text:
C 317/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.11.2001
 Sag anlagt den 8. august 2001 af Nicole Robert mod Europæiske Fællesskaber af Vassilios Tsarnavas, Bruxelles, ved
 Europa-Parlamentet avocat Nicolas Lhöest og med valgt adresse i Luxembourg.
 (Sag T-186/01)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (2001/C 317/58)
 — Annullation af den afgørelse, som Kommissionen vedtog
 (Processprog: fransk) den 21. september 2000, for så vidt Kommissionen
 besluttede ikke at optage sagsøgerens navn på listen
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der over de tjenestemænd i lønklasse A5, der var mest
 den 8. august 2001 anlagt sag mod Europa-Parlamentet af forfremmelsesværdige til forfremmelse i regnskabsåret
 Nicole Robert, Strassen (Luxembourg), ved advokat Alain 1998 og følgelig om ikke at forfremme sagsøgeren til
 Lorang, og med valgt adresse i Luxembourg. lønklasse A4 i samme år.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: — Om fornødent annullation af Kommissionens stiltiende
 — De afgørelser af 26. november 1999 fra Generaldirektø- afvisning af den klage, som sagsøgeren indgav den
 ren for Personale, hvorved visse andre tjenestemænd blev 27. december 2000 i henhold til vedtægtens artikel 90,
 forfremmet fra lønklasse B2 til lønklasse B1, annulleres, stk. 2.
 for så vidt som de er truffet uden opslag af en ledig stilling
 svarende til de sædvanlige arbejdsopgaver for ledende — Følgelig annulleres forfremmelsesproceduren til lønklas-
 assistenter og på grundlag af en dårlig sammenligning af se A4 i regnskabsåret 1998 for sagsøgerens vedkom-
 fortjenester. mende.
 — Afgørelsen af 23. maj 2001, hvorved formanden for — Sagsøgte tilpligtes at afholde samtlige sagens omkost-
 Europa-Parlamentet afviste sagsøgerens klage af 29. fe- ninger.
 bruar 2000, annulleres.
 — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål anført, at den
 anfægtede afgørelse er ubegrundet. Tilsidesættelse af vedtæg-
 Sagsøgeren, der er tjenestemand ved Parlamentet i lønklas- tens artikel 26, 43 og 45 samt af princippet om ligebehandling
 se B2, anfægter institutionens afgørelse, hvorved hun ikke blev og god forvaltning, samt at der foreligger magtfordrejning.
 udvalgt blandt de tjenestemænd, som faktisk blev forfremmet
 ved afgørelse truffet af Generaldirektøren for Personale den
 26. november 1999.
 Til støtte for sit søgsmål påberåber hun sig, at det i Parlamentet
 anvendte forfremmelsessystem, samt metoden til gennemfø-
 relse heraf, er retsstridigt. Hun gør gældende, at institutionen
 har truffet en afgørelse, som er i strid med vedtægtens artikel 4, Sag anlagt den 5. august 2001 af Vassilios Tsarnavas mod
 5, 7, stk. 2, artikel 9 og artikel 45 og med bilag I til vedtægten. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Dertil kommer, at med den fremgangsmåde, som anvendes af
 Parlamentet, vægtes ancienniteten mere end fortjenesterne, (Sag T-190/01)
 hvilket er i strid med vedtægtens artikel 45, og dette kan
 medføre en forskelsbehandling af de tjenestemænd, hvis
 bedømmelsesrapport er meget god i forhold til de tjeneste- (2001/C 317/60)
 mænd, hvis bedømmelsesrapport er middelmådig.
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Sag anlagt den 5. august 2001 af Vassilios Tsarnavas mod den 5. august 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Europæiske Fællesskaber af Vassilios Tsarnavas, Bruxelles, ved
 avocat Nicolas Lhöest og med valgt adresse i Luxembourg.
 (Sag T-188/01)
 (2001/C 317/59) Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Processprog: fransk) — Annullation af den afgørelse, som Kommissionen vedtog
 den 29. september 2000, for så vidt Kommissionen
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der besluttede ikke at optage sagsøgerens navn på listen over
 den 5. august 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De de tjenestemænd i lønklasse A5, der var mest
 ---pagebreak--- 10.11.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 317/31
 forfremmelsesværdige til forfremmelse i regnskabsåret Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 2000 og følgelig om ikke at forfremme sagsøgeren til
 lønklasse A4 i samme år.
 Sagsøgeren anfægter to afslag fra Afregningskontoret for De
 — Annullation af enhver hermed forbunden og/eller følgen- Europæiske Fællesskabers Fælles Sygeforsikringsordning på
 de afgørelse. godtgørelse med en sats på 100 % af visse lægelige ydelser,
 som efter sagsøgerens opfattelse har sammenhæng med den
 — Om fornødent annullation af Kommissionens stiltiende alvorlige sygdom, der har ramt hans ægtefælle. Til støtte
 afvisning af den klage, som sagsøgeren indgav den for sine påstande påberåber sagsøgeren sig tilsidesættelse
 27. december 2000 i henhold til vedtægtens artikel 90, af tjenestemandsvedtægtens artikel 72, stk. 1, og åbenbart
 stk. 2. fejlskøn.
