal anses for afgiftspligtige personer i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 4 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter – Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, således at leveringsstedet for de i samme direktivs artikel 9, stk. 2, litra e), omhandlede tjenesteydelser, som præsteres for sådanne SICAV-investeringsforeninger, der er etablerede i en anden medlemsstat end tjenesteyderen, er det sted, hvor disse SICAV-investeringsforeninger har etableret hjemstedet for deres økonomiske virksomhed.
 (1) EFT C 44 af 22.2.2003.


text:
6.5.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/16
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 15. marts 2006 — BASF mod Kommissionen
 (Sag T-15/02) (1)
 (»Konkurrence - aftaler inden for sektoren for vitaminprodukter - ret til kontradiktion - retningslinier for beregning af bøder - fastsættelse af bødens grundbeløb - afskrækkende virkning - skærpende omstændigheder - førende rolle eller har tilskyndet til overtrædelsen - samarbejde under den administrative procedure - tavshedspligt og princippet om god forvaltningsskik«)
 (2006/C 108/25)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: BASF AF (Ludwigshafen, Tyskland) (ved solicitors N. Levy og J. Temple-Lang, barrister R. O'Donoghue og Rechtsanwalt C. Feddersen)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved R. Wainwright og L. Pignataro-Nolin, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation eller nedsættelse af de bøder, der er pålagt sagsøgeren ved artikel 3, litra b), i Kommissionens beslutning 2003/2/EF af 21. november 2001 om en procedure i henhold til traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (Sag nr. COMP/E-1/37.512 — Vitaminer) (EFT 2003 L 6, s. 1).
 Konklusion
 1)
 Den bøde, der er pålagt sagsøgeren for overtrædelserne vedrørende vitamin C og D 3, betacaroten og carotinoider ved artikel 3, litra b), i Kommissionens beslutning 2003/2/EF af 21. november 2001 om en procedure i henhold til traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (sag nr. COMP/E-1/37.512 — Vitaminer), fastsættes således:
 —
 overtrædelsen vedrørende vitamin C: 10, 875 mio. EUR
 —
 overtrædelsen vedrørende vitamin D 3: 5,6, mio. EUR
 —
 overtrædelsen vedrørende betacaroten: 16 mio. EUR
 —
 overtrædelsen vedrørende carotinoider: 15,5 mio. EUR.
 2)
 I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 3)
 Sagsøgeren bærer fire femtedele af dens egne omkostninger og fire femtedele af Kommissionens omkostninger, og Kommissionen bærer en femtedel af dens egne omkostninger og en femtedel af sagsøgerens omkostninger.
 (1) EFT C 109 af 4.5.2002.


text:
17.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 94/31
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 19. januar 2004 af Tribunal Superior de Justicia de Galicia, Afdelingen for Abejdsretlige og Sociale Sager, i sagen Divina Cortiñas Yáñez mod Instituto Nacional de la Seguridad Social og Tesorería General de la Seguridad Social.
 (Sag C-108/04)
 (2004/C 94/71)
 Ved kendelse afsagt den 19. januar 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 1. marts 2004,
 har Tribunal Superior de Justicia de Galicia, Afdelingen for Abejdsretlige og Sociale Sager, i sagen Divina Cortiñas Yáñez mod Instituto Nacional de la Seguridad Social og Tesorería General de la Seguridad Social forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1.
 Er en national bestemmelse, hvorefter det for at blive tilsluttet en særlig social sikringsordning for arbejdstagere inden for landbruget, udover opfyldelse af de generelle betingelser, såfremt arbejdstageren er gift, kræves, at de indtægter, der hidrører fra den beskæftigelse, der danner grundlag for optagelsen i denne ordning, udgør familiens væsentligste indtægter i den forstand, at det er de højeste, i strid med direktiv 79/7/EØF (1) af 19. december 1978 og navnlig med dets artikel 4?
 2.
 Er en national bestemmelse, hvorefter der gælder en formodning for, at arbejdstageren som følge af den blotte omstændighed, at ægtefællen er optaget i en anden social sikringsordning, skal godtgøre, at de indtægter, der hidrører fra den beskæftigelse, der danner grundlag for optagelsen i den særlige sociale sikringsordning for arbejdstagere inden for landbruget, overstiger ægtefællens indtægter på en sådan måde, at hvis han ikke godtgør det, lægges det til grund, at de ikke gør det, i strid med direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 og navnlig med dets artikel 4?
 (1) EFT L 6 af 10.1.1979, s. 24.


text:
29.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 111/44
 Sag anlagt den 28. december 2015 — ZZ m.fl. mod EEAS
 (Sag F-153/15)
 (2016/C 111/55)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: ZZ m.fl. (ved advokaterne N. de Montigny og J.-N. Louis)
 Sagsøgt: Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EEAS)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af EEAS’s afgørelse, således som den fremgår af sagsøgernes lønsedler, for så vidt som denne udgør den første anvendelse af nedsættelsen fra 25 % til 20 % af godtgørelsen for levevilkår i medfør af en afgørelse fra den administrerende generaldirektør
 Sagsøgernes påstande
 —
 Det fastslås, at den af EEAS’s administrerende generaldirektør trufne afgørelse af 23. februar 2015 ikke finder anvendelse på sagsøgerne.
 —
 Følgelig annulleres sagsøgernes lønsedler for marts 2015 og de efterfølgende lønsedler, for så vidt som der heri anvendes en godtgørelse for levevilkår på 20 %.
 —
 EEAS tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
1.5.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 102/11
 Sag anlagt den 2. februar 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Polen
 (Sag C-49/09)
 2009/C 102/15
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Triantafyllou og K. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 98 i direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1), jf. bilag III, idet den i henhold til artikel 41, stk. 2, i o ustawa podatku od towarów i usług (lov om afgift af varer og tjenesteydelser) af 11. marts 2004, jf. punkt 45 og 47 i bilag III til denne lov, har anvendt en nedsat merværdiafgiftssats på 7 % på levering, indførsel og erhvervelse inden for Fællesskabet af babytøj og beklædningstilbehør til babyer samt børnesko.
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Efter Kommissionens opfattelse er anvendelsen af en nedsat merværdiafgiftssats på 7 % på levering, indførsel og erhvervelse inden for Fællesskabet af babytøj og beklædningstilbehør til babyer samt børnesko i henhold til artikel 41, stk. 2, i ustawa podatku od towarów i usług af 11. marts 2004, jf. punkt 45 og 47 i bilag III til denne lov, i strid med artikel 98 i direktiv 2006/112. Anvendelsen af denne nedsatte afgiftssats på de nævnte varer er ikke omfattet af nogen af de undtagelser, som Republikken Polen er blevet indrømmet ved kapitel 9 (»Fiskale Bestemmelser«), punkt 1, litra a), i bilag XII til akten vedrørende Republikken Polens tiltrædelse af Den Europæiske Union eller ved artikel 128 i direktiv 2006/112.
 (1) EUT L 347 af 11.12.2006, s. 1.


