text:
Nr. C 199/ 18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28 . 6 . 97
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Slettelse af sag C-282/94 (*)
 ( 97IC 199/35 )
 Den præceptive karakter af EF-traktatens artikel 189,
 stk. 3 , og artikel 5 , stk . 1 , indebærer en pligt for medlems
 staterne til at vedtage de nødvendige foranstaltninger for Ved kendelse af 17. april 1997 har præsidenten for De
 at gennemføre de direktiver, der er rettet til dem, i deres Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 nationale retsorden, inden udløbet af den herfor fastsatte C-282/94, Den Franske Republik mod Kommissionen for
 frist og til omgående at underrette Kommissionen herom . De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registret.
 Denne frist, der er fastsat i direktivets artikel 21 , er udlø
 bet, uden at Den Portugisiske Republik har vedtaget de (') EFTnr. C 351 af 10 . 12 . 1994 .
 nødvendige bestemmelser.
 (') EFT nr. L 20 af 26 . 1 . 1980 , s . 43 .
 Slettelse af sag C-174/95 (')
 ( 97/C 199/36 )
 Sag anlagt den 16. maj 1997 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 ( Sag C-190/97) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-174/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura
 ( 97/C 199/34
 circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf
 fesag mod Siro Mattei, skal slettes af registret.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 16 . maj 1997 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kom O EFT nr. C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gotz zur
 Hausen, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Lu
 xembourg hos Carlos Gomez de la Cruz, Wagner-Centret.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har ned
 lagt følgende påstande : Slettelse af sag C-175/95 (')
 ( 97/C 199/37 )
 — Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til direktiv 67/548/EØF af
 27. juni 1967 om tilnærmelse af lovgivning om klassi Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 ficering, emballering og etikettering af farlige stof Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 fer ('), idet det ikke har udstedt eller ikke har givet C-175/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura
 meddelelse om de administrativt eller ved lov fastsatte circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme fesag mod Bruno Belli , skal slettes af registret.
 Kommissionens direktiv 93/72/EØF (2 ) af 1 . september
 1993 og Kommissionens direktiv 93/101 /EØF ( 3 ) om (') EFT nr. C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 henholdsvis nittende og tyvende tilpasning til den
 tekniske udvikling af direktiv 67/548/EØF.
 — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost
 ninger.
 Slettelse af sag C-l 76/95 (')
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: ( 97/C 199/38 )
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 C-l 86/97. De fastsatte frister udløb henholdsvis den 1 . juli Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 1994 og den 1 . januar 1995 . C-176/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura
 circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf
 fesag mod Armando Scrocca , skal slettes af registret.
 (') EFT 1967, s . 211 .
 ( J ) EFT nr. L 258 af 16 . 10 . 1993 , s . 29 .
 C ) EFTnr. L 13 af 15 . 1 . 1994 , s . 1 . (') EFT nr. C 208 af 12 . 8 . 1995 .


text:
1.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 8. marts 2013 — ASL n. 5 »Spezzino« m.fl. mod San Lorenzo Società Cooperativa Sociale og Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus
 (Sag C-113/13)
 2013/C 156/31
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: ASL n. 5 «Spezzino», A.N.P.A.S. Associazione Nazionale Pubblica Assistenza — Comitato Regionale Liguria og Regione Liguria
 Sagsøgte: San Lorenzo Società Cooperativa Sociale og Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er artikel 49 TEUF, 56 TEUF, 105 TEUF og 106 TEUF til hinder for en national bestemmelse, hvorefter sygetransporter fortrinsvis tildeles frivillige organisationer, Croce Rossa Italiana og andre institutioner eller autoriserede offentlige myndigheder, selv om dette sker på grundlag af aftaler, der fastlægger, at der alene ydes godtgørelse af de reelt afholdte udgifter?
 2)
 Er EU-lovgivningen vedrørende offentlige kontrakter — og i det foreliggende tilfælde, der omhandler udelukkede kontrakter samt de generelle principper om fri konkurrence, forbud mod forskelsbehandling, gennemsigtighed og proportionalitet — til hinder for en national bestemmelse, som tillader direkte tildeling af sygetransporter, idet en rammeaftale, der svarer til den omtvistede, og som indeholder bestemmelser om godtgørelse også af faste og varige udgifter, kvalificeres som gensidigt bebyrdende?

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
17.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 231/28
 Sag anlagt den 25. april 2017 — SC mod Eulex Kosovo
 (Sag T-242/17)
 (2017/C 231/35)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: SC (ved advokaterne L. Moro og A. Kunst)
 Sagsøgt: Eulex Kosovo
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at sagsøgte tilsidesatte dets kontraktmæssige og ikke-kontraktmæssige forpligtelser over for sagsøgeren.
 —
 Det fastslås, at den interne prøve 2016 var ulovlig og at det derfor var ulovligt, at sagsøgerens kontrakt ikke blev forlænget.
 —
 Det fastslås, at sagsøgeren skal have erstatning for de tab, hun har lidt som følge af den ulovlige manglende forlængelse af hendes kontrakt, svarende til 19 måneders nettoløn med tillæg af tilpasninger af dagpenge og lønforhøjelser i henhold til »Remuneration of International Staff Contracted« (aflønning af internationalt kontraktansatte) og »Indicative Level of Allowances« (vejledende godtgørelsessatser).
 —
 Det fastslås, at sagsøgeren skal have erstatning for det lidte ikke-økonomiske tab som følge af sagsøgtes ulovlige handlinger og afgørelser.
 —
 Eulex Kosovo tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1.
 Første anbringende om tilsidesættelse af stk. 4 og stk. 6 i SOP on Reconfiguration (SOP om Omstrukturering), hvori fastsættes henholdsvis principperne samt rollen og ansvaret for HEAD, HRO, og af stk. 5 (Principper) og stk. 7 (Udvælgelser), navnlig af stk. 7.1, litra a og b), stk. 7.2, litra c, f og k), og stk. 7.3, litra c), i SOP on Staff Selection (SOP om Personaleudvælgelse) (tilsidesættelser af kontraktmæssig karakter).
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af stk. 7.2, litra f), og stk. 7.3, litra c), i SOP on Staff Selection (SOP om Personaleudvælgelse) og af artikel 3.2 i sagsøgtes »Adfærdskodeks«, af de kontaktmæssige principper om retfærdighed og god tro (tilsidesættelser af kontraktmæssig karakter) og af sagsøgerens ret til god forvaltning i medfør af artikel 41 i EU’s charter (tilsidesættelser af ikke-kontraktmæssig karakter).
 3.
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af princippet om upartiskhed og af sagsøgerens ret til god forvaltning.
 4.
 Fjerde anbringende om tilsidesættelse af sagsøgerens ret til retfærdige og rimelige arbejdsforhold (artikel 31 i EU’s charter), af Decision Memorandum af 26. januar 2011 (Proposal for introduction of assessment driving skills) og af kravene i indkaldelsen af ansøgninger om bidrag 2014, samt af retten til god forvaltning.
 5.
 Femte anbringende om tilsidesættelse af retten til retfærdige og rimelige arbejdsforhold (artikel 31 i EU’s charter).


text:
28.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 441/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de Primera Instancia de Alicante (Spanien) den 12. september 2016 — Bankia S.A. mod Alfredo Sánchez Martínez og Sandra Sánchez Triviño
 (Sag C-486/16)
 (2016/C 441/12)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de Primera Instancia de Alicante
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bankia S.A.
 Sagsøgte: Alfredo Sánchez Martínez og Sandra Sánchez Triviño
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er det på tidpunktet for afgørelsen af, om et kontraktvilkår om fremskyndet forfald er urimeligt, såsom det vilkår, der er indeholdt i den omtvistede aftale, der er indgået mellem en erhvervsdrivende og en forbruger, uforeneligt med artikel 4, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF (1) af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, at tage hensyn ikke alene til de omstændigheder, der forelå på tidspunktet for indgåelsen af kontrakten, men ligeledes omfanget af forbrugerens misligholdelse i perioden, der ligger efter indgåelsen af kontrakten?
 2)
 Er det i strid med effektivitetsprincippet i artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler at træffe afgørelse om iværksættelse realisering af pant på grundlag af et kontraktvilkår om fremskyndet forfald, der er erklæret urimeligt ved en endelig retsafgørelse, der er truffet i en tidligere procedure om realisering af pant i fast ejendom mellem de samme parter og baseret på den samme kontrakt om lån mod pant i fast ejendom, selv om det i den nationale retsorden ikke anerkendes, at den nævnte tidligere retsafgørelse har materiel retskraft, mens det i samme retsorden fastsættes, at det er udelukket at indlede en ny procedure med henblik på realisering af pantet på grundlag af det samme fuldbyrdelsesdokument?
 3)
 I forbindelse med en procedure med henblik på realisering af pant i fast ejendom, hvorved retten i første instans har afslået iværksættelse af en sådan realisering af pant, da den er baseret på et kontraktvilkår om fremskyndet forfald, der i en anden tidligere sag om realisering af pant i fast ejendom på grundlag af samme dokument og mellem de samme parter er blevet erklæret urimeligt, og hvorved afslaget på iværksættelse af realiseringen af pantet er blevet ophævet af appelretten, der hjemviste sagen med henblik på iværksættelse i første instans af realiseringen af pantet, er det da i strid med effektivitetsprincippet i artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler at lade retten i første instans være bundet af den afgørelse, der er truffet i appelinstansen, eller skal national ret fortolkes således, at retten i første instans ikke er bundet af afgørelsen i anden instans, når der allerede foreligger en tidligere og endelig retsafgørelse, hvorved det kontraktvilkår om fremskyndet forfald, der ligger til grund for iværksættelsen af realiseringen af pantet, blev erklæret ugyldigt, hvorfor retten i første instans i det foreliggende tilfælde på ny skal træffe afgørelse om at afslå behandlingen af fuldbyrdelsesbegæringen?
 (1) EFT 1993 L 95, s. 29.


text:
31.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 98/2
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 16. februar 2012 — Rådet for Den Europæiske Union (sag C-191/09 P), Europa-Kommissionen (sag C-200/09 P) mod Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), tidligere Nikopolsky Seamless Tubes Plant »Niko Tube« ZAT og Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), tidligere Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT
 (Forenede sager C-191/09 P og C-200/09 P) (1)
 (Appeller - antidumpingtold - forordning (EF) nr. 954/2006 - import af visse sømløse rør af jern eller stål med oprindelse i Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine - forordning (EF) nr. 384/96 - artikel 2, stk. 10, litra i), artikel 3, stk. 2, 3, 5, 6 og 7, artikel 18, stk. 3, og artikel 19, stk. 3 - fastsættelse af den normale værdi og skaden - begrebet »økonomisk enhed« - ret til forsvar - manglende begrundelse)
 2012/C 98/02
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellanter: Rådet for Den Europæiske Union (ved J.-P. Hix og B. Driessen, som befuldmægtigede, samt Rechtsanwalt G. Berrisch) og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved H. van Vliet og C. Clyne, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), tidligere Nikopolsky Seamless Tubes Plant »Niko Tube« ZAT og Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), tidligere Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT (avocat P. Vander Schueren og solicitor N. Mizulin)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 10. marts 2009 i sag T-249/06, Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko tube ZAT) og Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) mod Rådet for Den Europæiske Union, hvorved artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 945/2006 af 27. juni 2006 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse sømløse rør af jern eller stål med oprindelse i Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine og om ophævelse af forordning (EF) nr. 2320/97 og (EF) nr. 348/2000 blev annulleret (EFT L 175, s. 4)
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Unions hovedappel forkastes.
 2)
 Europa-Kommissionens hovedappel forkastes.
 3)
 Kontraappellen fremsat af Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) og Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) forkastes.
 4)
 Parterne bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 193 af 15.8.2009.


