text:
28.3.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 94/17
 Slettelse af sag C-314/97 (1) Slettelse af sag C-267/96 (1)
 (98/C 94/41) (98/C 94/44)
 Ved kendelse af 1. december 1997 har prñsidenten for De
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag Ved kendelse af 19. december 1997 har prñsidenten for
 C-314/97, Verein zur Förderung des freien Wettbewerbs De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 im Medienwesen mod Bauer Spezialzeitschriften Verlag C-267/96, Den Franske Republik, stùttet af Storhertug-
 KG (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Oberlandes- dùmmet Luxembourg, mod Europa-Parlamentet, skal slet-
 gericht Wien), skal slettes af registret. tes af registret.
 (1) EFT C 331 af 1.11.1997. (1) EFT C 269 af 14.9.1996.
 Slettelse af sag C-146/97 (1) Slettelse af sag C-58/97 (1)
 (98/C 94/42)
 (98/C 94/45)
 Ved kendelse af 4. december 1997 har prñsidenten for De
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag Ved kendelse af 19. december 1997 har prñsidenten for
 C-146/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 mod Den Hellenske Republik, skal slettes af registret. C-58/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 mod Den Italienske Republik, skal slettes af registret.
 (1) EFT C 199 af 28.6.1997.
 (1) EFT C 108 af 5.4.1997.
 Slettelse af sag C-100/97 (1)
 (98/C 94/43)
 Slettelse af sag C-68/97 (1)
 Ved kendelse af 11. december 1997 har prñsidenten for (98/C 94/46)
 De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-100/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 Ved kendelse af 20. januar 1998 har prñsidenten for De
 mod Storhertugdùmmet Luxembourg, skal slettes af regis-
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag C-68/
 tret.
 97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber mod
 Kongeriget Belgien, skal slettes af registret.
 (1) EFT C 131 af 26.4.1997.
 (1) EFT C 108 af 5.4.1997.


text:
3.5.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 99/15
 Sag anlagt den 16. februar 2007 af EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Kongeriget Norge
 (Sag E-2/07)
 (2007/C 99/15)
 Ved EFTA-Domstolen er der den 16. februar 2007 anlagt sag mod Kongeriget Norge af EFTA-Tilsynsmyndigheden, 35, Rue Belliard, B-1040 Bruxelles, ved Niels Fenger, Arne T. Andersen og Lorna Young, som befuldmægtigede.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Kongeriget Norge har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 69, stk. 1, i EØS-aftalen og artikel 5 i den retsakt, der er nævnt i punkt 20 i bilag XVIII til EØS-aftalen (Rådets direktiv 86/378/EØF af 24. juli 1986 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger som ændret ved Rådets direktiv 96/97/EF af 20. december 1996), som tilpasset ved protokol 1 hertil, idet landet har opretholdt reglerne i Lov af 28. juli 1949 om Statens Pensjonskasse om pensionsrettigheder, der er optjent på grundlag af beskæftigelsesperioder efter den 1. januar 1994, som medfører, at efterladtepensionen for en enkemand, hvis ægtefælle blev medlem af Statens Pensjonskasse før den 1. oktober 1976, nedsættes i forhold til den pågældendes øvrige indkomst, mens en enke i samme situation modtager sin efterladtepension uden nedsættelse.
 2.
 Kongeriget Norge tilpligtes at betale sagsomkostningerne
 Retlige og faktiske omstændigheder samt anbringender:
 —
 Sagen vedrører reglerne i den norske lov om Statens Pensjonskasse om pensionsrettigheder for enkemænd, hvis ægtefæller blev medlem af Statens Pensjonskasse før den 1.oktober 1976, hvorved:
 —
 efterladtepensionen for enkemænd nedsættes i forhold til deres øvrige indkomst
 —
 enker i samme situation modtager deres efterladtepension uden nedsættelse.
 —
 Det er fastsat i EØS-aftalens artikel 69, stk. 1, at mænd og kvinder skal modtage lige løn for samme arbejde.
 —
 Artikel 5 i den retsakt, der er nævnt i nr. 20 i bilag XVIII i EØS-aftalen (Rådets direktiv 86/378/EØF af 24. juli 1986) regulerer anvendelsen af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
14.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/19
 Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 16. januar 2014 — nfon AG mod Fon Wireless Ltd og Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-193/13 P) (1)
 ((Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - figurmærke indeholdende ordbestanddelen »nfon« - indsigelse rejst af indehaveren af EF-figurmærket indeholdende ordbestanddelen »fon« og af det nationale ordmærke FON - afslag på indsigelsen fra appelkammeret ved Harmoniseringskontoret))
 2014/C 112/23
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: nfon AG (ved rechtsanwältin V. von Bomhard)
 Den anden part i sagen: Fon Wireless Ltd (ved abogada L. Montoya Terán) og Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 29. januar 2013, Fon Wireless mod KHIM — Nfon (Nfon) (sag T-283/11), hvorved Retten omgjorde afgørelse truffet den 18. marts 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag 1017/2009-4), således, at der meddeles afslag på den af nfon AG til appelkammeret indgivne klage — tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 nfon AG bærer sine egne omkostninger og betaler Fon Wireless Ltd’s omkostninger.
 3)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 189 af 29.6.2013.


text:
C 274/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9.11.2002
 Det bemærkes, at AB Svenska Spel har gjort gældende, at Slettelse af sag C-413/00 ( 1)
 selskabet har været uvidende om eksistensen af de
 pågældende databaser, og at oplysningerne på tipskupo- (2002/C 274/42)
 nerne er indhentet fra andre kilder, samt at det, som
 anføres på tipskuponerne, hverken udgør hele eller en
 væsentlig del af turneringsplanen. Fixtures Marketing Ved kendelse af 2. juli 2002 har formanden for Første Afdeling
 Limited har anført, at det ved bedømmelsen heraf ikke ved De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 spiller nogen rolle, om data er indsamlet fra andre kilder C-413/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 end turneringsplanen, idet oplysningerne i sidste ende mod Kongeriget Nederlandene, skal slettes af registeret.
 hidrører fra denne.
 5. Hvorledes skal begreberne »normal udnyttelse« og »skader (1 ) EFT C 28 af 27.1.2001.
 urimeligt« i artikel 7, stk. 5, fortolkes?
 Det bemærkes, at Fixtures Marketing Limited har gjort
 gældende, at AB Svenska Spel i kommercielt øjemed har
 foretaget tilbagevendende og systematiske udtræk af
 og genanvendt databasens indhold i strid med normal Slettelse af sag C-303/01 ( 1)
 udnyttelse og dermed har tilført fodboldligaerne urimelig
 skade. AB Svenska Spel har anført, at det ved vurderingen (2002/C 274/43)
 er fejlagtigt at sammenlægge flere tipskuponer, og har
 bestridt, at brugen skulle være i strid med direktivets
 artikel 7, stk. 5. Ved kendelse af 31. juli 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-303/
 ( 1) EFT L 77 af 27.3.1996, s. 20. 01, Alexandros Kefalas m.fl. mod Elliniko Dimosio m.fl.
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Areios Pagos), skal
 slettes af registeret.
 (1 ) EFT C 56 af 31.7.2002.
 Slettelse af sag C-427/99 P (1) og C-371/00 P (2)
 (2002/C 274/41)
 Slettelse af sag C-44/02 (1)
 Ved kendelse af 1. august 2002 har præsidenten for De (2002/C 274/44)
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sagerne C-427/
 99 P og C-371/00 P, UK Coal plc mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret. Ved kendelse af 2. juli 2002 har præsidenten for De Europæiske
 Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-44/02, Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske
 ( 1) EFT C 20 af 22.1.2000.
 Republik, skal slettes af registeret.
 ( 2) EFT C 355 af 25.11.2000.
 (1 ) EFT C 97 af 20.4.2002.


text:
14.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/8
 Sag anlagt den 30. april 2012 — Advance Magazine Publishers mod KHIM — Bauer Consumer Media (GOLF WORLD)
 (Sag T-194/12)
 2012/C 209/13
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, De Forenede Stater) (ved barrister R. Hacon)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Bauer Consumer Media Ltd (Peterborough, Det Forenede Kongerige)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 9. februar 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 239/2011-1) annulleres.
 —
 Den omtvistede ansøgning afslås for alle de varer og tjenesteydelser, for hvilke den blev offentliggjort med henblik på indsigelse.
 —
 Subsidiært fastslås det, at beviset for brug er tilstrækkeligt, og indsigelsen hjemvises til indsigelsesafdelingen med henblik på afgørelse af tvisten mellem de omhandlede mærker.
 —
 Indsigeren tilkendes sagsomkostninger vedrørende indsigelsesproceduren og proceduren for appelkammeret samt nærværende søgsmål, ligesom gebyrer vedrørende klagen godtgøres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Bauer Consumer Media Ltd
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »GOLF WORLD« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16, 35, 38 og 41 — EF-varemærkeansøgning nr. 7070147
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Advance Magazine Publishers, Inc.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Benelux varemærkeregistrering nr. 465586 af ordmærket »GOLF WORLD« for varer i klasse 16, dansk varemærkeregistrering nr. 541/1991 af ordmærket »GOLF WORLD« for varer i klasse 16, fransk varemærkeregistrering nr. 1551025 af ordmærket »GOLF WORLD« for varer i klasse 16, græsk varemærkeregistrering nr. 96430 af ordmærket »GOLF WORLD« for varer i klasse 16, italiensk varemærkeregistrering nr. 575282 af ordmærket »GOLF WORLD« for varer i klasse 16, spansk varemærkeregistrering nr. 1308477 af ordmærket »GOLF WORLD« for varer i klasse 16, svensk varemærkeregistrering nr. 229611 af ordmærket »GOLF WORLD« for varer i klasse 16, portugisisk varemærkeregistrering nr. 259281 af ordmærket »GOLF WORLD« for varer i klasse 16 og irsk varemærkeregistrering nr. 113474 af ordmærket »GOLF WORLD« for varer i klasse 16
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen ikke taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 42 i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
26 . 10 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 318 / 15
 handle i almenvellets , interesse, fortolke dette begreb udvi Sagsøgerne gør gældende, at forbuddet i direktivets arti
 dende, da det med afgørelse 94/90/EKSF, EF, Euratom kel 2 , litra b ), og artikel 3 , litra a ), — for så vidt som der heri
 forfulgte mål ellers ikke kan nås . Dette gælder under alle henvises til terapeutisk anvendelse af beta-agonister i
 omstændigheder i nærværende sag, hvor det ville være i strid godkendte veterinærlægemidler — vil fratage dem retten til
 med retsplejehensyn ikke at fremlægge de begærede doku at fremstille og markedsføre de pågældende veterinærlæge
 menter, der i en anden sag er genstand for en begæring om midler, med hensyn til hvilke de er i besiddelse af tilladelser,
 foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse . der er i overensstemmelse med de relevante EF-regler. Disse
 indgreb i sagsøgernes specifikke rettigheder stemmer ikke
 Endvidere gør sagsøgeren gældende, at begrundelsespligten overens med grundlæggende principper i EF-retten såsom
 i EF-traktatens artikel 190 er tilsidesat . proportionalitetsprincippet, principperne om retssikkerhed
 og beskyttelse af den berettigede forventning samt princip
 pet om god forvaltningsskik .
 På denne baggrund anser sagsøgerne et forbud mod
 markedsføring af deres veterinærlægemidler for uberettiget,
 idet de dog har forståelse for Rådets og Kommissionens
 Sag anlagt den 9. august 1996 af Boehringer Ingelheim legitime interesse i at bekæmpe ulovlig anvendelse af
 Vetmedica GmbH og C. H. Boehringer Sohn Limited beta-agonister som grovkemikalier til vækstformål . Føl
 Partnership mod Rådet for Den Europæiske Union gerne af et sådant forbud er nemlig:
 ( Sag T-125/96 )
 ( 96/C 318/29 ) — at dyrene berøves et væsentligt produkt til beskyttelse af
 deres sundhed
 (Processprog: engelsk)
 — at sagsøgerne nægtes deres legitime ret til fortsat at
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der markedsføre produkter, som af alle praktiserende dyr
 den 9 . august 1996 anlagt sag mod Rådet for Den læger værdsættes for deres sikkerhed og kvalitet .
 Europæiske Union af Boehringer Ingelheim Vetmedica
 GmbH og C. H. Boehringer Sohn Limited Partnership ved Disse virkninger kan ikke begrundes med henvisning til det
 advokaterne Denis Waelbroeck og Denis Fosselard, advo mål, som Rådet forfulgte ved vedtagelsen af den anfægtede
 katfirmaet Liedekerke Wolters Waelbroeck & Kirkpatrick, foranstaltning.
 Boulevard de l'Empéreur 3 , B-1000 Bruxelles, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos Arendt & Medernach, rue
 Mathias Hårdt 8-10 .
 Herudover gøres det gældende, at EF-traktatens artikel 43
 er blevet tilsidesat, idet Europa-Parlamentet er blevet hørt
 om et forslag, der afviger væsentligt fra ordlyden af direktiv
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande : 96/22/EF .
 1 ) Artikel 1-4 i Rådets direktiv 96/22/EF af 29 . april 1996
 ( EFT L 125 , s . 3 ) annulleres, for så vidt som de forbyder
 markedsføring af veterinærlægemidler, som indeholder
 beta-agonister til indgift af terapeutiske hensyn i dyr,
 hvoraf kød og produkter er bestemt til konsum.
 2 ) Fællesskabet, her repræsenteret ved Rådet, tilpligtes at Sag anlagt den 12 . august 1996 af Breda Fucine Meridionali
 erstatte det tab, som sagsøgerne har lidt på grund af den SpA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 anfægtede foranstaltning.
 ( Sag T-126/96 )
 3 ) Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger. ( 96/C 318 /30 )
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: (Processprog: italiensk)
 Sagsøgerne er de største producenter af medicin fremstillet
 af beta-agonister af den type, som er omfattet af direktiv Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 96/22/EF. Ifølge sagsøgerne tilsigter direktiv 96/22/EF den 12 . august 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 særlig at ramme deres produkter, der må anses for at have Europæiske Fællesskaber af Breda Fucine Meridionali SpA,
 motiveret Fællesskabet i denne sag . Bari ( Italien ), ved advokaterne Antonio Tizzano og Gian
 Michele Roberti , Napoli , og med valgt adresse i Bruxelles
 Forbuddet i det anfægtede direktiv vil faktisk forhindre hos advokatfirmaet Tizzano , Place du Grand Sablon 36 .
 indgift af beta-agonister til brug for behandling af luft
 vejsproblemer hos dyr af alle arter til brug for fødevarepro
 duktion . Det andet almindelige terapeutiske anvendelses Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 område for beta-agonister, dvs . fremkaldelse af tocolyse hos
 kælvende køer, vil fortsat være tilladt i henhold til direkti 1 ) Kommissionens beslutning af 29 . maj 1995 om visse
 vet . offentlige støtteforanstaltninger fra Italien til Breda