text:
5.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/39
 Sag anlagt den 21. april 2008 — Victor Guedes Indústria e Comércio mod KHIM — Consorci de l'Espai Rural de Gallecs (GALLECS)
 (Sag T-151/08)
 (2008/C 171/74)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Victor Guedes Indústria e Comércio, SA (Lissabon, Portugal) (ved lawyer B. Braga da Cruz)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Consorci de l'Espai Rural de Gallecs (Barcelona, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 16. januar 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 986/2007-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret pålægges at give afslag på registreringen af EF-varemærke nr. 3 710 597 for varer i klasse 29 og 31.
 —
 Consorci de l'Espai Rural de Gallecs tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Consorci de l'Espai Rural de Gallecs
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »GALLECS« for varer i klasse 29 og 31 — ansøgning nr. 3 710 597
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Victor Guedes Indústria e Comércio, SA
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale figurmærke »GALLO« for varer i klasse 29; det nationale figurmærke »GALLO AZEITE NOVO« for varer i klasse 29; det nationale figurmærke »AZEITE GALLO« for varer i klasse 29; det nationale varemærke »AZEITE GALLO NOVO« for varer i klasse 29; EF-figurmærket »GALLO« for varer i klasse 29
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet i sin helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning nr. 40/94, da det omtvistede varemærke ligner ældre varemærker, og brugen af mærket ville skade deres særpræg, når henses til kutyme i den relevante handelssektor samt de faktiske omstændigheder i sagen.


text:
C 124/8 DA Den Europæiske Unions Tidende 24.5.2003
 effektive virkning, hvis formål er at bevare naturtyperne, 2.b) Såfremt artikel 2, nr. 4, i direktiv 92/46/EØF også
 antages, at der består en forpligtelse til at underkaste planer og omfatter halvfabrikata, efter hvilke kriterier skal det da
 projekter, som kan påvirke lokaliteten væsentligt, såfremt afgøres, om mælk eller et mejeriprodukt enten mængde-
 en medlemsstat har udpeget en lokalitet, hvor der findes mæssigt eller i kraft af de kendetegn, som det giver
 prioriterede naturtyper eller arter, som værende af fællesskabs- produktet, udgør et væsentligt element som omhandlet i
 betydning, også før Kommissionen har udarbejdet et udkast til artikel 2, nr. 4, i direktiv 92/46/EØF?
 en liste over lokaliteter, eller før denne liste er endeligt vedtaget
 i henhold til direktivets artikel 21, nemlig i det væsentlige fra
 tidspunktet for opstillingen af den nationale liste? (1 ) EFT L 268, s. 1.
 ( 1) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.
 Sag anlagt den 20. marts 2003 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 Tyskland
 (Sag C-126/03)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørel-
 se truffet den 11. marts 2003 af College van Beroep voor (2003/C 124/14)
 het bedrijfsleven i sagen 1) Artrada (Freezone) NV,
 2) Videmecum BV og 3) Jac Meisner Internationaal Expedi-
 tiebedrijf BV mod Rijksdienst voor de keuring van Vee
 en Vlees Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 20. marts
 2003 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kom-
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Klaus Wiedner,
 (Sag C-124/03) Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og
 med valgt adresse i Luxembourg.
 (2003/C 124/13)
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilside-
 sat sine forpligtelser i henhold til direktiv 92/50 ( 1), da
 Ved afgørelse truffet den 11. marts 2003, indgået til Domsto-
 byen München har indgået kontrakter om transport af
 lens Justitskontor den 20. marts 2003, har College van Beroep
 affald uden at iagttage de regler for offentliggørelse, der
 voor het bedrijfsleven i sagen 1) Artrada (Freezone) NV, er fastsat i direktivets artikel 8, sammenholdt med
 2) Videmecum BV og 3) Jac. Meisner Internationaal Expeditie-
 artikel 15, stk. 2, og artikel 16, stk. 1.
 bedrijf BV mod Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: — Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 1.a) Skal begrebet »mælk til fremstilling af mælkebaserede
 produkter« i artikel 2, nr. 2, i direktiv 92/46/EØF ( 1)
 fortolkes således, at det (tillige) omfatter bestanddele af Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 mejeriprodukter i et produkt, som også indeholder andre
 bestanddele, der ikke er bestanddele af mejeriprodukter,
 således at disse bestanddele ikke kan adskilles fra de Såfremt betingelserne for, at der er tale om et offentligretligt
 øvrige bestanddele? organ er opfyldte — således som det er tilfældet for den lokale
 myndighed, byen München — er det i henhold til direktivet
 ikke nødvendigt for hver enkelt udbudt tjenesteydelse at fastslå,
 1.b) Såfremt spørgsmål 1.a besvares bekræftende, skal arti-
 om den imødekommer almenhedens behov og om den er af
 kel 22 i direktiv 92/46/EØF fortolkes således, at direktivet
 erhvervs- eller forretningsmæssig karakter eller ej. Det er
 ved import fra tredjelande alene finder anvendelse på
 følgelig ikke af betydning, at byen München — i det foreliggen-
 mælkebestanddele i et produkt og følgelig ikke på det
 de tilfælde inden for rammerne af en tjenesteydelse udført for
 produkt, som indeholder mælkebestanddelen?
 tredjemand — forbrænder affald i dets forbrændingsanlæg,
 men at byen ikke selv sørger for transporten til anlægget, som
 2.a) Omfatter begrebet »mælkebaserede produkter« i artikel 2, udføres af en privat virksomhed. Når et offentligt organ tildeles
 nr. 4, i direktiv 92/46/EØF udelukkende endelige produk- opgaven med at udføre en tjenesteydelse i sin helhed, men må
 ter eller også halvfabrikata, som skal yderligere forarbej- gøre brug af andres delydelser, er den forpligtet til at overholde
 des, inden de kan sælges til den endelige forbruger? den i direktiv 92/50 forskrevne fremgangsmåde.


text:
23.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/30
 Sag anlagt den 30. juni 2004 af World Wide Fund for Nature European Policy Programme mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag T-264/04)
 (2004/C 262/58)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 30. juni 2004 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Union af World Wide Fund for Nature European Policy Programme, Bruxelles, Belgien, ved barrister R. Haynes.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af Rådets beslutning af 30. april 2004, der opretholdt Rådets afslag på at udlevere det dokument, som det havde identificeret som relevant for sagsøgerens begæring.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ved skrivelse af 23. februar 2004 indgav sagsøgeren en begæring til Rådet i henhold til artikel 6 i forordning nr. 1049/2001 (1) (EFT L 145, s. 43) og anmodede om oplysninger vedrørende et emne betegnet »WTO-Sustainability and Trade after Cancun« (WTO — Bæredygtighed og handel efter Cancun), der var på dagsordenen for et møde mellem »artikel 133 EF«-udvalgets stedfortrædere. Ved skrivelse af 17. marts 2004 tilkendegav Rådet, at det i forbindelse med sagsøgerens begæring havde identificeret en note fra Kommissionen, der dækkede over en lang række emner vedrørende opfølgningen på Cancun-konferencen, som Rådet imidlertid afviste at udlevere på det grundlag, at udleveringen ville være til skade for Den Europæiske Unions handelsinteresser og ville være skadelig for dens økonomiske forbindelser med tredjelande.
 Den 5. april 2004 genfremsatte sagsøgeren begæringen i henhold til artikel 7, stk. 2, i forordning 1049/2001. Ved den omtvistede beslutning opretholdt Rådet afslaget af de grunde det allerede havde anført.
 Sagsøgeren har til støtte for sin påstand om annullation af den omtvistede beslutning anført, at Rådet har taget fejl ved vurderingen af de relevante oplysningers følsomhed, at det ikke har angivet tilstrækkelige grunde for dets afslag, og at det ikke har foretaget en korrekt anvendelse af proportionalitetsprincippet ved vurderingen af muligheden for delvis udlevering.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter.