 — Følgelig annulleres forfremmelsesproceduren til lønklas-
 se A4 i regnskabsåret 2000 for sagsøgerens vedkom-
 mende.
 — Sagsøgte tilpligtes at afholde samtlige sagens omkost-
 ninger.
 Sag anlagt den 28. august 2001 af Pierette Dessy mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Sag T-199/01)
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 som i sag T-188/01.
 (2001/C 317/62)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Sag anlagt den 10. august 2001 af André Hecq mod den 28. august 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Europæiske Fællesskaber af Pierette Dessy, med bopæl i Ispra
 (Italien), ved advokat Olivier Slusny, og med valgt adresse i
 Luxembourg.
 (Sag T-191/01)
 (2001/C 317/61) Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Processprog: fransk) — Den stiltiende afvisning af sagsøgerens klage af 30. januar
 2001 erklæres ulovlig og annulleres.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 10. august 2001 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af André Hecq, Mondercange — Det statueres, at sagsøgeren i henhold til vedtægtens
 (Luxembourg), ved advokat Carlos Mourato, og med valgt artikel 72 har ret til godtgørelse på 100 % af de ordinerede
 adresse i Luxembourg. produkter.
 — Ansættelsesmyndigheden tilpligtes at betale samtlige sa-
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: gens omkostninger.
 — Afgørelserne af 13. oktober 2000 og 6. november 2000
 fra Afregningskontoret i Bruxelles samt den stiltiende
 afgørelse af 12. maj 2001 fra ansættelsesmyndigheden
 annulleres. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren 38,34 EUR
 med morarenter fra 13. oktober 2000. Sagsøgeren, der er tidligere tjenestemand ved Fællesskaberne
 og nu pensioneret, har anfægtet administrationens afslag på at
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren 26,51 EUR anerkende en række farmaceutiske produkter, som hun har
 med morarenter fra 6. november 2000. brug for til behandling af en alvorlig sygdom, som berettiget
 til godtgørelse efter vedtægtens artikel 72, stk. 1, ved at anse
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. dem for »ikke virksomme« mod den sygdom, som hun lider af.


text:
7. 12 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 370/ 13
 ske Union ved Arthur Brautigam og Jan-Peter Hix, støttet af 1 ) Sagen afvises.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gérard
 Rozet, angående en påstand om annullation af Rådets 2 ) Sagsøgeren betaler alle sagens omkostninger.
 forordning ( EF ) nr. 1868/94 af 27. juli 1994 om en
 kvoteordning for produktionen af kartoffelstivelse ( EFT nr. (») EFT nr. C 133 af 4 . 5 . 1996 .
 L 197 af 30 . 7. 1994 , s . 4 ), har Retten ( Fjerde Afdeling ),
 sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dom
 merne P. Lindh og J. D. Cooke; justitssekretær: fuldmægtig
 J. Palacio Gonzålez, den 7. november 1996 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således : KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN
 FOR RETTEN I FØRSTE INSTANS
 1 ) Sagen afvises. den 21 . oktober 1996
 2 ) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler i sag T-107/96 R, Pantochim SA mod Kommissionen for
 Rådets omkostninger. De Europæiske Fællesskaber
 (Statsstøtte — verserende administrativ procedure — begæ
 3 ) Kommissionen bærer sine egne omkostninger. ring om at Kommissionen som en foreløbig forholdsregel
 tilpligtes at pålægge en medlemsstat at ændre betingelserne
 for tildeling af støtte — påbud om en foranstaltning, der
 (') EFT nr. C 331 af 26 . 11 . 1994 .
 ikke er omfattet af Kommissionens kompetence — begæ
 ringen ikke taget til følge)
 ( 96/C 370/30 )
 (Processprog: fransk)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 25 . oktober 1996 I sag T-107/96 R, Pantochim SA, Feluy ( Belgien ), ved
 advokat Jacques H.J. Bourgeois, Bruxelles, og med valgt
 i sag T-26/96, Orlando Lopes mod De Europæiske Fælles adresse i Luxembourg hos advokat Marc Loesch, 11 , rue
 skabers Domstol (*) Goethe, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 (Tjenestemænd — annullationssøgsmål — bebyrdende ber ( befuldmægtigede : Gérard Rozet og Hervé Lehman ),
 retsakt — forberedende retsakt — erstatningssøgsmål — angående en begæring om foreløbige forholdsregler om, at
 afvisning) Kommissionen som led i en procedure i henhold til
 ( 96/C 370/29 ) EF-traktatens artikel 93 , stk. 2, første afsnit, pålægger
 Frankrig at indrømme sagsøgeren en midlertidig afgiftsfri
 tagelse af biodiesel for så vidt angår en mængde på 20 000
 (Processprog: fransk) tons pr. år, har Rettens præsident den 21 . oktober 1996
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således :
 I sag T-26/96 , Orlando Lopes, tjenestemand ved De
 Europæiske Fællesskabers Domstol, Luxembourg, ved 1 ) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til
 advokat Marc Kleyr, Luxembourg, og med valgt adresse i følge.
