text:
C 169/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13.7.2002
 DOMSTOLENS DOM afskediges, overgår til erhververen under de betingelser og inden
 for de grænser, der gælder efter nævnte artikel, uanset om disse
 forpligtelser udspringer af offentlige myndigheders retsakter
 af 4. juni 2002 eller gennemføres ved sådanne akter og uanset de praktiske
 forholdsregler, der måtte være fastsat med henblik på denne
 gennemførelse.
 i sag C-164/00, Katia Beckmann mod Dynamco Whicheloe
 Macfarlane Ltd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench (1) EFT C 192 af 8.7.2000.
 Division) (1)
 (»Direktiv 77/187/EØF — varetagelse af arbejdstagernes
 rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder,
 bedrifter eller dele af bedrifter — betingelser for at anvende
 undtagelser fra varetagelse af rettigheder — ydelser i tilfælde DOMSTOLENS DOM
 af afskedigelse«)
 (Anden Afdeling)
 (2002/C 169/12)
 af 30. maj 2002
 (Processprog: engelsk) i de forenede sager C-284/00 og C-288/00, Stratmann
 GmbH und Co. KG mod Landrätin des Kreises Wesel (sag
 C-284/00) og Fleischversorgung Neuss GmbH und Co.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- mod Landrat des Kreises Neuss (sag C-288/00) (anmodnin-
 gjort i Samling af Afgørelser) ger om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsge-
 richt) (1)
 (»Fælles landbrugspolitik — afgifter i forbindelse med
 I sag C-164/00, angående en anmodning, som High Court of sundhedsmæssig undersøgelse og kontrol af fersk kød«)
 Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Det
 Forenede Kongerige) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til (2002/C 169/13)
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Katia
 Beckmann mod Dynamco Whicheloe Macfarlane Ltd, at opnå (Processprog: tysk)
 en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 3 i
 Rådets direktiv 77/187/EØF af 14. februar 1977 om tilnærmel-
 se af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdsta- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomhed- gjort i Samling af Afgørelser)
 er, bedrifter eller dele af bedrifter (EFT L 61, s. 26), har
 Domstolen, sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesi-
 as, afdelingsformændene N. Colneric og S. von Bahr samt I de forenede sager C-284/00 og C-288/00, angående anmod-
 dommerne C. Gulmann, D.A.O. Edward, A. La Pergola, ninger, som Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) i medfør af
 J.-P. Puissochet (refererende dommer), M. Wathelet, R. Schint- artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i de for nævnte
 gen, J.N. Cunha Rodrigues og C.W.A. Timmermans; generalad- ret verserende sager, Stratmann GmbH und Co. KG mod
 vokat: S. Alber; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den Landrätin des Kreises Wesel (sag C-284/00), og Fleischversor-
 4. juni 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: gung Neuss GmbH und Co. KG mod Landrat des Kreises Neuss
 (sag C-288/00), at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 fortolkningen dels af Rådets direktiv 85/73/EØF af 29. januar
 1) Førtidig udbetaling af pension samt af ydelser, der har til 1985 om finansiering af sundhedsmæssig undersøgelse og
 formål at forbedre forholdene ved en sådan førtidig pensionering, kontrol af fersk kød og fjerkrækød (EFT L 32, s. 14), og af
 og som udbetales i forbindelse med afskedigelse af arbejdstagere, Rådets beslutning 88/408/EØF af 15. juni 1988 om størrelser-
 der har nået en bestemt alder, såsom dem, der er omtvistet i ne for den afgift, der i henhold til direktiv 85/73 skal opkræves
 hovedsagen, udgør ikke ydelser i forbindelse med alderdom og for sundhedsmæssig undersøgelse og kontrol af fersk kød (EFT
 invaliditet eller til efterladte i henhold til supplerende faglige L 194, s. 24), dels af direktiv 85/73, som ændret ved Rådets
 eller tværfaglige forsikringsordninger som omhandlet i artikel 3, direktiv 93/118/EF af 22. december 1993 (EFT L 340, s. 15,
 stk. 3, i Rådets direktiv 77/187/EØF af 14. februar 1977 om og berigtigelse EFT 1994 L 280, s. 91), sammenholdt med
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af Rådets direktiv 64/433/EØF af 26. juni 1964 om sundheds-
 arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af mæssige problemer vedrørende handelen med fersk kød inden
 virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter. for Fællesskabet (EFT 1963-1964, s. 175), såvel som affattet
 ved Rådets direktiv 89/662/EØF af 11. december 1989 om
 2) Artikel 3 i direktiv 77/187 skal fortolkes således, at overdrage- veterinærkontrol i samhandelen i Fællesskabet med henblik på
 rens forpligtelser i henhold til en arbejdskontrakt, et arbejdsfor- gennemførelse af det indre marked (EFT L 395, s. 13), som
 hold eller en kollektiv overenskomst over for en arbejdstager, der affattet ved Rådets direktiv 91/497/EØF af 29. juli 1991 om
 ---pagebreak--- 13.7.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 169/9
 ændring og kodificering af direktiv 64/433 med henblik på at til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Prefetto
 udvide dets anvendelsesområde til også at omfatte produktion Provincia di Cuneo mod Silvano Carbone, som enedirektør
 og afsætning af fersk kød (EFT L 268, s. 69), har Domstolen for Expo Casa Manta Srl, at opnå en præjudiciel afgørelse
 (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, N. Col- vedrørende fortolkningen af Rådets forordning (EF) nr. 519/
 neric, og dommerne R. Schintgen (refererende dommer) og 94 af 7. marts 1994 om den fælles ordning for indførsel fra
 V. Skouris; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: fuldmæg- visse tredjelande og ophævelse af Rådets forordning (EØF)
 tig M.-F. Contet, den 30. maj 2002 afsagt dom, hvis konklusion nr. 1765/82, nr. 1766/82 og nr. 3420/83 (EFT L 67, s. 89)
 lyder således: samt af Rådets forordning (EF) nr. 3285/94 af 22. december
 1994 om den fælles importordning og om ophævelse af
 De omkostninger, der er forbundet med bakteriologiske undersøgelser forordning (EF) nr. 518/94 (EFT L 349, s. 53), har Domstolen
 og trikinundersøgelser, som gennemføres i henhold til Rådets direktiv (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, N. Col-
 64/433/EØF af 26. juni 1964 om sundhedsmæssige problemer neric (refererende dommer), og dommerne R. Schintgen og
 vedrørende handelen med fersk kød inden for Fællesskabet, som V. Skouris; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær:
 affattet såvel ved Rådets direktiv 89/662/EØF af 11. december R. Grass, den 30. maj 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 1989 om veterinærkontrol i samhandelen i Fællesskabet med henblik således:
 på gennemførelse af det indre marked som ved Rådets direktiv 91/
 497/EØF af 29. juli 1991 om ændring og kodificering af direktiv Rådets forordning (EF) nr. 519/94 af 7. marts 1994 om den fælles
 64/433 med henblik på at udvide dets anvendelsesområde til også ordning for indførsel fra visse tredjelande og ophævelse af Rådets
 at omfatte produktion og afsætning af fersk kød, er omfattet af forordning (EØF) nr. 1765/82, nr. 1766/82 og nr. 3420/83 samt
 den EF-afgift, som medlemsstaterne opkræver for sundhedsmæssig Rådets forordning (EF) nr. 3285/94 af 22. december 1994 om den
 undersøgelse og kontrol af fersk kød i medfør af dels Rådets direktiv fælles importordning og om ophævelse af forordning (EF) nr. 518/
 85/73/EØF af 29. januar 1985 om finansiering af sundhedsmæssig 94 har ingen virkning for en medlemsstats bestemmelser om
 undersøgelse og kontrol af fersk kød og fjerkrækød og Rådets markedsføring af varer indført fra tredjelande.
 beslutning 88/408/EØF af 15. juni 1988 om størrelserne for
 den afgift, der i henhold til direktiv 85/73 skal opkræves for
 sundhedsmæssig undersøgelse og kontrol af fersk kød, dels direktiv (1) EFT C 302 af 21.10.2000.
 85/73, som ændret ved Rådets direktiv 93/118/EF af 22. december
 1993.
 (1) EFT C 302 af 21.10.2000.
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 DOMSTOLENS DOM
 af 14. maj 2002
 (Anden Afdeling)
 i sag C-383/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 af 30. maj 2002 skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (1)
 i sag C-296/00, Prefetto Provincia di Cuneo mod Silvano (»Traktatbrud — direktiv 96/82/EF — manglende gennem-
 Carbone (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte førelse inden for den fastsatte frist«)
 suprema di cassazione) (1)
 (2002/C 169/15)
 (»Forordning (EF) nr. 519/94 og nr. 3285/94 — anvendelses-
 område — markedsføring af trådløse telefonapparater fra (Processprog: tysk)
 tredjelande«)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (2002/C 169/14)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: italiensk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- I sag C-383/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 gjort i Samling af Afgørelser) ber (befuldmægtiget: G. zur Hausen) mod Forbundsrepublik-
 ken Tyskland (befuldmægtigede: W.-D. Plessing og B. Muttel-
 see-Schön), angående en påstand om, at det fastslås, at
 Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser
 I sag C-296/00, angående en anmodning, som Corte suprema i henhold til EF-traktaten, idet den ikke inden for den fastsatte
 di cassazione (Italien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet frist har truffet de nødvendige foranstaltninger for at


text:
C 83/16 DA Den Europæiske Unions Tidende 5.4.2003
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di
 Stato), skal slettes af registeret.
 Fristen for direktivets gennemførelse udløb den 28. oktober
 2001. (1 ) EFT C 192 af 8.7.2000.
 ( 1) EFT L 289, s. 28.
 Slettelse af sag C-337/00 ( 1)
 Sag anlagt den 21. februar 2003 af Kommissionen for De
 (2003/C 83/32)
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene
 (Sag C-80/03)
 Ved kendelse af 13. december 2002 har præsidenten for De
 (2003/C 83/30) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-337/00,
 Forbundsrepublikken Tyskland mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 21. fe-
 bruar 2003 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af (1 ) EFT C 316 af 4.11.2000.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved W. Wils,
 som befuldmægtiget.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat
 sine forpligtelser, idet det ikke har vedtaget de nødvendige Slettelse af sag C-188/01 ( 1)
 love og administrative bestemmelser for at efterkomme
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/93/EF (1) (2003/C 83/33)
 af 13. december 1999 om en fællesskabsramme for
 elektroniske signaturer eller i hvert fald ikke har underret-
 tet Kommissionen herom.
 Ved kendelse af 12. december 2002 har præsidenten for De
 — Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens om- Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-188/01,
 kostninger. Francisco Javier Gonzales Moreno (anmodning om præjuduciel
 afgørelse indgivet af Unabhängiger Verwaltungssenat Salz-
 burg), skal slettes af registeret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (1 ) EFT C 200 af 14.7.2001.
 Den fastsatte frist for bestemmelsernes vedtagelse udløb den
 19. juli 2001.
 ( 1) EFT L 13 af 19.1.2000, s. 12.
 Slettelse af sag C-375/01 ( 1)
 (2003/C 83/34)
 Slettelse af sag C-173/00 (1)
 (2003/C 83/31) Ved kendelse af 15. januar 2003 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-375/01,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland,
 skal slettes af registeret.
 Ved kendelse af 14. januar 2003 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-173/00,
 ANAS — Ente Nazionale per le Strade mod Cooperativa (1 ) EFT C 348 af 8.12.2001.
 Muratori Cementisti Ravenna Soc. coop. arl (CMC), Icla
 Costruzioni Generali SpA, Impresa Toto SpA og Toto SpA