text:
C 31/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2.2.2002
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS i Luxembourg, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre
 Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede:
 den 18. oktober 2001 A. von Mühlendahl, D. Schennen og S. Laitinen), angående en
 påstand om annullation af den afgørelse, der blev truffet af
 Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det
 i sag T-333/99, X mod Den Europæiske Centralbank (1)
 Indre Marked (Varemærker og Design) den 21. september
 1999 (sag R 71/1999-3), og som blev meddelt sagsøgeren den
 (Tjenestemænd — ansatte ved Den Europæiske Centralbank 28. september 1999, har Retten (Anden Afdeling), sammensat
 — Rettens kompetence — ansættelsesvilkårs lovlighed — af afdelingsformanden, A.W.H. Meij, og dommerne A. Potocki
 kontradiktionsret — afskedigelse — chikane — misbrug af og J. Pirrung; justitssekretær: fuldmægtig D. Christensen, den
 internettet) 19. september 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (2002/C 31/14)
 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked frifindes.
 (Processprog: tysk)
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 I sag T-333/99, X, Frankfurt am Main (Tyskland), ved advokat- (1) EFT C 63 af 4.3.2000.
 erne N. Pflüger, R. Steiner og S. Mittländer, og med valgt
 adresse i Luxembourg, mod Den Europæiske Centralbank
 (befuldmægtigede: C. Zilioli, V. Saintot og B. Wägenbaur),
 angående en påstand om annullation af afgørelse af 9. novem-
 ber 1999 fra Den Europæiske Centralbanks direktion om
 at opretholde suspensionen af sagsøgeren og tilbageholde
 halvdelen af hans grundløn og af afgørelse af 18. november
 1999 om at afskedige sagsøgeren, har Retten (Tredje Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 K. Lenaerts og M. Jaeger; justitssekretær: fuldmægtig D. Chri-
 stensen, den 18. oktober 2001 afsagt dom, hvis konklusion den 15. november 2001
 lyder således:
 1) Den Europæiske Centralbank frifindes. i sag T-349/00, Giorgio Lebedef mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (1)
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (Tjenestemænd — rammeaftalen af 1974 mellem Kommis-
 ( 1) EFT C 79 af 18.3.2000. sionen og fagforeningerne og de faglige organisationer —
 ændring — samordningsprocedure — indførelse af nye regler
 — formaliteten)
 (2002/C 31/16)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (Processprog: fransk)
 den 19. september 2001
 i sag T-336/99, Henkel KGaA mod Kontoret for Harmoni- I sag T-349/00, Giorgio Lebedef, tjenestemand ved Kommissio-
 sering i det Indre Marked (Varemærker og Design) nen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Senninger-
 (KHIM) (1) berg (Luxembourg), ved avocats G. Bounéou og F. Frabetti, og
 med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De
 (EF-varemærker — formen af et produkt til brug i vaske- Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: G. Valsesia og
 eller opvaskemaskiner — tredimensionelt varemærke — J. Currall), angående en påstand om annullation af »Gennem-
 absolut hindring for registrering — artikel 7, stk. 1, litra b), førelsesbestemmelserne for Niveauet, Organet og Samord-
 i forordning (EF) nr. 40/94) ningsprocedurerne«, som er blevet indgået mellem Kommissio-
 nen og hovedparten af fagforeningerne og de faglige organisa-
 (2002/C 31/15) tioner den 19. januar 2000, eller subsidiært, annullation af
 sammensætningen af det Samordningsorgan, som er fastsat i
 nævnte bestemmelser, for så vidt som fagforeningen »Action
 (Processprog: tysk)
 et Défense« udelukkes fra dette organ, har Retten (Fjerde
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Mengozzi, og
 dommerne V. Tiili og R.M. Moura Ramos; justitssekretær:
 I sag T-336/99, Henkel KGaA, Düsseldorf (Tyskland), ved fuldmægtig J. Plingers, den 15. november 2001 afsagt dom,
 advokaterne H.-F. Wissel og C. Osterrieth, og med valgt adresse hvis konklusion lyder således:


text:
C 21/44 DA Den Europæiske Unions Tidende 24.1.2004
 Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at Rådet ved beregnin- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 gen af udligningstolden har tilsidesat artikel 5 og 7 i forordning
 nr. 2026/97, retningslinjer for beregning af subsidiebeløbet i
 udligningstoldprocedurer samt artikel 14 og 19 i WTO’s aftale Ansøger om EF-vare- Europortal Italia S.p.A., hvis retli-
 om subsidier og modforanstaltninger, og at det har anlagt et mærket: ge efterfølger er sagsøgeren.
 åbenbart urigtigt skøn.
 EF-varemærket, der Figurmærket »JUMPY« — registre-
 (1 ) EUT L 212 af 22.8.2003, s. 1. søges registreret: ringsansøgning nr. 1.332.006 for
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6.10.1997 om beskyttelse varer i klasse 9 og 16.
 mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det
 Europæiske Fællesskab (EFT L 288, s. 1).
 Indehaver af det i indsi- Microarea S.p.A.
 (3) Jf. 48. betragtning og følgende til den omtvistede afgørelse.
 gelsessagen påberåbte
 varemærke eller tegn:
 Det i indsigelsessagen Det italienske figurmærke »JUMP«
 påberåbte varemærke for varer i klasse 9 og 16.
 eller tegn:
 Indsigelsesafdelingens Indsigelsen tages til følge og regis-
 Sag anlagt den 17. november 2003 af S.p.A Reti Televisive afgørelse: treringsansøgningen forkastes.
 Italiane — R.T.I. mod Kontoret for Harmonisering i det
 Indre Marked (Varemærker og Design)
 Appelkammerets afgø- Klagen afslås.
 relse:
 (Sag T-384/03)
 Søgsmålsgrunde: Urigtig anvendelse af artikel 8,
 stk. 1, litra b), i forordning (EF)
 (2004/C 21/88) nr. 40/94 (risiko for forveksling).
 (Processprog: italiensk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 17. november 2003 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 S.p.A Reti Televisive Italiane — R.T.I., ved avvocati Giorgio
 Floridia e Raffaella Floridia. Sag anlagt den 25. november 2003 af Proteome, Inc.
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret var S.p.A. Mi-
 croarea.
 (Sag T-387/03)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (2004/C 21/89)
 — Afgørelse truffet den 11. september 2003 af Første
 Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre
 Marked (Varemærker og Design) annulleres. (Processprog: engelsk)
 — Subsidiært fortolkes afgørelse nr. 2637/2002, truffet af
 indsigelsesafdelingen den 30. august 2002 vedrørende
 indsigelse B3211994 derhen, at den ikke udelukker gyldig
 registrering af varemærket »Jumpy« i forhold til den Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 enslydende Internet-hjemmeside. der den 25. november 2003 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 — Sagsøgte — sagens taber — tilpligtes at afholde sagens Proteome, Inc., Beverley, Massachusetts (USA), ved barrister,
 omkostninger i medfør af procesreglementets artikel 87, Dr. Michael Edenborough og solicitors Cerryg Jones, Alexandra
 stk. 2. Brodie og Carina Loweth.
 ---pagebreak--- 24.1.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 21/45
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Dainichiseika Colour & Chemicals Mfg. Co. Ltd., Tokio,
 ved Rechtsanwalt J. Hofmann. Den anden part i sagen for
 — Afgørelse truffet af Fjerde Appelkammer ved Kontoret appelkammeret var Pelikan Vertriebgesellschaft mbH & Co.
 for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og KG.
 Design) i sag R 0707/2002-4 annulleres.
 — Afgørelse truffet den 21. juni 2002 af undersøgelsesafde-
 lingen annulleres. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Harmoniseringskontoret genbehandler EF-varemærkean- — Afgørelse truffet den 18. september 2003 af Andet
 søgning nr. 1 544 766 med henblik på at fremme Appelkammer (sag R 191/2002-2) annulleres.
 ansøgningen til offentliggørelse.
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagsøgerens — Indsigelsen forkastes i sin helhed.
 omkostninger i forbindelse med nærværende sag, sagen
 for appelkammeret samt for undersøgelsesafdelingen.
 — Det fastslås, at det under community trade mark
 1 005 826 anmeldte tegn for de i EF-varemærkeansøg-
 ningen af 25. november 1998 ansøgte varer i klasse 1,
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter 2 og 17 i sin helhed registreres som EF-varemærke.
 Ansøger om EF-vare- Proteome, Inc.
 mærket: — Indsigeren tilpligtes at betale alle ansøgerens omkostnin-
 ger i forbindelse med indsigelses- og klagesagen.
 EF-varemærket, der Ordmærket »BIOKNOWLEDGE«
 søges registreret: for visse varer og tjenesteydelser — Indsigeren tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 i klasse 9 (databaser m.v.), 16
 (tryksager m.v. vedrørende infor-
 mationslagre i forbindelse med
 organismer) og 42 (informations-
 og computervirksomhed m.v.) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (ansøgning nr. 1544766).
 Undersøgelsesafdelin- Afslag på registrering.
 Ansøger om EF-vare- Sagsøgeren.
 gens afgørelse:
 mærket:
 Appelkammerets afgø- Afslag på klagen.
 relse: EF-varemærket, der Figurmærke for varer i klasse 1
 søges registreret: (kemiske produkter m.v.), 2 (far-
 Søgsmålsgrunde: Urigtig anvendelse af artikel 7, vestoffer m.v.) og 17 (plast m.v.)
 stk. 1, litra b) og c), i forordning — ansøgning nr. 1 005 826.
 nr. 40/94 (1).
 Indehaver af det i indsi- Pelikan Vertriebgesellschaft mbH
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær- gelsessagen påberåbte & Co. KG.
 ker (EFT L 1994 11, s. 1). varemærke eller tegn:
 Det i indsigelsessagen EF-mærket og det nationale
 påberåbte varemærke mærke »Pelikan«.
 eller tegn:
 Sag anlagt den 24. november 2003 af Dainichiseika
 Colour & Chemicals Mfg. Co. Ltd. mod Kontoret for Indsigelsesafdelingens Afslag på ansøgningen.
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og De- afgørelse:
 sign)
 Appelkammerets afgø- Afslag på sagsøgerens klage.
 (Sag T-389/03) relse:
 (2004/C 21/90) Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1,
 litra b), i forordning nr. 40/94 (1).
 (Processproget vil blive fastlagt i henhold til procesreglementets
 artikel 131, stk. 2 — det sprog, stævningen er affattet på: tysk)
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær-
 ker (EFT L 1994 11, s. 1).
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 24. november 2003 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af


text:
17.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/15
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 9. marts 2006 — L.H. Piatkowski mod Inspecteur van de Belastingdienst — grote ondernemingen Eindhoven (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof te 's-Hertogenbosch)
 (Sag C-493/04) (1)
 (Arbejdskraftens frie bevægelighed - social sikring - person, der samtidig har lønnet beskæftigelse og selvstændig beskæftigelse i to forskellige medlemsstater - omfattet af lovgivningen om social sikring i begge disse stater - forordning (EØF) nr. 1408/71 - artikel 14c, litra b), og bilag VII - bidrag til social sikring, der opkræves af renter udbetalt af et selskab med hjemsted i en medlemsstat til en person med bopæl i en anden medlemsstat)
 (2006/C 143/27)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Gerechtshof te 's-Hertogenbosch
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: L.H. Piatkowski
 Sagsøgt: Inspecteur van de Belastingdienst — grote ondernemingen Eindhoven
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Gerechtshof te's-Hertogenbosch — fortolkning af artikel 14c, litra b), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF) nr. 118/97 af 2. december 1996 (EFT L 28, s. 1), samt Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 af 21. marts 1972, der fastsætter anvendelsesbestemelserne for Rådets forordning nr. 1408/71, i sin ændrede og ajourførte udgave ved forordning nr. 118/97 — anvendelse af artikel 14c, litra b), sammenholdt med bilag VII, nr. 1 — social sikring — samtidig anvendelse af to medlemsstaters lovgivning
 Konklusion
 EF-traktatens artikel 48 og 52 (efter ændring nu artikel 39 EF og 43 EF) om henholdsvis arbejdskraftens frie bevægelighed og etableringsfriheden samt artikel 14c, litra b), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, der er ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1606/98 af 29. juni 1998, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for den nederlandske lovgivning, hvorefter der i grundlaget for beregningen af sociale bidrag indgår renter som dem, der i hovedsagen udbetales af et selskab med hjemsted i Nederlandene til en nederlandsk statsborger med bopæl i Belgien, der i henhold til den nævnte forordning og henset til arten af den pågældendes erhvervsmæssige beskæftigelse er omfattet af lovgivningen om social sikring i begge disse medlemsstater.
 (1) EUT C 31 af 5.2.2005.