text:
8.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 298/7
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 28. juli 2011 — Lidl & Companhia mod Fazenda Pública (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo — Portugal)
 (Sag C-106/10) (1)
 (Fiskale bestemmelser - direktiv 2006/112/EF - moms - afgiftsgrundlag - afgiftspligt ved fremstilling, montering, indførsel eller import af motorkøretøjer)
 2011/C 298/10
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Supremo Tribunal Administrativo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Lidl & Companhia
 Sagsøgt: Fazenda Pública
 Procesdeltager: Ministério Público
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Supremo Tribunal Administrativo — fortolkning af artikel 73 og artikel 78, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 79, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — medregning i afgiftsgrundlaget for momsen af beløbet af den portugisiske »imposto sobre veículos« — afgift på nye køretøjer ved fremstilling, montering, introduktion eller import i indlandet af køretøjer — afgiften betales én enkelt gang af den erhvervsdrivende eller sælgeren, i forbindelse med at køretøjet bringes i omsætning på det portugisiske marked
 Konklusion
 En afgift som den i hovedsagen omhandlede afgift på motorkøretøjer (imposto sobre veículos), hvis indtræden er direkte forbundet med leveringen af et motorkøretøj, der er omfattet af denne afgifts anvendelsesområde, og som er betalt af leverandøren af dette motorkøretøj, er omfattet af begrebet »skatter, told, importafgifter og andre afgifter« som omhandlet i artikel 78, første afsnit, litra a), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem og skal i henhold til denne bestemmelse medregnes i afgiftsgrundlaget for momsen af leveringen af det pågældende motorkøretøj.
 (1) EUT C 113 af 1.5.2010.


text:
24.10.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 256/36
 Sag anlagt den 4. september 2009 — Acetificio Marcello de Nigris mod Kommissionen
 (Sag T-351/09)
 2009/C 256/64
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Acetificio Marcello de Nigris Srl (Afragola, Italien) (ved avvocati P. Perani og P. Pozzi)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at optagelsen af registreringen af betegnelsen »Aceto Balsamico di Modena« som beskyttet geografisk betegnelse i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser udgør såvel en tilsidesættelse af artikel 3 i forordning nr. 510/2006 som en tilsidesættelse af de sagsbehandlingsgarantier, der er fastsat i fællesskabsretten.
 —
 Annullation af Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers forordning nr. 583/2009 af 3. juli 2009, offentliggjort den 4. juli 2009, om registrering af en betegnelse i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser (Aceto Balsamico di Modena (IGP)).
 —
 Som følge af annullationen gennemføres de retsakter og træffes de tiltag, der er nødvendige ved sletning af optagelsen af den beskyttede geografiske betegnelse »Aceto Balsamico di Modena« fra registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren i nærværende sag, der driver virksomhed inden for sektoren for fremstilling og salg af vineddike samt andre dressinger, herunder aceto balsamico fra Modena, har rejst indsigelse mod den registrering af den beskyttede geografiske betegnelse »Aceto Balsamico di Modena«, som fandt sted ved den anfægtede forordning.
 Til støtte for påstandene har sagsøgeren gjort følgende gældende:
 —
 Tilsidesættelse af artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 af 20. marts 2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer (1), idet de historiske faktiske omstændigheder vedrørende udviklingen i fremstillingen af aceto balsamico fra Modena i høj grad tyder på, at der ikke er en sammenhæng mellem disse produkter og et særligt geografisk område. Det er nemlig ubestridt, at en stor del af den aceto balsamico fra Modena, som er solgt i Italien og i udlandet, i adskillige årtier er blevet fremstillet uden for dens historiske oprindelsesområde. I denne sammenhæng angiver den pågældende betegnelse et produkt, der fremstilles efter særlige produktionsmetoder, og som har bestemte egenskaber, der dog ikke kan tilskrives produktionsstedet.
 —
 Sagsøgeren er afskåret fra at rejse indsigelse mod optagelsen af betegnelsen »Aceto Balsamico di Modena« som beskyttet geografisk betegnelse. Det gøres herved gældende, at som følge af rækkefølgen af de relevante oplysninger i den foreliggende sag skete optagelsen af den geografiske betegnelse, uden at sagsøgeren fik lejlighed til at fremsætte begrundet indsigelse, hvilket er i strid med de sagsbehandlingsgarantier, der er fastsat såvel i artikel 7, stk. 3, i Rådets forordning (EØF) nr. 2081/1992 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler (2) som i artikel 5, stk. 5, i den gældende forordning nr. 510/2006.
 (1) EUT L 93 af 31.3.2006, s. 12.
 (2) EFT L 208 af 24.7.1992, s. 1.


text:
24.3.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/16
 Sag anlagt den 14. februar 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-81/07)
 (2007/C 69/37)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Zavvos og K. Simonsson)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat forpligtelser, som påhviler den i henhold til artikel 5, stk. 1, og artikel 16, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/59/EF af 27. november 2000 om modtagefaciliteter i havne til driftsaffald og lastrester fra skibe (1), idet den ikke har udarbejdet, godkendt og iværksat planer for affaldsmodtagelser og håndtering af driftsaffald og lastrester fra skibe.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelsen af direktiv 2000/59/EF udløb den 28. december 2000.
 (1) EFT L 332 af 28.12.2000, s. 81.


text:
7.6.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Symvoulio tis Epikratias (Grækenland) den 9. april 2008 — Club Hotel Loutraki E.A., Athinaiki Techniki A.E. og Evangelos Marinakis mod Ethniko Symvoulio Radiotileorasis og Statsministeriet
 (Sag C-145/08)
 (2008/C 142/30)
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Symvoulio tis Epikratias
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Club Hotel Loutraki E.A., Athinaiki Techniki A.E. og Evangelos Marinakis
 Sagsøgt: Ethniko Symvoulio Radiotileorasis og Statsministeriet
 Procesdeltagere: Athens Resort Casino Anonymi Etairia, Elliniki Technodomiki TEV AE, Hyatt Regency Xenodochiaki kai Touristiki (Ellas) AE og Leonidas Bombolas.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Udgør en kontrakt, hvormed den sagsøgte myndighed overlader en koncessionshaver driften af et kasino, gennemførelsen af en udviklingsplan i form af en forbedring af kasinoets lokaler og en erhvervsmæssig udnyttelse af mulighederne i tilladelsen til at drive dette kasino, og hvori der er fastsat en betingelse, hvorefter den sagsøgte myndighed betaler koncessionshaveren en kompensation, såfremt der i det område, hvor det omtvistede kasino er beliggende, lovligt etableres et andet kasino, en koncessionskontrakt om tjenesteydelser, som ikke er reguleret i direktiv 92/50/EØF?
 2)
 Såfremt første præjudicielle spørgsmål besvares benægtende, er den sag, som anlægges af deltagerne i et udbud af en blandet offentlig kontrakt, hvori også indgår levering af tjenesteydelser, omfattet af bilag I B til Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (EFT L 209), og hvori det gøres gældende, at der er sket tilsidesættelse af princippet om ligebehandling af budgiverne (som er knæsat i direktivets artikel 3, stk. 2), da omfattet af anvendelsesområdet for Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter (EFT L 395), eller er denne anvendelse udelukket, eftersom kun artikel 14 og 16 i direktiv 92/50/EØF finder anvendelse på udbuddet af ovennævnte tjenesteydelseskontrakt, jf. direktivets artikel 9?
 3)
 Såfremt andet præjudicielle spørgsmål besvares bekræftende: Eftersom det må antages, at en national bestemmelse, hvorefter kun samtlige medlemmer af et konsortium uden egen status som juridisk person, som uden held har deltaget i et offentligt udbud, kan anlægge sag til prøvelse af tilslaget, og ikke de enkelte medlemmer, i princippet ikke er i strid med fællesskabsretten, navnlig bestemmelserne i direktiv 89/665/EØF, også når sagen oprindeligt blev anlagt af alle medlemmer af konsortiet i fællesskab, men i sidste ende måtte afvises for så vidt angår en del af disse, er det da nødvendigt ved anvendelsen af disse direktiver inden afvisning at undersøge, om de enkelte medlemmer af et konsortium herefter bevarer retten til at anlægge sag ved en anden national domstol med påstand om kompensation, som eventuelt er fastsat i en bestemmelse i national ret?
 4)
 Såfremt det i fast, national retspraksis blev antaget, at også enkelte medlemmer af et konsortium gyldigt kan anlægge sag til prøvelse af en afgørelse truffet i forbindelse med udbud, er det da i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 89/665/EØF fortolket i lyset af EMK's artikel 6 som et almindeligt fællesskabsretligt princip, at en sag afvises som følge af en ændring af fast retspraksis, uden at sagsøgeren forinden hverken gives mulighed for at afhjælpe den pågældende mangel eller under alle omstændigheder mulighed for i henhold til kontradiktionsprincippet at fremsætte bemærkninger hertil?