 Luxembourg på dennes kontor, 17, rue Louvigny, mod De
 Europæiske Fællesskabers Domstol ( befuldmægtiget: Ti 2 ) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 mothy Millett og Aloyse May ), hvori der er nedlagt påstand
 om annullation for det første af et memorandum af
 21 . januar 1994 fra chefen for den portugisiske oversættel
 sesafdeling og et dokument af 29 . juni 1995 om » gennem
 gang af stikprøve I «, hvilke skrivelser Domstolen begge har KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN
 fremlagt som svar på Rettens skriftlige spørgsmål i de FOR RETTEN I FØRSTE INSTANS
 forenede sager T-547/93 og T-280/94, Lopes mod Domsto
 len, for det andet af afgørelsen fra Domstolens justitssekre den 14 . oktober 1996
 tær, som blev meddelt ved memorandum af 21 . juni 1995 , i sag T-137/96 R, Valio Oy mod Kommissionen for
 og hvorved Domstolen afslog den ansøgning, som sagsøge De Europæiske Fællesskaber
 ren indgav den 7. juli 1995 med henblik på at bringe et (Særlige rettergangsformer — formaliteten — fælles land
 påstået magt- eller myndighedsmisbrug til ophør, og for det brugspolitik — handelsnormer for smørbare fedtstoffer —
 tredje af afgørelsen fra Domstolens Klageudvalg af 22 . ja forbud mod anvendelse af forbeholdte varebetegnelser —
 nuar 1 996 om afvisning af den klage, sagsøgeren indgav den anvendelse — kompetencefordelingen mellem Kommissio
 3 . oktober 1995 , samt erstatning af den økonomiske og
 nen og de nationale myndigheder)
 ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren hævder at have lidt
 som følge af den handlemåde, ansatte ved Domstolen har 96/C 370/31 )
 fulgt over for ham, har Retten ( Anden Afdeling ), sammensat
 af afdelingsformanden, C. W. Bellamy, og dommerne (Processprog: engelsk)
 H. Kirschner og A. Kalogeropoulos; justitssekretær:
 H. Jung, den 25 . oktober 1996 afsagt kendelse, hvis I sag T-137/96 R, Valio Oy, Helsinki, ved advokaterne
 konklusion lvder således : Francis Herbert og Daniel M. Tomasevic, Bruxelles, og med
 ---pagebreak--- Nr. C 370/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7. 12 . 96
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat Carlos Zeyen, 67, rejse tilbage til Italien, idet han derved gjorde brug af den
 rue Ermesinde, mod Kommissionen for De Europæiske tredje af de muligheder, som er anført i artikel 45 , stk . 3 , i
 Fællesskaber ( befuldmægtiget: Xavier Lewis ), angående en bilag VIII til vedtægten , dvs . udbetaling af ydelserne i det
 begæring om udsættelse af gennemførelsen af en » kommis lands valuta , hvor den institution , tjenestemanden tilhørte,
 sionsbeslutning «, der indeholdes i den skrivelse, der den har sæde . Der var således ikke behov for nogen ændringer i
 25 . juni 1996 blev tilstillet Republikken Finlands faste forhold til situationen forud for pensioneringen ( samme
 repræsentation ved Den Europæiske Union, og som sagsø valuta, samme bank, samme kontonummer til brug for de
 geren i det omfang, den vedrører varemærkerne » Voilevi « månedlige overførsler ).