text:
22.2.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 44/23
 1) Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurderings beslutning 3) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 af 1. marts 2000, hvorved der blev meddelt afslag på en
 ansøgning om ændring af visse betingelser i markedsføringstil-
 ladelsen for lægemidlet »Daquiran«, annulleres. (1 ) EFT C 211 af 22.7.2000.
 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne
 omkostninger og betaler sagsøgerens og intervenienten EFPIA’s
 omkostninger.
 3) Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger.
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 ( 1) EFT C 192 af 8.7.2000.
 den 12. december 2002
 i sag T-136/00, Carmelo Morello mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskabe (1)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (Tjenestemænd — fremgangsmåde ved besættelse af ledige
 stillinger — begrundelse — sammenligning af ansøgninger-
 ne og ligebehandling af tjenestemænd — annullationssøgs-
 den 12. december 2002 mål — erstatningssøgsmål)
 i sag T-135/00, Carmelo Morello mod Kommissionen for (2003/C 44/42)
 De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Processprog: fransk)
 (Tjenestemænd — fremgangsmåde ved besættelse af ledige
 stillinger — begrundelse — sammenligning af ansøgninger-
 ne og forskelsbehandling af tjenestemænd — annullations-
 søgsmål — erstatningssøgsmål)
 I sag T-136/00, Carmelo Morello, tjenestemand ved Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles, ved avocats
 (2003/C 44/41) J. Sambon og P.-P. Van Gehuchten, og med valgt adresse i
 Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber (befuldmægtigede: C. Berardis-Kayser og D. Wael-
 (Processprog: fransk) broeck), angående en påstand om annullation af Kommissio-
 nens afgørelse om ikke at ansætte sagsøgeren i stillingen som
 chef for den administrative enhed 2 »Automobiler, andre
 transportmidler og forbundne mekaniske konstruktioner« i
 I sag T-135/00, Carmelo Morello, tjenestemand ved Kommis- direktoratet F »Investerings- og forbrugsgodeindustrien« i Ge-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles, ved avocats neraldirektoratet »Konkurrence« (KOM/070/99) og om annul-
 J. Sambon og P.-P. Van Gehuchten, og med valgt adresse i lation af afgørelsen om at ansætte en anden ansøger i
 Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- den pågældende stilling samt en påstand om tilkendelse
 skaber (befuldmægtigede: C. Berardis-Kayser og D. Wael- af erstatning, har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af
 broeck), angående en påstand om annullation af Kommissio- afdelingsformanden, M. Jaeger, og dommene K. Lenaerts
 nens afgørelse om ikke at ansætte sagsøgeren i stillingen som og J. Azizi; justitssekretær: ekspeditionssekretær J. Palacio
 chef for den administrative enhed 1 »Telekommunikation og González, den 12. december 2002 afsagt dom, hvis konklusion
 post, koordination af informationssamfundet« i direktoratet C lyder således:
 »Information, kommunikation, multimedia« i Generaldirekto-
 ratet »Konkurrence« (KOM/069/99) og om annullation af
 afgørelsen om at ansætte en anden ansøger i den pågældende 1) Kommissionen betaler sagsøgeren 5 000 EUR.
 stilling samt en påstand om tilkendelse af erstatning, har
 Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, 2) I øvrigt frifindes Kommissionen.
 M. Jaeger, og dommene K. Lenaerts og J. Azizi; justitssekretær:
 ekspeditionssekretær J. Palacio González, den 12. december 3) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (1 ) EFT C 211 af 22.7.2000.
 1) Kommissionen betaler sagsøgeren 5 000 EUR.
 2) I øvrigt frifindes Kommissionen.


text:
16.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 120/11
 Rettens dom af 9. marts 2011 — Longevity Health Products mod KHIM — Performing Science (5 HTP)
 (Sag T-190/09) (1)
 (EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-ordmærket 5 HTP - absolut registreringshindring - tegn eller angivelser, der er blevet almindelige - artikel 7, stk. 1, litra d), i forordning (EF) nr. 207/2009 - fornødent særpræg opnået som følge af brug - artikel 52, stk. 2, i forordning nr. 207/2009)
 2011/C 120/28
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Longevity Health Products, Inc. (Nassau, Bahamas) (ved advokat J.E. Korab)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved S. Schäffner, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Performing Science LLC (Las Vegas, Nevada, De Forenede Stater) (ved advokat D. Plasser)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 21. april 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 595/2008-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem Performing Science LLC og Longevity Health Products, Inc
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Longevity Health Products, Inc. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 167 af 18.7.2009.


text:
9 . 11 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 336/25
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS tab og godtgørelse for den ikke-økonomiske skade, sagsø
 den 19. september 1996 geren har lidt, har Retten ( Fjerde Afdeling ), sammensat af
 afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne P. Lindh og
 i sag T-158/94, François Brunagel mod Europa-Parlamen J. D. Cooke ; justitssekretær: H. Jung, den 19 . september
 tet ( ) 1 996 afsagt dom , hvis konklusion lyder således :
 (Tjenestemænd — ansættelsesprocedure — anvendelse af
 tjenestemandsvedtægtens artikel 29, stk. 2 — bedømmelse 1 ) Kommissionen betaler til sagsøgeren 1 0 000 bfr. som
 afansøgernes faglige kvalifikationer — magtfordrejning — godtgørelse for ikke-økonomisk skade.
 forbud mod forskelsbehandling — begrundelse)
 ( 96/C 336/51 ) 2 ) 1 øvrigt frifindes Kommissionen.
 3 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (Processprog: fransk)
 0 ) EFT nr . C 392 af 31 . 12 . 1994 .
 I sag T-158/94, François Brunagel , tjenestemand ved
 Europa-Parlamentet, med bopæl i Bruxelles, ved advoka
 terne Georges Vandersanden og Laura Levi , Bruxelles, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson
 SARL, 1 , rue Glesener, mod Europa-Parlamentet ( befuld
 mægtigede: Manfred Peter og Alex Bonn ), hvori der er DOM AFSAGT AF RETTEN 1 FØRSTE INSTANS
 nedlagt påstand om annullation af Europa-Parlamentets
 afgørelse af 19 . juli 1993 om ikke at udnævne sagsøgeren i den 24 . september 1996
 stillingen som protokolchef og som følge deraf om annul i sag T-485/93 , Société Louis Dreyfus & Cie mod Kommis
 lation af afgørelsen om at udnævne B i stillingen , har Retten sionen for De Europæiske Fællesskaber ( ')
 ( Fjerde Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, K. (Nødhjælp fra Fællesskabet til staterne i det tidligere
 Lenaerts, og dommerne P. Lindh og J. D. Cooke ; justitsse Sovjetunionen — licitation — annullationssøgsmål —
 kretær : fuldmægtig J. Palacio Gonzålez, den 19 . september formaliteten — erstatningssøgsmål — formaliteten)
 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 ( 96/C 336/53 )
 1 ) Europa-Parlamentet frifindes.
 (Processprog: fransk)
 2 ) Europa-Parlamentet betaler sagens omkostninger.
 I sag T-485/93 , Société Louis Dreyfus & Cie, Paris, ved
 (') EFT nr . C 146 af 28 . 5 . 1994 . advokat Robert Saint-Esteben, Paris , og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31 , Grand-Rue ,
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved
 juridisk konsulent Marie-José Jonczy og Nicholas Kahn ,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste , og under retsmødet ved
 Berend Jan Drijber, Kommissionens Juridiske Tjeneste , som
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 befuldmægtigede, angående dels en påstand om annullation
 af Kommissionens beslutning af 1 . april 1993 rettet til
 den 19 . september 1996 Vnesheconombank , dels en påstand om erstatning for det
 i sag T-386/94 , Alain-Pierre Allo mod Kommissionen for tab, som sagsøgeren gør gældende at have lidt, har Retten
 De Europæiske Fællesskaber (') ( Tredje Afdeling ), sammensat af afdelingformanden , C. P.
 (Tjenestemænd — procedure med henblik på forfremmelse Briët, og dommerne B. Vesterdorf og A. Potocki ; justitsse
 til lønklasse A 3, den såkaldte » anden forfremmelsesrunde « kretær: fuldmægtig J. Palacio Gonzålez, den 24 . september
 — annullationssøgsmål — individuel aktmappe — ingen 1996 afsagt dom , hvis konklusion lyder således :
 bedømmelsesrapporter — erstatningssøgsmål)
 1 ) Sagen afvises for så vidt angår annullationspåstan
 ( 96/C 336/52 ) den .
 (Processprog: fransk) 2 ) Formalitetsindsigelsen tages ikke til følge for så vidt
 angår påstandene om erstatning for det økonomiske og
 ikke-økonomiske tab, som sagsøgeren gør gældende at
 I sag T-386/94 , Alain-Pierre Allo, tjenestemand ved Kom have lidt.
 missionen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i
 Bruxelles, ved advokat Eric Boigelot, Bruxelles, og med 3 ) Sagen fremmes til realitetsbehandling for så vidt angår
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat Louis Schiltz, 2 , rue erstatningspåstandene.
 du Fort Rheinsheim, mod Kommissionen for De Europæi
 ske Fællesskaber ( befuldmægtigede : Ana Maria Alves Vieira 4 ) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 og Denis Waelbroeck ), hvori der er nedlagt påstand dels om
 annullation af Kommissionens afgørelse af 30 . maj 1 994 om
 opstilling af en liste over tjenestemænd , som ville kunne (') EFT nr . C 198 af 22 . 7 . 1993 .
 forfremmes til lønklasse A 3 som led i den såkaldte » anden
 forfremmelsesrunde «, dels om erstatning for det faktiske