text:
8.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 298/26
 Sag anlagt den 8. august 2011 — Szajner mod KHIM — Forge de Laguiole (LAGUIOLE)
 (Sag T-453/11)
 2011/C 298/49
 Stævningen er affattet på fransk
 Parter
 Sagsøger: Gilbert Szajner (Saint-Maur-des-Fossés, Frankrig) (ved advokat A. Lakits-Josse)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Forge de Laguiole SARL (Laguiole, Frankrig)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 1. juni 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), hvorved EF-varemærke nr. 2 468 379 erklæres ugyldigt for varer i klasse 8, 14, 16, 18, 20, 21, 28 og 34 annulleres.
 —
 Selskabet Forge de Laguiole tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale Gilbert Szajners omkostninger, herunder udgifter til advokatbistand.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »LAGUIOLE« for varer og tjenesteydelser for bl.a. klasse 8, 14, 16, 18, 20, 21, 28, 34 og 38 — EF-varemærke nr. 2 468 379.
 Indehaver af EF-varemærket: Gilbert Szajner.
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Forge de Laguiole SARL.
 Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: Ugyldighedsbegæringen er indgivet på grundlag af artikel 53, stk. 1, litra c), og artikel 8, stk. 4, i forordning nr. 207/2009 vedrørende selskabsnavnet Forge de Laguiole.
 Annullationsafdelingens afgørelse: Afslag på ugyldighedsbegæringen.
 Appelkammerets afgørelse: Delvis annullation af annullationsafdelingens afgørelse og EF-varemærke nr. 2 468 379 erklæret delvist ugyldigt.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 4, i forordning 207/2009, idet appelkammeret fejlagtigt har vurderet, dels at selskabsnavnet Forge de Laguiole ikke er omfattet af bestemthedsprincippet og at navnet er beskyttet i forhold til Forge de Laguioles faktiske aktiviteter, dels at der ikke er nogen som helst risiko for forveksling mellem selskabsnavnet Forge de Laguioles, brugt til knive, og mærket »LAGUIOLE« anmeldt for knivvirksomhedens udenlandske produkter.


text:
18.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 136/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgien) den 25. januar 2016 — Argenta Spaarbank NV mod Belgische Staat
 (Sag C-39/16)
 (2016/C 136/18)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Argenta Spaarbank NV
 Sagsøgt: Belgische Staat
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er artikel 198, nr. 10, i WIB92 i den affattelse, der var gældende i ligningsårene 2001 og 2002, i strid med artikel 4, stk. 2, i moder-/datterselskabsdirektivet af 23. juli 1990 (Rådets direktiv 90/435/EØF) (1), for så vidt som den bestemmer, at renter op til et beløb, der svarer til det i medfør af artikel 202-204 i WIB92 fritagede udbytte af andele, som på tidspunktet for andelenes afhændelse ikke har været ejet i et sammenhængende tidsrum på mindst et år, ikke anses for erhvervsmæssige omkostninger, idet der ikke herved sondres mellem, om den ovennævnte rentebyrde har forbindelse med (finansieringen af) den kapitalandel, hvorfra det fritagede udbytte blev modtaget, eller om den ikke har?
 2)
 Udgør artikel 198, nr. 10, i WIB92 i den affattelse, der var gældende i ligningsårene 2001 og 2002, en bestemmelse, der har til formål at hindre svig og misbrug som omhandlet i artikel 1, stk. 2, i moder-/datterselskabsdirektivet af 23. juli 1990 (Rådets direktiv 90/435/EØF), og såfremt dette er tilfældet, går artikel 198, nr. 10, i WIB92 da videre, end det er nødvendigt for at hindre sådan svig og misbrug, for så vidt som den bestemmer, at renter op til et beløb, der svarer til det i medfør af artikel 202-204 fritagede udbytte af andele, som på tidspunktet for andelenes afhændelse ikke har været ejet i et sammenhængende tidsrum på mindst et år, ikke anses for erhvervsmæssige omkostninger, idet der ikke herved sondres mellem, om den ovennævnte rentebyrde har forbindelse med (finansieringen af) den kapitalandel, hvorfra det fritagede udbytte blev modtaget, eller om den ikke har?
 (1) Rådets direktiv 90/435/EØF af 23.7.1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater (EFT L 225, s. 6).


text:
26.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/29
 Rettens dom af 24. oktober 2011 — P mod Parlamentet
 (Sag T-213/10 P) (1)
 (Appel - personalesag - midlertidigt ansatte - afskedigelse - tab af tillid - begrundelse - urigtig gengivelse af beviserne)
 2011/C 347/47
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: P (Bruxelles, Belgien) (ved advokat É. Boigelot)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Parlamentet (først ved S. Seyr og R. Ignătescu, derefter ved S. Seyr, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten for EU-personalesager (Tredje Afdeling) den 24. februar 2011 i sag F-89/08, P mod Parlamentet (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser) med påstand om ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 P bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, som Europa-Parlamentet har afholdt i forbindelse med denne sag.
 (1) EUT C 195 af 17.7.2010.


text:
25.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 74/15
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 18. januar 2006 — Regione Marche mod Kommissionen
 (Sag T-107/03) (1)
 (»Integreret Middelhavsprogram (IMP) for regionen Marche (Italien) - ophør af finansiel støtte - ikke-støtteberettigede udgifter - annullationssøgsmål - intet juridisk grundlag - berettiget forventning - manglende begrundelse«)
 (2006/C 74/30)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Regione Marche (ved: avocats A. Pappalardo, M. Merola og D. Domenicucci)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved: E. de March og L. Flynn, som befuldmægtigede, bistået af avocat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning indeholdt i skrivelse til den italienske regering af 18. december 2002, som bragte finansiel fællesskabsstøtte inden for rammerne af et integreret Middelhavsprogram (IMP) for regionen Marche (Italien), til ophør.
 Domskonklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 124 af 24.5.2003.