text:
17.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 175/34
 Personalerettens kendelse (Tredje Afdeling) af 7. april 2016 — Spadafora mod Kommissionen
 (Sag F-44/15) (1)
 ((Personalesag - tjenestemænd - stilling som kontorchef - stillingsopslag - udvælgelsesprocedure - udvælgelsespanel - samtale med udvælgelsespanelet - ingen opførelse på short-listen over ansøgere, som blev foreslået med henblik på den endelige samtale med ansættelsesmyndigheden - udvælgelsesprocedurens lovlighed - præference for ansættelse af en ansøger, som er statsborger i en bestemt medlemsstat - formanden for udvælgelsespanelets adfærd - sproglig diskrimination - påstand om erstatning - procesreglementets artikel 81))
 (2016/C 175/40)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Sergio Spadafora (Woluwe-Saint-Lambert, Belgien) (ved advokat G. Belotti)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Berardis-Kayser og G. Gattinara, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om at udnævne en anden person til stillingen som chef for kontor C4 (»Legal Advice«) end sagsøgeren, som havde været fungerende chef for denne enhed siden den tidligere kontorchefs fratræden.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes, idet det er åbenbart, at sagen delvis skal afvises, delvis er ugrundet.
 2)
 M. Sergio Spadafora bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 221 af 6.7.2016, s. 27.


text:
C 34/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.2.2000
 Sag anlagt den 28. oktober 1999 af Demarol BV mod Sagsøgeren har nedlagt følgende påstand:
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Europa-Parlamentets beslutning annulleres.
 (Sag T-264/99)
 (2000/C 34/49) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af den beslut-
 (Processprog: nederlansk) ning, hvorved Europa-Parlamentet gav en anden tilbudsgiver
 end det sagsøgende selskab bevilling til at drive aviskioskerne i
 Bertha von Suttnerm- og Paul-Henri Spaak-bygningerne samt
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 i den indre gade i Altiero Spinelli-bygningen, og hvorved
 den 28. oktober 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europa-Parlamentet afslog sagsøgerens tilbud.
 Europæiske Fællesskaber af Demarol BV, Harderwijk (Ne-
 derlandene), ved advokat C.J.M. van Zeijl, Harderwijk og med
 valgt adresse i Luxembourg på Retten’s i Første Instans’ Sagsøgeren anfører, at Parlamentets tjenestegrene har lagt
 Justitskontor. følgende antagelser til grund i den anfægtede beslutning
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: — Sagsøgerens tilbud opfyldte ikke kravene om økonomisk
 formåen i betragtning af den fremlagte balance (et overført
 a) Kommissionens beslutning af 20. januar 1999, hvorved tab og en betydelig forretningsgæld for regnskabsårene
 de nederlandske myndigheder anmodes om yderligere 1996, 1997 og 1998).
 oplysninger, samt Kommissionens beslutning af 20. juli
 1999 (K(1999) 2539 endelig udg.) (1) om Nederlandenes — Sagsøgerens tilbud omfattede ikke græske og portugisiske
 statsstøtte til fordel for 633 nederlandske tankstationer blade.
 ved grænsen til Tyskland annulleres.
 — Tilslagsmodtagerens bud var mere detaljeret og mere
 b) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. fordelagtigt på grund af de personlige tjenester, der blev
 tilbudt, og de foreslåede åbningstider.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sagsøgeren henviser i denne forbindelse til, at ifølge de
 almindelige betingelser for indgåelse af offentlige kontrakter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme finder finansforordningen samt Rådets direktiv 92/50 anven-
 som i sag T-210/99. delse i sagen med de nødvendige ændringer.
 (1) EFT L 280 af 30.10.1999, s. 87. Til støtte for sine påstande har sagsøgeren gjort gældende, at
 der foreligger en tilsidesættelse af
 — finansforordningen af 21. december 1997, der finder
 anvendelse på De Europæiske Fællesskabers almindelige
 budget, navnlig forordningens artikel 56, artikel 58, stk. 3,
 og artikel 139.
 — Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samord-
 Sag anlagt den 2. november 1999 af Librairie de Rome ning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige
 mod Europa-Parlamentet tjenesteydelsesaftaler, navnlig direktivets artikel 31 og 34.
 (Sag T-266/99) — artikel 4, litra b), og artikel 6 i de generelle udbudsbetingel-
 ser og
 (2000/C 34/50)
 — almindelige retsgrundsætninger, navnlig princippet om
 god forvaltning.
 (Processprog: fransk)
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at der i den forelig-
 gende sag er foretaget et åbenbart fejlskøn, samt at begrundel-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 sespligten er tilsidesat.
 den 2. november 1999 anlagt sag mod Europa-Parlamentet af
 selskabet Librairie de Rome, Bruxelles, ved advokaterne Louis
 Dehin og Christine Brüls, Liège, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat Charles Duro, 3, rue de la Chapelle.


text:
26.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 313/24
 Rettens dom af 13. september 2013 — Anbouba mod Rådet
 (Sag T-563/11) (1)
 (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Syrien - indefrysning af midler og økonomiske ressourcer - bevisbyrde - åbenbart urigtigt skøn - ret til forsvar - begrundelsespligt - udeblivelsessag - interventionsbegæring - ufornødent at træffe afgørelse)
 2013/C 313/48
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Issam Anbouba (Homs, Syrien) (ved advokaterne M.-A. Bastin, J.-M. Salva og J.-N. Louis)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (først ved R. Liudvinaviciute-Cordeiro og M.-M. Joséphidès, derefter ved R. Liudvinaviciute-Cordeiro og A. Vitro, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels en påstand om annullation af Rådets afgørelse 2011/522/FUSP af 2. september 2011 om ændring af afgørelse 2011/273/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien (EUT L 228, s. 16), Rådets afgørelse 2011/628/FUSP af 23. september 2011 om ændring af afgørelse 2011/273/FUSP (EUT L 247, s. 17), Rådets afgørelse 2011/782/FUSP af 1. december 2011 om restriktive foranstaltninger over for Syrien og om ophævelse af afgørelse 2011/273 (EUT L 319, s. 56), Rådets forordning (EU) nr. 878/2011 af 2. september 2011 om ændring af forordning (EU) nr. 442/2011 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien (EUT L 228, s. 1) og Rådets forordning (EU) nr. 36/2012 af 18. januar 2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien og om ophævelse af forordning nr. 442/2011 (EUT L 16, s. 1), for så vidt sagsøgerens navn er opført på listen over personer og enheder, som er omfattet af de restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien, dels en påstand om betaling af erstatning og renter for den lidte skade.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse om Europa-Kommissionens begæring om intervention.
 2)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 3)
 Issam Anbouba bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 25 af 28.1.2012.


text:
6.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/40
 Sag anlagt den 7. september 2010 — Masco m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-378/10)
 ()
 2010/C 301/65
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Masco Corp. (Taylor, De Forenede Stater), Hansgrohe AG (Schiltach, Tyskland), Hansgrohe Deutschland Vertriebs GmbH (Schiltach, Tyskland), Hansgrohe Handelsgesellschaft m.b.H. (Wiener Neudorf, Østrig), Hansgrohe SA/NV (Anderlecht, Belgien), Hansgrohe B.V. (Westknollendam, Nederlandene), Hansgrohe SARL (Antony, Frankrig), Hansgrohe Srl (Villanova d’Asti, Italien), Hüppe GmbH (Bad Zwischenahn, Tyskland), Hüppe Gesellschaft m.b.H. (Laxenburg, Østrig), Hüppe Belgium SA/NV (Zaventem, Belgien) og Hüppe B.V. (Alblasserdam, Nederlandene) (ved lawyer D. Schroeder og solicitor J. Temple Lang)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Artikel 1 i Kommissionens beslutning K(2010) 4185 endelig af 23. juni 2010 i sag COMP/39.092 — Badeværelsesarmaturer og -komponenter, annulleres, for så vidt som det deri bliver fastslået, at sagsøgerne har deltaget i en vedvarende aftale eller samordnet praksis i »sektoren for badeværelsesarmaturer og -komponenter«.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har ved deres søgsmål nedlagt påstand om annullation af artikel 1 i Kommissionens beslutning K(2010) 4185 endelig af 23. juni 2010 i sagen COMP/39.092 — Badeværelsesarmaturer og -komponenter, hvorved Kommissionen fandt, at sagsøgerne sammen med andre virksomheder havde tilsidesat artikel 101 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen ved at deltage i en vedvarende aftale eller samordnet praksis i »sektoren for badeværelsesarmaturer og -komponenter«, som dækker områderne Tyskland, Østrig, Italien, Frankrig, Belgien og Nederlandene.
 Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål gjort et anbringende gældende.
 Sagsøgerne bestrider Kommissionens retlige kvalifikation af adfærden som en enkelt, kompleks overtrædelse, der dækker tre forskellige produktgrupper, nemlig armaturer, lukkede brusekabiner og keramiske sanitetsprodukter, i stedet for at påpege tre forskellige overtrædelser.
 Sagsøgerne producerer ikke keramiske sanitetsprodukter. Sagsøgerne har anført, at ved konstateringen af, at de har deltaget i en enkelt, kompleks overtrædelse på tværs af tre produktgrupper, inklusive keramiske sanitetsprodukter, har Kommissionen foretaget et urigtigt skøn ved vurderingen af de faktiske omstændigheder og begået retlige fejl. Kommissionens konstatering af en enkelt, kompleks overtrædelse i beslutningen er ikke på linje med tidligere Kommissionssager (eller domstolenes praksis). Derfor har Kommissionen tilsidesat princippet om gennemsigtighed, retssikkerhedsprincippet og ligebehandlingsprincippet. I særdeleshed støtter de kendsgerninger og beviser, der er indeholdt i beslutningen, ikke Kommissionens konklusioner om, at der foreligger en enkelt, kompleks overtrædelse, der dækker tre forskellige produktgrupper.