text:
C 204/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17.7.1999
 DOMSTOLENS KENDELSE »Skal artikel 79 i forordning (EØF) nr. 259/86 (1) med senere
 ændringer med bestemmelsen om, at... arbejdsvilkårene for
 lokalt ansatte, især
 af 21. april 1999
 i de forenede sager C-28/98 og C-29/98, Marc Charreire a) de nærmere enkeltheder for deres ansættelse og afskedi-
 (sag C-28/98) or Jean Hirtsmann (sag C-29/98) mod gelse
 Directeur des services fiscaux de la Moselle (anmodninger
 om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de grande instance, b) ferie- og orlovsordningerne, og
 Thionville) (1)
 c) deres vederlag
 (»Præjudicielle anmodninger — afvisning«)
 [fastsættes] af hver institution på grundlag af de ordninger og
 (1999/C 204/42) sædvaner der er gældende på det sted, hvor den ansatte gør
 tjeneste, fortolkes således, at den pågældende europæiske
 institution kan fravige national lovgivning, således at det alene
 (Processprog: fransk) er de fællesskabesretlige regler, der finder anvendelse, eller
 således, at national lovgivning skal følges, navnlig når dennes
 bestemmelser har præceptiv karakter?«
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (1) Rådets forordning af 29.2.1968 (EFT 1968 I, s. 30).
 I de forenede sager C-28/98, vedrørende to anmodninger, som
 Tribunal de grande instance, Thionvillle (Frankrig), i medfør af
 EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i de
 for nævnte ret verserende sager, Marc Charreire (sag C-28/98)
 og Jean Hirtsmann (sag C-29/98) mod Directeur des services
 fiscaux de la Moselle, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrøren-
 de fortolkningen af EF-traktatens artikel 95, har Domstolen,
 sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelings-
 formændene P.J.G. Kapteyn, J.-P. Puissochet, G. Hirsch og
 P. Jann, samt dommerne G.F. Mancini, J.C. Moitinho de Almei- Sag anlagt den 14. april 1999 af Kommissionen for De
 da, C. Gulmann, J.L. Murray, D.A.O. Edward, H. Ragnemalm, Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 L. Sevón og M. Wathelet (refererende dommer); generaladvo-
 kat: N. Fennelly; justitssekretær: R. Grass, den 21. april 1999
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: (Sag C-127/99)
 De præjudicielle anmodninger indgivet af Tribunal de grande (1999/C 204/44)
 instance, Thionville, ved domme af 21. marts 1997, afvises.
 Ved de Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 14. april
 (1) EFT C 94 af 28.3.1998. 1999 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Paolo Stancanelli,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz,
 Wagnercentret, Kirchberg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 30. marts 1999 af Pretura circondariale di — Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine
 Torino i sagen Roberto Vitari mod European Training forpligtelser i henhold til fællesskabsretten, idet den ikke
 Foundation har udarbejdet et eller flere handlingsprogrammer med det
 indhold og ud fra de betingelser, der er fastsat i artikel 5 i
 Rådets direktiv 91/676/EØF af 12. december 1991 om
 (Sag C-126/99) beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater,
 der stammer fra landbruget (1), ikke fuldt ud og på korrekt
 (1999/C 204/43) måde har gennemført de kontrolforanstaltninger, der er
 fastsat i direktivets artikel 6, og ikke har udarbejdet og
 forelagt en fuldstændig rapport som omhandlet i direkti-
 Ved kendelse afsagt den 30. marts 1999, indgået til Domstol- vets artikel 10.
 ens Justitskontor den 14. april 1999, har Pretura circondariale
 di Torino i sagen Roberto Vitari mod European Training
 Foundation forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: ninger.


text:
6.8.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/29
 Sag anlagt den 28. januar 2005 af Anke Kröppelin mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag T-54/05)
 (2005/C 193/48)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 28. januar 2005 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Union af Anke Kröppelin, Bruxelles (Belgien), ved avocats Sébastien Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen, Etienne Marchal og Jean-Noël Louis, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Annullation af Rådets afslag på sagsøgerens anmodning om, at Rådet annullerer sin afgørelse om ikke at tildele hende udlandstillæg og de hermed afledte rettigheder.
 2.
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 De af sagsøgeren påberåbte søgsmålsgrunde er identiske med dem, der er påberåbt af samme sagsøger i sag T-408/04 (1).
 (1) EUT C 300 af 4.12.2004, s. 50


text:
29.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/10
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 29. april 2015 — Bundesrepublik Deutschland mod Nordzucker AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland)
 (Sag C-148/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - miljø - direktiv 2003/87/EF - ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Unionen - fastlæggelse af omfanget af forpligtelsen til returnering af kvoter - sanktioner - artikel 16, stk. 1 og 3))
 (2015/C 213/14)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesverwaltungsgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bundesrepublik Deutschland
 Sagsøgt: Nordzucker AG
 Konklusion
 Artikel 16, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/101/EF af 27. oktober 2004, skal fortolkes således, at den ikke finder anvendelse på en driftsleder, der returnerer et antal drivhusgasemissionskvoter, som svarer til det foregående års emissioner, og som er rapporteret og verificeret i overensstemmelse med dette direktivs artikel 15, når det efter en supplerende verifikation, der foretages af den kompetente nationale myndighed efter udløbet af fristen for returnering, viser sig, at disse emissioner er blevet underrapporteret, og at der følgelig er blevet returneret et utilstrækkeligt antal kvoter.
 Det tilkommer medlemsstaterne at fastsætte de sanktioner, der kan pålægges i en sådan situation, i overensstemmelse med artikel 16, stk. 1, i direktiv 2003/87, som ændret ved direktiv 2004/101.
 (1) EUT C 235 af 21.7.2014.


text:
18.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/3
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 19. februar 2009 — straffesag mod Karl Schwarz (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Mannheim — Tyskland)
 (Sag C-321/07) (1)
 (Direktiv 91/439/EØF - besiddelse af kørekort, der er udstedt i forskellige medlemsstater - gyldighed af et kørekort udstedt før en medlemsstats tiltrædelse - inddragelse af et i værtsmedlemsstaten senere udstedt kørekort - anerkendelse af et kørekort udstedt før udstedelsen af det andet kørekort, som efterfølgende er inddraget på grund af indehaverens uegnethed - udløb af den periode med midlertidigt forbud mod at ansøge om et nyt kørekort, som er knyttet til en inddragelse af et kørekort)
 2009/C 90/04
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landgericht Mannheim
 Part i hovedsagen
 Karl Schwarz
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Landgericht Mannheim — fortolkning af artikel 7, stk. 5, og artikel 8, stk. 2 og 4, i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort (EFT L 237, s. 1) — indehaver af flere kørekort — gyldigheden af et kørekort, der er udstedt inden den medlemsstat, hvori den pågældende er statsborger, tiltrådte — bopælsmedlemsstatens nægtelse, efter en periode med midlertidigt forbud mod at ansøge om nyt kørekort, af at anerkende et kørekort, der er erhvervet i en anden medlemsstat før dennes tiltrædelse, og inden udløbet af perioden med midlertidigt forbud mod at ansøge om nyt kørekort
 Konklusion
 1)
 Artikel 7, stk. 5, i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 af 29. september 2003, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en statsborger i en medlemsstat er indehaver af to gyldige kørekort samtidig, når det ene er et EF-kørekort og det andet et kørekort udstedt af en anden medlemsstat, når begge kørekort er erhvervet inden sidstnævnte stats tiltrædelse af Den Europæiske Union.
 2)
 Artikel 1 og artikel 8, stk. 2 og 4, i direktiv 91/439, som ændret ved forordning nr. 1882/2003, er ikke til hinder for, at en medlemsstat nægter at anerkende retten til at føre motorkøretøj i henhold til et kørekort, der er udstedt af en anden stat forud for dennes tiltrædelse af Den Europæiske Union, hvis kørekortet blev udstedt før udstedelsen af et kørekort i den første medlemsstat, hvori det andet kørekort er blevet inddraget, fordi dets indehaver var uegnet til at føre motorkøretøj. Den omstændighed, at denne nægtelse forekommer efter den periode med forbud mod at ansøge om et nyt kørekort, som er knyttet til nævnte inddragelse, er herved uden relevans.
 (1) EUT C 283 af 24.11.2007.