text:
3.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/12
 DOMSTOLENS DOM
 (Store Afdeling)
 af 12. juli 2005
 i sag C-403/03, Egon Schempp mod Finanzamt München V (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof) (1)
 (Unionsborgerskab - artikel 12 EF og 18 EF - indkomstskat - ret til fradrag i den skattepligtige indkomst for underholdsbidrag betalt af en skattepligtig person, der har bopæl i Tyskland, til dennes fraskilte hustru, der har bopæl i Østrig - bevis for, at underholdsbidraget beskattes i denne medlemsstat)
 (2005/C 217/22)
 Processprog: tysk
 I sag C-403/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) ved afgørelse af 22. juli 2003, indgået til Domstolen den 29. september 2003, i sagen Egon Schempp mod Finanzamt München V, har Domstolen (Store Afdeling), sammensat af præsidenten, V. Skouris, afdelingsformændene P. Jann, C.W.A. Timmermans og A. Rosas samt dommerne C. Gulmann, J.-P. Puissochet, A. La Pergola, R. Schintgen, N. Colneric, J. Klučka, U. Lõhmus, E. Levits og A. Ó Caoimh (refererende dommer); generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: R. Grass, den 12. juli 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 12, stk. 1, EF og artikel 18, stk. 1, EF skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en skattepligtig person, der har bopæl i Tyskland, i henhold til en national lovgivning som den i hovedsagen omtvistede ikke kan fradrage underholdsbidrag til sin fraskilte hustru, der har bopæl i en anden medlemsstat, hvor bidraget ikke er skattepligtigt, i sin skattepligtige indkomst, skønt han ville have haft ret hertil, hvis hans fraskilte hustru havde haft bopæl i Tyskland.
 (1) EUT C 304 af 13.12.2003.


text:
6.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 101/21
 Sag anlagt den 25. januar 2013 — Cezar mod KHIM — Poli-Eco (Fodpaneler)
 (Sag T-39/13)
 2013/C 101/45
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Cezar Przedsiębiorstwo Produkcyjne Dariusz Bogdan Niewiński (Ełk, Polen) (ved advokaterne M. Nentwig og G. Becker)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Poli-Eco Tworzywa Sztuczne sp. z o.o. (Szprotawa, Polen)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 8. november 2012 af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 1512/2010-3) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-design, der begæres erklæret ugyldigt: EF-designet »fodpaneler« — registreret EF-design nr. 70 438-0002
 Indehaver af EF-designet: Cezar Przedsiębiorstwo Produkcyjne Dariusz Bogdan Niewiński
 Indgiveren af begæringen om, at EF-designet erklæres ugyldigt: Poli-Eco Tworzywa Sztuczne sp. z o.o.
 Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: Ugyldighedsbegæringen blev støttet på manglende nyhed og individuel karakter i henhold til artikel 25, stk. 1, litra b), sammenholdt med artikel 4-6 i Rådets forordning nr. 6/2002
 Ugyldighedsafdelingens afgørelse: Det omtvistede registrerede EF-design erklæret ugyldigt
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 25, stk. 1, litra b), artikel 63, stk. 1, og artikel 62, stk. 1, i Rådets forordning nr. 6/2002.


text:
14.1.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 10/16
 Sag anlagt den 23. november 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-414/05)
 (2006/C 10/32)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 23. november 2005 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved B. Stromsky, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2003/94/EF af 8. oktober 2003 om principper og retningslinjer for god fremstillingspraksis for humanmedicinske lægemidler og testpræparater til human brug (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 og
 2.
 Under alle omstændigheder fastslås det, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2003/94/EF af 8. oktober 2003 om principper og retningslinjer for god fremstillingspraksis for humanmedicinske lægemidler og testpræparater til human brug, idet den ikke har meddelt Kommissionen teksten til de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 3.
 Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Kommissionen gør gældende, at fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 30. april 2004.
 (1) EUT L 262 af 14.10.2003, s. 22.


text:
13.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado Contencioso-Administrativo de Pamplona (Spanien) den 9. december 2016 — Wilber López Pastuzano mod Delegación del Gobierno Central de Navarra
 (Sag C-636/16)
 (2017/C 046/20)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado Contencioso-Administrativo de Pamplona
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Wilber López Pastuzano
 Sagsøgt: Delegación del Gobierno Central de Navarra
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 12 i Rådets direktiv 2003/109/EF (1) af 25. november 2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede og for en retspraksis til fortolkning heraf, der ikke fastsætter, at kravene til beskyttelse mod udvisning af en fastboende udenlandsk statsborger skal anvendes med hensyn til enhver administrativ afgørelse om udvisning uanset afgørelsens karakter eller retlige form, men begrænser disse kravs anvendelsesområde til en bestemt form for udvisning?
 (1) EUT L 16, s. 44


text:
26.6.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 168/2
 Sag anlagt den 16. april 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-179/04)
 (2004/C 168/02)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 16. april 2004 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Georgios Zabbos, Kommissionens Juridiske Tjeneste.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Grækenland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/64/EF af 7. november 2000 (1) om ændring af Rådets direktiv 85/611/EØF, 92/49/EØF, 92/96/EØF og 93/22/EØF med hensyn til udveksling af oplysninger med tredjelande, idet Den Hellenske Republik ikke har sat de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet, eller i hvert fald ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ifølge EF-Domstolens faste praksis kan en medlemsstat ikke påberåbe sig bestemmelser, fremgangsmåder eller forhold i sin nationale retsorden til støtte for, at forpligtelser og frister, der følger af fællesskabsdirektiver, ikke overholdes.
 (1) EFT L 290 af 17.11.2000, s. 27.