 og » Voimariini «, fik meddelelse om fra Det Finske Institut
 for Levnedsmiddelkontrol, har Rettens præsident den I juni 1995 modtog sagsøgeren imidlertid en meddelelse om
 14. oktober 1996 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder » tilbagebetaling af for megét udbetalte beløb som led i den
 således :
 årlige gennemgang af vederlag for 1995 «. Ifølge sagsøgeren
 er det væsentligt at fremhæve, at han for december 1 994
 1 . Begæringen om foreløbige forholdsregler afvises. blev krediteret 228 215 bfr., mens han for juni 1995 blev
 krediteret 163 270 bfr. På grundlag af disse faktiske
 omstændigheder påberåber sagsøgeren sig følgende søgs
 2 . Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. målsgrunde :
 — Tilsidesættelse af vedtægtens artikel 63 og 64 på grund
 af ulovlig anvendelse af en vilkårligt beregnet justerings
 koefficient på vederlagene. Det er klart, at en sådan
 koefficient ikke må fastsættes vilkårligt eller rent skøns
 Sag anlagt den 26. juli 1996 af Italo Telchini mod mæssigt i forhold til de kriterier, som skal finde
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber anvendelse, selv ikke ud fra en erklæret hensigt om, at
 ( Sag T-l 16/96 ) alle berørte skal sikres et beløb, der ikke forringer deres
 købekraft. I den foreliggende sag er kriteriet om for
 ( 96/C 370/32 ) holdet mellem kurserne på forskellige valutaer blevet
 foretrukket frem for kriteriet om leveomkostninger, i
 (Processprog: italiensk) hvert i den seneste tid ; dette ikke er forudset i vedtægtens
 bestemmelser .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 26 . juli 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De — Tilsidesættelse af principperne om beskyttelse af den
 Europæiske Fællesskaber af Italo Telchini, forhenværende berettigede forventning og velerhvervede rettigheder for
 tjenestemand ved Kommissionen for De Europæiske Fæl så vidt angår pensionsbeløb, derved at sagsøgerens
 lesskaber, bosat i Bolzano ( Italien ), ved advokat Bruno forventninger til sin pension er blevet skuffet . Sagsøge
 Telchini, Bolzano, og med valgt adresse i Luxembourg hos ren fremhæver, at han under sin aktive tjeneste altid fik
 advokaterne Becker og Cahen, 2 , rue des Foyers . ■ sin løn udbetalt i belgiske francs og derfor forfalder hans
 pensionssrettigheder i samme valuta . Det udgør en
 uretfærdig forskelsbehandling af ham og en dertil
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande : svarende fejl fra Kommissionens side, hvis han fratages
 en del af disse beløb under henvisning til leveomkost
 — De pensionsopgørelser, sagsøgeren har modtaget fra og ningerne på hans opholdssted .
 med januar 1996 , annulleres, og Kommissionen tilplig
 tes fremover at bringe de omhandlede beløb i overens — Fejlagtig og modsigelsesfyldt anvendelse af retssikker
 stemmelse med det faktiske skyldige i henhold til Rådets hedsprincippet i form af en tilbagekaldelse med tilbage
 forordning ( EF, Euratom, EKSF ) nr. 2963/95 af 18 . de virkende gyldighed af lovlige retsakter og gentagelse af
 cember 1995 om tilpasning af vederlag og pensioner til den anfængtede fejl. Kommissionens adfærd er — til
 tjenestemænd og øvrige ansatte i De Europæiske Fæl skade for de pensionerede medarbejdere — blevet
 lesskaber samt af justeringskoefficienterne for disse yderligere belastende og vilkårlig i forbindelse med
 vederlag og pensioner ('). gennemførelsen af forordning ( EF, Euratom, EKSF ) nr.
 2963/95 på grund af det tilbagevirkende tilbagebeta
 — Kommissionen tilpligtes at betale renter og sagens lingskrav . Tidligere har Kommissionen ikke krævet
 omkostninger. tilbagebetaling af negative beløb i forbindelse med
 ændringer af pensionsbeløbene . Nu har den imidlertid
 indeholdt dette beløb , idet den har fastsat antallet af
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 månedlige ydelser således, at dette ligefrem er lavere end
 tilladt i henhold til Rådets forordning.
 Sagsøgeren, der er pensioneret tjenestemand af italiensk
 nationalitet, anfægter Kommissions anvendelse over for
 ham af forordning ( EF, Euratom, EKSF ) nr . 2693/95 . (!) EFT nr . L 310 af 22 . 12 . 1995 , s . 1 .
 Sagsøgeren anfører i den henseende, at han i forbindelse med
 overgangen til pension i december 1993 havde besluttet at

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/47
 Personalerettens kendelse (enedommer) af 18. juni 2013 — Biwer m.fl. mod Kommissionen
 (Sag F-115/10) (1)
 (Personalesag - løn - familietillæg - uddannelsestillæg - betingelser for tildeling - fradrag af tillæg af samme art fra anden side - åbenbart ugrundet søgsmål)
 2013/C 252/82
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Jacques Biwer m.fl. (Bascharage, Luxembourg) (ved advokat F. Frabetti)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og D. Martin, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Personalesag — påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om at anse visse former for økonomisk støtte fra en medlemsstat til studerende på videregående uddannelser for tillæg af samme slags som familietillæg og om at fratrække denne økonomiske støtte i det uddannelsestillæg, der udbetales til tjenestemænd, som er forældre til disse studerende.
 Konklusion
 1)
 Søgsmålet, anlagt af Jacques Biwer og de øvrige fem sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget, afvises som åbenbart ugrundet.
 2)
 Jacques Biwer og de øvrige fem sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget, bærer deres egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Europa-Kommissionen.
 (1) EUT C 30 af 29.1.2011, s. 66.