text:
16.10.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 299/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 Appel iværksat den 11. maj 1999 af ARBED SA til tilsidesat appellantens ret til kontradiktion. Desuden har
 prøvelse af dom afsagt den 11. marts 1999 af De Europæi- Retten ved at give den begrundelse for at TradeARBED’s
 ske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Udvidede adfærd blev tilregnet ARBED, at det var »godtgjort, at
 Afdeling) i sag T-137/94, ARBED SA mod Kommissionen TradeARBED ikke selv bestemmer sin adfærd på EF’s
 for De Europæiske Fællesskaber marked for stålbjælker, men i det væsentlige følger de
 instruktioner, det har fået pålagt af sagsøgeren (ARBED)«,
 tilsidesat sin begrundelsespligt, da Retten har baseret sin
 (Sag C-176/99 P) (*) analyse på et udsagn, som den ikke begrunder nærmere.
 Den har endvidere begået en retlig fejl ved at fortolke
 (1999/C 299/01) rækkevidden af meddelelsen om klagepunkterne på grund-
 lag af andre elementer end de heri indeholdte. I det omfang
 det fremgår, at Retten har anset det for bevist, at selskabet
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 11. maj ARBED var bekendt med, at det fra begyndelsen af
 1999 iværksat appel af ARBED SA ved advokat Alexandre var blevet tilregnet de anførte overtrædelser, må den
 Vandencasteele, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg omstændighed, at TradeARBED’s svar på begæringerne om
 hos chefen for ARBED’s juridiske afdeling, Paul Ehmann, 19, oplysninger og på meddelelsen om klagepunkter blev
 avenue de la Liberté, til prøvelse af dom afsagt den 11. Marts afgivet af ARBED-koncernens juridiske afdeling eller ved
 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans en skrivelse fra ARBED’s advokat, anses for en åbenbar fejl
 (Anden Udvidede Afdeling) i sag T-137/94, ARBED SA mod fra Rettens side, som må ligestilles med en begrundelses-
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers. mangel. Ved at antage, at ARBED havde lejlighed til at gøre
 sine synspunkter gældende vedrørende den af Kommissio-
 Appellanten har nedlagt påstande om, at Rettens dom ophæ- nene påtænkte tilregnelse af ansvaret, da ben besvarede
 ves, og begæringen om oplysninger om selskabets omsætning, har
 Retten begået en åbenbar fejl, da den herved har ligestillet
 — at Kommissionens beslutning annulleres under de i sagen en simpel begæring om oplysninger med en meddelelse
 foreliggende omstændigheder, samt at Kommissionen til- om klagepunkter.
 pligtes at betale omkostningerne ved de to instanser
 eller — Ved at anlægge en modsat opfattelse af rækkevidden af de
 erklæringer, som er indeholdt i Kommissionens møderefe-
 rat, og ved at tillægge et forhold i dette mødereferat større
 — at sagen i modsat fald hjemvises til Retten, og at afgørelse betydning end et andet forhold, hvormed det førhold i
 om sagens omkostninger udsættes. dette mødereferat større betydning end et andet forhold,
 hvormed det førstnævnte forhold er uforeneligt, har Retten
 tilsidesat princippet om retsakters gyldighed og berøvet
 Anbringender og væsentligste argumenter appellanten dennes retmæssige krav på at sikre sig, at den
 anfægtede beslutning blev vedtaget under overholdelse af
 — Retten har med urette afvist at påtale, at den i sagen kollegialitetsprincippet.
 omhandlede beslutning og bøde var rettet til ARBED SA
 og ikke til TradeARBED. Med sin konklusion om, at
 Kommissionen i beslutningen tilregnede ARBED TradeAR- — Ved at antage, at overholdelsen af væsentlige formforskrif-
 BED’s adfærd — i hvert fald i den forstand, hvori dette ter var sikret, navnlig bestemmelserne i Kommissionens
 begreb anvendes i dommen — har Retten sat sin vurdering forretningsorden om stadfæstelse af de retsakter, som
 i stedet for Kommissionens og derved overskredet grænser- vedtages af kollegiet af kommissionsmedlemmer, har Ret-
 ne for sin kompetence til at annullere beslutninger samt ten tilsidesat fællesskabsretten.
 ---pagebreak--- C 299/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.10.1999
 — Ved selv at træffe afgørelse vedrørende følgerne af den 2. Idet der i det hele henvises til de i første instans nedlagte
 rolle, som GD III spillede i den omhandlede periode — og påstande, annulleres artikel 2 og den del af artikel 3 i
 som blev klarlagt under retsforhandlingerne — i stedet Kommissionens beslutning K (94) 321 af 16. Februar
 for at annullere beslutningen for at give Kommissionen 1994, som vedrører appellanten.
 mulighed for at træffe en ny afgørelse, hvori der tages
 hensyn til disse forhold og til de argumenter, som virksom- 3. Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 hederne måtte fremføre på foranledning heraf, har Retten
 tilsidesat kontradiktionsprincippet.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 — Rettens tilsidesættelse af EKSF-traktatens artikel 65: Ved at
 anlægge en selvstændig fortolkning af artikel 65 EKFS og — Tilsidesættelse af EKSF-traktatens artikel 65 gennem en
 navnlig af begrebet »den normale konkurrence« uden at fortolkning af udtrykket »vedtagelser inden for virksomhe-
 tage hensyn til denne bestemmelses plads i traktaten og til ders organisationer«, der er udtryk for en forkert retsanven-
 de øvrige formål, som forfølges med bestemmelsen, har delse: Den kartelretlige relevans af organisationsvedtagelser
 Retten ikke blot truffet afgørelse i strid med Domstolens beror på, at også medlemmer, som ikke har givet samtykke,
 praksis, navnlig med dommen af 18. maj 1962 i er bundet heraf. Hvis der, som det antages i den foreliggen-
 sag 13/60 (1), Geitling m.fl. mod Den Høje Myndighed, de sag, består en aftale mellem virksomhederne, er det
 men også i strid med dens egen afgørelse af 24. oktober overflødigt også at søge efter en organisationsvedtagelse.
 1997 i sag T-239/94, EISA mod Kommissionen (2). Det — Organisationsaktiviteter som f.eks. tilrettelæggelse af
 fremgår af den analyse, som Retten selv har foretaget, at informationsudveksling er ensidige handlinger foretaget af
 den af Kommissionen fulgte praksis — som i hvert fald må en institution, som ikke kan indgå en kartelaftale med sig
 siges stiltiende at anspore til en vis handlemåde, selv selv. De organisationsaktiviteter, der er tale om her, er
 om denne kan have åbenbar restriktive virkninger for tjenester, som organisationen yder sine medlemmer. Dette
 konkurrencen, forudsat den er i overensstemmelse med kan ikke betragtes som et kartel. Forbuddet i EKSF-
 den generelle politik, der forfølges af Kommissionen — er traktatens artikel 65, stk. 1, finder derfor ikke anvendelse.
 blevet oprethold i de pågældende år ved den anfægtede
 beslutning. — Tilsidesættelse af EKSF-traktatens artikel 15, stk. 1, gennem
 en begrundelse, som er udtryk for en urigtig retsanvendelse,
 og som er selvmodsigende og overskrider grænserne for
 (*) Se sag C-199/99 P, EFT C 204 af 17.7.1999, s. 32. Rettens saglige kompetence, med hensyn til konstateringen
 (1) Sml. 1954-1964, s. 317, org. ref.: Rec. s. 165. i artikel 2 i beslutning K (94) 321 af at Eurofer har
 (2) Sml. II, s. 1839. organiseret udvekslingen af fortrolige oplysninger »i forbin-
 delse med« overtrædelser begået af Eurofers medlemmer.
 — Tilsidesættelse af EKSF-traktatens artikel 65, stk. 1, samt
 overskridelse af grænserne for Rettens saglige kompetence
 gennem en fortolkning af betingelsen »... som har til
 formål...«, som er udtryk for en urigtig retsanvendelse, ved
 anvendelsen af betingelsen på følger af Eurofer-
 informationsudvekslingen, som angiveligt er konkurrence-
 Appel iværksat den 17. maj 1999 af EUROFER ASBL til begrænsende.
 prøvelse af dom afsagt den 11. marts 1999 af De Europæi-
 ske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Udvidede — Tilsidesættelse af EKSF-traktatens artikel 15, stk. 1, og
 Afdeling) i sag T-136/94, EUROFER ASBL mod Kommis- artikel 65, stk. 1, gennem en fortolkning og anvendelse af
 sionen for De Europæiske Fællesskaber betingelsen »at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen«,
 som er udtryk for en forkert retsanvendelse, og gennem en
 selvmodsigende begrundelse ved anvendelsen af betingel-
 (Sag C-179/99 P) (*) sen med henblik på den af Eurofer organiserede informa-
 tionsudveksling:
 (1999/C 299/02)
 Det kendskab, deltagerne i Eurofer-informationsudverks-
 lingen havde til en deltagers øgede salgsvolumen inden
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 17. maj for produktgruppen »stålbjælker«, kunne kun generelt
 1999 iværksat appel af EUROFER ASBL og med valgt adresse forstærke deres anstrengelser for at konkurrere, men kunne
 hos advokat Dr. Norbert Koch, advokaterne Jones, Day, Reavis ikke bevirke en målrettet reaktion herpå. Deltagerne vidste
 & Pogue, avenue Louise 480, B-1050 Bruxelles, til prøvelse af ikke, med hvilket konkret produkt og hos hvilken aftager
 dom afsagt den 11. marts 1999 af De Europæiske Fællesska- dette volumen blev udvidet. Desuden vedrørte oplys-
 bers Ret i Første Instans (Anden Udvidede Afdeling) i sag ningerne gennemførelsen (leveringen) af transaktioner,
 T-136/94, EUROFER ASBL mod Kommissionen for De Euro- som var foretaget mindst tre en halv og for det meste seks
 pæiske Fællesskaber. evt. Syv måneder forinden. Det er for sent til at indhente
 det forspring, en deltager har opnået.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 (*) Se sag C-199/99 P, EFT C 204 af 17.7.1999, s. 32.
 1. Rettens dom af 11. marts 1999 i sag T-136/94 (EUROFER
 ASBL mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber)
 ophæves i det hele.


text:
31.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/16
 Appel iværksat den 30. december 2016 af Capella EOOD til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 12. maj 2016 i sag T-750/14 — Ivo-Kermartin GmbH mod EUIPO
 (Sag C-687/16 P)
 (2017/C 249/23)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Capella EOOD (ved advokat C. Pfitzer)
 Den anden part i appelsagen: Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret
 Den Europæiske Unions Domstol (Tiende Afdeling) har ved afgørelse af 7. juni 2017 forkastet appellen og bestemt, at appellanten bærer sine egne omkostninger.


text:
9.6.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/18
 Sag anlagt den 6. april 2007 — BVGD mod Kommissionen
 (Sag T-104/07)
 (2007/C 129/32)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Belgische Vereniging van handelaars in- en uitvoerders geslepen diamant (Antwerpen, Belgien) (ved lawyers G. Vandersanden, L. Levi og C. Ronzi)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af beslutningen af 26. januar 2007, hvorved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber afviste klagen indgivet af BVGD under henvisning til, at der ikke er tilstrækkelige grunde til yderligere tiltag (Sag COMP/39.221/B-2-BVGD/De Beers).
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har anfægtet Kommissionens beslutning af 26. januar 2007 i konkurrencesagen COMP/39.221/B-2 — BGVD/De Beers, hvorved Kommissionen afviste sagsøgerens klage vedrørende krænkelser af artikel 81 og 82 EF, i forbindelse med det Supplier of Choice-system, der anvendes af De Beers Group til distribution af rådiamanter, under henvisning til, at der ikke er tilstrækkelig fællesskabsinteresse til at foretage sig yderligere i anledning af sagsøgerens klage.
 Sagsøgeren gør gældende, at De Beers — en producent af rådiamanter, der ifølge sagsøgeren hovedsageligt var aktiv i de indledende omsætningsled med salg af rådiamanter — gennem sit Supplier of Choice-system forsøger at udvide sin kontrol over markedet med henblik på at dække hele diamantkæden fra mine til forbruger, dvs. også de efterfølgende omsætningsled.
 Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren for det første gældende, at der er sket en tilsidesættelse af sagsøgerens processuelle rettigheder som klager. Sagsøgeren gør gældende, i) at Kommissionen forhindrede sagsøgeren i at udøve sin ret til aktindsigt i henhold til artikel 8, stk. 1, i Kommissionens forordning nr. 773/2004 (1) i de dokumenter, hvorpå Kommissionen baserede sin foreløbige vurdering, ii) at Kommissionen lagde upassende pres på sagsøgeren ved sin forvaltning af tidsfristerne i sagen, iii) at Kommissionen i sin korrespondance med sagsøgeren skabte usikkerhed om, på hvilket trin proceduren befandt sig, og iv) at Kommissionen ikke gav sagsøgeren lejlighed til at deltage i proceduren.
 For det andet anfører sagsøgeren, at Kommissionen tilsidesatte begrebet fællesskabsinteresse og foretog åbenbare fejlskøn, urigtig retsanvendelse og tilsidesatte begrundelsespligten.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 773/2004 af 7.4.2004 om Kommissionens gennemførelse af procedurer i henhold til EF-traktatens artikel 81 og 82 (EUT 2004 L 123, s. 18).


text:
30.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 352/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena (Spanien) den 10. september 2013 — Caixabank SA mod Antonio Galán Rodríguez
 (Sag C-486/13)
 2013/C 352/10
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Caixabank SA
 Sagsøgt: Antonio Galán Rodríguez
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Når en national retsinstans tager stilling til, om der foreligger et urimeligt kontraktvilkår om morarenter på boliglån, skal den da, i overensstemmelse med Rådets direktiv 93/13/EØF (1) af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, herunder især direktivets artikel 6, stk. 1, og med henblik på at sikre beskyttelsen af forbrugere og brugere i overensstemmelse med ækvivalens- og effektivitetsprincippet, fastslå, at det pågældende kontraktvilkår er ugyldigt og ikke bindende, eller skal den tilpasse vilkåret om renter og pålægge rekvirenten eller långiveren at foretage en fornyet beregning af renterne?
 2)
 Udgør den anden overgangsbestemmelse i lov nr. 1 af 14. maj 2013 ikke blot en klar begrænsning af forbrugerbeskyttelsen, når retten herved underforstået pålægges en forpligtelse til at tilpasse et urimeligt vilkår om morarenter ved at foretage en genberegning af de fastsatte renter og opretholde gyldigheden af en urimelig bestemmelse i stedet for at erklære dette kontraktvilkår for ugyldigt og ikke bindende for forbrugeren?
 3)
 Er den anden overgangsbestemmelse i lov nr. 1 af 14. maj 2013 i strid med Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, herunder især direktivets artikel 6, stk. 1, idet den er til hinder for anvendelsen af ækvivalens- og effektivitetsprincippet på forbrugerbeskyttelsesområdet og ikke giver mulighed for at anvende den sanktion, hvorved urimelige kontraktvilkår om morarenter, som er fastsat i aftaler om boliglån, der er indgået inden ikrafttrædelsen af lov nr. 1 af 14. maj 2013, erklæres for ugyldige og uden bindende virkning?
 (1) EFT L 95, s. 29.