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
11.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/52
 Sag anlagt den 26. juni 2014 — Banco de Albacete mod Kommissionen
 (Sag T-483/14)
 2014/C 261/81
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Banco de Albacete, SA (Madrid, Spanien) (ved advokaterne J.L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo og A. Biondi)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres, i det omfang den kvalificerer samtlige de afgiftsforanstaltninger, der udgør det spanske system for finansiel leasing (SEAF), som ny statsstøtte, der er uforenelig med det indre marked.
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 1 og 4, der identificerer investorerne i de økonomiske interessegrupper som modtagere af den angivelige støtte og eneste ansvarlige for tilbagebetalingen.
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 4, for så vidt som den anordner tilbagesøgning af den angivelige støtte.
 —
 Den anfægtede afgørelses artikel 4 annulleres, for så vidt som den tager stilling til lovligheden af private kontrakter mellem investorer og andre enheder.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der er gjort gældende i sag T-700/13, Bankia mod Kommissionen.


text:
3.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 65/14
 Appel iværksat den 9. december 2011 af Michael Heath til prøvelse af Personalerettens dom af 29. september 2011 i sag F-121/10, Michael Heath mod ECB
 (Sag T-645/11 P)
 2012/C 65/28
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Michael Heath (Southampton, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne L. Levi og M. Vandenbussche)
 Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Centralbank (ECB)
 Appellantens påstande
 —
 Den dom, som Retten for EU-personalesager afsagde den 29. september 2011 i sag F-121/10, ophæves.
 —
 Som følge heraf gives appellanten medhold i sine påstande for førsteinstansen og følgelig
 —
 annulleres lønsedlen for januar 2010 og efterfølgende måneder, idet disse anvender en forhøjelse af pensionen på 0,6 %, således at der anvendes en forhøjelse på 2,1 % beregnet i henhold til en almindelig generel lønjustering.
 —
 Om fornødent: Annullation af afgørelserne om afslag på anmodningerne om fornyet gennemgang af sagen og om afslag på de af appellanten indgivne klager, hvilke afgørelser er dateret henholdsvis 11. maj 2010 og 9. september 2010.
 —
 Den Europæiske Centralbank tilpligtes at betale differencen mellem den forhøjelse af pensionen på 0,6 %, som ulovligt blev tildelt appellanten fra januar 2010, og den forhøjelse på 2,1 %, som han burde have haft ret til, dvs. en lønforhøjelse på 1,5 % pr. måned fra januar 2010. Disse beløb skal tillægges rente fra deres respektive forfaldsdatoer til betaling sker, idet renten beregnes på grundlag af den af Den Europæiske Centralbank fastsatte rentesats for primære refinansieringsoperationer i den pågældende periode, forhøjet med 2 procentpoint.
 —
 Den Europæiske Centralbank tilpligtes at betale 5 000 EUR i erstatning for det økonomiske tab, appellanten har lidt som følge af hans tabte købekraft.
 —
 Den Europæiske Centralbank tilpligtes at betale 5 000 EUR, opgjort efter ret og billighed, i erstatning for appellantens ikke-økonomiske tab.
 —
 Den Europæiske Centralbank tilpligtes at betale alle sagens omkostninger.
 —
 Den Europæiske Centralbank tilpligtes at betale alle sagens omkostninger for begge instanser.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har til støtte for appellen fremsat fem anbringender.
 1)
 Første anbringende vedrørende en retlig fejl, en tilsidesættelse af begrebet akt, der indeholder et klagepunkt, og krænkelse af retssikkerhedsprincippet.
 2)
 Andet og tredje anbringende vedrørende en tilsidesættelse af kontrollen med, om der foreligger et åbenbart urigtigt skøn, en forvanskning af sagsakterne, en tilsidesættelse af begrundelsespligten, af artikel 17, stk. 7, i bilag III til ansættelsesvilkårene, og en tilsidesættelse af bevisbyrdereglerne ved Personalerettens kontrol af lovligheden af aktuarens udtalelse og af indholdet heraf.
 3)
 Fjerde anbringende vedrørende en forvanskning af sagsakterne og en tilsidesættelse af begrundelsespligten og af retten til forsvar for så vidt som Personaleretten på ingen måde foretog en prøvelse af lovligheden af den indgriben, der fandt sted efter den 1. november 2009, af den aktuar, som ECB havde engageret indtil den 31. oktober 2009.
 4)
 Femte anbringende vedrørende en tilsidesættelse af artikel 48 i ansættelsesvilkårene samt en tilsidesættelse af forsamlingsfriheden og af den grundlæggende ret til kollektive forhandlinger som tilsikret ved bl.a. artikel 11 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder og artikel 28 i Den Europæiske Unions Charter om grundlæggende rettigheder, idet Personaleretten lagde til grund, at »sagsøgeren kan ikke foreholde ECB, at den ikke hørte Personaleudvalget, før den fastsatte tilpasningen af pensionerne for 2010«.


text:
14.5.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 115/17
 Sag anlagt den 29. marts 2005 af Kongeriget Spanien mod Rådet for Den Europæiske Union.
 (Sag C-141/05)
 (2005/C 115/31)
 Processprog: spansk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 29. marts 2005 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Union af Kongeriget Spanien ved Abogado del Estado Enrique Braquehais Conesa, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kongeriget Spanien har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Annullation af Rådets forordning (EF) nr. 27/2005 (1) af 22. december 2004 om fastsættelse for 2005 af fiskerimuligheder og dertil knyttede betingelser for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande gældende for EF-farvande og for EF-fartøjer i andre farvande, som er omfattet af fangstbegrænsninger, idet den spanske fiskeriflåde ikke er tildelt bestemte kvoter i EF-farvandene i Nordsøen og Østersøen.
 2.
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som i sag C-134/04 (2).
 (1) EUT L 12 af 14.1.2005, s. 1.
 (2) EUT C 106 af 30.4.2004, s. 39.


text:
22.11.97 IDA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 357/9
 de la Comunidad de Extremadura, Cåceres ( Spanien), i DOMSTOLENS DOM
 medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Dom (Anden Afdeling)
 stolen for i de for nævnte ret verserende sager, Antonio
 Naranjo Arjona mod Instituto Nacional de la Seguridad af 9 . oktober 1997
 Social ( INSS ), Francisco Vicente Mateos mod Instituto
 Nacional de la Seguridad Social ( INSS ) og Tesorería Gene i sag C-291/96, straffesag mod Martino Grado og Shahid
 ral de la Seguridad Social (TGSS ) samt Instituto Nacional Bashir ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Amts
 de la Seguridad Social ( INSS ) mod Laura García Låzaro, gericht Reutlingen ) (')
 at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen (Præjudiciel forelæggelse — straffesag — anvendelse af en
 af artikel 47, stk. 1 , i Rådets forordning ( EØF ) nr. 1408/ høflig tiltaleform — forskelsbehandling — spørgsmålets
 71 af 14 . juni 1971 om anvendelse af de sociale sikrings relevans — inkompetence)
 ordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende
 og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fælles ( 97/C 357/16 )
 skabet ( EFT 1971 II, s. 366 ), som ændret og ajourført ved
 Rådets forordning ( EØF) nr. 2001 /83 af 2 . juni 1983 ( EFT
 L 230 af 22 . 8 . 1983 , s. 6 ), som tilpasset ved bilag I, (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 del VIII, til akten vedrørende vilkårene for Kongeriget Spa offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 niens og Republikken Portugals tiltrædelse og tilpasnin
 gerne af traktaterne ( EFT L 302 af 15 . 11 . 1985 , s . 23 ),
 og senere ændret ved Rådets forordning ( EØF ) nr. 1248/ I sag C-291/96 , angående en anmodning, som Amtsgericht
 92 af 30 . april 1992 ( EFT L 136 af 19 . 5 . 1992, s. 7 ), har Reutlingen (Tyksland ) i medfør af EF-traktatens artikel 177
 Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af J. C. Moitinho har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verse
 de Almeida, som fungerende afdelingsformand, og dom rende straffesag mod Martino Grado og Shahid Bashir at
 merne D. A. O. Edward, J.-R Puissochet ( refererende dom opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af
 mer), P. Jann og L. Sevón; generaladvokat: A. La Pergola; EF-traktatens artikel 6 , har Domstolen ( Anden Afdeling ),
 justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von Hol sammensat af afdelingsformanden, R. Schintgen (refere
 stein, den 9 . oktober 1997 afsagt dom, hvis konklusion rende dommer ), og dommerne G. F. Mancini og G.
 lyder således : Hirsch; generaladvokat: G. Tesauro; justitssekretær: R.
 Grass, den 9 . oktober 1997 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således:
 Det følger af artikel 47, stk . 1 , litra e), i Rådets forordning Domstolen er ikke kompetent til at besvare det af Amtsge
 (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de richt Reutlingen stillede spørgsmål.
 sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige
 erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter 0 ) EFT C 318 af 26 . 10 . 1996 .
 inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved
 Rådets forordning (EØF) nr. 2001 /83 af 2 . juni 1983, som
 tilpasset ved bilag 1, del VIII, til akten vedrørende vilkå
 rene for Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals til
 trædelse og tilpasningerne af traktaterne — som efter
 ikrafttrædelsen af Rådets forordning (EØF) nr. 1248/92 af
 30. april 1992 er blevet til litra g) — at den gennemsnit DOMSTOLENS DOM
 lige bidragsbasis i situationer som dem, der foreligger i ( Femte Afdeling)
 hovedsagerne, udelukkende skal beregnes på grundlag af
 de bidrag, der faktisk er indbetalt i henhold til den pågæl af 16. oktober 1997
 dende lovgivning, og at det således fastsatte teoretiske
 ydelsesbeløb skal reguleres og forhøjes, som om de forsik i sag C-258/95 , Julius Fillibeck Söhne GmbH & Co. KG
 rede fortsat havde arbejdet på de samme betingelser i den mod Finanzamt Neustadt ( anmodning om præjudiciel
 pågældende medlemsstat. Hvis anvendelsen af bestemmel afgørelse fra Bundesfinanzhof) (')
 sen i denne fortolkning imidlertid skulle vise sig at blive (Sjette momsdirektiv — levering af tjenesteydelser mod
 mindre fordelagtig for de arbejdstagere, som, allerede vederlag — begreb — arbejdsgivers befordring af arbejds
 inden forordningen trådte i kraft i denne medlemsstat, tagere)
 havde lønnet beskæftigelse i en anden medlemsstat, end
 anvendelsen af en tidligere overenskomst indgået med ( 97/C 357/ 17 )
 sidstnævnte stat, skal den kompetente ret undtagelsesvis
 anvende de i overenskomsten fastsatte regler. (Processprog: tysk)
 (') EFT C 95 af 30 . 3 . 1996 . (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-258/95 , angående en anmodning, som Bundesfi
 nanzhof i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet


text:
27.10.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 380/18
 Sag anlagt den 28. august 2014 — Dellmeier mod KHIM — Dell (LEXDELL)
 (Sag T-641/14)
 2014/C 380/24
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Alexandra Dellmeier (München, Tyskland) (ved advokat J. Khöber)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Dell, Inc. (Round Rock, De Forenede Stater)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 4. juni 2014 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 0966/2013-2) om indsigelsessag nr. B 1 698 2892 mod EF-varemærkeansøgning nr. 00 8 1 14 779»LEXDELL« annulleres, og indsigelsen forkastes i sin helhed.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Der berammes mundtlig forhandling, såfremt Retten ikke kan træffe afgørelse uden mundtlig forhandling.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Alexandra Dellmeier
 Det omhandlede EF-varemærke: EF-ordmærket »LEXDELL« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 25, 41 og 45 — EF-varemærkeansøgning nr. 8 1 14 779
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Dell, Inc.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-figurmærket indeholdende ordbestanddelen »DELL« registreret med nr. 6 4 20 641
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen delvist taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009.


text:
24.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 121/6
 DOMSTOLENS DOM
 af 27. januar 2014
 i sag E-1/13
 Míla ehf. v EFTA Surveillance Authority
 (Annullationssøgsmål — statsstøtte — leasing-kontrakt — manglende indledning af den formelle undersøgelsesprocedure — formaliteten — retlig interesse — begrebet interesserede parter — tvivl eller alvorlige vanskeligheder — princippet om den markedsøkonomiske investor — udbudsprocedure)
 (2014/C 121/06)
 I sag E-1/13, Míla ehf. mod EFTA-Tilsynsmyndigheden vedrørende en påstand om annullation af EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 410/12/KOL af 21. november 2012 om angivelig ydet statsstøtte i form af subsidieret leasing af optiske fibre, som tidligere var blevet drevet på vegne af Den Nordatlantiske Traktatorganisation (NATO), har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher og dommerne Per Christiansen (refererende dommer) og Páll Hreinsson, afsagt dom den 27. januar 2014.
 Domskonklusionen lyder således:
 1.
 EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 410/12/KOL af 21. november 2012 om angivelig ydet statsstøtte i form af subsidieret leasing af optiske fibre, som tidligere var blevet drevet på vegne af Den Nordatlantiske Traktatorganisation (NATO), annulleres.
 2.
 EFTA-Tilsynsmyndigheden betaler sagens omkostninger.


text:
18.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 16/24
 Appel iværksat den 13. november 2015 af Bionorica SE til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 16. september 2015 i sag T-619/14, Bionorica SE mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-596/15 P)
 (2016/C 016/30)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Bionorica SE (ved Rechtsanwälte M. Weidner, T. Guttau og N. Huβmann)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Det afholdes mundtlig forhandling.
 —
 Den kendelse, der blev afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 16. september 2015 i sag T-619/14, ophæves.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har støttet sine påstande på to anbringender:
 —
 Procedurefejl: Retten har til dels lagt forkerte faktiske omstændigheder til grund og er således nået frem til en forkert afgørelse, som belaster appellanten. Retten er fejlagtigt gået ud fra, at appellanten fremstiller fødevarer, og derudover kun er berørt af suspenderede sundhedsanprisninger som omhandlet i forordning (EF) nr. 1924/2006 (1). Hertil kommer, at Retten har begrundet sin afgørelse delvist utilstrækkeligt. Retten har ikke behandlet indholdet af Kommissionens skrivelse, som afslutter den påståede passivitet, detaljeret, og er således nået frem til en forkert afgørelse.
 —
 Tilsidesættelse af EU-retten: Retten har med urette afslået, at betingelserne i artikel 265 TEUF er opfyldt, da Kommissionens passivitet ikke er ophørt. Derudover har Retten bedømt forordning (EF) nr. 1924/2006 og navnlig dennes artikel 17 og 28, forkert. Suspenderede og tilladte sundhedsanprisninger skal ikke sidestilles. De retsvirkninger, der følger af overgangsbestemmelserne, er ikke tilstrækkeligt forudsigelige.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1924/2006 af 20.12.2006 om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer, EUT L 404, s. 9.


text:
30.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 30/4
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 24. november 2016 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-461/14) (1)
 ((Traktatbrud - direktiv 2009/147/EF - beskyttelse af vilde fugle - særligt beskyttede områder - direktiv 85/337/EØF - vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet - direktiv 92/43/EØF - bevaring af naturtyper))
 (2017/C 030/04)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved C. Hermes, E. Sanfrutos Cano, D. Loma-Osorio Lerena og G. Wilms, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien (ved A. Gavela Llopis, som befuldmægtiget)
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Spanien har med hensyn til perioden forud for den 29. juli 2008 tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i henhold til artikel 4, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF af 30. november 2009 om beskyttelse af vilde fugle, og med hensyn til perioden efter denne dato tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i henhold til artikel 6, stk. 2, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, idet det ikke har truffet de egnede foranstaltninger med henblik på i det særligt beskyttede område »Campiñas de Sevilla« at undgå forringelse af de naturlige levesteder og arternes levesteder samt forstyrrelse af de arter, for hvilke dette område er udpeget.
 2)
 I øvrigt frifindes Kongeriget Spanien.
 3)
 Europa-Kommissionen og Kongeriget Spanien bærer hver deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 462 af 22.12.2014.


text:
25.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/10
 Appel iværksat den 20. november 2013 af Telefónica S.A. til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 9. september 2013 i sag T-430/11, Telefónica mod Kommissionen
 (Sag C-588/13 P)
 2014/C 24/18
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Telefónica S.A. (ved abogados J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller og J. Domínguez Pérez)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Den appellerede kendelse ophæves.
 —
 Det fastslås, at annullationssøgsmålet i sag T-430/11 kan antages til realitetsbehandling, og sagen hjemvises til Retten, for at denne tager stilling til sagens realitet.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagsomkostninger i forbindelse med behandling af sagens formalitet ved begge instanser.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 1)
 Retten har begået en retlig fejl ved fortolkningen af artikel 263 TEUF, stk. 4, in fine. Retten har foretaget urigtig retsanvendelse ved at fastslå, at afgørelser om statsstøtteordninger som den anfægtede afgørelse kræver gennemførelsesforanstaltninger i medfør af traktatens nye bestemmelse.
 2)
 Retten har tilsidesat EU-retten ved fortolkningen af retspraksis om begrebet »den faktiske modtager« med henblik på at undersøge formalitetsspørgsmål i forbindelse med søgsmål iværksat til prøvelse af afgørelser, hvorved en statsstøtteordning erklæres ulovlig og uforenelig.
 —
 Nærmere bestemt har Retten foretaget en urigtig fortolkning af begrebet »faktisk modtager« i retspraksis, og den har gengivet de faktiske omstændigheder forkert, idet den har anvendt det på de transaktioner, som sagsøgeren har foretaget efter den 21. december 2007.
 —
 Retten har ligeledes begået en retlig fejl hvad angår transaktionerne foretaget før den 21. december 2007 ved fortolkningen af begrebet »faktisk modtager« i retspraksis.
 3)
 Retten har begået en retlig fejl ved at træffe en afgørelse, som tilsidesætter retten til effektiv domstolsbeskyttelse. Den appellerede kendelse anvender et rent teoretisk begreb herfor, som hindrer sagsøgeren adgang til — og uden at skulle tilsidesætte retsforskrifter — at anfægte den anfægtede afgørelse for domstolene ved hjælp af den præjudicielle procedure.


text:
18.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 314/16
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 14. oktober 2004
 i sag T-256/02, I mod De Europæiske Fællesskabers Domstol (1)
 (Tjenestemænd - erstatningssøgsmål - udsættelse for asbest - erhvervssygdom - tab)
 (2004/C 314/41)
 Processprog: fransk
 I sag T-256/02, I, tjenestemand ved De Europæiske Fællesskabers Domstol, Luxembourg (Luxembourg), ved avocats J. Iturriagagoitia Bassas og K. Delvolvé, mod De Europæiske Fællesskabers Domstol (befuldmægtiget: M. Schauss, og med valgt adresse i Luxembourg), angående en påstand om erstatning for de fysiske, ikke-økonomiske, erhvervsmæssige og økonomiske tab, sagsøgeren angiveligt har lidt, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, H. Legal, og dommerne V. Tiili og M. Vilaras; justitssekretær: ekspeditionssekretær J. Palacio González, den 14. oktober 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 De Europæiske Fællesskabers Domstol frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine omkostninger.
 (1) EFT C 274 af 9.11.2002.