text:
3.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 65/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Augstākās tiesas Senāta (Republikken Letland) den 4. januar 2012 — Nadežda Riežniece mod Latvijas Republikas Zemkopības ministrija og Lauku atbalsta dienests
 (Sag C-7/12)
 2012/C 65/17
 Processprog: lettisk
 Den forelæggende ret
 Augstākās tiesas Senāts
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Nadežda Riežniece
 Sagsøgte: Latvijas Republikas Zemkopības ministrija og Lauku atbalsta dienests (Republikken Letland)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/73/EF af 23. september 2002 (1) om ændring af Rådets direktiv 76/207/EØF om gennemførelse af princippet om ligestilling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse og forfremmelse samt arbejdsvilkår og bestemmelserne i rammeaftalen om forældreorlov, der er knyttet som bilag til Rådets direktiv 96/34/EF af 3. juni 1996 (2) om den rammeaftale vedrørende forældreorlov, der er indgået af UNICE, CEEP og EFS, fortolkes således, at de er til hinder for, at en arbejdsgiver foretager enhver handling (navnlig vurdering af den ansatte i dennes fravær), der har til følge, at en kvinde, der har forældreorlov, kan miste sin stilling efter at have genoptaget sit arbejde?
 2)
 Skal ovenstående spørgsmål besvares anderledes, hvis grunden til arbejdsgiverens handling er, at der som følge af statens økonomiske recession i alle statslige organer og forvaltninger er gennemført en optimering af antallet af tjenestemænd og nedlæggelse af stillinger?
 3)
 Skal vurderingen af appellantens arbejde og fortjeneste, der tager hensyn til den seneste årlige vurdering af hendes præstation som tjenestemand og hendes resultater før forældreorloven, sammenlignet med vurderingen — efter nye kriterier — af arbejdet og fortjenesten for andre tjenestemænd, som fortsatte i aktiv tjeneste (og som desuden gjorde brug af muligheden for at øge deres fortjeneste), anses for indirekte forskelsbehandling?
 (1) EFT L 269, s. 15.
 (2) EFT L 145, s. 4.


text:
7.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/5
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 24. maj 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-364/06) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2002/15/EF - tilrettelæggelse af arbejdstid for personer, der udfører mobile vejtransportaktiviteter - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2007/C 155/08)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved N. Yerrell, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Storhertugdømmet Luxembourg (ved C. Schiltz, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/15/EF af 11. marts 2002 om tilrettelæggelse af arbejdstid for personer, der udfører mobile vejtransportaktiviteter (EFT L 80, s. 35)
 Konklusion
 1)
 Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/15/EF af 11. marts 2002 om tilrettelæggelse af arbejdstid for personer, der udfører mobile vejtransportaktiviteter, idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 2)
 Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 249 af 14.10.2006.


text:
18.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 49/24
 Rettens kendelse af 15. december 2011 — Gooré mod Rådet
 (Sag T-285/11) (1)
 (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Côte d’Ivoire - fjernelse fra listen over omfattede personer - annullationssøgsmål - ufornødent at træffe afgørelse i sagen - erstatningssøgsmål - søgsmålet åbenbart ugrundet)
 2012/C 49/44
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Charles Kader Gooré (Abidjan, Côte d’Ivoire) (ved advokat F. Meynot)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved B. Driessen, G. Étienne og M. Chavrier, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels påstand om annullation af Rådets forordning (EU) nr. 330/2011 af 6. april 2011 om ændring af forordning (EF) nr. 560/2005 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder på baggrund af situationen i Côte d’Ivoire (EUT L 93, s. 10), for så vidt som den vedrører sagsøgeren, dels påstand om skadeserstatning
 Konklusion
 1)
 Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse vedrørende påstanden om annullation af Rådets forordning (EU) nr. 330/2011 af 6. april 2011 om ændring af forordning (EF) nr. 560/2005 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder på baggrund af situationen i Côte d’Ivoire.
 2)
 Erstatningspåstanden tages ikke til følge.
 3)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 4)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse om Europa-Kommissionens begæring om intervention.
 (1) EUT C 238 af 13.8.2011.


text:
26 . 10 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 318/ 11
 Som ansvarsgrundlag i relation til traktatens artikel 215 , Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 stk. 2 , har sagsøgeren gjort gældende, at institutionerne har
 pådraget sig ansvar uden skyld, subsidiært at der påhviler Sagsøgeren, der er en tysk virksomhed, som ønsker at
 institutionerne et culpaansvar. reklamere via telefaxbreve, anfægter Kommissionens afslag
 på at tage stilling til virksomhedens klage over Forbunds
 Med hensyn til ansvar uden skyld har sagsøgeren henvist til republikken Tyskland som følge af Bundesgerichtshofs dom
 begrebet » responsabilité publique pour rupture de l'égalité af 25 . oktober 1995 , der begrænsede telefaxreklame til
 devant les charges publiques « ( tilsidesættelse af lighedsprin tilfælde, hvor modtageren udtrykkeligt eller entydigt er
 cippet for så vidt angår offentlige byrder ) og har i denne indforstået med at modtage sådanne henvendelser.
 forbindelse gjort gældende, at ordningen med » et område
 uden grænser «, som blev indført ved Fællesakten, har Afslaget er uforeneligt med både de fællesskabsretlige
 betydet et usædvanligt, særligt og direkte tab for sagsøgeren konkurrenceregler og de principper, som regulerer det indre
 som autoriseret toldklarerer. Den" omstændighed, at hvervet markeds oprettelse og funktion . Konkret bevirker oven
 som autoriseret toldklarerer ophævedes, har således betydet nævnte afgørelse fra Bundesgerichtshof en styrkelse af
 et massivt fald i omsætningen i visse virksomheder inden for markedspositionen for reklameindustriens store virksomhe
 denne branche, mens andre virksomheder er ophørt. der ( trykte medier og radio og fjernsyn ). Afgørelsen udgør
 desuden en hindring for skabelsen af et homogent mar
 For så vidt angår ansvar for fejl, begået af Fællesskabets ked .
 ansatte, har sagsøgeren anført, at Fællesskabets myndighe
 der har set bort fra toldklarererbranchens velerhvervede
 rettigheder og princippet om beskyttelse af den berettigede
 forventning ved udøvelsen af den retsanordnende virksom
 hed, som har forårsaget tabet.
 Med hensyn til tabets karakter har sagsøgeren oplyst, at Sag anlagt den 26. juli 1996 af Thai Bicycle Industry Co. Ltd
 selskabet som følge af indførelsen af et » Europa uden mod Rådet for Den Europæiske Union
 grænser « led et pludseligt tab i dobbelt henseende med ( Sag T-l 18/96 )
 hensyn til selskabets mangeårige speditionsvirksomhed :
 ( 96/C 318 /24 )
 a ) dels som følge af det næsten fuldstændige og definitive
 bortfald af hvervet som toldklarerer; b ) dels som følge af
 usædvanlige driftsomkostninger , idet selskabet skulle imø (Processprog: engelsk)
 degå de pludselige begivenheder, både på det sociale område
 og på det tekniske og administrative område . Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 26 . juli 1996 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 Union af Thai Bicycle Industry Co, Ltd, ved Jean-François
 Bellis og Richard Luff og med valgt adresse i Luxembourg
 hos advokat A. F. Brausch, 8 , rue Zithe .
 Sag anlagt den 29. juli 1996 af Intertronic-F. Cornelis
 GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 ber
 1 ) Rådets forordning ( EF ) nr . 648/96 af 28 . marts 1996 om
 ( Sag T-l 17/96 ) indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af
 ( 96/C 318/23 ) cykler med oprindelse i bl.a . Thailand annulleres, for så
 vidt der derved indføres en endelig antidumpingtold på
 (Processprog: tysk) cykler, der fremstilles af sagsøgeren .
 2 ) Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 29 . juli 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Intertronic-F . Cornelis GmbH, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Emden ( Forbundsrepublikken Tyskland ), ved professor dr .
 Schumacher, Bremen, og advokat Wilhelm Wiltfang, Sagsøgeren, der er et aktieselskab stiftet i henhold til
 Krummhörn . lovgivningen i Thailand og som fremstiller cykler og dele til
 cykler og motorcykler, anfægter indførelsen af antidum
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: pingtold på sin eksport til Det Europæiske Fællesskab .
 1 ) Det fastslås, at sagsøgte i strid med traktaten har Sagsøgeren gør gældende, at institutionerne har begået to
 undladt at standse det forbud mod reklame pr. telefax, åbenbare fejl ved fastlæggelsen af virksomhedens dumping
 der håndhæves af retsinstanserne i Forbundsrepublik margen :
 ken Tyskland og de søgsmålsberettigede foreninger til
 fremme af erhvervslivets interesser, som en tilsidesæt Sagsøgerens dumpingmargen er blevet kunstigt forøget i
 telse af kartelforbuddet . strid med artikel 2, stk. 3 , litra b ), nr . ii ), i Rådets forordning
 ( EØF ) nr. 2423/88 , idet institutionerne har afvist at an
 2 ) Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. vende sagsøgerens fortjenstmargen ved udarbejdelsen af


text:
25.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 320/21
 Sag anlagt den 23. august 2010 af Aleris Ungplan AS mod EFTA-Tilsynsmyndigheden
 (Sag E-13/10)
 2010/C 320/10
 Aleris Ungplan AS ved advokat Jon Midthjell, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, NORWAY, har den 23. august 2010 anlagt sag mod EFTA-Tilsynsmyndigheden ved EFTA-Domstolen.
 Sagsøger har nedlagt følgende påstande:
 1)
 EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse nr. 248/10/KOL vedrørende sag nr. 66111 og 66744 af 21. juni 2010 annulleres.
 2)
 Det pålægges EFTA-Tilsynsmyndigheden at betale sagens omkostninger.
 Retlige og faktiske omstændigheder samt anbringender:
 —
 Sagsøger, Aleris Ungplan AS, er privat udbyder af ungdomstjenester i Norge. Aleris Ungplan AS er et helejet datterselskab af Aleris Group, som har hovedsæde i Stockholm, Sverige.
 —
 Sagsøgeren indgav klage til EFTA-Tilsynsmyndigheden, hvori det blev gjort gældende, at udelukkelse af alle andre udbydere af ungdomsforsorgstjenester end nonprofit- organisationer fra to offentlige udbud vedrørende ungdomsforsorgstjenester i Norge var i strid med EØS-aftalen.
 —
 Med den anfægtede afgørelse afsluttede EFTA-tilsynsmyndigheden sagen, idet den fastslog, at udelukkelsen ikke var i strid med EØS-aftalen.
 —
 Sagsøger gør gældende, at EFTA-Tilsynsmyndigheden
 —
 har tilsidesat princippet om ligebehandling i artikel 2 i direktiv 2004/18/EF og reglerne for offentlige indkøbskontrakter i EØS-lovgivningen, og
 —
 har tilsidesat sin pligt til at give en tilstrækkelig begrundelse for sin afgørelse.