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/15
 Sag anlagt den 14. januar 2010 — Europa-Kommissionen mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-23/10)
 2010/C 100/24
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A. Caeiros, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 68 ff. i forordning (EØF) nr. 2913/92 (1), artikel 290a i forordning (EØF) nr. 2454/93 (2) og bilag 38b til nævnte forordning samt artikel 2, 6, 9, 10 og 11 i forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 (3) og forordning (EØF, Euratom) nr. 1150/2000 (4), idet de portugisiske toldmyndigheder systematisk har accepteret toldangivelser om overgang til fri omsætning af friske bananer, selv om nævnte myndigheder vidste eller med rimelighed burde have vidst, at den angivne vægt ikke svarede til bananernes reelle vægt, og idet de portugisiske myndigheder har afslået at stille egne indtægter svarende til indtægtstabet og påløbne morarenter til rådighed.
 —
 Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Artikel 290a i forordning nr. 2454/93 bestemmer:
 »Undersøgelser af bananer henhørende under KN-kode 0803 00 19 med henblik på kontrol af nettomassen ved indførslen skal omfatte mindst 10 % af angivelserne til overgang til fri omsætning pr. år og pr. toldsted.
 Undersøgelser af bananerne finder sted på tidspunktet for deres overgang til fri omsætning i overensstemmelse med reglerne i bilag 38b.«
 I bilag 38b bestemmes:
 »1)
 Med henblik på anvendelsen af artikel 290a bestemmer toldmyndighederne ved det toldsted, hvortil der er indgivet en angivelse til overgang til fri omsætning af friske bananer, nettomassen på grundlag af en prøve af emballageenheder bananer, der udtages for hver type emballage og hvert oprindelsessted.
 [...]«
 Henset til fællesskabsretten og især til ovennævnte artikel 290a i og bilag 38b til forordning nr. 2454/93, der var de gældende regler i den omhandlede periode, er det Kommissionens opfattelse, at de portugisiske myndigheders argumenter for at afslå at stille skyldige egne indtægter og morarenter til rådighed i medfør af artikel 11 i forordning nr. 1150/2000 ikke kan tiltrædes, og at der ikke hersker tvivl om, at de citerede bestemmelser var fuldstændigt klare med hensyn til, hvilken vægt der skulle danne grundlag for toldafgifternes anvendelse.
 I artikel 290a og bilag 38b i forordning nr. 2454/93 er det udtrykkeligt fastsat, at det er »nettomassen«, dvs. bananernes »reelle vægt«, der skal anføres på angivelsen om bananernes overgang til fri omsætning, og at det følgelig er denne »reelle vægt«, der skal danne grundlag for toldafgifternes anvendelse.
 Kommissionen var på ingen måde retligt forpligtet til at offentliggøre en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende, serie C, om at importørerne ved toldangivelsernes udfærdigelse ikke måtte anvende en vægt på 18,14 kg eller en fast gennemsnitlig vægt.
 Da artikel 290a og bilag 38b er klare med hensyn til spørgsmålet om, hvilken vægt der skal tages i betragtning ved beregningen af toldafgifterne, kunne erhvervsdrivende, som sædvanligvis er beskæftiget i bananimportsektoren, og som derfor har kendskab til den gældende lovgivning på dette område, let finde frem til, at den toldangivelse, de skulle fremlægge, skulle anføre »nettomassen«, dvs. bananernes reelle vægt og ikke deres »kommercielle« vægt, som det har vist sig udgør en fiktiv vægt i de langt de fleste tilfælde.
 De portugisiske myndigheder kan ikke med føje påberåbe sig, at Kommissionen ikke har overholdt en formodet pligt til at varsle medlemsstaterne, som følge af de oplysninger, den modtog fra de italienske myndigheder. Der hersker ingen tvivl om, at de portugisiske toldmyndigheder, der forestod fortoldningen af de indførte bananer, havde mulighed for — uden nogle oplysninger fra Kommissionen — at afsløre, at toldangivelserne ikke svarede til de faktiske forhold, eftersom den reelle vægt i langt de fleste tilfælde var større end den »standardvægt«, der blev angivet. Det var således udelukkende de portugisiske myndigheders ansvar at undersøge inden for rammerne af deres myndigheds- og kontrolsfære, om disse angivelser var korrekte.
 EF-toldkodeksens artikel 13 giver toldmyndighederne beføjelse til at træffe »alle de kontrolforanstaltninger, de skønner nødvendige for at anvende toldforskrifterne korrekt«.
 De portugisiske myndigheder vidste, at det var blevet fast praksis hos de erhvervsdrivende at indgive toldangivelser om bananers overgang til fri omsætning, der baserede sig på en kommerciel vægt på 18,14 kg pr. kasse.
 Under disse omstændigheder kan disse myndigheder ikke hævde, at artikel 290a kun forpligtede dem til at undersøge 10 % af angivelserne om bananers overgang til fri omsætning.
 Den mulighed, som toldmyndighederne har for at gennemføre supplerende kontroller af bananers vægt i flere tilfælde end det minimum på 10 %, der kræves i medfør af artikel 290a, bliver, henset til målet om en effektiv beskyttelse af Fællesskabets indtægter, ændret til en pligt til at gennemføre supplerende kontroller, når det under de gennemførte kontroller viser sig, at der er risiko for at man accepterer ukorrekte angivelser.
 Når toldmyndighederne konstaterer, at den angivne vægt ikke svarer til den reelle vægt, og der er risiko for, at ukorrekte angivelser accepteres, må disse myndigheder ikke tillade bananernes overgang til fri omsætning uden at foretage en vægtkontrol, heller ikke selv om toldkontoret allerede har nået kontrolminimumsprocenten på 10 % i løbet af referenceåret.
 Angivelsen af en »standard« kommerciel vægt er i sig selv tilstrækkelig til at betvivle, om den angivne vægt er reel, og en sådan angivelse berettiger således en kontrol fra toldmyndighedernes side med henblik på at fastlægge den reelle vægt.
 Det tilkommer medlemsstaterne i henhold til artikel 8 i afgørelse 94/728/EF, Euratom (5) og i medfør af det ansvar, som påhviler dem på området for opkrævning af Fællesskabets egne indtægter, at foranstalte oprettelse af en hensigtsmæssig infrastruktur for at gennemføre de nødvendige kontroller, således at bananer, der overgår til fri omsætning, fortoldes korrekt, dvs. på grundlag af deres reelle vægt.
 De portugisiske myndigheders praksis — som bestod i systematisk at acceptere toldangivelserne, selv om de vidste eller med rimelighed burde have vidst, at den i toldangivelsen angivne vægt ikke var de indførte bananers reelle vægt, uden at gennemføre nogen form for kontrol — samt det forhold, at myndighederne afslog at påtage sig ansvaret for så vidt angik de økonomiske konsekvenser for Fællesskabets budget, er i strid med princippet om en effektiv beskyttelse af egne indtægter og med Domstolens retspraksis.
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12.10.1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1).
 (2) Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2.7.1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF- toldkodeks (EFT L 253, s. 1).
 (3) Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29.5.1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (EFT L 155, s. 1).
 (4) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22.5.2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (EFT L 130, s. 1).
 (5) Rådets afgørelse af 31. oktober 1994 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter (EFT L 293, s. 9).