text:
27.5.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 149/11
 — hvorefter der ved en konkret udvælgelse af ansøgere — hvis en ret verserende sag, Vincenzo Farina mod Credito Italiano SpA,
 kvindelig og mandlig ansøger er lige kvalificeret — gives kvinder at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af
 en fortrinsstilling inden for sektorer i den offentlige forvaltning, EF-traktatens artikel 85 og 86 (nu artikel 81 EF og 82 EF)
 hvor de er underrepræsenteret, såfremt dette er nødvendigt for at med hensyn til visse standardbankvilkår, som Associazione
 opfylde de bindende målangivelser i planen til fremme af kvinder, Bancaria Italiana har pålagt sine medlemmer at anvende ved
 medmindre der findes andre, mere tungtvejende retlige grunde til indgåelse af aftaler om åbning af kontokurantkredit og om
 hinder herfor, forudsat ordningen sikrer, at ansøgningerne kaution for nuværende og fremtidige forpligtelser, har Dom-
 bedømmes objektivt under hensyntagen til alle ansøgeres særlige, stolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 personlige forhold R. Schintgen, og dommerne G. Hirsch (refererende dommer)
 og M. Skouris; generaladvokat: M.D. Ruiz-Jarabo Colomer;
 — hvorefter de bindende målangivelser i planer til fremme af kvinder justitssekretær: R. Grass, den 28. januar 2000 afsagt kendelse,
 skal foreskrive, at tidsbegrænsede stillinger på det videnskabelige hvis konklusion lyder således:
 område og for videnskabelige assistenter mindst skal besættes
 med så stor en andel af kvinder, som disse udgør af kandidaterne, 1) Standardbankvilkår har — for så vidt som bankerne i henhold
 doktoranderne og de studerende inden for det pågældende hertil når som helst ved opslag i deres lokaler eller på den måde,
 fagområde som de finder mest hensigtsmæssig, kan ændre rentesatsen i
 aftaler om åbning af kontokurantkredit som følge af ændringer
 — som med det formål at bekæmpe underrepræsentationen af på pengemarkedet — ikke til formål eller til følge at begrænse
 kvinder inden for uddannelsesfag, hvor disse er underrepræsente- konkurrencen i EF-traktatens artikel 85, stk. 1’s forstand (nu
 ret, og hvor ikke kun staten uddanner, tildeler mindst halvdelen artikel 81, stk. 1, EF).
 af uddannelsespladserne til kvinder, medmindre antallet af
 kvindelige ansøgere er utilstrækkeligt, uanset at der er truffet 2) Standardbankvilkår — som de i hovedsagerne omhandlede
 egnede foranstaltninger til at gøre kvinder opmærksomme på de betingelser vedrørende kaution for nuværende og fremtidige
 ledige uddannelsespladser forpligtelser til sikkerhed for åbning af en kontokurantkredit, som
 afviger fra de gældende regler om kaution — kan ikke som
 — som inden for områder, hvor kvinder er underrepræsenteret, helhed påvirke handelen mellem medlemsstaterne i traktatens
 garanterer, at de kvindelige ansøgere, der er lige så godt artikel 85, stk. 1’s forstand.
 kvalificerede til en stilling som de mandlige ansøgere, og som
 opfylder alle de nødvendige eller udtrykkeligt fastsatte betingelser, 3) Anvendelsen af de nævnte standardbankvilkår for banker udgør
 indkaldes til en samtale forud for ansættelsen, og ikke et misbrug af en dominerende stilling i EF-traktatens artikel
 86’s forstand (nu artikel 82 EF).
 — som vedrører sammensætningen af organer, der repræsenterer
 arbejdstagerne, samt af repræsentantskaber og af bestyrelser, og
 som henstiller, at de lovregler, der vedtages til gennemførelse af (1) EFT C 181 af 14.6.1997.
 ordningen, tager hensyn til det foreskrevne formål om, at mindst
 halvdelen af medlemmerne af disse organer er kvinder.
 DOMSTOLENS KENDELSE
 DOMSTOLENS KENDELSE (Femte Afdeling)
 (Anden Afdeling) af 9. marts 2000
 af 28. januar 2000 i sag C-291/98 P, Sarrió SA mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1)
 i sag C-138/97, Vincenzo Farina mod Credito Italiano SpA
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di (»Begæring om genåbning af den skriftlige forhandling og
 Genova) (1) åbning af den mundtlige forhandling«)
 (»Procesreglementets artikel 104, stk. 3 — åbenbart identisk (2000/C 149/19)
 spørgsmål«)
 (2000/C 149/18) (Processprog: italiensk)
 (Processprog: italiensk) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-138/97, angående en anmodning, som Tribunale di
 Genova (Italien) i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu I sag C-291/98 P, Sarrió SA, Barcelona (Spanien), ved advoka-
 artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte terne A. Mazzoni, Milano, M. Siragusa, Rom, og F.M. Moretti,
 ---pagebreak--- C 149/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27.5.2000
 Venezia, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne mellem medlemsstaterne. Importøren af et levnedsmiddel har
 Elvinger, Hoss & Prussen, 2, place Winston Churchill, vedrø- valget mellem at bibeholde den varebetegnelse, hvorunder
 rende en appel af dom afsagt den 14. maj 1998 af De produktet markedsføres i den producerende medlemsstat, eller
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Udvidede at anvende den varebetegnelse, hvorunder lignende produkter
 Afdeling), i sag T-334/94, Sarrió mod Kommissionen (Sml. II, markedsføres i den importerende medlemsstat (1). Denne valg-
 s. 1439), hvorunder der er nedlagt påstand om ophævelse af frihed må kun begrænses, såfremt den vare, der frembydes
 denne dom — den anden part i appelsagen er Kommissionen med en af de to varebetegnelser, med hensyn til sammensæt-
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: R. Lyal, bistå- ningen eller fabrikationen adskiller sig så væsentligt fra de
 et af advokat A. Dal Ferro), har Domstolen (Femte Afdeling), varer, som er almindelig kendt under samme betegnelse i
 sammensat af afdelingsformanden, D.A.O. Edward, og dom- Fællesskabet, at den ikke kan anses for at tilhøre samme
 merne L. Sevón, P. Jann, H. Ragnemalm og M. Wathelet (refe- kategori (2).
 rerende dommer); generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær:
 R. Grass, den 9. marts 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion
 I seks af medlemsstaterne fremstilles der chokolade, som
 lyder således:
 indeholder indtil 5 % af andre vegetabilske fedtstoffer end
 kakaosmør. Hvad angår ingredienserne fra kakao opfylder
 1) Sarrió SA’s begæring om, at Domstolen træffer afgørelse om denne chokolade tilsvarende krav til sammensætningen som
 afholdelse af et retsmøde, subsidiært om, at det tillades selskabet chokolade uden vegetabilske fedtstoffer, med den eneste
 at indgive replik, tages ikke til følge. forskel, at den indeholder indtil 5 % af de sidstnævnte
 stoffer. Samme chokolade accepteres under varebetegnelsen
 2) Afgørelsen vedrørende sagens omkostninger udsættes. »chokolade« i praktisk talt alle medlemsstater, og den fremstil-
 les under denne betegnelse i seks af dem, ligesom den figurerer
 under samme betegnelse i selve direktiv 73/241/EF. Under
 (1) EFT C 299 af 26.9.1998. hensyn hertil finder Kommissionen ikke, at det kan hævdes, at
 de nævnte vegetabilske stoffer ændrer produktets karakter i
 en sådan grad, at det hvad angår produktets væsentligste
 bestanddele er vildledende at betegne det som »chokolade«.
 Vedrørende beskyttelsen af forbrugerne anfører Kommissio-
 nen, at den bedste måde, hvorpå man kan sikre såvel de
 omhandlede varers fri bevægelighed i Spanien som beskyttel-
 sen af de spanske forbrugere, er at forsyne etiketten med en
 Sag anlagt den 14. januar 2000 af Kommissionen for De neutral og objektiv angivelse til forbrugerne om, at produktet
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien indeholder andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør.
 (Sag C-12/00) (1) Jf. punkt 18 i meddelelse 89/C 271/03 om fri bevægelighed for
 levnedsmidler inden for Fællesskabet, EFT C 271 af 24.10.1989,
 s. 3.
 (2000/C 149/20) (2) De betingelser, hvorunder en medlemsstat lovligt kan afvise
 anvendelsen af en betegnelse, som kan vildlede forbrugeren, er
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 14. janu- uddybet i Kommissionens meddelelse om varebetegnelser for
 ar 2000 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen levnedsmidler, EFT C 270 af 15.10.1991, s. 2.
 for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Valero Jordana,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 Sag anlagt den 27. januar 2000 af Kommissionen for De
 forpligtelser efter artikel 28 EF ved at forbyde producenter
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 af kakao- og chokoladevarer, som er lovligt fremstillet i
 medlemsstater, der tillader tilsætning af andre fedtstoffer
 end kakaosmør, at markedsføre sådanne varer i Spanien (Sag C-24/00)
 under samme betegnelse som i oprindelsesstaten.
 (2000/C 149/21)
 — Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 27. janu-
 ar 2000 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved ledende juridisk
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 konsulent Richard Wainwright og Olivier Couvert-Castéra,
 national tjenestemand, der er udstationeret som national
 Tilsidesættelse af artikel 28 EF: forpligtelsen til at ændre ekspert ved Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuld-
 varebetegnelsen for et produkt er kun berettiget i særlige mægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos
 tilfælde, da en sådan foranstaltning hindrer samhandelen Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg.


text:
18.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/4
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 17. februar 2009 — M. Elgafaji, N. Elgafaji mod Staatssecretaris van Justitie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State, Nederlandene)
 (Sag C-465/07) (1)
 (Direktiv 2004/83/EF - minimumsstandarder for anerkendelse af flygtningestatus eller subsidiær beskyttelsesstatus - person, der er berettiget til subsidiær beskyttelse - artikel 2, litra e) - reel risiko for at lide alvorlig overlast - artikel 15, litra c) - alvorlig og individuel trussel mod en civilpersons liv eller fysiske integritet som følge af vilkårlig vold i forbindelse med væbnet konflikt - bevis)
 2009/C 90/06
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad van State
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: M. Elgafaji, N. Elgafaji
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Justitie
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Raad van State — fortolkning af artikel 2, litra e), og artikel 15, litra c), i Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse — minimumsstandarder for anerkendelse som flygtninge — samme beskyttelsesniveau som i henhold til artikel 3 i den europæiske menneskerettighedskonvention, eller — i benægtende fald — kriterier for konstatering af, om der foreligger alvorlige og individuelle trusler som følge af vilkårlig vold
 Konklusion
 Artikel 15, litra c), i Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse, sammenholdt med samme direktivs artikel 2, litra e), skal fortolkes således, at:
 —
 det, når en person søger om subsidiær beskyttelse, ikke er en betingelse for, at der anses at foreligge en alvorlig og individuel trussel mod dennes liv eller fysiske integritet, at den pågældende fører bevis for, at truslen er specifikt rettet mod denne på grund af specielle omstændigheder ved den pågældendes situation
 —
 det undtagelsesvist kan anses for godtgjort, at der foreligger en sådan trussel, når graden af vilkårlig vold, som karakteriserer den igangværende væbnede konflikt — som bedømmes af de kompetente nationale myndigheder, der skal tage stilling til en ansøgning om subsidiær beskyttelse, eller af de retter i en medlemsstat, for hvilke et afslag på en sådan ansøgning er blevet indbragt — når et niveau, der er så højt, at der er alvorlig grund til at antage, at en civilperson, der sendes tilbage til det pågældende land, eller i givet fald den pågældende region, alene som følge af sin tilstedeværelse på dette lands eller denne regions område vil løbe en reel risiko for at være udsat for denne trussel.
 (1) EUT C 8 af 12.1.2008.


text:
4.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/9
 Appel iværksat den 12. november 2008 af Matthias Rath til prøvelse af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Syvende Afdeling) den 8. september 2008 i sag T-374/06 — Matthias Rath mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Sag C-489/08 P)
 (2009/C 82/17)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Matthias Rath (ved Rechtsanwälte S. Ziegler, C. Kleiner og F. Dehn)
 Den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Syvende Afdeling) den 8. september 2008 i sag T-374/06 ophæves.
 —
 Appellanten gives medhold i sine påstande for førsteinstansen.
 —
 Harmoniseringskontoret og intervenienten tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Retten i Første Instans har ved den appellerede kendelse stadfæstet Første Appelkammers afgørelse, hvorefter der er en risiko for forveksling med hensyn til kosttilskud og diætetiske præparater til ikke-medicinsk brug mellem det af appellanten anmeldte ordmærke »EPICAN« og det ældre EF-ordmærke »EPIGRAN FORTE«.
 Appellanten gør gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94. Retten har lagt urigtige faktiske omstændigheder til grund for bedømmelsen af, om der er lighed mellem varerne og ordmærkerne. Såfremt Retten havde foretaget en korrekt bedømmelse af de faktiske omstændigheder, ville den være kommet til det resultat, at der ikke er nogen risiko for forveksling mellem de pågældende mærker. Dette gælder navnlig, fordi forbrugeren — som Retten korrekt fastslog — udviser særlig opmærksomhed, når han står over for de omtvistede varer.