text:
C 275/8 DA Den Europæiske Unions Tidende 15.11.2003
 Thillot, Thillot (Frankrig), Filature Niggeler & Küpfer SpA, DOMSTOLENS DOM
 Capriolo (Italien), Standardtela SpA, Milano (Italien) (befuld-
 mægtigede: C. Stanbrook og P. Bentley, QC), og med valgt af 23. september 2003
 adresse i Luxembourg, angående appel af dom afsagt den
 29. november 2000 af De Europæiske Fællesskabers Ret i i sag C-78/01, Bundesverband Güterkraftverkehr und
 Første Instans (Anden Udvidede Afdeling) i sag T-213/97, Logistik eV (BGL) mod Bundesrepublik Deutschland, ved
 Eurocoton m.fl. mod Rådet (Sml. II, s. 3727), hvori der er Hauptzollamt Friedrichshafen (anmodning om præjudi-
 nedlagt påstand om ophævelse af denne dom, de andre parter i ciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof) (1)
 appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtiget:
 S. Marquardt, bistået af Rechtsanwälte G.M. Berrisch og (»Frie varebevægelser — ekstern transitforsendelse — for-
 H.P. Nehl), Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordir- sendelse på grundlag af et TIR-carnet — overtrædelse
 land (befuldmægtiget: K. Manji), og Tessival SpA, Azzano eller uregelmæssighed — mulighed for den garanterende
 S. Paolo (Italien), har Domstolen, sammensat af præsidenten, organisation at føre bevis for stedet, hvor overtrædelsen eller
 G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene M. Wathelet og uregelmæssigheden er begået — frist for at føre beviset —
 C.W.A. Timmermans samt dommerne C. Gulmann, D.A.O. Ed- spørgsmål, om den medlemsstat, der konstaterer, at der er
 ward, P. Jann, F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr (refererende begået en overtrædelse eller uregelmæssighed, har pligt til at
 dommer), J.N. Cunha Rodrigues og A. Rosas; generaladvokat: undersøge stedet«)
 F.G. Jacobs; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett,
 den 30. september 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder (2003/C 275/14)
 således:
 (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 1) Den af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 gjort i Samling af Afgørelser)
 afsagte dom af 29. november 2000 i sagen Eurocoton m.fl.
 mod Rådet (sag T-213/97) ophæves, for så vidt som den
 vedrører appellanterne.
 I sag C-78/01, angående en anmodning, som Bundesgerichts-
 hof (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet
 til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
 2) Den af Rådet for Den Europæiske Union trufne beslutning af Bundesverband Güterkraftverkehr und Logistik eV (BGL) mod
 16. maj 1997, som blev endelig den 21. maj 1997, om ikke Bundesrepublik Deutschland, ved Hauptzollamt Friedrichsha-
 at vedtage det forslag til Rådets forordning (EF) om indførelse fen, procesdeltager: Préservatrice Foncière Tiard SA, at opnå
 af en endelig antidumpingtold på importen af ubleget stof af en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af arti-
 bomuld med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik, Egypten, kel 454 og 455 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/
 Indien, Indonesien, Pakistan og Tyrkiet (dok. KOM(97) 160 93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til
 endelig), som Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-
 fremsatte den 21. april 1997, annulleres, for så vidt som den toldkodeks (EFT L 253, s. 1), har Domstolen, sammensat af
 vedrører appellanterne. præsidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene
 M. Wathelet, R. Schintgen og C.W.A. Timmermans samt
 dommerne C. Gulmann, A. La Pergola, V. Skouris, F. Macken,
 3) Rådet frifindes for erstatningspåstanden. N. Colneric, J.N. Cunha Rodrigues og A. Rosas (refererende
 dommer); generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: assisterende
 justitssekretær H. von Holstein, den 23. september 2003 afsagt
 4) Rådet og appellanterne bærer deres egne omkostninger vedrøren- dom, hvis konklusion lyder således:
 de sagens behandling i første instans.
 1) Artikel 454, stk. 3, første afsnit, i Kommissionens forordning
 (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbe-
 5) Rådet betaler omkostningerne vedrørende sagens behandling i stemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indfø-
 appelleddet. relse af en EF- toldkodeks er ikke til hinder for, at en garanterende
 organisation under en retssag iværksat af en medlemsstat med
 påstand om betaling af importafgifter på grundlag af en garanti-
 aftale, som organisationen har indgået med denne stat i overens-
 6) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer stemmelse med toldkonventionen om international godstransport
 sine egne omkostninger, såvel vedrørende sagens behandling i på grundlag af TIR-carneter, kan føre bevis for det sted, hvor
 første instans som i appelleddet. overtrædelsen eller uregelmæssigheden faktisk er begået, for så
 vidt som dette bevis føres inden for den frist, der er fastsat i nævnte
 bestemmelse, og som er en præklusiv frist.
 (1) EFT C 108 af 7.4.2001. 2) Artikel 454, stk. 3, første afsnit, og artikel 455, stk. 1, i
 forordning nr. 2454/93 skal fortolkes sådan, at den garan-
 terende organisation råder over en frist på to år regnet fra det
 tidspunkt, hvor kravet om betaling blev fremsat over for den,
 med henblik på at føre bevis for det sted, hvor overtrædelsen
 eller uregelmæssigheden faktisk blev begået.
 ---pagebreak--- 15.11.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 275/9
 3) Artikel 454 og 455 i forordning nr. 2454/93 forpligter ikke formændene J.-P. Puissochet, M. Wathelet, R. Schintgen og
 en medlemsstat, der har konstateret, at der er begået en C.W.A. Timmermans samt dommerne D.A.O. Edward, A. La
 overtrædelse eller uregelmæssighed i forbindelse med en trans- Pergola, P. Jann, F. Macken, N. Colneric (refererende dommer)
 port på grundlag af et TIR-carnet, til — ud over meddelelserne og S. von Bahr; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær:
 i nævnte forordnings artikel 455, stk. 1, og en eftersøgningsan- fuldmægtig L. Hewlett, den 23. september 2003 afsagt dom,
 meldelse til bestemmelsestoldstedet — at undersøge, hvor hvis konklusion lyder således:
 overtrædelsen eller uregelmæssigheden faktisk er blevet begået,
 og hvem der er toldskyldnere, ved at anmode myndighederne i
 en anden medlemsstat om bistand til at oplyse de faktiske
 omstændigheder.
 1) En tredjelandsstatsborger, der er gift med en unionsborger, skal
 — for i en situation som den i hovedsagen omhandlede at
 (1) EFT C 118 af 21.4.2001. kunne nyde rettigheder i henhold til artikel 10 i Rådets
 forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om
 arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet —
 opholde sig lovligt i en medlemsstat på det tidspunkt, hvor han
 rejser til en anden medlemsstat, hvortil unionsborgeren flytter
 eller er flyttet.
 2) Artikel 10 i forordning nr. 1612/68 finder ikke anvendelse,
 DOMSTOLENS DOM når en statsborger i en medlemsstat og en tredjelandsstatsborger
 har indgået et proformaægteskab for at omgå bestemmelserne
 vedrørende tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold.
 af 23. september 2003
 i sag C-109/01, Secretary of State for the Home Depart- 3) Er der indgået et reelt ægteskab mellem en statsborger i en
 ment mod Hacene Akrich (anmodning om præjudiciel medlemsstat og en tredjelandsstatsborger, er den omstændighed,
 afgørelse indgivet af Immigration Appeal Tribunal) (1) at ægtefællerne har bosat sig i en anden medlemsstat for at
 nyde rettigheder i henhold til fællesskabsretten på det tidspunkt,
 hvor de vender tilbage til den medlemsstat, hvori førstnævnte er
 (»Arbejdskraftens frie bevægelighed — tredjelandsstatsbor- statsborger, ikke relevant for sidstnævnte stats kompetente
 ger, der er ægtefælle til statsborger i en medlemsstat — myndigheders vurdering af deres retsstilling.
 ægtefællen pålagt forbud mod indrejse og ophold i denne
 medlemsstat — parrets midlertidige bosættelse i en anden
 medlemsstat — bosættelse med henblik på i medfør af
 fællesskabsretten at opnå en indrejse- og opholdstilladelse til 4) Når en statsborger i en første medlemsstat, der er gift med en
 den første medlemsstat — misbrug«) tredjelandsstatsborger, som han lever sammen med i en anden
 medlemsstat, vender tilbage til den medlemsstat, hvori han er
 statsborger, for dér at udøve lønnet beskæftigelse, og ægtefællen
 (2003/C 275/15) ikke nyder de rettigheder, der er fastsat i artikel 10 i forordning
 nr. 1612/68, idet ægtefællen ikke lovligt har opholdt sig på en
 medlemsstats område, skal den første medlemsstats kompetente
 (Processprog: engelsk) myndigheder ved behandlingen af ægtefællens ansøgning om
 indrejse og ophold på deres område dog tage hensyn til retten
 til respekt for familielivet som omhandlet i artikel 8 i den
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og
 gjort i Samling af Afgørelser) grundlæggende frihedsrettigheder, der blev undertegnet i Rom
 den 4. november 1950, når der er tale om et reelt ægteskab.
 I sag C-109/01, angående en anmodning, som Immigration
 Appeal Tribunal (Det Forenede Kongerige) i medfør af arti- (1) EFT C 150 af 19.5.2001.
 kel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret
 verserende sag, Secretary of State for the Home Department
 mod Hacene Akrich at opnå en præjudiciel afgørelse vedrøren-
 de de fællesskabsretlige bestemmelser om personers frie bevæ-
 gelighed og ret til ophold for tredjelandsstatsborgere, som er
 gift med en statsborger i en medlemsstat, har Domstolen,
 sammensat af præsidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelings-


text:
19.5.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 150/21
 2) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler sagsø- DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 gerens omkostninger i hovedsagen og i sagen om foreløbige
 forholdsregler. den 8. februar 2001
 3) Forbundsrepublikken Tyskland bærer sine egne omkostninger.
 i sag T-183/98, Jean-François Ferrandi mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (1) EFT C 312 af 10.10.1998.
 (Tjenestemænd — overførsel af pensionsrettigheder — koef-
 ficient for alderspension — sygeforsikring — invalidepen-
 sion — retskraft)
 (2001/C 150/39)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (Processprog: fransk)
 den 20. februar 2001 I sag T-183/98, Jean-François Ferrandi, forhenværende tjene-
 stemand ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber,
 i sag T-112/98, Mannesmannröhren-Werke AG mod Kom- Ajaccio (Frankrig), ved advokat J.-B. Giuseppi, og med valgt
 missionen for De Europæiske Fællesskaber (1) adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (befuldmægtigede: G. Valsesia og F. Clotuche-
 (Annullationssøgsmål — konkurrence — beslutning om Duvieusart), angående en påstand, dels om annullation af
 begæring om oplysninger — tvangsbøder — ret til at afslå Kommissionens afslag på sagsøgerens ansøgninger om over-
 at meddele oplysninger, der indebærer erkendelse af en førsel af de optjente pensionsrettigheder inden ansættelsen
 overtrædelse — konventionen til beskyttelse af menneskeret- ved De Europæiske Fællesskaber, om fornyet beregning af
 tigheder og grundlæggende frihedsrettigheder) koefficienten for hans alderspension, om sygeforsikring og om
 invalidepension, dels om erstatning for skade lidt i forbindelse
 med disse ansøgninger, har Retten, sat af dommer P. Mengozzi;
 (2001/C 150/38) justitssekretær: fuldmægtig G. Herzig, den 8. februar 2001
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (Processprog: tysk) 1) Kommissionen frifindes.
 I sag T-112/98, Mannesmannröhren-Werke AG, Mülheim 2) Hver part bærer sine omkostninger.
 an der Ruhr (Tyskland), ved advokaterne M. Klusmann og
 K. Moosecker, og med valgt adresse i Luxembourg, mod (1) EFT C 1 af 4.1.1999.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 gede: K. Wiedner og M. Hilf), angående en påstand om
 annullation af Kommissionens beslutning K(98) 1204 af
 15. maj 1998 om en procedure i henhold til artikel 11, stk. 5,
 i Rådets forordning nr. 17, har Retten (Første Udvidede
 Afdeling), sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf, og dom-
 merne A. Potocki, A.W.H. Meij, M. Vilaras og N.J. Forwood;
 justitssekretær: H. Jung, den 20. februar 2001 afsagt dom, hvis DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 konklusion lyder således:
 den 1. februar 2001
 1) Kommissionens beslutning K(98)1204 af 15. maj 1998 om
 en procedure i henhold til artikel 11, stk. 5, i Rådets forordning
 nr. 17 annulleres for så vidt angår sidste led af spørgsmål 1.6, i sag T-1/99, T. Port GmbH & Co. KG mod Kommissionen
 1.7 og 2.3 samt for så vidt angår spørgsmål 1.8 i begæringen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 til sagsøgeren af 13. august 1997 om oplysninger.
 (Bananer — fælles markedsordning — forordning (EF)
 2) I øvrigt frifindes Kommissionen. nr. 478/95 — ordning med eksportcertifikater — erstat-
 ningssøgsmål — bevis for tabet og for årsagsforbindelsen)
 3) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler to
 tredjedele af sagsøgerens sagsomkostninger, således at denne (2001/C 150/40)
 selv bærer en tredjedel af sine egne sagsomkostninger.
 (1) EFT C 312 af 10.10.1998.
 (Processprog: tysk)
 I sag T-1/99, T. Port GmbH & Co. KG, Hamburg (Tyskland),
 ved advokat G. Meier, mod Kommissionen for De Europæiske