text:
Nr. C 212/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12 . 7 . 97
 1 ) Kommissionen frifindes. xelles, ved advokaterne Jean-Noël Louis, Thierry Dema
 seure og Ariane Tornel, Bruxelles, og med valgt adresse i
 2 ) Hver part betaler sine egne omkostninger. Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 1 , rue de Ces
 sange, mod Rådet for Den Europæiske Union ( befuld
 ( ! ) EFT nr. C 275 af 1 . 10 . 1994 . mægtigede : Jean-Paul Jacqué og Denis Waelbroeck ), hvori
 der er nedlagt påstand om annullation af afslaget af 3 . maj
 1995 fra Rådets generalsekretær på sagsøgerens ansøgning
 til en A 1 -stilling i Generaldirektoratet for Økonomisk og
 Social Samhørighed — Regionalpolitik — Socialpolitik —
 Beskæftigelse — Social Dialog — Uddannelse og Ungdom
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS — Kultur — Det Audio-visuelle Område ( GD J ) og af
 den 28 . maj 1997 afgørelsen fra Rådets generalsekretær af 7. november
 1995 om afvisning af sagsøgerens klage, har Retten ( Femte
 i sag T-59/96, Jean-Louis Burban mod Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, R. García-
 Europa-Parlamentet (') Valdecasas, og dommerne J. Azizi og M. Jaeger; justitsse
 (Tjenestemænd — forsinket udfærdigelse af bedømmelses kretær: fuldmægtig A. Mair, den 29 . maj 1997 afsagt
 rapport — erstatningssøgsmål — formaliteten — tjenstlig dom, hvis konklusion lyder således:
 fejl — skade)
 ( 97/C 212/49 1 ) Rådet frifindes.
 (Processprog: fransk)
 2 ) Hver part betaler sine omkostninger.
 I sag T-59/96, tjenestemand ved Europa-Parlamentet Jean-
 Louis Burban, Paris, ved advokat Jean-Pierre Spitzer, Paris,
 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse (') EFT nr. C 77 af 16 . 3 . 1996 .
 May, 31 , Grand-rue, mod Europa-Parlamentet ( befuld
 mægtigede : Yannis Pantalis, Francis Herbert og Daniel M.
 Tomasevic ), angående en påstand om erstatning for øko
 nomisk og ikke-økonomisk skade, som sagsøgeren har lidt
 om følge af forsinket udfærdigelse af hans bedømmelses
 rapporter for årene 1991-1992 og 1993-1994, har Retten
 ( Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, K. DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Lenaerts, samt dommerne P. Lindh og J. D. Cooke; justits
 sekretær: fuldmægtig J. Palacio Gonzålez, den 28 . maj den 3 . juni 1997
 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: i sag T-196/95 , H mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber ( 1 )
 1 ) Parlamentet betaler sagsøgeren 200 000 bfr. i erstat
 ning. (Tjenestemænd — pensionering uden ansøgning —
 nedsættelse af invaliditetsudvalget og dettes arbejde —
 2 ) Parlamentet betaler sagens omkostninger. vedtægtens artikel 53 og 59, stk. 2 — meddelelse om
 afgørelsen)
 (M EFT nr. C 180 af 22 . 6 . 1996 .
 ( 97/C 212/51 )
 (Processprog: fransk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 I sag T-l 96/95 , H, forhenværende tjenstemand i Kommis
 den 29. maj 1997 sionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles, først
 i sag T-6/96, Themistokles Kontargiris mod Rådet for ved advokaterne Pierre-Paul van Gehuchten og Jacques
 Den Europæiske Union ( l ) Sambon, Bruxelles, og derefter ved advokat Lucette Defal
 que, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 (Tjenestemænd — afslag på ansøgning — artikel 19, stk. 1, advokat Louis Schiltz, 2, rue du Fort Rheinsheim, mod
 i Rådets forretningsorden — vedtægtens artikel 45 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld
 Rådets generalsekretærs kompetence til at afslå en ansøg mægtiget: Ana Maria Alves Vieira ), angående en påstand
 ning og afvise en klage — meddelelse om ledig stilling — om annullation af invaliditetsudvalgets udtalelse af 13 . sep
 åbenbart fejlagtigt skøn — vedtægtens artikel. 7 og 27 —
 tember 1994, af Kommissionens afgørelse af 27. september
 begrundelsespligt — magtfordrejning)
 1994 om at pensionere sagsøgeren uden ansøgning og af
 ( 97/C 212/50 ) Kommissionens afgørelse af 27. juni 1995 om afvisning af
 sagsøgerens klage over denne afgørelse, har Retten (Tredje
 (Processprog: fransk) Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, B. Vester
 dorf, og dommerne C. P. Briët og A. Potocki; justitssekre
 I sag T-6/96, Themistokles Kontargiris, tidligere tjeneste tær: ekspeditionssekretær B. Pastor, den 3 . juni 1997
 mand ved Rådet for Den Europæiske Union, bosat i Bru afsagt dom, hvis konklusion lyder således :


text:
13.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/4
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 11. februar 2015 — bpost SA mod Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d‘appel de Bruxelles — Belgien)
 (Sag C-340/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - posttjenester - direktiv 97/67/EF - artikel 12 - befordringspligtig virksomhed - mængderabatter - anvendelse på konsolidatorer, der samler postforsendelser - forpligtelse til ikke-diskrimineringtionstegn))
 (2015/C 118/05)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d’appel de Bruxelles
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: bpost SA
 Sagsøgt: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)
 Konklusion
 Princippet om ikke-diskriminering med hensyn til takster i artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/6/EF af 20. februar 2008, skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for en ordning med en mængderabat pr. afsender som den i hovedsagen omhandlede.
 (1) EUT C 233 af 10.8.2013.