text:
C 144/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.6.2002
 har oppebåret invalidepension i henhold til en national socialsi- den fra EF-finansiering udelukker udgifter til et beløb på
 kringsordning mod ulykker, uden at der er mulighed for 50 763 827 BEF, som Kongeriget Belgien har afholdt til støtte
 forlængelse af denne periode, når en sådan ydelse er udredet i til salg af smør til nedsat pris og ydelse af støtte til fløde til
 henhold til lovgivningen i en anden medlemsstat. koncentreret smør til fremstilling af konditorvarer, konsumis
 og andre levnedsmidler, dels delvis annullation af Kommissio-
 nens beslutning 2000/449/EF af 5. juli 2000 om at udelukke
 4) Artikel 9a i forordning nr. 1408/71—som ændret og ajourført visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den
 ved forordning nr. 118/97 —der er uforenelig med EF- Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget
 traktatens artikel 48, stk. 2, og artikel 51, for så vidt som (EUGFL), Garantisektionen, fra EF-finansiering (EFT L 180,
 bestemmelsen udelukker muligheden for —med henblik på s. 49), i det omfang den fra EF-finansiering udelukker udgifter
 forlængelse af referenceperioden efter en medlemsstats lovgiv- på et beløb på henholdsvis 1 602 256,45 EUR og
 ning —at tage hensyn til de perioder, hvori der er udbetalt 31 883,22 EUR, som Kongeriget Belgien ligeledes har afholdt
 rente som følge af en arbejdsulykke i henhold til en anden til støtte til salg af smør til nedsat pris og ydelse af støtte til
 medlemsstats lovgivning, erklæres ugyldig. fløde til koncentreret smør til fremstilling af konditorvarer,
 konsumis og andre levnedsmidler, har Domstolen (Sjette
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, F. Macken, og
 dommerne C. Gulmann, J.-P. Puissochet, R. Schintgen og
 (1) EFT C 285 af 7.10.2000. J.N. Cunha Rodrigues (refererende dommer); generaladvokat:
 C. Stix-Hackl; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den
 18. april 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 DOMSTOLENS DOM (1) EFT C 355 af 9.12.2000.
 (Sjette Afdeling)
 af 18. april 2002
 i sag C-332/00, Kongeriget Belgien mod Kommissionen DOMSTOLENS DOM
 for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Fjerde Afdeling)
 (»Annullationssøgsmål — regnskabsafslutning for EUGFL
 — udelukkelse af udgifter — regnskabsårene 1995-1997 «) af 7. maj 2002
 (2002/C 144/11) i sag C-364/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Kongeriget Nederlandene (1)
 (Processprog: fransk)
 (»Traktatbrud — direktiv 97/70/EF — manglende gennem-
 førelse inden for den fastsatte frist«)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (2002/C 144/12)
 (Processprog: nederlandsk)
 I sag C-332/00, Kongeriget Belgien (befuldmægtiget:
 A. Snoecx) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 ber (befuldmægtigede: A. Bordes og M. Niejahr), angående en gjort i Samling af Afgørelser)
 påstand om dels annullation af Kommissionens beslutning
 2000/448/EF af 5. juli 2000 om ændring af beslutning 1999/
 187/EF om afslutning af medlemsstaternes regnskaber over
 de udgifter for regnskabsåret 1995, der finansieres af Den I sag C-364/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget ber (befuldmægtiget: T. van Rijn) mod Kongeriget Nederlande-
 (EUGFL), Garantisektionen (EFT 180, s. 46), for så vidt som ne (befuldmægtiget: J. van Bakel), angående en påstand om, at
 ---pagebreak--- 15.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 144/9
 det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine M. Fiorilli), angående en påstand om, at det fastslås, at Den
 forpligtelser i henhold til EF-traktaten, idet det ikke inden for Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative artikel 5, stk. 2 og 5, i Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj
 bestemmelser, der er nødvendige for at gennemføre Rådets 1991 om rensning af byspildevand (EFT L 135 s. 40), idet den
 direktiv 97/70/EF af 11. december 1997 om etablering af ikke senest den 31. december 1998 har truffet foranstaltninger
 harmoniserede sikkerhedsforskrifter for fiskeskibe med en med henblik på, at udledninger af byspildevand fra Milano i et
 længde på 24 meter og derover (EFT 1998 L 34, s. 1), har afstrømningsområde, der har sit udløb til områderne »Po-
 Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsforman- deltaet« og det nordvestlige kystområde ved Adriaterhavet —
 den, S. von Bahr (refererende dommer), og dommerne D.A.O. som ved Den Italienske Republiks lovdekret nr. 152 af 11. maj
 Edward og A. La Pergola; generaladvokat: S. Alber; justitssekre- 1999 om beskyttelse af vandområder mod forurening samt
 tær: R. Grass, den 7. maj 2002 afsagt dom, hvis konklusion om gennemførelse af direktiv 91/271/EØF om rensning af
 lyder således: byspildevand og direktiv 91/676/EØF om beskyttelse af vand
 mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbru-
 get (GURI af 29.5.1999, Supplemento ordinario), blev kortlagt
 1) Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i som følsomme i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i
 henhold til Rådets direktiv 97/70/EF af 11. december 1997 artikel 5 i direktiv 91/271/EØF — renses mere vidtgående end
 om etablering af harmoniserede sikkerhedsforskrifter for fiskeski- den sekundære eller tilsvarende rensning, som er beskrevet i
 be med en længde på 24 meter og derover, idet det ikke inden nævnte direktivs artikel 4, har Domstolen (Sjette Afdeling),
 for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative sammensat af afdelingsformanden, F. Macken (refererende
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet. dommer), og dommerne N. Colneric, C. Gulmann, R. Schintgen
 og V. Skouris; generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær:
 2) Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger. R. Grass, den 25. april 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således:
 (1) EFT C 355 af 9.12.2000.
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i
 henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets direktiv 91/271/EØF af
 21. maj 1991 om rensning af byspildevand, idet den ikke
 inden den 31. december 1998 har truffet foranstaltninger med
 henblik på, at udledninger af byspildevand fra Milano i et
 DOMSTOLENS DOM afstrømningsområde, der har sit udløb til områderne »Po-
 deltaet « og det nordvestlige kystområde ved Adriaterhavet —
 som ved lovdekret nr. 152 af 11. maj 1999 om beskyttelse af
 (Sjette Afdeling) vandområder mod forurening samt om gennemførelse af direktiv
 91/271/EØF om rensning af byspildevand og direktiv 91/
 676/EØF om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af
 af 25. april 2002 nitrater, der stammer fra landbruget, blev kortlagt som følsom-
 me i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 5 i
 i sag C-396/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles- direktiv 91/271 — renses mere vidtgående end den sekundære
 skaber mod Den Italienske Republik (1) eller tilsvarende rensning, som er beskrevet i nævnte direktivs
 artikel 4.
 (»Traktatbrud — direktiv 91/271/EØF — rensning af
 byspildevand — byspildevand hidrørende fra Milano —
 udledning til følsomt område — relevant afstrømningsområ-
 de«) 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (2002/C 144/13)
 (Processprog: italiensk)
 (1) EFT C 28 af 27.1.2001.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-396/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede: G. Valero Jordana og R. Amorosi) mod
 Den Italienske Republik (befuldmægtiget: U. Leanza, bistået af


text:
23.1.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 20/7
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 (Sjette Afdeling)
 af 26. november 1998
 af 25. november 1998
 i sag C-1/97, Mehmet Birden mod Stadtgemeinde Bremen
 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Verwaltungs-
 i sag C-308/97, Giuseppe Manfredi mod Regione Puglia
 gericht der Freien Hansestadt Bremen) (1)
 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Pretura
 circondariale di Bari) (1) (Associeringsaftalen EéF-Tyrkiet Ð arbejdskraftens frie
 bevñgelighed Ð artikel 6, stk. 1, i associeringsrådets afgù-
 (Vin Ð plantning af nye vinstokke Ð spisedruer) relse nr. 1/80 Ð anvendelsesområde Ð tyrkisk statsborger,
 der har indgået en tidsbegrñnset arbejdskontrakt i forbin-
 (1999/C 20/10) delse med et program, som finansieres af offentlige myn-
 digheder, og som har til formål at gùre det muligt for
 bistandsmodtagere at blive integreret på arbejdsmarkedet)
 (1999/C 20/11)
 (Processprog: italiensk)
 (Processprog: tysk)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-1/97, angående en anmodning, som Verwaltungs-
 gericht der Freien Hansestadt Bremen (Tyskland) i medfùr
 af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for
 i den for nñvnte ret verserende sag, Mehmet Birden mod
 Stadtgemeinde Bremen, at opnå en prñjudiciel afgùrelse
 I sag C-308/97, angående en anmodning, som Pretura cir- vedrùrende fortolkningen af artikel 6, stk. 1, i afgùrelse
 condariale di Bari (Italien) i medfùr af EF-traktatens nr. 1/80, som det associeringsråd, der er oprettet ved afta-
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte len om oprettelse af en associering mellem Det Europñiske
 ret verserende sag, Giuseppe Manfredi mod Regione Pug- ékonomiske Fñllesskab og Tyrkiet, traf den 19. september
 lia, at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrùrende fortolknin- 1980 om udvikling af associeringen, har Domstolen (Sjette
 gen af artikel 6, stk. 1, i Rådets forordning (EéF) Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. J. G. Kap-
 nr. 822/87 af 16. marts 1987 om den fñlles markedsord- teyn, og dommerne G. F. Mancini, J. L. Murray, H. Rag-
 ning for vin (EFT L 84 af 27.3.1987, s. 1), har Domstolen nemalm og R. Schintgen (refererende dommer); generalad-
 (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. J. G. vokat: N. Fennelly; justitssekretñr: fuldmñgtig L. Hewlett,
 Kapteyn (refererende dommer), og dommerne G. Hirsch, den 26. november 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 G. F. Mancini, H. Ragnemalm og K. M. Ioannou; general- således:
 advokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretñr: fuld-
 mñgtig L. Hewlett, den 25. november 1998 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således: Artikel 6, stk. 1, i afgùrelse nr. 1/80, som det associerings-
 råd, der er oprettet ved aftalen om oprettelse af en associe-
 ring mellem Det Europñiske ékonomiske Fñllesskab og
 Tyrkiet, traf den 19. december 1980 om udvikling af asso-
 cieringen, skal fortolkes således:
 Artikel 6, stk. 1, i Rådets forordning (EéF) nr. 822/87 af
 16. marts 1987 om den fñlles markedsordning for vin,
 som ñndret ved Rådets forordning (EéF) nr. 1325/90 af En tyrkisk statsborger, der i en medlemsstat lovligt uden
 14. maj 1990, var til hinder for, at der i 1991 og 1992 afbrydelse i en periode af mere end et år under ansñttelse
 blev foretaget nyplantninger af vindyrkningsarealer hos samme arbejdsgiver og i henhold til en arbejdstilladel-
 bestemt til fremstilling af spisedruer. se, for hvilken der ikke var fastsat nogen som helst betin-
 gelse, har udùvet en reel og faktisk beskñftigelse, for hvil-
 ken han har oppebåret sñdvanlig lùn, er en arbejdstager
 med tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i denne med-
 (1) EFT C 318 af 18.10.1997. lemsstat og har deÂr lovlig beskñftigelse i nñvnte bestem-
 melses forstand.
 En sådan tyrkisk statsborger kan, såfremt han har beskñf-
 tigelse hos samme arbejdsgiver, således krñve fornyelse af


text:
18.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 346/51
 Sag anlagt den 13. oktober 2010 — MIP Metro mod KHIM — J.C. Ribeiro SGPS (MISS B)
 (Sag T-485/10)
 ()
 2010/C 346/100
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: MIP METRO Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokaterne J.-C. Plate og R. Kaase)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: J.C. Ribeiro SGPS S.A. (Sta Maria de Feira, Portugal)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen og de indleverede bilag vedrørende annullation af afgørelse truffet den 5. august 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1526/2009-1) antages til realitetsbehandling.
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres for så vidt som den vedrører indsigelsen over for varemærkeansøgningen med hensyn til varerne i klasse 14 og 25, da den ikke er forenelig med artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der var forbundet med sagen for appelkammeret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: J.C. Ribeiro SGPS S.A.
 Det omhandlede EF-varemærke: ordmærket »MISS B« for varer i klasse 14, 16, 18, 21, 25 og 28
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: MIP METRO Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Den tyske og den internationale registrering af ordmærket »miss H.« for varer i klasse 6, 9, 14, 16, 18, 25 og 26, samt den tyske registrering af figurmærket, der indeholder ordbestanddelen »Miss H.«, for varer i klasse 3, 8, 9, 14, 16, 18, 20, 24, 25 og 26
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Medhold i klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 (1), da der er risiko for forveksling mellem de omhandlede varemærker
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).