text:
23.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 288/17
 Domstolens kendelse af 10. juni 2010 — Thomson Sales Europe mod
 Europa-Kommissionen
 (Sag C-498/09 P) (1)
 (Appel - toldkodeks - eftergivelse af told - fritagelse for efteropkrævning - antidumpingtold - manglende åbenbar uagtsomhed - kompliceret lovgivning - erhvervserfaring - aktørens omhu - farvefjernsyn fremstillet i Thailand - anfægtelige retsakter)
 (2010/C 288/28)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Thomson Sales Europe (ved avocats F. Foucault og F. Goguel)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved L. Bouyon og H. van Vliet, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 29. september 2009 i de forenede sager T-225/07 og T-364/07, Thomson Sales Europe mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for sagsøgerens påstand om annullation af Kommissionens beslutning REM nr. 03/05 af 7. maj 2007, hvori det over for de franske myndigheder fastslås, at det ikke var berettiget at fritage de farvefjernsynsmodtagere fremstillet i Thailand, der var omfattet af deres anmodning af 14. september 2005, for importafgifter, samt om annullation af Kommissionens skrivelse af 20. juli 2007, som ikke bekræfter en ret til fritagelse for efteropkrævning af importafgifter for indførsel af disse apparater — procedure for anmodninger om fritagelse for afgifter fremsat på grundlag af toldkodeksens artikel 239 samt for anmodninger om fritagelse for efteropkrævning af nævnte afgifter på grundlag af toldkodeksens artikel 220, stk. 2, litra b) — manglende overholdelse af retten til forsvar — fejl ved den retlige kvalifikation af de faktiske omstændigheder
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Thomson Sales Europe betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 80 af 27.3.2010.


text:
20.11.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 284/5
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 30. september 2004
 i sag C-417/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2001/18/EF - udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2004/C 284/10)
 Processprog: fransk
 I sag C-417/03, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 3. oktober 2003, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: B. Stromsky) mod Kongeriget Belgien (befuldmægtiget: E. Dominkovits), har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.N. Cunha Rodrigues, og dommerne K. Schiemann (refererende dommer) og M. Ilešič; generaladvokat A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den 30. september 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF af 12. marts 2001 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer og om ophævelse af Rådets direktiv 90/220/EØF, idet det ikke har sat de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet.
 2)
 Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 275 af 15.11.2003.


text:
15.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 59/38
 Sag anlagt den 4. december 2015 — Kommissionen mod CINAR
 (Sag T-720/15)
 (2016/C 059/44)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved advokaterne D. Waelbroeck og A. Duron, samt S. Delaude, L. Di Paolo og J. Estrada de Solà, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: CINAR Ltd (London, Det Forenede Kongerige)
 Sagsøgerens påstande
 —
 CINAR Ltd tilpligtes at tilbagebetale 25 616 GBP til Kommissionen.
 —
 CINAR Ltd tilpligtes at betale renter af hovedstolen på 25 616 GBP efter den sats, som Den Europæiske Centralbank den 1. december 2005 anvendte i forbindelse med sine vigtigste refinansieringstransaktioner (2,09 %), forhøjet med 1,5 procentpoint, for perioden fra den 6. december 2005 indtil modtagelsen af det beløb, der skal tilbagebetales.
 —
 CINAR tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et enkelt anbringende om, at sagsøgte har tilsidesat sine kontraktlige forpligtelser med hensyn til dokumentation af de påståede udgifter. Da den finansielle støtte, som sagsøgte har krav på, er mindre end det samlede beløb, som sagsøgeren på forskud har betalt til sagsøgte, har sagsøgeren nedlagt påstand om, at sagsøgte i henhold til kontrakten er pligtig at betale det skyldige beløb.


text:
8 . 4 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 87/5
 aanleg, Antwerpen, i sagen 1.E. Pastoors, 2 . Trans-Cap 1994 til Rettens Justitskontor indgivne stævnings for
 GmbH mod den belgiske stat forelagt De Europæiske mulering af påstandene og til sagsøgernes supplerende
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø indlæg af 8 . september 1994, idet påstandene for
 relse af følgende spørgsmål: Domstolen er uændrede i forhold hertil .
 Skal forbuddet mod forskelsbehandling i EF-traktatens 3 . Sagsøgte tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 artikel 6 eller en i fællesskabsretten forankret almindelig
 lighedsgrundsætning fortolkes således, at de er til hinder for,
 at der i en medlemsstats nationale bestemmelser, som er Anbringender og væsentligste argumenter:
 udstedt til gennemførelse af Rådets forordning (EØF )
 nr. 3820/85 og ( EØF) nr. 3821 /85, indføres en sanktions
 — En fejl ved udvælgelsesprøven indebærer en nøje gen
 ordning, hvorved den fysiske eller juridiske person, som nemgang af mulige beføjelser af objektiv karakter, der
 tiltales for overtrædelse af bestemmelserne, gives valget
 mellem
 også er relevant i forhold til andre ansøgere, der indtager
 samme retsstilling. Procedurefejlen kan have virkning
 erga omnes også for den aktuelle sagsøger, når det
 a ) øjeblikkelig betaling af et beløb, i det foreliggende gælder fristafbrydelsen. Rigtigheden af anbringendet
 tilfælde 10 000 bfr. pr. overtrædelse, hvorved straffor herom kan alene fastslås med sikkerhed ved en realitets
 følgningen som regel bortfalder, eller behandling, hvis afvisning på grundlag af en tvivlsom
 processuel indsigelse alene kan føre til en retsnægtelse,
 b) fortsættelse af den sædvanlige straffesag mod ham, dog der alvorligt skader sagsøgerens stilling, idet han herved
 således at forstå, at såfremt tiltalte vælger den anden berøves retten til at forsvare sig.
 mulighed, er det alene personer, som ikke har bopæl
 eller fast opholdssted i Belgien, også selv om de er
 statsborgere i en anden medlemsstat, som forpligtes til at — Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter er de
 stille et beløb — i det foreliggende tilfælde 15 000 bfr. samme som i sag T-242/94 ( 1 ).
 pr. overtrædelse, som der er rejst tiltale for — som
 sikkerhed for betaling af eventuelle bøder og sagsom (M EFT nr . C 275 af 1 . 10 . 1994 . s . 26 .
 kostninger, med beslaglæggelse af det af tiltalte førte
 køretøj , indtil sikkerhedsstillelse er tilvejebragt.
 Appel iværksat den 9. februar 1995 af Sergio Del Plato til Appel iværksat den 10. februar 1995 af Kommissionen for
 prøvelse af afvisningskendelse afsagt den 7. december 1994 De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt den
 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Første 6. december 1994 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Afdeling) i sag T-242/94, Sergio Del Plato mod Kommis Første Instans (Første Afdeling) i sag T-450/93 , Lisrestal —
 sionen for De Europæiske Fællesskaber Organização e Gestão de Restaurantes Colectivos, Lda.,
 (Sag C-31/95 P) GTI — Gabinete Técnico de Informática, Lda., Lisnico —
 ( 95/C 87/09 ) Serviço Marítimo Internacional, Lda., Rebocalis — Rebo
 cagem e Assistência Marítima, Lda., og Gaslimpo —
 Sociedade de Desgasificação de Navios, SA, mod Kommis
 Ved De Europæiske Fællesskaber er der den 9 . februar 1995 sionen for De Europæiske Fællesskaber
 iværksat appel af Sergio Del Plato ved advokat Luigi
 (Sag C-32/95 P)
 Bonomi, og med valgt adresse hos sidstnævnte, via Orrigoni,
 6, Varese, til prøvelse af kendelse afsagt den 7. december ( 95/C 87/10 )
 1994 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 (Første Afdeling) i sag T-242/94, Sergio Del Plato mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 10. februar 1995 iværksat appel af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber ved Ana Maria Alves Vieira og
 Appellanten har nedlagt følgende påstande: Nicholas Khan, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos Georgios Kremlis, Wagner-
 1 . Annullation af Retten i Første Instans ' kendelse af Centret, Kirchberg, til prøvelse af dom afsagt den 6 . decem
 7. december 1994 i sag T-242/94, der blev forkyndt for ber 1994 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 appellanten den 12. december 1994, og hvorved den ved Instans (Første Afdeling) i sag T-450/93 , Lisrestal —
 stævning indgivet til Rettens Justitskontor den 27. juni Organização e Gestão de Restaurantes Colectivos, Lda .,
 1994 anlagte sag blev afvist; der træffes afgørelse om, at GTI — Gabinete Técnico de Informática, Lda., Lisnico —
 denne sag skal behandles i realiteten. Serviço Maritimo Internacional, Lda., Rebocalis — Rebo
 cagem e Assistência Maritima, Lda., og Gaslimpo —
 2. De påstande, sagsøgeren har nedlagt i Første Instans, Sociedade de Desgasificação de Navios, SA, mod Kommis
 tages til følge, hvorved der henvises til den den 27. juni sionen for De Europæiske Fællesskaber.
 ---pagebreak--- Nr . C 8 7/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8 . 4 . 95
 Appellanten har nedlagt følgende påstande: og behandle affald, tillige hvor sådanne transporter finder
 sted over længere strækninger ?
 1 . Dommen afsagt af Retten i Første Instans annulleres for
 så vidt angår domskonklusionens punkt 2 og 3 (*). (*) Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 af 20. december 1985 om
 harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område
 2 . Sagen hjemvises til Retten i Første Instans til påkendelse inden for vejtransport (EFT nr. L 370 af 31 . 12. 1985, s. 1 ).
 af det fjerde anbringende, som sagsøgerne påberåbte sig (2) Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 af 20. december 1985 om
 i sag T-450/93 . kontrolapparatet inden for vejtransport (EFT nr. L 370 af
 31 . 12 . 1985 , s . 8 ).
 3 . Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 Anbringender og væsentligste argumenter:
 Tilsidesættelse af fællesskabsretten
 Sag anlagt den 17. februar 1995 af Rådet for Den
 Europæiske Union mod Europa-Parlamentet
 — Når Retten i Første Instans i den appellerede dom har
 fastslået, at Kommissionen i den foreliggende sag havde ( Sag C-41/95 )
 en forpligtelse til forudgående at høre sagsøgerne, udgør ( 95/C 87/12 )
 dette en ændring af den gældende ordning for forvalt
 ningen af Den Europæiske Socialfond, som er fastsat i
 Rådets forordning ( EØF ) nr. 2950/83 (2). Fondens Ved De Europæiske Fællesskaber Domstol er der den
 eneste forhandlingspartner er medlemsstaten. Sagsø 17. februar 1995 anlagt sag mod Europa-Parlamentet af
 gerne forhandler direkte med den pågældende medlems Rådet for Den Europæiske Union ved Jean-Paul Jacqué,
 stat. Der påhviler derfor kun Kommissionen en forplig Félix Van Craeyenest og Yves Crétien, som befuldmægti
 telse til i overensstemmelse med forordningens betingel gede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Bruno Eynard,
 ser forudgående at høre medlemsstaten inden vedtagel Den Europæiske Investeringsbank, 100, boulevard Konrad
 Adenauer .
 sen af den endelige beslutning om at nedsætte tilskuddet.
 Den af Retten fastlåede forpligtelse er endvidere i strid
 med subsidiaritetsprincippet. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Da Retten i Første Instans fastslog, at beslutningen var 1 ) Europa-Parlamentets formands retsakt af 15 . december
 utilstrækkeligt begrundet, tog den ikke i betragtning, at 1994, hvorved det fastslås, at budgettet for 1995 er
 sagsøgerne forudgående havde kendskab til baggrunden endeligt vedtaget (*), annulleres.
 for den anfægtede beslutning med hensyn til Kommis
 sionens begrundede mistanke og tvivl om, at de primære 2 ) Følgelig fastslås, at dette budget, som vedtaget af
 betingelser for bevilling af tilskud ikke var opfyldt. Europa-Parlamentet samme dag, er ugyldigt.
 ( x ) Dom af 6 . december 1994 i sag T-450/93 . 3 ) Det fastslås, at de retsakter til gennemførelse af budget
 (2) EFT nr. L 289 af 22 . 10. 1983 , s. 1 . tet, som er udstedt indtil dommens dato, opretholdes i
 fuldt omfang.
 4 ) Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkost
 ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 31 . januar 1995 af Tribunal de Police de La — Tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 203 : Parlamentet
 Rochelle i sagen Ministére Public mod Pierre Goupil
 har vedtaget » ændringer « af budgetposter, der er
 ( Sag C-39/95 ) klassificeret som obligatoriske udgifter, nemlig visse
 95/C 87/11 udgifter til landbrugsgarantiordningerne . Det har her
 ved anfægtet kompetencefordelingen mellem budget
 myndighedens to parter, som fremgår af EF-traktatens
 Ved dom afsagt den 31 . januar 1995 , indgået til Domstolens artikel 203 , stk. 4, 5 og 6 .
 Justitskontor den 17. februar 1995, har Tribunal de Police
 de La Rochelle i sagen Ministére Public mod Pierre Goupil
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod — Tilsidesættelse af forpligtelser, som Europa-Parlamentet
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: har påtaget sig inden for rammerne af fælleserklæringen
 af 30 . juni 1982 om forskellige foranstaltninger til
 sikring af bedre afvikling af budgetproceduren ( 2 ) og
 Indeholder artikel 4 i forordning (EØF) nr. 3820/85 (*) en aftalen mellem institutionerne om budgetdisciplin og
 undtagelse fra forordning ( EØF ) nr. 3821 /85 for køretøjer forbedring af budgetproceduren ( 3 ), og dermed af for
 til befordring af affaldscontainere eller industriaffald, der pligtelsen til loyalt samarbejde mellem institutionerne.
 tilhører private virksomheder, der har til opgave at afhente Ved at foretage en klassifikation af eksisterende budget