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Oldenburg (Tyskland) den 1. oktober 2008 — Arnold og Johann Harms som interessentselskab mod Freerk Heidinga
 (Sag C-434/08)
 (2009/C 44/42)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberlandesgericht Oldenburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Arnold og Johann Harms som interessentselskab
 Sagsøgt: Freerk Heidinga
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 46, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere (1) fortolkes således, at kontraktbestemmelser, hvorefter der ud ad til foretages en fuldstændig og endelig overdragelse af betalingsrettigheder, men hvor betalingsrettighederne i økonomisk henseende dog i henhold til det af parterne internt aftalte fortsat skal tilhøre overdrageren, og erhververen imidlertid som formel rettighedsindehaver skal aktivere betalingsrettighederne gennem dyrkning af de pågældende arealer og i fuldt omfang afstå de enkeltbetalinger, som han får udbetalt, til overdrageren, eller hvorefter erhververen overdrages arealpræmier således, at han i hvert fald efter aktivering og udbetaling af enkeltbetalinger vedvarende overfører en del (den bedriftsspecifikke del) til overdrageren, er uforenelige med bestemmelsen og dermed ugyldige?
 (1) EUT L 270, s. 1.


text:
26.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/41
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 12. december 2007 — BASF og UCB mod Kommissionen
 (Forenede sager T-101/05 og T-111/05) (1)
 (Konkurrence - karteller i sektoren for vitaminprodukter - cholinchlorid (B4-vitamin) - beslutning, hvori der fastslås en overtrædelse af artikel 81 EF og artikel 53 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde - bøder - afskrækkende virkning - gentagne overtrædelser - samarbejde under den administrative procedure - samlet og vedvarende overtrædelse)
 (2008/C 22/75)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: BASF AG (Ludwigshafen, Tyskland) (ved barrister N. Levy, solicitor J. Temple-Lang og avocat C. Feddersen), og UCB SA (Bruxelles, Belgien) (ved avocats J. Bourgeois, J.-F. Bellis og M. Favart)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (i sag T-101/05 ved A. Whelan og F. Amato og i sag T-111/05 først ved O. Beynet og M. Amato, derefter ved X. Lewis og M. Amato, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation eller nedsættelse af de bøder, som sagsøgerne er blevet pålagt ved Kommissionens beslutning 2005/566/EF af 9. december 2004 vedrørende en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/E-2/37.533 — Cholinchlorid) (resumé i EUT 2005 L 190, s. 22).
 Konklusion
 1)
 Sag T-112/05, Akzo Nobel m.fl. mod Kommissionen, adskilles fra sag T-101/05 og T-111/05 med henblik på dommen.
 2)
 Artikel 1, litra b) og f), i Kommissionens beslutning 2005/566/EF af 9. december 2004 vedrørende en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/E-2/37.533 — Cholinchlorid) annulleres, for så vidt som det heri fastslås, at overtrædelsen er begået af BASF AG og UCB SA for en periode forud for den 29. november 1994 og forud for den 14. marts 1994 angående UCB.
 3)
 I sag T-101/05 fastsættes den bøde, som er pålagt BASF, til 35,024 mio. EUR.
 4)
 I sag T-111/05 fastsættes den bøde, som er pålagt UCB, til 1,870 mio. EUR.
 5)
 I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 6)
 I sag T-101/05 bærer hver part sine egne omkostninger.
 7)
 I sag T-111/05 bærer Kommissionen sine egne omkostninger og betaler 90 % af de omkostninger, som er afholdt af UCB.
 (1) EUT C 115 af 14.5.2005.


text:
19.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 312/3
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 29. oktober 2009 — Skatteverket mod AB SKF (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Regeringsrätten — Sverige)
 (Sag C-29/08) (1)
 (Sjette momsdirektiv - artikel 2, artikel 4, artikel 13, punkt B, litra d), nr. 5), og artikel 17 - direktiv 2006/112/EF - artikel 2, artikel 9, artikel 135, stk. 1, litra f), og artikel 168 - et moderselskabs overdragelse af et datterselskab og af sin kapitalandel i et kontrolleret selskab - momsens anvendelsesområde - fritagelse - tjenesteydelser erhvervet i forbindelse med aktieoverdragelsestransaktioner - ret til fradrag af moms)
 2009/C 312/04
 Processprog: svensk
 Den forelæggende ret
 Regeringsrätten
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Skatteverket
 Sagsøgt: AB SKF
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Regeringsrätten — fortolkning af artikel 2 og 4, artikel 13, punkt B, litra d), nr. 5, og artikel 17 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) samt af artikel 2 og 9, artikel 135, stk. 1, og artikel 168 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EFT L 347, s. 1) — et moderselskabs afhændelse af sit datterselskab og af aktierne i et andet selskab med henblik på omstrukturering af koncernen — fradrag for moms erlagt for levering af tjenesteydelser, der er erhvervet af moderselskabet inden for rammerne af disse afhændelsestransaktioner
 Konklusion
 1)
 Artikel 2, nr. 1), og artikel 4, stk. 1 og 2, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 95/7/EF af 10. april 1995, samt artikel 2, stk. 1, og artikel 9, stk. 1, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at et moderselskabs overdragelse af samtlige aktier i et helejet datterselskab samt de resterende aktier i et kontrolleret selskab, der tidligere har været helejet, til hvilke moderselskabet har leveret merværdiafgiftspligtige tjenesteydelser, udgør en økonomisk virksomhed, der er omfattet af disse direktivers anvendelsesområde. I det omfang overdragelsen af aktierne kan sidestilles med hel eller delvis overdragelse af en virksomhed som omhandlet i artikel 5, stk. 8, i sjette direktiv 77/388, som ændret ved direktiv 95/7, eller artikel 19, stk. 1, i direktiv 2006/112 og forudsat, at den pågældende medlemsstat har gjort brug af den mulighed, der er omhandlet i disse bestemmelser, udgør denne transaktion imidlertid ikke en merværdiafgiftspligtig økonomisk virksomhed.
 2)
 En overdragelse af aktier som den, der er tvist om i hovedsagen, skal være fritaget for merværdiafgift i medfør af artikel 13, punkt B, litra d), nr. 5), i sjette direktiv 77/388, som ændret ved direktiv 95/7, og artikel 135, stk. 1, litra f), i direktiv 2006/112.
 3)
 Der er ret til fradrag for indgående merværdiafgift erlagt af ydelser leveret til brug for en overdragelse af aktier i medfør af artikel 17, stk. 1 og 2, i sjette direktiv 77/388, som ændret ved direktiv 95/7, samt artikel 168 i direktiv 2006/112, hvis der er en direkte og umiddelbar tilknytning mellem de udgifter, der er forbundet med indgående ydelser, og hele den afgiftspligtiges økonomiske virksomhed. Det tilkommer den forelæggende ret under hensyntagen til alle de omstændigheder, hvorunder de pågældende transaktioner gennemføres i hovedsagen, at afgøre, om de afholdte udgifter kan medregnes i prisen på de solgte aktier, eller om de udelukkende er en del af omkostningselementerne i prisen for de transaktioner, der indgår i den afgiftspligtiges økonomiske virksomhed.
 4)
 Besvarelsen af de forudgående spørgsmål påvirkes ikke af, at overdragelsen af aktierne foregår ved flere på hinanden følgende transaktioner.
 (1) EUT C 79 af 29.3.2008.


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Ried im Innkreis (Østrig) den 2. juni 2008 — Straffesag mod Roland Langer
 (Sag C-235/08)
 (2008/C 223/35)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landesgericht Ried im Innkreis
 Part i straffesagen
 Roland Langer
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 43 EF (traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab i dennes affattelse af 2.10.1997, som senest ændret ved [traktaten om] Republikken Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af Den Europæiske Union af 25.4.2005, EUT L 157, s. 11) fortolkes således, at den er til hinder for en forskrift, hvorefter drift af hasardspil i kasinoer udelukkende er forbeholdt selskaber i aktieselskabsform med hjemsted på denne medlemsstats område, og dermed forudsætter stiftelse eller erhvervelse af et kapitalselskab, der er beliggende i denne medlemsstat?
 2)
 Skal artikel 43 EF og 49 EF fortolkes således, at de er til hinder for et nationalt monopol på bestemte hasardspil, som eksempelvis hasardspil i kasinoer, når der i den pågældende medlemsstat ikke findes en sammenhængende og systematisk politik med det formål at begrænse hasardspil, eftersom nationale koncessionshavere opmuntrer til deltagelse i hasardspil — såsom statslige sportsvæddemål og lotterier — og reklamerer herfor (i fjernsyn, aviser og tidsskrifter), idet reklamerne endog indebærer, at der kort tid før lottotrækningen tilbydes et kontant beløb for en spillekupon (»TOI TOI TOI — Glaub' ans Glück«)?
 3)
 Skal artikel 43 EF og 49 EF fortolkes således, at de er til hinder for en forskrift, hvorefter samtlige koncessioner til at drive hasardspil og kasinoer i henhold til en national spillelovgivning tildeles for en periode på 15 år på grundlag af en ordning, der udelukker ansøgere fra fællesskabsområdet (som ikke er hjemmehørende i denne medlemsstat) fra proceduren for tildeling af koncessioner?