text:
4.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/28
 Rettens dom af 25. februar 2016 — Musso mod Parlamentet
 (Forenede sager T-589/14 og T-772/14) (1)
 ((Lønordningen for Europa-Parlamentets medlemmer - alderspension - forpligtelse for de franske medlemmer til at gøre deres pensionsrettigheder gældende ved de nationale ordninger - antikumulationsregel - gennemførelsesbestemmelserne til statutten for Europa-Parlamentets medlemmer - afgørelse vedtaget efter klageproceduren - debetnota - afgørelse om at suspendere pensionsudbetaling - kontradiktionsprincippet - rimelig frist - begrundelsespligt))
 (2016/C 118/31)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: François Musso (Ajaccio, Frankrig) (ved advokaterne A. Gross og L. Stachnik)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved G. Corstens og S. Seyr, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels påstand om annullation af afgørelsen af 26. juni 2014 fra Europa-Parlamentets Præsidium om stadfæstelse af afgørelsen af 17. oktober 2011 fra Parlamentets generalsekretær, hvori pensionsrettighedernes månedlige størrelse blev fastsat, henset til de beløb, der blev oppebåret fra to franske pensionskasser, og hvori det blev besluttet, at der skulle ske tilbagesøgning af et beløb på 127 065,19 EUR, dels påstand om annullation af Parlamentets afgørelse af 22. september 2014.
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentet frifindes.
 2)
 François Musso bærer sine egne omkostninger og betaler Parlamentets omkostninger.
 (1) EUT C 351 af 6.10.2014.


text:
7.2.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 35/5
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter bourg af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved
 D. Martin, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i
 Kommissionen er af den opfattelse, at den omstændighed, at Luxembourg.
 den i denne sag omhandlede aftale henhører under anvendel-
 sesområdet for Rådets direktiv 92/50/EØF (1), som ændret ved Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/52/EF (2), ikke
 udelukker anvendelse af det i Telaustria-dommen (3) fastslåede 1. Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsi-
 princip, som følger af de grundlæggende friheder, der er desat sine forpligtelser i henhold til § 2, nr. 1, i kapitel II
 nedfældet i traktaten, samt anvendelse af generelle principper, i bilaget til Rådets direktiv 96/34/EF af 3. juni 1996 om
 som kommer særligt til udtryk i disse grundlæggende friheder. den rammeaftale vedrørende forældreorlov, der er indgået
 Medlemsstaternes forpligtelse til at overholde generelle princip- af UNICE, CEEP og EFS (1), idet det har vedtaget artikel 7,
 per er fastslået ved en almindelig forpligtelse for de ordregiven- stk. 2, og artikel 19, stk. 5, i lov af 12. februar 1999 om
 de myndigheder til at sørge for, at der ikke finder forskelsbe- indførelse af en forældreorlov og en familieorlov, som
 handling sted mellem forskellige tjenesteydere, hvilket også fastsætter:
 fremgår af direktivets artikel 3, stk. 2 (se ovenfor). Denne
 forpligtelse påhviler de irske myndigheder såvel med hensyn — at barselsorloven træder i stedet for forældreorloven
 til bilag 1B tjenesteydelser som med hensyn til bilag 1A og
 tjenesteydelser.
 — en frist for, hvornår en individuel ret til forældreor-
 Kommissionen har gjort gældende, at dennes analyse er den lov bevilges.
 eneste, der kan anses for at være i overensstemmelse med de i
 traktaten indeholdte markedsøkomiske overvejelser. Domsto- 2. Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens
 lens retspraksis fastslår klart, at traktatens bestemmelser om omkostninger.
 etableringsfrihed og frihed i forbindelse med tjenesteydelser
 pålægger medlemsstaterne forpligtelser med hensyn til indgåel-
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 se af offentlige aftaler uden for direktivernes anvendelsesområ-
 de. Dette gælder for kontrakttyper (såsom koncessionskontrak-
 ter om offentlige tjenesteydelser), som ikke er udtrykkeligt 1. Barselsorloven har et helt andet formål end forældreor-
 omfattet, og også for den type kontrakter, som er omfattet, loven. Desuden er det i rammeaftalens § 2, nr. 1, udtrykkeligt
 men hvor værdien ligger under den tærskel, der er fastsat i de fastsat, at forældreorloven er en individuel ret af mindst tre
 forskellige direktiver. måneders varighed. En bestemmelse om, at forældreorloven
 skal afsluttes, når barselsorloven påbegyndes, er således ufore-
 Kommissionen har på denne baggrund anført, at det vil være i nelig med nævnte bestemmelse i bilaget til direktiv 96/34. En
 direkte modstrid med logikken bag det indre marked, såfremt kvinde, som påbegynder sin barselsorlov i løbet af dennes
 medlemsstaterne på trods af, at fællesskabsretten kræver en forældreorlov, bør — når henses til den individuelle ret til en
 tilstrækkelig grad af offentliggørelse i sådanne situationer, også forældreorlov af mindst tre måneders varighed, der følger af
 selvom kontrakten på grund af dens opbygning eller værdi rammeaftalens § 2, nr. 1 — have ret til at udskyde den del af
 falder uden for anvendelsesområdet for direktiverne, ikke forældreorloven, som hun som følge af barselsorloven ikke har
 desto mindre ikke behøvede på nogen måde at offentliggøre taget.