text:
19.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/33
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Belgien) den 5. juli 2016 — H.F. mod Belgische Staat
 (Sag C-366/16)
 (2016/C 343/44)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad voor Vreemdelingenbetwistingen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: H.F.
 Sagsøgt: Belgische Staat
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal EU-retten, navnlig unionsborgerskabsdirektivets (1) artikel 27, stk. 2, alene eller i sammenhæng med chartrets artikel 7, fortolkes således, at en ansøgning om opholdstilladelse, som er indgivet af en tredjelandsstatsborger, som er familiemedlem til en unionsborger, der har gjort brug af sin ret til fri bevægelighed og etablering, kan afslås af en medlemsstat på grund af den trussel, som udgår fra tilstedeværelsen i samfundet af dette familiemedlem, som i en anden medlemsstat er blevet udelukket fra flygtningestatus i overensstemmelse med flygtningekonventionens artikel 1F og kvalifikationsdirektivets (2) artikel 12, stk. 2, fordi han har været involveret i faktiske omstændigheder i en konkret historisk-samfundsmæssig sammenhæng i oprindelsesstaten, hvorved antagelsen af, at truslen fra dette familiemedlems adfærd i opholdsmedlemsstaten er umiddelbar og reel, udelukkende støttes på en henvisning til afgørelsen om udelukkelse, uden at der herved sker en vurdering af risikoen for recidiv i opholdsmedlemsstaten?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29.4.2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT 2004, L 158, s. 77).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU af 13.12.2011 om fastsættelse af standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse, for en ensartet status for flygtninge eller for personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelse, og for indholdet af en sådan beskyttelse (EUT 2011, L 337, s. 9).


text:
16.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 11/6
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 12. november 2009 — SGL Carbon AG mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-564/08 P) (1)
 (Appel - konkurrence - aftaler - artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 - markedet for elektriske og mekaniske kulstof- og grafitprodukter - artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 - retningslinjer for bødeberegningen - omsætning og relevante markedsandele - bundet forbrug - ligebehandlingsprincippet - proportionalitetsprincippet)
 2010/C 11/09
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: SGL Carbon AG (ved Rechtsanwalt M. Klusmann)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved F. Castillo de la Torre og W. Mölls, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt den 8. oktober 2008 af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) i sag T-68/04, SGL Carbon mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2004/420/EF af 3. december 2003 om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 vedrørende et kartel på markedet for elektriske og mekaniske kulstof- og grafitprodukter, og subsidiært om nedsættelse af den bøde, sagsøgeren er blevet pålagt — manglende hensyntagen til sagsøgerens anbringende vedrørende medregningen af værdien af det bundne forbrug i de berørte virksomheders omsætning og markedsandele, idet Retten anså dette for et nyt anbringende, som ikke kunne antages til realitetsbehandling. Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og ligebehandlingsprincippet.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 SGL Carbon AG betaler appelsagens omkostninger.
 (1) EUT C 69 af 21.3.2009.


text:
9 . 12 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 333/ 11
 Afdeling, i straffesagerne mod Giuseppe Piccolo ( sag C Skal EØF-traktatens artikel 177, stk . 2, fortolkes
 331 /95 ), Mario Corbo m.fl . ( sag C-332/95 ) og Viola således, at den er til hinder for, at Finanzgericht i et
 Miranda ( sag C-342/95 ) forelagt De Europæiske Fællesska tilfælde som det foreliggende giver tilladelse til kære i
 bers Domstol anmodninger om præjudiciel afgørelse af de henhold til FGO's § 128 , stk . 3 , sidste komma, jf. § 1 15 ,
 samme spørgsmål som dem, der blev forelagt i sag C stk . 2, nr . 1 ?
 187/95 (').
 ( ] ) EFT nr. L 148 af 28 . 6 . 1968 ,s . 13 .
 EFT nr . C 208 af 12 . 8 . 1995 , s . 14 . ( 2 ) EFT nr . L 41 , af 18 . 2 . 1992 , s . 9 .
 ( 3 ) EFT nr . L 302 af 19 . 10 . 1992, s . 1 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 21 . september 1995 af Finanzgericht Hamburg i afsagt den 12 . september 1995 af Bundesfinanzhof i sagen
 sagen firmaet Kriiger GmbH & Co. KG mod Hauptzollamt Wiener S. I. GmbH mod Hauptzollamt Emmerich
 Hamburg-Jonas
 ( Sag C-338/95 )
 ( Sag C-334/95 )
 ( 95/C 333/22 )
 ( 95/C 333/21 )
 Ved kendelse afsagt den 12 . september 1995 , indgået til
 Ved kendelse afsagt den 21 . september 1995 , indgået til Domstolens Justitskontor den 26 . oktober 1995 , har
 Domstolens Justitskontor den 23 . oktober 1995 , har den Bundesfinanzhof, VII. Afdeling, i sagen Wiener S. I. GmbH
 fælles afdeling ved Finanzgericht Hamburg fur die Lander mod Hauptzollamt Emmerich forelagt De Europæiske
 Freie und Hansestadt Hamburg, Niedersachsen und Schles Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 wig-Holstein, Fjerde Afdeling, i sagen firmaet Kriiger relse af følgende spørgsmål :
 GmbH & Co . KG mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod » Skal begrebet » anden natbeklædning « ( Nachthemden ) i
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : den forstand, udtrykket er anvendt i position 60.04 i den
 1 . Er forordning ( EØF ) nr. 804/68 (') jf. forordningens fælles toldtarif 1985 , navnlig i underposition
 bilag som ændret ved forordning ( EØF ) nr. 374/92 ( 2 ), i 60.04 B IV b 2 bb, fortolkes således, at det udelukkende
 strid med EØF-traktatens artikel 40, stk . 3 , andet afsnit, omfatter » andre « underbeklædningsgenstande, som i kraft
 og dermed ugyldig i det omfang, den ikke foreskriver af deres beskaffenhed entydigt er bestemt til kun at bæres
 nogen eksportrestitution for mælk og mejeriprodukter, som natbeklædning, eller omfatter det også produkter, der
 som er indeholdt i næringsmidler i position 2101 10 i på grund af deres udformning ikke kun, men dog hovedsa
 den kombinerede nomenklatur, som fremstilles på geligt er bestemt til at bæres i sengen ?«
 grundlag af ekstrakter, essenser og koncentrater af
 kaffe ?
 2 . Er den omstændighed, at diskriminationsforbuddet er
 tilsidesat, til hinder for at kræve tilbagebetaling af Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 eksportrestitutioner for mælk og mejeriprodukter, som afsagt den 25 . oktober 1 995 af Hof van Beroep, Antwerpen,
 er indeholdt i næringsmidler i position 2101 10 i den i sagen Peter Schepens mod Belgische Staat
 kombinerede nomenklatur, som fremstilles på grundlag
 af kaffeekstrakter ? ( Sag C-340/95 )
 ( 95/C 333/23 )
 3 . Finder artikel 244 i forordning ( EØF ) nr. 2913/92 ( 3 )
 om indførelse af en EF-toldkodeks anvendelse på Ved dom afsagt den 25 . oktober 1995 , indgået til Domsto
 udsættelse af at gennemføre afgørelser, hvormed der lens Justitskontor den 30 . oktober 1995 , har Hof van
 rejses krav om tilbagebetaling af tidligere udbetalte Beroep, Antwerpen, i sagen Peter Schepens mod Belgische
 eksportrestitutioner ? Staat forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 4 . Såfremt spørgsmål 3 besvares bekræftende, skal spørgs mål :
 målet om udsættelsen af en afgørelses gennemførelse
 vurderes på grundlag af artikel 244 i forordningen om 1 . Har artikel 18 , stk. 4, og artikel 27 i Rådets sjette
 EF's toldkodeks eller efter hvilke andre betingelser i de direktiv af 17. maj 1977 om harmonisering af medlems
 tilfælde, hvor der er tvivl om gyldigheden af de staternes lovgivning om omsætningsafgifter ( momsdi
 EF-retsforskrifter, som afgørelsen er truffet på grundlag rektiv 77/388/EØF ( ] )) direkte virkning i medlemssta
 af? ternes interne retsorden, i dette tilfælde i den interne
 belgiske retsorden ?
 5 . Såfremt spørgsmål 3 besvares benægtende : Efter hvilke
 betingelser skal det vurderes, om gennemførelsen af en 2 . Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, opstiller
 afgørelse skal udsættes, når der er tvivl om gyldigheden direktivets artikel 18 , stk . 4, da et forbud mod, at en
 af de EF-forskrifter, som afgørelsen er truffet på medlemsstat — for så vidt angår en bestemt periode eller
 grundlag af? bestemte perioder, hvori overskydende moms er opstået


text:
26.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 354/32
 Rettens dom af 10. september 2015 — EE mod KHIM (gengivelse af hvide prikker på blå baggrund)
 (Sag T-94/14) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om et EF-figurmærke, som gengiver hvide prikker på blå baggrund - absolut registreringshindring - manglende fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 354/35)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: EE Ltd (Hatfield, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor P. Brownlow)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved S. Bonne, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 20. november 2013 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 495/2013-1) vedrørende en ansøgning om registrering af et figurtegn, som gengiver hvide prikker på blå baggrund, som EF-figurmærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 EE Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 135 af 5.5.2014.


text:
12.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo — Sala Tercera Contencioso-Administrativo (Spanien) den 14. oktober 2014 — Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA) m.fl. mod Administración del Estado m.fl.
 (Sag C-470/14)
 (2015/C 007/18)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Supremo, Sala Tercera Contencioso-Administrativo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA), Derechos de Autor de Medios Audiovisuales (DAMA) og Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos (VEGAP)
 Sagsøgte: Administración del Estado, Asociación Multisectorial de Empresas de la Electrónica, las Tecnologías de la Información y la Comunicación, de las Telecomunicaciones y de los contenidos Digitales (AMETIC), Entidad de Gestión, Artistas, Intérpretes o Ejecutantes y Sociedad de Gestión de España (AIE), Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI), Sociedad General de Autores y Editores (SGAE), Centro Español de Derechos Reprográficos (CEDRO) og Artistas Intérpretes, Sociedad de Gestión (AISGE)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er en ordning om rimelig kompensation for privatkopiering, hvis beregningsgrundlag er den faktisk forvoldte skade, og hvis udgifter afholdes af statsbudgettet, uden at det derved er muligt at sikre, at omkostningerne ved denne kompensation bæres af brugerne af privatkopiering, i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2, litra b), i direktiv 2001/29 (1)?
 2)
 Hvis ovenstående spørgsmål besvares bekræftende, er det da i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2, litra b), i direktiv 2001/29, at det samlede beløb, der er afsat på statsbudgettet til rimelig kompensation for privatkopiering, selv om det beregnes på baggrund af den faktisk forvoldte skade, skal fastsættes inden for budgetrammerne for hvert finansår?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22.5.2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (EFT L 167, s. 10).


text:
20.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/26
 Rettens dom af 9. februar 2017 — International Gaming Projects mod EUIPO — adp Gauselmann (TRIPLE EVOLUTION)
 (Sag T-82/16) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket TRIPLE EVOLUTION - det ældre EU-ordmærke EVOLUTION - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2017/C 086/35)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: International Gaming Projects Ltd (Qormi, Malta) (først ved advokaterne M. Garayalde Niño og A. Alpera Plazas, derefter ved M. Garayalde Niño)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved S. Bonne, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Tykland) (ved advokat P. Koch Moreno)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 2. december 2015 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 0725/2015-2) vedrørende en indsigelsessag mellem adp Gauselmann og International Gaming Projects.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 International Gaming Projects Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 136 af 18.4.2016.