text:
26.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 350/25
 Sag anlagt den 29. juli 2016 — holyGhost mod EUIPO — CBM (holyGhost)
 (Sag T-439/16)
 (2016/C 350/31)
 Stævningen affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: holyGhost GmbH (München, Tyskland) (ved advokaterne M. Wiedemann og S. Engbrink)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: CBM Creative Brands Marken GmbH (Zürich, Schweiz)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: holyGhost GmbH
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »holyGhost« — registreringsansøgning nr. 11 757 853
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 30. maj 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2867/2014–5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
25.9.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 260/23
 Sag anlagt den 23. juli 2010 — Consorzio del vino nobile di Montepulciano m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-318/10)
 ()
 2010/C 260/32
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøgere: Consorzio del vino nobile di Montepulciano (Montepulciano, Italien), Contucci di Alamanno Contucci & C. Società Agricola Sas (Montepulciano, Italien), Villa s. Anna Società Semplice Agricola di Fabroni Anna s. E M. Società Seplice (Montepulciano, Italien), Il Conventino Società Agricola per Azioni (Montepulciano, Italien) (ved avvocato D. Dodaro, avvocato s. Cianciullo, avvocato G. Brini og avvocato G. Nazzi)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den omstridte forordning erklæres ugyldig eller uanvendelig, eller under alle omstændigheder annulleres revideringen heraf som sket med bilag XV i Kommissionens forordning (EF) nr. 607/2009, hvor den ukorrekt identificerer den tekniske fejl til at blive korrigeret ved den blotte optagelse af »Montepulciano«-druesortsbetegnelsen i del B i nævnte bilag, og derved anvender undtagelsesbestemmelsen i artikel 62, stk. 3 og 4, i Kommissionens forordning (EF) nr. 607/2009 i forhold til den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Vino Nobile di Montepulciano« uden at tage hensyn til den faktiske specificitet for denne oprindelsesbetegnelse.
 —
 Subsidiært erklæres den omstridte forordning ugyldig eller uanvendelig, eller under alle omstændigheder annulleres revideringen heraf som sket med bilag XV i Kommissionens forordning (EF) nr. 607/2009, hvor denne med henblik på at overføre »Montepulciano«-druesortsbetegnelsen fra del A i samme bilag under henvisning til artikel 62, stk. 3, som vedrører navnene på druesorterne, som indeholder eller omfatter en beskyttet oprindelsesbetegnelse, har identificeret den beskyttede oprindelsesbetegnelse med det enkelte ord »Montepulciano«, og derved fjernet den traditionelle betegnelse »Vino nobile di«, som har udgjort en integreret del, siden den blev anerkendt.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Dette søgsmål er rettet imod Kommissionens forordning (EU) nr. 401/2010 af 7. maj 2010 (1), for så vidt Kommissionen med dennes vedtagelse og med den begrundelse at korrigere den fejl at inkludere »Montepulciano«-betegnelsen i del B i bilag XV i Kommissionens forordning (EF) nr. 607/2009 af 14. juli 2009 (2) har overført betegnelsen til del A i nævnte bilag XV, og ved samme lejlighed er den traditionelle betegnelse »Vino nobile di Montepulciano« fjernet fra den første kolonne i tabellen.
 Ved at gøre sådan har sagsøgte klassificeret en konkret ændring, som har en meget mere gennemgribende indvirkning, end hvad der er tilladt indenfor anvendelsesområdet fra artikel 62, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF) nr. 607/2009, som en ren tekstoverførsel. Således har sagsøgte ligeledes klart begået magtfordrejning ved med urette at anvende denne bestemmelse til formål, som ligger langt ud over dens formål, til skade for producenterne af Vino Nobile di Montepulciano og for del Consorzio del Vino Nobile og generelt for forbrugeren og markedet.
 Sagsøgerne gør ligeledes gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 23 i TRIPS-aftalen. I den forbindelse fremføres det, at den tilsnegede fjernelse af den traditionelle betegnelse »Vino nobile« fra den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Vino nobile di Montepulciano« ikke er en tilstrækkelig eller egnet foranstaltning til at forfølge de mål, som er angivet i TRIPS-aftalen, da det forøger risikoen for usikkerhed, især for så vidt angår ikke-italienske fællesskabsforbrugere, som let vil blive misledt af en mærkning, som giver betegnelsen »Montepulciano« den samme fremhævelse. På denne måde vil der være en utilstrækkelig skelnen imellem de forskellige produkter under samme begreb som anvendt til oprindelsesbetegnelse fra et homogent geografisk område, uden den traditionelle betegnelse eller som varietetangivelse tilføjet foran og ikke efter den geografiske betegnelse.
 (1) Kommissionens forordning (EU) nr. 401/2010 af 7.5.2010 om ændring og berigtigelse af forordning (EF) nr. 607/2009 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 479/2008 for så vidt angår beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser, traditionelle benævnelser og mærkning og præsentation af visse vinavlsprodukter (EUT L 117 af 11.5.2010, s. 13).
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 607/2009 af 14.7.2009 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 479/2008 for så vidt angår beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser, traditionelle benævnelser og mærkning og præsentation af visse vinavlsprodukter (EUT L 193 af 24.7.2009, s. 60).


text:
18.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Baranya Megyei Bíróság, Ungarn, den 22. februar 2011 — Mahagében Kft. mod Nemzeti Adó és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
 (Sag C-80/11)
 2011/C 179/10
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Baranya Megyei Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Mahagében Kft.
 Sagsøgt: Nemzeti Adó és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal direktiv 2006/112 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) fortolkes således, at en merværdiafgiftspligtig person, som opfylder de materielle betingelser for at fradrage merværdiafgift i overensstemmelse med direktivets bestemmelser, kan fratages sin fradragsret i medfør af en national lovgivning eller praksis, der forbyder fradrag af merværdiafgift, som er indbetalt i forbindelse med indkøb af goder, hvis fakturaen er det eneste retvisende dokument, der attesterer leveringen af disse goder, og den afgiftspligtige ikke er i besiddelse af et dokument udfærdiget af fakturaens udsteder, som kan godtgøre, at sidstnævnte rådede over goderne, kunne levere dem og havde opfyldt sin angivelsespligt? Kan medlemsstaten for at sikre en korrekt opkrævning af merværdiafgift og undgå svig i henhold til nævnte direktivs artikel 273 kræve, at fakturaens adressat er i besiddelse af et andet dokument, som kan godtgøre, at fakturaens udsteder rådede over goderne, og at disse blev leveret eller befordret til fakturaens adressat?
 2)
 Er begrebet fornøden omhu som omhandlet i den ungarske momslovs artikel 44, stk. 5, forenelig med neutralitetsprincippet og proportionalitetsprincippet, der flere gange er blevet anerkendt af Den Europæiske Unions Domstol i forbindelse med direktivets anvendelse, for så vidt som begrebet ifølge skatte- og afgiftsmyndigheden og fast retspraksis indebærer, at fakturaens adressat skal sikre sig, at fakturaens udsteder var afgiftspligtig, havde bogført goderne, var i besiddelse af fakturaerne for indkøbet heraf og havde opfyldt sin pligt til at angive og indbetale merværdiafgift?
 3)
 Skal artikel 167 og artikel 178, litra a), i direktiv 2006/112 fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning eller praksis, som betinger udøvelsen af fradragsretten af, at den afgiftspligtige, som modtager fakturaen, godtgør, at det selskab, som har udstedt fakturaen, har handlet lovligt?
 (1) Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1).


text:
26.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/45
 Rettens kendelse af 27. november 2012 — ADEDY m.fl. mod Rådet
 (Sag T-215/11) (1)
 (Annullationssøgsmål - beslutning rettet til en medlemsstat for at rette op på en situation med et uforholdsmæssigt stort underskud - ikke umiddelbart berørt - afvisning)
 2013/C 26/89
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Anotati Dioikisi Enoseon Dimosion Ypallilon (ADEDY) (Athen, Grækenland), Spyridon Papaspyros (Athen) og Ilias Iliopoulos (Athen) (ved advokat M.-M. Tsipra)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved G. Maganza, M. Vitsentzatos og A. de Gregorio Merino, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved B. Smulders, J.-P. Keppenne og M. Konstantinidis, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Rådets afgørelse 2011/57/EU af 20. december 2010 om ændring af afgørelse 2010/320/EU rettet til Grækenland med henblik på at styrke og skærpe den finanspolitiske overvågning og med pålæg om at træffe foranstaltninger til den nedbringelse af underskuddet, der skønnes nødvendig for at rette op på situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud (EUT L 26, s. 15).
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Anotati Dioikisi Enoseon Dimosion Ypallilon (ADEDY), Spyridon Papaspyros og Ilias Iliopoulos bærer deres egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.
 3)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 186 af 25.6.2011.


text:
7.6.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/29
 Sag anlagt den 7. marts 2008 — Republikken Cypern mod Kommissionen
 (Sag T-119/08)
 (2008/C 142/53)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Republikken Cypern (ved T. Kliridis)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af udbudsbekendtgørelsen EuropeAid/125672/C/SER/CY med henblik på indgåelse af en kontrakt vedrørende »Technical Assistance on animal husbandry«, offentliggjort — udelukkende på engelsk — den 27. december 2007 eller omkring dette tidspunkt på webstedet http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/, og annullation af bekendtgørelsens artikel 5 og 28.2.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er identiske med dem, der er fremført i sag T-91/08, T-92/08 og T-93/08, Cypern mod Kommissionen.