 kontrakter (hvis værdi ligger over de fastsatte tærskler) alene
 med den begrundelse, at de tjenesteydelser, kontrakterne 2. Ved at stille krav om, at børnene skal være født eller
 vedrører, falder inden for anvendelsesområdet for direktivets adopteret efter den 31. december 1998, har de luxembourgske
 bilag 1B. myndigheder stillet en betingelse, som ikke er tilladt i henhold
 til direktivet.
 (1) af 18.6.1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse
 af offentlige tjenesteydelsesaftaler (EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1).
 (2) af 13.10.1997 om ændring af direktiv 92/50/EØF, 93/36/EØF og (1) EFT L 145 af 19.6.1996, s. 4.
 93/37/EØF om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til
 indgåelse af henholdsvis offentlige tjenesteydelsesaftaler, aftaler
 om offentlige indkøb og offentlige bygge- og anlægskontrakter
 (EFT L 328 af 28.11.1997, s. 1).
 (3) Sag C-324/98, Telaustria Verlags GmbH mod Telecom Austria
 AG, Sml. 2000, I, s. 10745. Sag anlagt den 28. januar 2004 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Rådet for Den Europæiske
 Union
 Sag anlagt den 12. december 2003 af Kommissionen (Sag C-27/04)
 for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet
 Luxembourg. (2004/C 35/09)
 (Sag C-519/03)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 (2004/C 35/08) 28. januar 2004 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 Union af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 12. de- M. Petite, A. van Solinge et P. Aalto, som befuldmægtigede, og
 cember 2003 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxem- med valgt adresse i Luxembourg.


text:
10.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Gießen (Tyskland) den 9. juli 2007 — Markus Stoß mod Wetteraukreis
 (Sag C-316/07)
 (2007/C 269/32)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgericht Gießen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Markus Stoß
 Sagsøgt: Wetteraukreis
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 43 EF og 49 EF fortolkes således, at de er til hinder for et nationalt monopol på visse hasardspil, f.eks. sportsvæddemål, såfremt der i den pågældende medlemsstat ikke under ét findes en sammenhængende og systematisk politik til begrænsning af hasardspil, navnlig idet de nationalt koncessionerede arrangører yder tilskyndelse til deltagelse i andre hasardspil — såsom statslige lotterier og kasinospil — ligesom private tjenesteydere må tilbyde andre spil, der må antages at indebære tilsvarende eller større potentiel risiko for afhængighed — såsom væddemål om visse sportsbegivenheder (f.eks. hestevæddeløb) og automatspil?
 2)
 Skal artikel 43 EF og 49 EF fortolkes således, at tilladelser udstedt af kompetente statslige organer i medlemsstaterne til at foranstalte sportsvæddemål, der ikke er begrænset til den pågældende stats område, berettiger indehaveren af godkendelsen samt tredjemænd, som handler på hans vegne, til tillige at fremsætte og gennemføre tilbud om indgåelse af aftaler i andre medlemsstater, uden at dette kræver yderligere nationale tilladelser?


text:
31.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/3
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 31. maj 2017 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de première instance francophone de Bruxelles, Belgien.) — straffesag mod U
 (Sag C-420/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 45 TEUF - arbejdskraftens frie bevægelighed - pligt til at indregistrere et køretøj tilhørende en person, der er bosiddende i Belgien, og som skal anvendes i Italien))
 (2017/C 249/04)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de première instance francophone de Bruxelles
 Part i hovedsagen
 U
 Konklusion
 Artikel 45 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter en bosiddende arbejdstager er forpligtet til i denne medlemsstat at indregistrere et køretøj, som denne arbejdstager er ejer af, men som allerede er indregistreret i en anden medlemsstat, og som i det væsentlige skal anvendes i sidstnævnte medlemsstat.
 (1) EUT C 346 af 19.10.2015.


text:
4.5.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 146/29
 Sag anlagt den 3. marts 2015 — Europa-Kommissionen mod Rumænien
 (Sag C-104/15)
 (2015/C 146/35)
 Processprog: rumænsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved L. Nicolae og D. Loma Osorio Lerena, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Rumænien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Rumænien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4 og artikel 13, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/21/EF af 15. marts 2006 om håndtering af affald fra udvindingsindustrien og om ændring af direktiv 2004/35/EF (1), idet Rumænien ikke har vedtaget de nødvendige foranstaltninger med henblik på at forebygge partikelforurening hidrørende fra Boşneag-bassinet, der er et areal tilhørende kobber og zink-minen Moldomin i Moldova Nouă.