text:
14.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/13
 Sag anlagt den 30. maj 2012 — Jyoti Ceramic Industries mod KHIM — DeguDent (ZIECON)
 (Sag T-239/12)
 2012/C 209/22
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Jyoti Ceramic Industries PVT. Ltd (Nashik, Indien) (ved advokaterne R. Egerer, D. Jochim og A. Kolb)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: DeguDent GmbH (Hanau-Wolfgang, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 21. marts 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2546/2010-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Jyoti Ceramic Industries PVT. Ltd
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »ZIECON« for varer i klasse 5, 10 og 40 — varemærkeansøgning nr. 8 272 271
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: DeguDent GmbH
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Ordmærket »CERCON« for varer i klasse, 5, 9 og 10
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet
 Appelkammerets afgørelse: Klagen taget til følge og afslag på ansøgningen
 Søgsmålsgrunde:
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1. litra b), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 76 i forordning nr. 207/2009, sammenholdt med regel 50, stk. 1, og regel 19, stk. 1 og 3, i gennemførselsforordningen


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank van eerste aanleg te Mechelen (Belgien) den 7. juni 2013 — Openbaar Ministerie mod Edgard Jan De Clercq m.fl.
 (Sag C-315/13)
 2013/C 252/32
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank van eerste aanleg te Mechelen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Openbaar Ministerie
 Sagsøgte: Edgard Jan De Clercq m.fl.
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 56 TEUF og 57 TEUF (tidligere EF-traktatens artikel 49 og 50) og artikel 3, stk. 1 og 10, i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser (EFT 1997 L 18, s. 1), alene eller læst i sammenhæng med artikel 19 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF af 12. december 2006 om tjenesteydelser i det indre marked (EUT L 376, s. 36), fortolkes således, at de er til hinder for artikel 141 i Programmawet (I) af 27. december 2006 — hvorefter den, hos hvem eller for hvem der direkte eller via underentreprenører udføres arbejde af udstationerede arbejdstagere eller praktikanter, er pålagt en forpligtelse til forud for påbegyndelsen af disse personers beskæftigelse til Rijksdienst voor Sociale Zekerheid elektronisk (eller såfremt dette er umuligt ved fax eller brev) at fremsende oplysninger til identifikation af de personer, der ikke er i stand til at fremlægge det modtagelsesbevis, der er udstedt til deres arbejdsgiver i anledning af dennes forudgående anmeldelse — sammenholdt med artikel 157 i Programmawet (I) af 27. december 2006 og artikel 183, stk. 1, nr. 1, i Sociaal strafwetboek, hvorefter der gælder en strafferetlig sanktion ved forpligtelsens tilsidesættelse?


text:
30.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/37
 Sag anlagt den 17. februar 2005 af NetScout Systems, Inc. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag T-75/05)
 (2005/C 106/75)
 Det sprog, stævningen er affattet på: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 17. februar 2005 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af NetScout Systems, Inc., Westford, Massachusetts (USA), ved solicitor M. Holah. Den anden part i sagen for appelkammeret var Kye Systems Corporation, Taipei Hsien (Taiwan).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Subsidiært ændres den anfægtede afgørelse, den af Kye rejste indsigelse forkastes, EF-varemærkeansøgningen imødekommes, og Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ansøger om EF-varemærket:
 NetScout Systems, Inc.
 EF-varemærket, der søges registreret:
 Ordmærket »NGENIUS« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16 og 42 (Computere, computerhardware og computersoftware; tryksager; computerprogrammering; ...) ansøgning nr. 1 830 900.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:
 KYE Systems Corporation.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:
 Det nationale figurmærke »GENIUS« for varer i klasse 9 (computere, magnetpladeenheder, printere, faxmaskiner, ...).
 Indsigelsesafdelingens afgørelse:
 Afslag på varemærkeansøgningen for alle de af ansøgningen omfattede varer i klasse 9.
 Appelkammerets afgørelse:
 Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde:
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94.


text:
23.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 65/24
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Østre Landsret (Danmark) den 5. december 2014, Caner Genc mod Udlændingenævnet
 (Sag C-561/14)
 (2015/C 065/34)
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Østre Landsret
 Parter
 Sagsøger: Caner Genc
 Sagsøgte: Udlændingenævnet
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Skal stand still-bestemmelsen i artikel 13 i den til aftalen af 12. september 1963 mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet om en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet knyttede afgørelse 1/80 af 19. september 1980 fra Associeringsrådet om udvikling af associeringen og/eller stand still-bestemmelsen i artikel 41, stk. 1, i tillægsprotokollen af 23. november 1970, som bekræftet ved Rådets forordning (EØF) nr. 2760/72 (1) af 19. december 1972, forstås sådan, at nye og skærpede betingelser for adgangen til familiesammenføring for familiemedlemmer, der ikke er økonomisk aktive, herunder mindreårige børn, til økonomisk aktive tyrkiske statsborgere, som har bopæl og opholdstilladelse i en medlemsstat, er omfattet af stand still-forpligtelsen, når henses til:
 —
 EU-Domstolens fortolkning af stand still-bestemmelserne i navnlig dom af 18. juni 2007 i sag C-325/05 Derin, dom af 19. juli 2012 i sag C-451/11 Dülger, dom af 8. december 2011 i sag C-371/08 Ziebell (Store Afdeling) og dom af 24. september 2013 i sag C-221/11 Demirkan (Store Afdeling),
 —
 formålet med og indholdet af Ankara-aftalen som fortolket i navnlig Ziebell- og Demirkan-dommene, også henset til
 —
 den omstændighed, at aftalen og de hertil knyttede protokoller, afgørelser mv. ikke indeholder bestemmelser om familiesammenføring og
 —
 den omstændighed, at familiesammenføring inden for det daværende Fællesskab og nu Den Europæiske Union stedse har været reguleret ved sekundære retsakter, nu opholdsdirektivet (direktiv 2004/38/EF (2))?
 2.
 Ved besvarelsen af spørgsmål l bedes det oplyst om en eventuel afledt ret til familiesammenføring for familiemedlemmer til økonomisk aktive tyrkiske statsborgere, som bor og har opholdstilladelse i en medlemsstat, gælder for familiemedlemmer til tyrkiske arbejdstagere, jf. artikel 13 i afgørelse 1/80, eller om den kun gælder for familiemedlemmer til tyrkiske erhvervsdrivende, jf. artikel 41, stk. 1, i tillægsprotokollen?
 3.
 Hvis spørgsmål 1, jf. spørgsmål 2, besvares bekræftende bedes det oplyst, om stand still-bestemmelsen i artikel 13, stk. 1, i afgørelse 1/80 skal fortolkes sådan, at nye restriktioner, som er »begrundet i et tvingende alment hensyn, som er egnet til at sikre virkeliggørelsen af det forfulgte lovlige formål og ikke går videre end, hvad der er nødvendigt for at nå formålet« (ud over det som nævnes i afgørelse 1/80 artikel 14) er lovlige?
 4.
 Hvis spørgsmål 3 besvares bekræftende, bedes det oplyst:
 a)
 Efter hvilke retningslinjer restriktionstesten og proportionalitetsvurderingen skal foretages. Det bedes herunder oplyst, om der skal følges samme principper som i EU-Domstolens praksis om familiesammenføring i forbindelse med EU borgeres fri bevægelighed, som baseres på opholdsdirektivet (direktiv 2004/38) og traktatens bestemmelser, eller om der skal anlægges en anden vurdering?
 b)
 Hvis der skal anlægges en anden vurdering end den, der følger af EU Domstolens praksis om familiesammenføring i forbindelse med EU-borgeres fri bevægelighed, bedes det oplyst, om der skal tages udgangspunkt i den proportionalitetsvurdering, som foretages i relation til Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 8 om retten til respekt for familielivet i praksis fra Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol — og hvis ikke, hvilke principper, der så skal følges?
 c)
 Uanset hvilken vurderingsmetode, der skal anvendes:
 Kan en regel som den danske udlændingelovs § 9, stk. 16 (tidligere § 9, stk. 13) – hvorefter det er en betingelse for familiesammenføring mellem en person, som er tredjelandsstatsborger og har opholdstilladelse og bor i Danmark, og dennes mindreårige barn, i tilfælde hvor barnet og det andet af barnets forældre er bosiddende i hjemlandet eller et andet land, at barnet har eller har mulighed for at opnå en sådan tilknytning til Danmark, at der er grundlag for en vellykket integration her i landet — anses for »begrundet i et tvingende alment hensyn, som er egnet til at sikre virkeliggørelsen af det forfulgte lovlige formål og ikke går videre end, hvad der er nødvendigt for at nå formålet«?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2760 af 19. december 1972 om afslutning af tillægsprotokollen samt finansprotokollen, undertegnet den 23. november 1970, som er vedlagt aftalen om oprettelse af en associering mellem Det europæiske økonomiske Fællesskab og Tyrkiet om forholdsregler for deres ikrafttræden (EFT L 293, s. 1).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EØS-relevant tekst) (EUT L 158, s. 77).