text:
3.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 104/33
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Cluj (Rumænien) den 10. januar 2017 — Maria Dicu mod Ministerul Justiției, Consiliul Superior al Magistraturii, Curtea de Apel Suceava og Tribunalul Botoșani
 (Sag C-12/17)
 (2017/C 104/48)
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel Cluj
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Maria Dicu
 Sagsøgt: Ministerul Justiției, Consiliul Superior al Magistraturii, Curtea de Apel Suceava og Tribunalul Botoșani
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 7 i direktiv 2003/88/EF (1) fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse, som ved fastlæggelsen af en arbejdstagers ferieperiode ikke medregner en periode med forældreorlov i forbindelse med et barn under 2 år som faktisk arbejdstid?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4.11.2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EUT L 299, s. 9).


text:
18.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/21
 Sag anlagt den 8. marts 2011 — ZZ mod Rådet
 (Sag F-26/11)
 2011/C 179/35
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne S. Rodrigues og C. Bernard Glanz)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at opføre sagsøgeren på listen over forfremmede til lønklasse AD 13 i forfremmelsesåret 2010, samt påstand om, at sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren en erstatning for lidt ikke-økonomisk skade.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse om ikke at opføre sagsøgeren på listen over forfremmede til lønklasse AD 13 i forfremmelsesåret 2010, således som denne afgørelse fremgår af personalemeddelelse nr. 80/10 af 26. april 2010 og af personalemeddelelse nr. 81/10 af 26. maj 2010.
 —
 Om fornødent: annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse om afslag på sagsøgerens klage.
 —
 Om fornødent: annullation af afgørelsen om forfremmelse af de i lønklasse AD 12 indplacerede tjenestemænd til lønklasse AD 13 i forfremmelsesåret 2010 (personalemeddelelse nr. 80/10 af 26. april 2010 og personalemeddelelse nr. 81/10 af 26. maj 2010).
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 150 000 EUR i erstatning for lidt ikke-økonomisk skade.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
27.2.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/12
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. december 2009 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-120/09) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 1999/31/EF - deponering af affald - begreberne »underjordisk opbevaring«, »gas fra deponeringsanlæg« og »eluat« - pligt til at fastlægge udløsningstærskler, ud fra hvilke det kan antages, at et deponeringsanlæg har forårsaget en betydelig forringelse af grundvandskvaliteten - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist for så vidt angår regionen Vallonien)
 2010/C 51/18
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved M. van Beek og J.-B. Laignelot, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien (ved T. Materne, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende gennemførelse i vallonsk ret af artikel 2, litra f), j) og k), i samt bilag III, punkt 4, litra C), til Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald (EFT L 182, s. 1) — begreberne »underjordisk opbevaring«, »gas fra deponeringsanlæg« og »eluat« — pligt til at fastlægge udløsningstærskler, ud fra hvilke det kan antages, at et deponeringsanlæg har forårsaget en betydelig forringelse af grundvandskvaliteten
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald, idet det ikke for så vidt angår regionen Vallonien har sikret gennemførelsen af direktivets artikel 2, litra f), j) og k), samt bilag III, punkt 4, litra C).
 2)
 Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 141 af 20.6.2009.


text:
13.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/34
 Sag anlagt den 14. februar 2013 — LG Electronics mod Kommissionen
 (Sag T-91/13)
 2013/C 108/83
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: LG Electronics, Inc. (Seoul, Korea) (ved advokaterne G. van Gerven og T. Franchoo)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 1, stk. 1, litra d), og stk. 2, litra g), artikel 2, stk. 1, litra d) og e), og stk. 2, litra d) og e), i Europa-Kommissionens afgørelse K(2012) 8839 endelig af 5. december 2013 i sag COMP/39.437 — TV og computer skærmrør annulleres helt eller delvis, for så vidt som de vedrører sagsøgeren, og/eller
 —
 de bøder, der er blevet pålagt sagsøgeren ved den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1, litra d) og e), og stk. 2, litra d) og e), nedsættes.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført otte anbringender.
 Anbringende i henhold til artikel 263 TEUF om annullation af den anfægtede afgørelses artikel 1 og 2 for så vidt som de vedrører sagsøgeren:
 1)
 Første anbringende om tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar (tilsidesættelse af en væsentlig formforskrift), idet LG Phillips Displays (herefter »LPD«) blev holdt uden for proceduren som anklaget.
 Anbringender om (delvis) annullation af artikel 1 og 2 i den anfægtede afgørelse i henhold til artikel 263 TEUF og en tilsvarende nedsættelse af sagsøgerens bøder i henhold til artikel 261 TEUF:
 2)
 Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 101 TEUF og artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003 (1), tilsidesættelse af princippet om personligt ansvar og åbenlyst fejlskøn, idet sagsøgeren er blevet holdt ansvarlig for overtrædelser begået af LPD.
 3)
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 25 i forordning (EF) nr. 1/2003, idet den anfægtede afgørelse holder sagsøgeren ansvarlig for adfærd før 1. juli 2001.
 4)
 Fjerde anbringende om tilsidesættelse af artikel 101 TEUF og artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003, tilsidesættelse af artikel 296 TEUF og tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, idet den anfægtede afgørelse medtager direkte afsætning til EØS af forarbejdede produkter (herefter »DAFP«) i beregningen af den bøde, sagsøgeren er blevet pålagt.
 5)
 Femte anbringende om tilsidesættelse af artikel 101 TEUF, artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003, tilsidesættelse af princippet om personligt ansvar, åbenlyst fejlskøn og tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar, idet den anfægtede afgørelse fastslår, at sagsøgeren er ansvarlig for den bøde, der er begrundet ved DAFP gennemført af Philips.
 6)
 Sjette anbringende om tilsidesættelse af artikel 296 TEUF, åbenlyst fejlskøn og tilsidesættelse af principperne om ligebehandling og god forvaltning, idet den anfægtede afgørelse (i) ikke anfører tilstrækkelige grunde for at undlade at medtage DAFP for Samsung og/eller (ii) vilkårligt medtager eller udelukker DAFP, og forårsager en forskelsbehandling mellem sagsøgeren og Samsung.
 7)
 Syvende anbringende om tilsidesættelse af artikel 101 TEUF, artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003 og principperne om ligebehandling og god forvaltning, idet (i) den anfægtede afgørelse ikke er rettet til LPD og de LPD datterselskaber, der deltog i overtrædelserne, mens et andet joint venture blev omfattet sammen med sine moderselskaber, og (ii) idet andre moderselskaber i samme situation som sagsøgeren ikke blev omfattet af den anfægtede afgørelse.
 Anbringende baseret på Domstolens fulde prøvelsesret til artikel 261 TEUF og artikel 31 i forordning (EF) nr. 1/2003.
 8)
 Ottende anbringende, hvorved Domstolen anmodes om at udøve sin fulde prøvelsesret til at nedsætte sagsøgerens bøde, da den er overdreven og uforholdsmæssig.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1).