 —
 Rumænien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den af Europa-Kommissionen anlagte sag mod Rumænien vedrører de rumænske myndigheders manglende vedtagelse af nødvendige foranstaltninger med henblik på at forebygge partikelforurening hidrørende fra et af bundfældningsbassinerne ved en kobbermine.
 Kommissionen gør gældende, at Rumænien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4 og artikel 13, stk. 2, i direktiv 2006/21/EF, idet den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger med henblik på at forhindre, at der spredes partikler fra overfladen af bundfældningsbassinet i Boşneag-området, der skader menneskers sundhed og miljøet. Kommissionen er af den opfattelse, at Rumænien — uanset at landet indrømmes en vis fleksibilitet med hensyn til, hvilke foranstaltninger der konkret skal vedtages — er forpligtet til at sikre beskyttelsen af menneskers sundhed og miljøet mod enhver skadevirkning med henblik på opfyldelsen af kravene i direktivets artikel 4. Kommissionen gør endvidere gældende, at direktivets artikel 13, stk. 2, pålægger den kompetente myndighed en særlig forpligtelse til at sikre, at den erhvervsdrivende træffer passende foranstaltninger med henblik på at forebygge eller nedbringe omfanget af partikler.
 Kommissionen har i det foreliggende tilfælde baseret sig på den kompetente rumænske miljøbeskyttelsesmyndigheds rapporter, oplysninger fra pressen, samt på den besvarelse, som Rumænien har afgivet i forbindelse med den administrative procedure, hvoraf det fremgår, at i der i Moldova Nouă området er en omfattende partikelforurening hidrørende fra bundfældningsbassinet i Boşneag-området, som navnlig i perioder med kraftig vind har skadelige virkninger på beboernes sundhed og miljøet.
 Kommissionen gør endvidere gældende, at Rumænien ikke med rette kan gøre gældende, at der er tale om rent interne forhold — såsom privatiseringen af Moldomin og købers fremtidige miljømæssige forpligtelser — med henblik på at begrunde Rumæniens manglende opfyldelse af forpligtelserne i henhold til direktivet.
 (1) EUT L 102, s. 15.


text:
5.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 297/30
 Appel iværksat den 7. oktober 2009 af Luigi Marcuccio til prøvelse af kendelse afsagt den 20. juli 2009 af Personaleretten i sag F-86/07, Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag T-402/09 P)
 2009/C 297/45
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved avvocato G. Cipressa)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellantens påstande
 —
 Under alle omstændigheder ophæves den appellerede kendelse fuldt ud og uden undtagelser.
 —
 Det fastslås, at søgsmålet i første instans, i relation til hvilket den appellerede kendelse blev afsagt, fuldt ud og uden undtagelser kunne antages til realitetsbehandling.
 —
 Principalt: Appellanten gives fuldt ud og uden undtagelser medhold i sin påstand i søgsmålet for førsteinstansen.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale appellanten samtlige de omkostninger, som han har afholdt såvel i forbindelse med sagen i første instans som i den foreliggende appelsag.
 —
 Subsidiært: Sagen hjemvises til fornyet behandling af Personaleretten i en anderledes sammensætning med henblik på, at den træffer fornyet afgørelse i sagen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Denne appel er iværksat til prøvelse af den kendelse, som Personaleretten afsagde den 20. juli 2009 i sag F-86/07. Ved denne kendelse fastslog Personaleretten, at det var åbenbart, at det søgsmål, som appellanten havde anlagt med påstand om annullation af den afgørelse, hvorved Kommissionen havde afslået appellantens anmodning om, at der blev indledt en undersøgelse af den psykiske chikane, som han var blevet udsat for i den periode, hvor han var udstationeret ved Kommissionens delegation i Angola, samt om, at Kommissionen tilpligtedes at betale ham erstatning for denne psykiske chikane, delvis skulle afvises, delvis var åbenbart ugrundet.
 Til støtte for sin påstand gør appellanten følgende motiver gældende:
 —
 Der foreligger en fejlagtig og forkert fortolkning og anvendelse af begrebet sagsbehandling i artikel 17, stk. 2, i den fælles ordning vedrørende risikodækning for ulykker og erhvervssygdomme for tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber og af begrebet undersøgelse med henblik på at fastslå, om en tjenestemand ved en institution er blevet udsat for psykisk chikane.
 —
 Der foreligger en retlig fejl ved afvisningen af påstanden om annullation af afslaget på at indlede en undersøgelse, også som følge af en forkert fortolkning af begrebet manglende genstand for en sådan undersøgelse.