text:
3.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 364/15
 Sag anlagt den 22. juli 2016 — Grupo Osborne mod EUIPO — Ostermann (DONTORO dog friendship)
 (Sag T-390/16)
 (2016/C 364/11)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Spanien) (ved advokat J. Iglesias Monravá)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Daniel Ostermann (Leipzig, Tyskland)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Daniel Ostermann
 Det omtvistede varemærke: Figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »DONTORO dog friendship« — registreringsansøgning nr. 11 112 381
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 28. april 2016 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 2002/2015-1)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse om godkendelse af EU-varemærket nr. 11 112 381»DONTORO dog friendship« (figurmærke) i klasse 18, 20 og 35 annulleres.
 —
 Registrering af EU-varemærket nr. 11 112 381»DONTORO dog friendship« (figurmærke) i klasse 35 for »engros- og detailhandel, også via internettet, inden for områderne beklædningsgenstande, sko og tekstilvarer« afslås, og derfor afslås registrering i klasse 25 og 35 for de nævnte tjenesteydelser.
 —
 Enhver, der modsætter sig denne klagesag, tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
20.3.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 71/11
 2) Skal artikel 32 i den ovennævnte protokol 4 fortolkes Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 således, at toldmyndighederne i indførselsmedlemsstaten se afsagt den 30. september 2003 af Diikitiko Protodikio
 skal tage hensyn til afgørelser truffet af udførselslandets Athinas i sagen Sfakianakis AEBE mod den græske stat
 domstole, som omstøder resultaterne af kontroller pålagt ved Athens toldkammer
 og udført af de ungarske myndigheder efter udførslen,
 når det tages i betragtning
 (Sag C-24/04)
 a) at myndighederne i indførselslandet er blevet infor- (2004/C 71/16)
 meret på korrekt vis både om de verserende sager
 for de ungarske domstole og om resultatet af de
 pågældende sagsforløb, og
 Ved kendelse afsagt den 30. september 2003, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 26. januar 2004, har Diikitiko
 Protodikio Athinas i sagen Sfakianakis AEBE mod den græske
 b) at de aldrig selv har anmodet om, at der foretages stat ved Athens toldkammer forelagt De Europæiske Fællesska-
 kontrol? bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 følgende spørgsmål:
 3) Hvis et af de ovenstående spørgsmål besvares bekræften-
 de, skal de ovennævnte fællesskabsretlige bestemmelser Spørgsmålene i denne sag er identiske med spørgsmålene i sag
 da forstås således, at de ikke tillader udstedelsen af C-23/04.
 efteropkrævninger af told, afgifter og bøder, som blev
 udstedt af de nationale myndigheder i indførselslandet,
 efter at de ungarske myndigheder havde underrettet dem
 om resultatet af den kontrol, de havde udført, men inden
 der var givet meddelelse om indholdet af domstolsafgørel-
 serne, ved hvilke resultaterne af kontrollen blev omstødt
 med henblik på at sikre det nyttige resultat af forbuddet i
 den europæiske associeringsaftale mellem EU og Ungarn, Sag anlagt den 27. januar 2004 af Kommissionen for De
 når det også tages i betragtning, at de udstedte EUR.1- Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 certifikater viste sig at være korrekte?
 (Sag C-26/04)
 4) Påvirker den omstændighed de ovennævnte spørgsmål,
 at hverken de græske eller de ungarske toldmyndigheder (2004/C 71/17)
 anmodede om indkaldelse af Associeringsudvalget i hen-
 hold til artikel 33 i protokol 4 med henblik på, at udvalget
 skulle afgive udtalelse herom, en situation, som antyder,
 at ingen af de to myndigheder mente, at de af de ungarske Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 domstole trufne afgørelser udgjorde en tvist mellem dem, 27. januar 2004 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af
 som burde forelægges dette udvalg til bedømmelse? Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio
 Valero Jordana, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med
 valgt adresse i Luxembourg.
 5) Subsidiært, hvis de ovenstående spørgsmål besvares be-
 nægtende, hvis altså de græske toldmyndigheder ikke har Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 tilsidesat de førnævnte bestemmelser i Fællesskabsretten
 ved at pålægge yderligere told, moms og bøde, kan det da
 — Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 antages, at det ikke er tilladt på grundlag af artikel 220,
 forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1, i direktiv
 stk. 2, i Fællesskabets toldkodeks efterfølgende at bogføre
 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af
 told, der skal betales af importøren, på grund af en fejl
 badevand (1), idet det ikke officielt har udpeget strandene
 begået af toldmyndighederne selv enten i indførsels- eller
 »A Videira«, »Niño do Corvo« og »Canabal« i Moaña,
 i udførselslandet, især hvis man tager hensyn til, at
 Ría de Vigo, den selvstyrende region Galicien, som
 toldmyndighederne i udførselslandet sad inde med alle
 badeområder.
 de faktiske oplysninger vedrørende oprindelsen af de
 køretøjer, der skulle eksporteres, oplysninger, der ikke
 tillod udstedelsen af et EUR.1-certifikat, således at myn- — Det fastslås, at Kongerige Spanien har tilsidesat sin
 dighederne i indførselslandet havde været i stand til lige forpligtelse i henhold til artikel 5 i direktiv 79/923/EØF
 fra begyndelsen at bogføre den retmæssigt skyldige told? af 30. oktober 1979 om kvalitetskrav til skaldyrvande (2),
 idet det ikke for Ría de Vigo har udarbejdet et program
 for mindskning af forureningen.
 — Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 ---pagebreak--- C 71/12 DA Den Europæiske Unions Tidende 20.3.2004
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sag anlagt den 28. januar 2004 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 De spanske myndigheder har ikke officielt udpeget strandene
 Viela/A Videira, Niño do Corvo og Canabal i Moaña-kommune
 (Sag C-29/04)
 (Pontevedra) som badeområder uanset den hyppige tilstedevæ-
 relse af badende på dem. Såfremt der ikke er nedlagt badefor-
 bud, medfører den nævnte tilstedeværelse, at strandene skal
 udpeges som badeområder i henhold til direktiv 76/160. Da (2004/C 71/19)
 en sådan udpegning ikke er foretaget, er de tre nævnte strande
 ikke blevet undergivet den kontrol, der foreskrives i direktivet.
 Dernæst opfylder vandet ved Ría de Vigo ikke de værdier, som
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 er fastsat i direktiv 79/923 for fækale kolibakterier, uanset at
 28. januar 2004 anlagt sag mod Republikken Østrig af
 praktisk taget alle de nævnte vandområder af de spanske
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Klaus
 myndigheder er blevet betegnet som skaldyrvande. Følgelig
 Wiedner, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem-
 finder det nævnte direktivs artikel 5 anvendelse, hvorefter der
 bourg.
 skal udarbejdes et program med henblik på at mindske
 forureningen og sikre, at de udpegede vandområder er i
 overensstemmelse med de værdier, der er fastsat i direktivets
 bilag. Et mindskningsprogram for Ría de Vigo er imidlertid Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 ikke blevet fremsendt til Kommissionen.
 1. Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine
 (1) EFT L 31 af 5.12.1976, s. 1. forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 92/50/EØF af
 (2) EFT L 281 af 10.11.1979, s. 47. 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved
 indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (1), idet byen
 Mödling har indgået en affaldsbortskaffelsesaftale uden at
 overholde de i forordningens artikel 8 sammenholdt med
 artikel 11, stk. 1, og artikel 15, stk. 2, fastsatte procedure-
 og offentliggørelsesforskrifter.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 2. Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost-
 se afsagt den 5. december 2003 af tribunal de grande
 ninger.
 instance de Paris, Tredje Afdeling, Andet Kammer, i
 sagen Tod’s SpA (tidligere EMA Srl), Tod’s France SARL
 (tidligere DEVA France) mod Heyraud SA — intervenient:
 Société Technisynthèse
 (Sag C-28/04) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2004/C 71/18)
 Mödling kommune besluttede den 21. maj 1999 selv at
 varetage driften af et anlæg, til opfyldelse af de forpligtelser
 med hensyn til affaldsbortskaffelse, som den er blevet pålagt
 Ved kendelse afsagt den 5. december 2003, indgået til ved lov. Selskabet AbfallGmbH blev oprettet til dette formål.
 Domstolens Justitskontor den 28. januar 2004, har tribunal de Selskabets stamkapital blev stillet af den eneste deltager, nemlig
 grande instance de Paris, Tredje Afdeling, Andet Kammer, i Mödling kommune. Affaldsbortskaffelsesaftalen, hvorved
 sagen Tod’s SpA (tidligere EMA Srl), Tod’s France SARL Mödling kommune gav AbfallGmbH eneret til indsamling og
 (tidligere DEVA France) mod Heyraud SA — intervenient: behandling af affald, blev indgået den 15. september 1999.
 Société Technisynthèse forelagt De Europæiske Fællesskabers Aftalen blev indgået tidsubegrænset og trådte i kraft med
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende tilbagevirkende gyldighed fra den 1. juli 1999. To uger efter
 spørgsmål: indgåelsen af affaldsbortskaffelsesaftalen besluttede Mödling
 kommunalbestyrelse, at kommunen som eneste deltager i
 AbfallGmbH skulle afhænde 49 % af dets ejerandel til en privat
 Er EF-traktatens artikel 12, som fastslår det almindelige princip virksomhed.
 om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet,
 til hinder for, at en ophavsmands ret til ophavsretlig beskyttelse
 i en medlemsstat, således som den ydes i henhold til denne
 stats lovgivning, er betinget af et kriterium om sondring på Republikken Østrig er af den opfattelse, at tildelingen af
 grundlag af værkets hjemland? affaldsbortskaffelsesaftalen til AbfallGmbH ikke er omfattet af
 anvendelsesområdet for forordning 92/50/EØF, idet der er tale
 om en selvudført ydelse, en såkaldt »in-house-ydelse«.