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/65
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 9. september 2009 — Nijs mod Revisionsretten
 (Sag T-375/08 P) (1)
 (Appel - personalesag - tjenestemænd - Revisionsrettens afgørelse om at forny generalsekretærens mandat - afgørelse om ikke at forfremme appellanten i forfremmelsesåret 2004 - åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet)
 2009/C 267/117
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Bart Nijs (Bereldange, Luxembourg) (ved avocats F. Rollinger og A. Hertzog)
 Den anden part i appelsagen: Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber (ved T. Kennedy, J.-M. Stenier og G. Corstens, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af EU-Personaleretten (Anden Afdeling) den 26. juni 2008 i sag T-108/07, Nijs mod Revisionsretten, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, med påstand om ophævelse af denne kendelse
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Bart Nijs bærer sine egne omkostninger og betaler Revisionsretten for De Europæiske Fællesskabers omkostninger ved appelinstansen.
 (1) EUT C 301 af 22.11.2008.


text:
C 289/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13.10.2001
 Sag anlagt den 26. juli 2001 af Kommissionen for De Ansvaret for det finansielle tilsyn med et forsikringsselskab i
 Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken henhold til artikel 13, stk. 1, som ændret ved artikel 9 i direktiv
 Tyskland 92/49/EØF, herunder tilsyn med den virksomhed, det udøver
 gennem filialer og som led i præstation af tjenesteydelser,
 henhører udelukkende under hjemlandets kompetence. Etable-
 (Sag C-298/01) ringsmedlemsstaten (i dette tilfælde Tyskland) er følgelig ikke
 særskilt berettiget til at underkaste et forsikringsselskab, der
 driver virksomhed inden for rammerne af den frie udveksling
 (2001/C 289/27) af tjenesteydelser eller gennem filialer, sådanne betingelser, der
 går ud over de betingelser, der er forbundet med tilladelsen
 fra hjemlandet, og som griber ind i hjemlandets finansielle
 tilsynskompetence — som eksempelvis kravet om, at præmier
 eller dele deraf anvendes på en ganske bestemt måde.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 26. juli
 2001 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kom-
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gerald Braun,
 som befuldmægtiget, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og (1) EFT L 228, s. 1.
 advokat Christina Tufvesson, Kommissionens Juridiske Tjene-
 ste, og med valgt adresse i Luxembourg hos Luis Escobar
 Guerrero, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret,
 Kirchberg, Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sag anlagt den 26. juli 2001 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet
 Luxembourg
 1. Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilside-
 sat sine forpligtelser efter EF-traktaten og Rådets direktiv
 92/49/EF (1) af 18. juni 1992 om samordning af love og (Sag C-299/01)
 administrative bestemmelser vedrørende direkte forsi-
 kringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om æn-
 (2001/C 289/28)
 dring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (tredje
 skadesforsikringsdirektiv), særligt artikel 5 og artikel 9,
 stk. 1 og 2, samt artikel 54, stk. 1 og 2, idet Forbundsrepu-
 blikken har vedtaget og opretholdt § 257, stk. 2, litra a, Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 26. juli
 nr. 5, i femte bog af Sozialgesetzbuch (»lov om social 2001 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg af
 sikring«) som affattet ved BGBl. 1999 I, s. 2626. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved H. Mi-
 chard, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg.
 2. Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 — Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsi-
 desat sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 2, i
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter forordning nr. 1612/68/EØF om arbejdskraftens frie
 bevægelighed inden for Fællesskabet (1) og EF-traktaten
 artikel 43, idet det med hensyn til retten til en garanteret
 mindsteindtægt har opretholdt en betingelse om en
 Efter Kommissionens opfattelse er det af Forbundsrepublikken bopælsperiode af en vis varighed.
 Tyskland valgte system, hvorefter et arbejdsgivertilskud til
 private sygeforsikringer for visse arbejdstagere er gjort afhæn-
 — Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens
 gigt af, at forsikringsgiveren i) ikke driver sygeforsikringen
 omkostninger.
 sammen med andre forsikringsformer eller ii) kun anvender
 den del af præmien, som arbejdstageren får et tilskud til, til
 sygeforsikringen, i strid med kravet om gensidig anerkendelse
 af adgangskravene og det ved direktiv 92/49/EF indførte
 kontrolsystem. Betingelserne i § 257, stk. 2, litra a, SGV V, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 sigter til at erstatte den faktiske kontrol, der før fastsatte en
 adskillelse mellem sygeforsikring og andre forsikringsformer,
 med en ordning, der i kernen opretholder de gamle bestemmel- Kommissionen har anført, at retten til en garanteret mind-
 ser, hvilket følgelig resulterer i de samme praktiske konsekven- steindtægt udgør en social fordel som omhandlet i artikel 7,
 ser og fortsat strider mod det tredje skadesforsikringsdirektiv. stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1612/68, og at artikel 43 EF er til
 ---pagebreak--- 13.10.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 289/15
 hinder for enhver form for forskelsbehandling på grundlag af i overensstemmelse med de betingelser, der er opstillet i
 nationalitet, som begrænser adgangen til at optage og udøve bestemmelsen. I nærværende sag har det taget Kommis-
 selvstændig erhvervsvirksomhed. En bestemmelse, hvorefter sionen seks måneder at vedtage foranstaltninger, der i
 der med hensyn til ydelsen af den garanterede mindsteindtægt teorien var hastende, med henblik på at afhjælpe en
 til statsborgere fra andre medlemsstater kræves en bopælspe- alvorlig og uventet situation, hvilket klart viser, at der
 riode i Storhertugdømmet af en vis varighed (enten 10 år i ikke er tale om hasteforanstaltninger, og at Rådet i
 henhold til lov af juli 1986 eller 5 år i henhold til den nye dette tidsrum på seks måneder kunne have vedtaget de
 lov af april 1999), er følgelig i strid med princippet om nødvendige bevaringsforanstaltninger, uden at Kommis-
 ligebehandling, således som dette er fastsat i artikel 7, stk. 2, i sionen havde behøvet at udøve en lovgivningskompe-
 forordning nr. 1612/68 om arbejdskraftens frie bevægelighed, tence, der er begrænset og fastsat på forhånd. Endvidere
 samt med artikel 43 EF for så vidt angår selvstændige indeholder den anfægtede bestemmelse foranstaltninger,
 erhvervsdrivende. der strengt taget ikke er haste- eller nødforanstaltninger,
 som f.eks. den forøgelse af maskestørrelsen, der er fastsat
 i artikel 2, og forskrifterne i artikel 12, der fastsætter,
 (1) EFT 1968 II, s. 467. hvilke havne der kan losses i. Derimod indeholder den
 anfægtede forordning ingen bestemmelse, der begrænser
 dens gyldighed til mindre end seks måneder. Dens
 anvendelse kan derfor ikke begrænses tidsmæssigt, og
 den må derfor anses for at være gældende, indtil der
 udstedes en senere bestemmelse, der ophæver den.
 Sag anlagt den 2. august 2001 af Kongeriget Spanien mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber — Tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbe-
 handling: Den anfægtede forordnings artikel 2, stk. 2,
 fastsætter en anden ordning for fartøjer med en længde
 (Sag C-304/01) overalt på under 12 m, der går i havn igen senest 24 timer
 efter deres sidste udsejling, end den, der finder anvendelse
 på de øvrige fartøjer. Denne foranstaltning er næsten
 (2001/C 289/29) udelukkende eller i hvert fald hovedsagelig til skade
 for den spanske fiskerflåde, der i de områder, hvor
 bevaringsforanstaltningerne finder anvendelse, udeluk-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2. august kende består af fartøjer med en længde på mere end
 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske 12 m, og som foretager fangster, der varer mere end én
 Fællesskaber af Kongeriget Spanien ved statens advokat, Rosa- dag, hvorimod de øvrige medlemsstater har fartøjer med
 rio Silva de Lapuerta, som befuldmægtiget, og med valgt en længde på mindre end 12 m, der er omfattet af
 adresse i Luxembourg på Spaniens Ambassade, 4-6, boulevard undtagelsen. Denne forskelsbehandling af den spanske
 E. Servais. fiskerflåde er ikke objektivt begrundet, idet der ikke er
 nogen sammenhæng mellem maskestørrelsen og fartøjets
 længde. Desuden fisker de mindre fartøjer, der foretager
 Kongeriget Spanien har nedlagt følgende påstande: kortvarige fangster, i nærheden af kysterne, hvor der er
 en større koncentration af ungfisk, og deres fangster
 — Kommissionens forordning (EF) nr. 1162/2001 af påvirker derfor i højere grad og mere direkte bevarelsen
 14. juni 2001 om foranstaltninger for genopbygning af af den truede bestand.
 kulmulebestanden i ICES-underområde III, IV, V, VI og
 VII og ICES-afsnit VIII a, b, d, e og om dertil knyttede
 betingelser for kontrol af fiskerfartøjers aktiviteter (1)
 annulleres. — Manglende begrundelse: Den anfægtede forordning inde-
 holder intet, hvoraf det klart og utvetydigt kan udledes,
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. hvad Kommissionen har lagt til grund for sin beslutning
 om at vedtage undtagelsen i artikel 2, stk. 2.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Urigtig hjemmel og Kommissionens manglende kompe-
 (1) EFT L 159 af 15.6.2001, s. 4.
 tence: Den anfægtede forordning har hjemmel i artikel 15,
 stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 3760/92 om en (2) EFT L 389 af 31.12.1992, s. 1.
 fællesskabsordning for fiskeri og akvakultur (2). Denne
 bestemmelse tillægger Kommissionen en begrænset lov-
 givningskompetence som Kommissionen — da det i
 overensstemmelse med traktatens artikel 37 EF er Rådet,
 der har den almindelige lovgivningskompetence på fiske-
 riområdet — kun kan udøve under de forudsætninger og