text:
14.5.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 115/22
 Sag anlagt den 19. januar 2005 af Claire Staelen mod Europa-Parlamentet
 (Sag T-32/05)
 (2005/C 115/43)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 19. januar 2005 anlagt sag mod Europa-Parlamentet af Claire Staelen, Bridel (Luxembourg), ved avocat Joëlle Choucroun, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1)
 Afgørelse truffet den 18. august 2004 af udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve EUR/A/151/98 annulleres.
 2)
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 30 000 EUR i erstatning for den ikke-økonomiske skade, hun har lidt, med tillæg af renter i henhold til den i Storhertugdømmet Luxembourg gældende rentesats, fra domsafsigelsen til fuld betaling sker, idet afgørelsen vedrørende erstatning for sagsøgerens materielle tab udsættes.
 3)
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale samtlige omkostninger i sagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren anlagde sag til prøvelse af den afgørelse, der blev truffet af udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve EUR/151/98. Ved Rettens dom af 5. marts 2003 i sag T-24/01 blev denne afgørelse annulleret. Parlamentet genåbnede som følge af annulleringen udvælgelsesprøven og udvælgelseskomitéen genoptog sit arbejde. Ved den i den foreliggende sag anfægtede afgørelse har udvælgelseskomitéen truffet afgørelse om ikke at opføre sagsøgeren på listen over beståede ansøgere.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 233 EF, at der fortsat foreligger forskelsbehandling og at princippet om beskyttelse af den berettigede forventning er tilsidesat.


text:
30.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/24
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 1. marts 2005
 i sag T-185/03, Vincenzo Fusco mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket ENZO FUSCO - ældre EF-ordmærke ANTONIO FUSCO - risiko for forveksling - lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2005/C 106/54)
 Processprog: italiensk
 I sag T-185/03, Vincenzo Fusco, Sarmeola di Rubano (Italien), ved avocat B. Saguatti, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: O. Montalto og P. Bullock), den anden part i sagen for appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og intervenient ved Retten: Antonio Fusco International SA Lussemburgo, succursale di Lugano, Lugano (Schweiz), ved M. Bosshard, S. Verea og K. Muraro, angående en påstand om annullation af afgørelse truffet den 17. marts 2003 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1023/2001-4), har Retten (Anden Afdeling), sammensat af retsformanden, J. Pirrung, og dommerne A.W.H. Meij og N.J. Forwood; justitssekretær: assisterende justitssekretær B. Pastor, den 1. marts 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 184 af 2.8.2003.


text:
26.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/48
 Sag anlagt den 22. november 2007 — Centre d'Étude et de Valorisation des Algues mod Kommissionen
 (Sag T-428/07)
 (2008/C 22/90)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Centre d'Étude et de Valorisation des Algues SA (Pleubian, Frankrig) (ved avocat J.-M. Peyrical)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Principalt, det fastslås, at der er sket procedurefejl og en tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet, og følgelig, at påkrav nr. 3240908670 fra Kommissionen af 20. september 2007 annulleres, samt at Kommissionen tilpligtes at foretage tilbagesøgning af det pågældende påkrav til fordel for CEVA.
 —
 Subsidiært, det konstateres, at de fejl, som er indeholdt i revisionsrapporten, ikke er af en sådan grovhed, at artikel 3, stk. 5, i bilag II til kontrakten kan anvendes, at påkrav nr. 3240908670 fra Kommissionen af 20. september 2007 annulleres, for så vidt som Kommissionen kræver tilbagebetaling af det samlede beløb, som blev udbetalt til CEVA inden for rammerne af SEAHEALTH-kontrakten, samt at Kommissionen pålægges at foretage tilbagesøgning af det pågældende påkrav til fordel for CEVA.
 —
 Mere subsidiært, der udpeges en ekspert, som udpeges af Retten, med følgende opgave: atter at anvende CEVA's beregningsmetode vedrørende den tid, som er brugt på projekterne, at sammenholde denne metode med SEAHEALTH-kontrakten og de faktisk afholdte udgifter, at konstatere i procenter forskellen mellem beløbet for de fejlregistreringer af arbejdstiden, som er forelagt Kommissionen, og beløbet for registreringen af disse arbejdstider i henhold til den beregningsmetode, som fremover finder anvendelse på CEVA, at foretage en vurdering af den arbejdstid, som umiddelbart er nødvendig for at udføre CEVA's opgaver inden for rammerne af SEAHEALTH-kontrakten, at udtale sig om hvorvidt denne effektive arbejdstid med henblik på at udføre disse opgaver kunne ligge under de 7 092,88 direkte timer, som blev lagt til grund af CEVA.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved dette søgsmål har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af det påkrav, hvori Kommissionen anmodede om tilbagebetaling af de samlede forskud, som blev udbetalt til sagsøgeren inden for rammerne af SEAHEALTH-kontrakten nr. QLK1-CT-2002-02433 om projektet »Levnedsmidler, ernæring og sundhed«, som omfattes af nøgleaktionen »Livskvalitet og forvaltning af bioressourcer« (1).
 Sagsøgeren har til støtte for påstanden fremført et anbringende om tilsidesættelse af retten til forsvar, for så vidt som Kommissionen i strid med kontradiktionsprincippet har støttet anmodningen om tilbagebetaling på lønsedler og OLAF's konklusioner, som sagsøgeren ikke har haft kendskab til.
 Sagsøgeren har subsidiært anfægtet Kommissionens anvendelse af artikel 3, stk. 5, i bilag II og den af Kommissionen foretagne konstatering, hvorefter sagens faktiske omstændigheder var tilstrækkeligt alvorlige til at påberåbe sig en alvorlig økonomisk uregelmæssighed, som begrunder en samlet tilbagebetaling af forskuddene.
 (1) Femte rammeprogram for Fællesskabets indsats inden for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (1998-2002).


text:
6.5.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/1
 Sag anlagt den 6. februar 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland
 (Sag C-66/06)
 (2006/C 108/01)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved F. Simonetti og X. Lewis, som befuldmægtigede, samt avocat F. Louis og solicitor C. O'Daly)
 Sagsøgt: Irland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Irland ikke har efterkommet sine forpligtelser i henhold til VVM-direktivet, idet Irland ikke i overensstemmelse med direktivets artikel 2, stk. 1, og artikel 4, stk. 2-4, har truffet foranstaltninger med henblik på at sikre, at projekter, som kan forventes at få betydelige indvirkninger på miljøet, og som tilhører projektkategorierne, der er omfattet af bilag II, gruppe 1, litra a)-c) og f), undergives et krav om tilladelse samt en vurdering af denne indvirkning i overensstemmelse med direktivets artikel 5-10, inden der gives tilladelse.
 —
 Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Anvendelsen af ensartede, uspecificerede grænseværdier
 Kommissionen mener, at Irlands gennemførelseslovgivning er mangelfuld, da den ikke i forhold til de af bilag II, gruppe 1, litra a)-c) omfattede projektkategorier i vurderingen af indvirkningen på miljøet (VVM-direktivet) fastsætter effektive foranstaltninger for at nå de krævede resultater i VVM-direktivets artikel 2, stk. 1, og artikel 4, stk. 2-3.
 Artikel 4, stk. 2, gør det muligt for medlemsstaterne — enten ved en undersøgelse i hvert enkelt tilfælde eller ved fastsættelse af »grænseværdier eller kriterier fastsat af medlemsstaten« — at afgøre nødvendigheden af en VVM-undersøgelse af projekter opført i bilag II. Uanset hvordan medlemsstaterne vælger at afgøre dette, skal måden tilgodese artikel 4, stk. 3, dvs. at der skal tages hensyn til de relevante udvælgelseskriterier i bilag III. Disse udvælgelseskriterier omfatter eksempelvis projektets dimensioner, kumulation med andre projekter, dets placering, den miljømæssige sårbarhed i de geografiske områder og dets indvirkning på vigtige landskaber set ud fra et historisk, kulturelt eller arkæologisk synspunkt.
 I dets gennemførelseslovgivning for projekter, som henhører under bilag II, gruppe 1, litra a)-c), har Irland imidlertid henholdt sig til ensartede, uspecificerede grænseværdier uden mulighed for at vurdere andre projektkarakteristika.
 Intensivt fiskeopdræt
 Hvad angår forsøgsfiskeopdræt, forekommer gennemførelseslovgivningen at gøre en VVM-undersøgelse mulig »hvis ministeren mener, at det foreslåede akvakulturbrug vil kunne få væsentlig indvirkning på miljøet.« Denne lovgivning indeholder imidlertid ingen henvisning til udvælgelseskriterierne i bilag III til VVM-direktivet. Ved afgørelsen af, om en VVM-undersøgelse er nødvendig, er ministeren dermed ikke underlagt nogen udtrykkelig forpligtelse til at tage hensyn til den foreslåede placering af et sådant forsøgsfiskeopdræt eller til nogle af de andre udvælgelseskriterier.
 Kommissionen bemærker, at Irland erkender behovet for udtrykkeligt at fastsætte udvælgelseskriterierne i bilag III i forhold til fiskeopdrætsprojekter. Så vidt Kommissionen er underrettet, er der imidlertid ikke vedtaget eller meddelt Kommissionen nogen ændringslov.


text:
16.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 310/14
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 19. oktober 2006 — Bitburger Brauerei mod KHIM
 (Sag T-350/04 — T-352/04) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket BUD - ansøgning om EF-figurmærkerne American Bud og Anheuser Busch Bud - ældre nationale ord- og figurmærker, der indeholder ordet »bit« - artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94)
 (2006/C 310/26)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Bitburger Brauerei (Bitburg, Tyskland) (ved avocat M. Huth-Dierig)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i appelsagen, og intervenient for Retten: Anheuser-Busch, Inc. (Saint Louis, Missouri, USA) (ved avocats A. Renck, V. von Bomhard, A. Pohlmann, D. Ohlgart og B. Goebel)
 Sagens genstand
 Tre påstande om annullation af afgørelser truffet den 22. juni 2004 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 447/2002-2, sag R 451/2002-2 og sag R 453/2002-2) vedrørende indsigelsessager mellem Bitburger Brauerei Th. Simon GmbH og Anheuser-Busch, Inc.
 Konklusion
 1.
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2.
 Bitburger Brauerei Th. Simon GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 19 af 22.1.2005.


text:
22.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 350/7
 DOMSTOLENS DOM
 af 31. marts 2015
 i sag E-21/14
 EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island
 (En EØS/EFTA-stats manglende opfyldelse af sine forpligtelser — manglende gennemførelse — direktiv 2010/30/EU om angivelse af energirelaterede produkters energi- og ressourceforbrug)
 (2015/C 350/10)
 I sag E-21/14, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island, vedrørende en påstand om, at det fastslås, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 4 i kapitel IV i bilag II til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/30/EU af 19. maj 2010 om angivelse af energirelaterede produkters energi- og ressourceforbrug ved hjælp af mærkning og standardiserede produktoplysninger), som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til EØS-aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, der nødvendige for at gennemføre nævnte retsakt, eller ikke straks har underrettet Tilsynsmyndigheden herom, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher og dommerne Per Christiansen (refererende dommer) og Páll Hreinsson, afsagt dom den 31. marts 2015.
 Domskonklusionen lyder således:
 1.
 Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 4 i kapitel IV i bilag II til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/30/EU af 19. maj 2010 om angivelse af energirelaterede produkters energi- og ressourceforbrug ved hjælp af mærkning og standardiserede produktoplysninger) som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til EØS-aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre nævnte retsakt
 2.
 Island betaler sagens omkostninger.