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/10
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 11. juli 2013 — Amazon.com International Sales Inc., Amazon EU Sàrl, Amazon.de GmbH, Amazon.com GmbH, i likvidation og Amazon Logistik GmbH mod Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig)
 (Sag C-521/11) (1)
 (Tilnærmelse af lovgivningerne - intellektuel ejendomsret - ophavsret og beslægtede rettigheder - eneret til reproduktion - direktiv 2001/29/EF - artikel 5, stk. 2, litra b) - rimelig kompensation - anvendelse uden forskel, men med en eventuel ret til tilbagebetaling af den afgift for privatkopiering, der skal finansiere kompensationen - anvendelse af det opkrævede provenu delvist til rettighedshaverne og delvist til sociale og kulturelle institutioner - dobbelt betaling af afgiften for privatkopiering i forbindelse med grænseoverskridende handel)
 2013/C 252/15
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberster Gerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Amazon.com International Sales Inc., Amazon EU Sàrl, Amazon.de GmbH, Amazon.com GmbH, i likvidation og Amazon Logistik GmbH
 Sagsøgt: Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberster Gerichtshof — fortolkning af artikel 2 og 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (EUT L 167, s. 10) — reproduktionsretten — fortolkning af begrebet »rimeligt kompensation« i artikel 5, stk. 2, litra b), i direktiv 2001/29/EF — lovgivning i en medlemsstat, der foreskriver dels anvendelse uden sondring af afgiften for privatkopiering med hensyn til alle former for medier til reproduktion, dels tilbagebetaling af denne afgift, såfremt mediet eksporteres, inden det sælges til den endelige forbruger, eller såfremt rettighedshaveren har givet tilladelse til reproduktionen
 Konklusion
 1)
 Artikel 5, stk. 2, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en ordning i en medlemsstat, hvorefter der uden forskel anvendes en afgift for privatkopiering ved den første markedsføring i indlandet i erhvervsøjemed mod vederlag af medier, der er egnede til reproduktion, og hvorefter der samtidig fastsættes en ret til tilbagebetaling af vederlag, der er blevet betalt i det tilfælde, hvor den endelige brug af disse medier ikke er omfattet af det tilfælde, der er omhandlet i den nævnte bestemmelse, når — hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve under hensyntagen til de særlige omstændigheder i hver enkelt national ordning og de grænser, som dette direktiv fastsætter — praktiske vanskeligheder begrunder en sådan finansieringsordning for den rimelige kompensation, og når denne ret til tilbagebetaling er effektiv og ikke gør tilbagebetalingen af den betalte afgift uforholdsmæssigt vanskelig.
 2)
 Artikel 5, stk. 2, litra b), i direktiv 2001/29 skal fortolkes således, at den ikke inden for rammen af en finansieringsordning for den rimelige kompensation, der er omhandlet i denne bestemmelse, ved hjælp af en afgift for privatkopiering, som pålægges personer, der foretager den første markedsføring af medier, der er egnede til reproduktion, på den pågældende medlemsstats område i erhvervsøjemed mod vederlag, er til hinder for, at denne medlemsstat opstiller en afkræftelig formodning for privat brug af sådanne medier, i tilfælde af at disse markedsføres til fysiske personer, når praktiske vanskeligheder, der er forbundet med fastlæggelsen af det private formål med brugen af de omhandlede medier, begrunder, at der kan opstilles en sådan formodning, og for så vidt som den fastsatte formodning ikke fører til, at afgiften for privatkopiering pålægges i tilfælde, hvor den endelige brug af disse medier åbenbart forbliver uden for det tilfælde, der er omhandlet i denne bestemmelse.
 3)
 Artikel 5, stk. 2, litra b), i direktiv 2001/29 skal fortolkes således, at den ret til rimelig kompensation, der er omhandlet i denne bestemmelse, eller den afgift for privatkopiering, der skal finansiere denne kompensation, ikke kan være udelukket, fordi halvdelen af det provenu, der opkræves som nævnte kompensation eller afgift, ikke udbetales direkte til rettighedshaverne til denne kompensation, men til institutioner med sociale og kulturelle formål, der er blevet oprettet til fordel for disse rettighedshavere, for så vidt som disse institutioner med sociale og kulturelle formål faktisk kommer de nævnte rettighedshavere til gode, og institutionernes arbejdsmetoder ikke er diskriminerende, hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve.
 4)
 Artikel 5, stk. 2, litra b), i direktiv 2001/29 skal fortolkes således, at den pligt, som en medlemsstat har fastsat, til ved markedsføringen i erhvervsøjemed mod vederlag af medier, der er egnede til reproduktion, at betale en afgift for privatkopiering, der skal finansiere den rimelige kompensation som omhandlet i denne bestemmelse, ikke kan være udelukket af den grund, at der allerede er blevet betalt en tilsvarende afgift i en anden medlemsstat.
 (1) EUT C 25 af 28.1.2012.


text:
20 . 7 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 210/13
 4 ) Sagsøgerne betaler sagens omkostninger in solidum, ved advokaterne Fausto Capelli, Milano, og Louis Schiltz,
 bortset fra de omkostninger, som er afholdt af interve Luxembourg, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 nienten, der bærer sine egne omkostninger. advokat Louis Schiltz, 2 , rue du Fort Rheinsheim, mod
 Rådet for Den Europæiske Union ved Giorgio Maganza og
 C ) EFT nr . C 246 af 24 . 9 . 1992 . Antonio Tanca, Rådets Juridiske Tjeneste, som befuldmæg
 tigede, angående en påstand om annullation af Rådets
 afgørelse 94/660/EF, Euratom af 26 . september 1994 om
 beskikkelse af medlemmerne af Det Økonomiske og Sociale
 Udvalg for perioden fra den 21 . september 1994 til den
 20 . september 1998 ( EFT L 257, s . 20 ), har Retten,
 sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dom
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS merne P. Lindh og J. D. Cooke; justitssekretær : fuldmægtig
 den 5 , juni 1996 Palacio Gonzalez, den 6 , juni 1996 afsagt dom, hvis
 i sag T-75/95 , Günzler Aluminium GmbH mod Kommis konklusion lyder således :
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (')
 (Annullationssøgsmål — beslutning fra Kommissionen om 1 ) Rådet frifindes.
 manglende fritagelse for importafgifter)
 2 ) Sagsøgerne betaler in solidum sagens omkostninger.
 ( 96/C 210/31 )
 (') EFT nr . C 386 af 31 . 12 . 1994 .
 (Processprog: tysk)
 I sag T-75/95 , Günzler Aluminium GmbH, Ostfildern
 ( Tyskland ), ved advokat J. Strauß, Stuttgart, og med valgt
 adresse hos denne, Uhlandstraße 11 , mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtiget: Claudia
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Schmidt ), angående en påstand om annullation af Kommis
 sionens beslutning af 14 . november 1994, dokument K(91 1 ) den 11 . juni 1996
 3006 , endelig udg ., rettet til Forbundsrepublikken Tyskland i sag T-l 10/94 , Beatriz Sånchez Mateo mod Kommissionen
 og vedrørende fritagelse for importafgifter, har Retten for De Europæiske Fællesskaber (')
 ( Tredje Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, C. P.
 (Tjenestemænd — overførsel af en del af vederlaget i en
 Briët og dommerne B. Vesterdorf og A. Potocki; justitsse anden medlemsstats valuta end den, hvori institutionens
 kretær : ekspeditionssekretær B. Pastor, den 5 , juni 1996
 hovedsæde er beliggende — afvisning)
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 ( 96/C 210/33 )
 1 ) Sagen afvises, for så vidt der er nedlagt påstande om , at
 Retten meddeler Kommissionen pålæg. (Processprog: spansk)
 2 ) / øvrigt frifindes Kommissionen.
 I sag T-l 10/94 , Beatriz Sånchez Mateo, tjenestemand ved
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, ved advo
 3 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 kat Antonio Creus, Barcelona , og advokat Bonifacio Garcia
 Porras, Salamanca , mod Kommissionen for De Europæiske
 C ) EFT nr . C 137 af 3 . 6 . 1995 . Fællesskaber ( befuldmægtiget: Amparo Alcover San Pedro ,
 Ana Maria Alves Vieira og Carlos Gômez de la Cruz ), hvori
 der er nedlagt påstand , for det første , om annullation af
 afgørelsen om afvisning af klagen om at overføre en del af
 sagsøgerens vederlag til en boligopsparingskonto i danske
 kroner, for det andet, at det anerkendes, at sagsøgeren har
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS krav på at kunne foretage en sådan overførsel , og for det
 tredje påstand om erstatning, har Retten ( Trejdje Afdeling )
 den 6, juni 1996 sammensat af afdelingsformanden , C. Briët, og dommerne
 i sag T-382/94 , Confederazione Generale dell'Industria B. Vesterdorf og A. Potocki ; justitssekretær : ekspeditions
 Italiana ( Confindustria ) og Aldo Romoli mod Rådet for Den sekretær B. Pastor, den 11 . juni 1996 afsagt dom , hvis
 Europæiske Union (') konklusion lyder således :
 (Beskikkelse af medlemmerne af Det Økonomiske og
 Sociale Udvalg) 1 ) Sagen afvises.
 ( 96/C 210/32 )
 2 ) Hver part bærer sine omkostninger.
 (Processprog: italiensk)
 0 ) EFT nr . C 120 af 30 . 4 . 1994 .
 I sag T-382/94 , Confederazione Generale dell'Industria ,
 Italiana ( Confindustria ), Rom , og Aldo Romoli, Milano,


text:
22.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/3
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 2. december 2004
 i sag C-42/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien (1)
 (Traktatbrud - fiskeri - bevarelse og forvaltning af ressourcerne - foranstaltninger til kontrol af fiskeri)
 (2005/C 19/05)
 Processprog: spansk
 I sag C-42/03, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 4. februar 2003, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: T. van Rijn og S. Pardo Quintillán) mod Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: N. Diaz Abad), har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M.A. Rosas, og dommerne J.-P. Puissochet (refererende dommer), S. von Bahr, J. Malenovský og U. Lõhmus; generaladvokat C. Stix-Hackl; justitssekretær: R. Grass, den 2. december 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 Kongeriget Spanien har i hvert af fangstårene 1990 til 1997 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 170/83 af 25. januar 1983 om en fællesskabsordning for bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne, artikel 9, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 3760/92 af 20. december 1992 om en fællesskabsordning for fiskeri og akvakultur, artikel 1 og artikel 11, stk. 1 og 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 2241/87 af 23. juli 1987 om fastsættelse af visse foranstaltninger til kontrol af fiskeri, samt artikel 2, artikel 21, stk. 1 og 2, og artikel 31 i Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik, idet det har undladt
 —
 at fastsætte de nærmere regler for udnyttelsen af de tildelte kvoter og at foretage de inspektioner og den anden kontrol, der var krævet efter de gældende fællesskabsbestemmelser
 —
 at nedlægge foreløbigt forbud mod fiskeri straks når kvoterne var udtømt, og
 —
 at træffe alle de strafferetlige eller administrative foranstaltninger, som det var forpligtet til at træffe mod førere af fiskerfartøjer, der havde overtrådt de nævnte forordninger, eller mod enhver anden person, der var ansvarlig for en sådan overtrædelse.
 2.
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 101 af 26.4.2002.


text:
Nr. C 212/4 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12 . 7. 97
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 ( Sjette Afdeling) (Femte Afdeling)
 af 29. maj 1997 af 29. maj 1997
 i sag C-400/95 , Handels- og Kontorfunktionærernes i sag C-26/96, Rotexchemie International Handels
 Forbund i Danmark som mandatar for Helle Elisabeth
 GmbH & Co. mod Hauptzollamt Hamburg-Waltershof
 Larsson mod Dansk Handel & Service som mandatar
 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht
 for Føtex Supermarked A/S ( anmodning om præjudiciel Hamburg) (')
 afgørelse fra Sø- og Handelsretten) (')
 (Dumping — kaliumpermanganat — referenceland)
 (Ligebehandling af mænd og kvinder — direktiv 76/207/
 EØF — afskedigelsesvilkår — fravær som følge af sygdom ( 97/C 212/08
 forårsaget af graviditet eller fødsel — sygefravær under
 graviditeten og efter fødslen)
 ( 97/C 212/07
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: dansk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 I sag C-400/95 , angående en anmodning, som Sø- og Han offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 delsretten i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgi
 vet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
 Handels- og Kontorfunktionærernes Forbund i Danmark
 som mandatar for Helle Elisabeth Larsson mod Dansk
 Handel & Service som mandatar for Føtex Supermarked I sag C-26/96, angående en anmodning, som Finanzgericht
 A/S, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolk Hamburg (Tyskland) i medfør af EF-traktatens artikel 177
 ningen af artikel 5 , stk . 1 , og artikel 2, stk. 1 , i Rådets har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verse
 direktiv 76/207/EØF af 9 . februar 1976 om gennemførelse rende sag, Rotexchemie International Handels GmbH &
 af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for Co. mod Hauptzollamt Hamburg-Waltershof, at opnå en
 så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, præjudiciel afgørelse vedrørende gyldigheden af Rådets
 forfremmelse samt arbejdsvilkår ( EFT nr. L 39 af 14 . 2 . forordning ( EØF ) nr. 1531/88 af 31 . maj 1988 om ind
 1976, s . 40 ), har Domstolen ( Sjette Afdeling), sammensat førelse af en endelig antidumpingtold på importen af
 af afdelingsformanden, G. F. Mancini, og dommerne J. L. kaliumpermanganat med oprindelse i Den Kinesiske Folke
 Murray, R J. G. Kapteyn (refererende dommer), G. Hirsch republik og om endelig opkrævning af den midlertidige
 og H. Ragnemalm; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colo antidumpingtold på denne import ( EFT nr. L 138 af 3 . 6 .
 mer; justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von 1988 , s. 1 ), har Domstolen ( Femte Afdeling), sammensat
 Holstein, den 29 . maj 1997 afsagt dom, hvis konklusion af afdelingsformanden, J. C. Moitinho de Almeida, og
 lyder således : dommerne L. Sevón, C. Gulmann, J.-R Puissochet ( refere
 rende dommer) og R Jann; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo
 Colomer; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den
 29 . maj 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Medmindre andet er fastsat i nationale bestemmelser
 udstedt i medfør af artikel 2, stk. 3, i Rådets direktiv 761
 207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princip
 pet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt Gennemgangen af det forelagte spørgsmål har intet frem
 angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, for bragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Rådets forord
 fremmelse samt arbejdsvilkår, er direktivets artikel 5, ning (EØF) nr. 1531 /88 af 31 . maj 1988 om indførelse af
 stk. 1 , sammenholdt med dets artikel 2, stk. 1 , ikke til hin en endelig antidumpingtold på importen af kaliumperman
 der for afskedigelse som følge af fravær, som skyldes en ganat med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik og
 sygdom, der er forårsaget af graviditet eller fødsel, selv om endelig opkrævning af den midlertidige antidumping
 hvis sygdommen er opstået under graviditeten og fortsat told på denne import.
 under og efter barselsorloven.
 (') EFT nr. C 77 af 16 . 3 . 1996 .
 (M EFT nr. C 46 af 17. 2 . 1996 .


text:
23.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 357/15
 Sag anlagt den 15. juli 2017 — TK mod Parlamentet
 (Sag T-446/17)
 (2017/C 357/19)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: TK (ved advokat L. Levi)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen fremmes til realitetsbehandling og sagsøgeren gives medhold.
 Følgelig:
 —
 Annullation af afgørelsen truffet af Europa-Parlamentets formand den 26. august 2016 om afslag på sagsøgerens ansøgninger af 28. april 2016.
 —
 Om fornødent annullation af afgørelsen truffet af Europa-Parlamentets formand den 5. april 2017 om afslag på sagsøgerens klage af 25. november 2016.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at erstatte det af sagsøgeren lidte ikke-økonomiske tab, efter ret og billighed opgjort til 25 000 EUR.
 —
 Annullation af afgørelsen truffet af Europa-Parlamentets generalsekretær den 26. april 2017 om afslag på klagen af 16. januar 2017, for så vidt som sagsøgerens ikke-økonomiske tab ikke hermed blev erstattet, og påstand om, at sagsøgte tilpligtes at erstatte det af sagsøgeren lidte ikke-økonomiske tab, efter ret og billighed opgjort til 25 000 EUR.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1.
 Første anbringende, som vedrører afgørelserne af 26. august 2016 og af 5. april 2015 og består af tre led:
 —
 For så vidt angår påstanden om annullation af afgørelserne om afslag på den første ansøgning af 28. april 2016, er det første anbringende tilsidesættelse af artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), tilsidesættelse af artikel 296 TEUF, tilsidesættelse af artikel 25, stk. 2, i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«) og tilsidesættelse af omsorgspligten.
 —
 For så vidt angår påstanden om annullation af afgørelserne om afslag på den anden ansøgning af 28. april 2016, er det første anbringende tilsidesættelse af artikel 2, stk. 2, i bilag IX til vedtægten og tilsidesættelse af chartrets artikel 41.
 —
 For så vidt angår erstatningspåstanden har sagsøgeren gjort gældende, at afgørelserne har forvoldt ham et ikke-økonomisk tab, som ikke kan erstattes ved en annullation af de anfægtede afgørelser.
 2.
 Andet anbringende, hvad angår afgørelsen af 26. april 2017, om sagsøgtes angivelige tilsidesættelse af chartrets artikel 41, samt tilsidesættelse af sagsøgtes begrundelsespligt og omsorgspligt, for så vidt som sidstnævnte har gjort gældende, at den afgørelse, som sagsøgeren anfægtede gennem en klage, blev annulleret og at der blev truffet afgørelse om at indlede en undersøgelse, og for så vidt som det i undersøgelsen blev konkluderet, at der ikke skulle gives medhold i sagsøgerens erstatningspåstand. Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at han har godtgjort, at han har lidt et adskilleligt tab, som ikke kan erstattes ved en annullation af den anfægtede afgørelse. Ifølge sagsøgeren skulle sagsøgte følgelig ikke blot have annulleret den afgørelse, som klagen vedrørte, men ligeledes have erstattet dette tab.


text:
Nr . C 210/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20 . 7 . 96
 Første Instans besluttet, at sag T-157/95 , The European Instans besluttet, at sag T-233/95 , T. mod Europa
 Association of Mozzarella Manufacturers, Golden Food Parlamentet, skal slettes af registeret.
 Products Limited, Carbery Milk Products Ltd ., Dansco
 Dairy Products Ltd . og Express Foods ( Northern Ireland ) (M EFT nr . C 95 af 30 . 3 . 1996 .
 Limited mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 ber, skal slettes af registeret.
 (') EFT nr. C 286 af 28 . 10 . 1 995 . Slettelse af sag T-219/95 ( )
 ( 96/C 210/56 )
 (Processprog: engelsk)
 Ved kendelse af 23 . maj 1996 har formanden for Femte
 Slettelse af sag T-233/95 ( ) Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 ( 96/C 210/55 ) Første Instans besluttet, at sag T-219/95 , Marie-Thérèse
 Danielsson, Pierre Largenteau og Edwin Haoa mod Kom
 (Processprog: græsk) missionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af
 registeret.
 Ved kendelse af 29 . april 1996 har formanden for Anden
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første (M EFT nr . C 77 af 16 . 3 . 1996 .


text:
C 134/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.5.2001
 2) Sagsøgeren bærer sine egne og Kommissionens omkostninger, DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 samt intervenientens, Péchiney électrométallurgie’s, omkost-
 ninger.
 den 31. januar 2001
 (1) EFT C 74 af 8.3.1997.
 i de forenede sager T-197/97 og T-198/97, Weyl Beef
 Products BV m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (1)
 (EF-traktatens artikel 85, stk. 1 (nu artikel 81, stk. 1, EF) —
 annullationssøgsmål — afvisning af en klage — fællesskab-
 sinteresse — forholdet mellem traktatens artikel 85 og EF-
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS traktatens artikel 92 (efter ændring nu artikel 87 EF))
 den 31. januar 2001 (2001/C 134/34)
 i sag T-143/97, Gerhardus van den Berg mod Rådet
 for Den Europæiske Union og Kommissionen for De (Processprog: nederlandsk)
 Europæiske Fællesskaber (1)
 I de forenede sager T-197/97 og T-198/97, Weyl Beef
 (Erstatningssøgsmål — ansvar uden for kontraktforhold — Products BV, Enschede (Nederlandene), ved advokat E.H. Pij-
 mælk — tillægsafgift — referencemængde — producent, nacker Hordijk, Amsterdam, og advokat S.B. Noë, Rotterdam,
 der har påtaget sig en ikke-markedsføringsforpligtelse — sagsøger i sag T-197/97, Exportslachterij Chris Hogeslag BV,
 overførsel af kvote til en anden bedrift) Holten (Nederlandene), ved advokat A.P.J.M. de Bruyn, Zut-
 phen, Groninger Vleeshandel BV, Groningen (Nederlandene),
 (2001/C 134/33) først ved advokat A.P.J.M. de Bruyn, Zutphen, derefter ved
 advokat P.E. Mazel, Leeuwarden, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokaterne Bonn og Schmitt, 7, Val Sainte-
 Croix, sagsøgere i sag T-198/97, mod Kommissionen for De
 (Processprog: nederlandsk)
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: W. Wils og G. van
 der Wal), støttet af Produktschap voor Vee en Vlees og
 I sag T-143/97, Gerhardus van den Berg, Dalfsen (Nederlande- Stichting Saneringsfonds Runderslachterijen, Rijswijk (Ne-
 ne), ved advokat H. Pijnacker Hordijk, Amsterdam, og med derlandene), ved advokat I.W. VerLoren van Themaat, Amster-
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62, dam, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat C. Me-
 avenue Guillaume, mod Rådet for Den Europæiske Union dernach, 8-10, rue Mathias Hardt, i sag T-197/97 angående en
 (befuldmægtigede: A.-M. Colaert og J.-P. Hix) og Kommissionen påstand om annullation af Kommissionens beslutning af
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: T. van Rijn), 23. april 1997 (sag nr. IV/35.591/F-3 — Weyl/PVV+SSR) om
 angående en påstand i medfør af EF-traktatens artikel 178 og afvisning af en klage indgivet af sagsøgeren den 14. juni 1995,
 artikel 215, stk. 2 (nu artikel 235 EF og artikel 288, stk. 2, EF), og i sag T-198/97 angående en påstand om annullation af
 om erstatning af det tab, sagsøgeren har lidt ved, at han har Kommissionens beslutning af 23. april 1997 (sag
 været forhindret i at markedsføre mælk som følge af Rådets nr. IV/35.634/F-3 — Hogeslag-Groninger/PVV+SSR) om afvis-
 forordning (EØF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige ning af en klage indgivet af sagsøgerne den 30. juni 1995, har
 regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EØF) Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriprodukter V. Tiili, og dommerne R.M. Moura Ramos og P. Mengozzi;
 (EFT L 90, s. 13), som suppleret ved Kommissionens forord- justitssekretær: fuldmægtig G. Herzig, den 31. januar 2001
 ning (EØF) nr. 1371/84 af 16. maj 1984 om gennemførelsesbe- afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 stemmelserne for den tillægsafgift, der er omhandlet i artikel 5c
 i forordning (EØF) nr. 804/68 (EFT L 132, s. 11), har Retten
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, V. Tiili, og
 dommerne R.M. Moura Ramos og P. Mengozzi; justitssekretær:
 fuldmægtig J. Palacio González, den 31. januar 2001 afsagt 2) Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler Kommis-
 dom, hvis konklusion lyder således: sionens omkostninger.
 1) Sagen afvises. 3) Intervenienterne bærer deres egne omkostninger.
 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 252 af 16.8.1997.
 (1) EFT C 199 af 28.6.1997.