 —
 Der foreligger en retlig fejl ved afvisningen af påstanden om annullation af IDOC’s rapport, også som følge af en fuldstændig mangel på begrundelse, undladelse af at tage stilling til et afgørende punkt vedrørende tvisten og forkert anvendelse i den konkrete sag af begrebet forberedende akt.
 —
 Der foreligger en fejlagtig fortolkning af begrebet psykisk chikane, samt urigtig antagelse af, at bevisbyrden for, at der foreligger psykisk chikane, påhviler den chikanerede.
 —
 Der er tale om en fuldstændig mangel på begrundelse for så vidt angår de antagelser, der angiveligt ligger til grund for afvisningen af appellantens erstatningspåstand.


text:
28.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 283/5
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 27. juni 2017 — Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania mod Ayuntamiento de Getafe (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid — Spanien)
 (Sag C-74/16) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - statsstøtte - artikel 107, stk. 1, TEUF - begrebet »statsstøtte« - begreberne »virksomhed« og »økonomisk aktivitet« - øvrige betingelser for anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF - artikel 108, stk. 1 og 3, TEUF - begreberne »eksisterende støtte« og »ny støtte« - aftale af 3. januar 1979 indgået mellem Kongeriget Spanien og Den Hellige Stol - skat på byggeri, installationer og arbejder - fritagelse for den katolske kirkes ejendomme))
 (2017/C 283/06)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania
 Sagsøgt: Ayuntamiento de Getafe
 Konklusion
 En skattefritagelse såsom den i hovedsagen omhandlede, der tilkommer en kongregation, som tilhører den katolske kirke, for arbejder, der udføres på en ejendom, hvorpå der udøves aktiviteter, som ikke udelukkende har et religiøst formål, kan falde ind under forbuddet i artikel 107, stk. 1, TEUF, såfremt og for så vidt som disse aktiviteter er økonomiske, hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve.
 (1) EUT C 145 af 25.4.2016.


text:
10.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/46
 Rettens dom af 15. juli 2011 — Zino Davidsoff SA mod KHIM — Kleinakis kai SAI (GOOD LIFE)
 (Sag T-108/08) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket GOOD LIFE - det ældre nationale ordmærke GOOD LIFE - reel brug af det ældre varemærke - pligt til at udvise omhu - artikel 74, stk. 1, i forordning nr. 40/94 (nu artikel 76, stk. 1, i forordning nr. 207/2009))
 2011/C 269/100
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Zino Davidsoff SA (Fribourg, Schweiz) (ved advokaterne H. Kunz-Hallstein og R. Kunz-Hallstein)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved R. Pethke og J. Laporta Insa, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: I. Kleinakis kai SIA OE (Athen, Grækenland) (ved advokat K. Siotou)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 30. november 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 298/2007-2) vedrørende en indsigelsessag mellem I. Kleinakis kai SIA OE og Zino Davidsoff SA
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen truffet den 30. november 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 298/2007-2) annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger og betaler de af Zino Davidoff SA afholdte omkostninger.
 3)
 I. Kleinakis kai SIA OE bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 116 af 9.5.2008.


text:
18 . 10 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 318/21
 3 ) Kravet om at EPAC skulle investere i arbejder, der var perne om god tro og beskyttelse af den berettigede for
 statens ansvar. ventning hos erhvervsdrivende, som berøres af den, og
 er en alvorlig tilsidesættelse af proportionalitetsprin
 cippet.
 4 ) Silopor, Empresa de Silos Portuários SA's manglende
 indfrielse af sin gæld til EPAC.
 Derfor blev der ved regeringsbeslutning nr. 887/96 - SETF
 af 17. maj udarbejdet en plan vedrørende EPAC's økono
 miske levedygtighed og finansielle sanering, som blev god Sag anlagt den 11 . juli 1997 af Christopher Atkin m.fl.
 kendt ved den fælles regeringsbeslutning SETF/SEPAA den mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 26 . juli 1996. Ifølge denne fælles beslutning kunne EPAC ( Sag T-205/97)
 indlede forhandlinger om optagelse af lån på markedsbe
 tingelser på indtil 50 mia . esc., hvoraf staten stillede ( 97/C 318/41 )
 garanti for 30 mia . esc.
 (Processprog: fransk)
 Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren gældende:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 11 . juli 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 I. Kommissionens beslutning savner behørig begrun De Europæiske Fællesskaber af Christopher Atkin, Bruxel
 delse. Sagsøgeren har i denne forbindelse anført, at en les, David Cornwell, Kraainem ( Belgien), og Paul Smeul
 begrundelse for den anfægtede beslutning er så meget ders, Sutton Courtney ( Storbritannien), ved advokat Marc
 mere påkrævet, som det er klart, at den ekstraordinære Albert Lucas, Liège, og med valgt adresse i Luxembourg
 beføjelse til at pålægge foreløbige foranstaltninger i form hos advokat Evelyne Korn, 21 , rue de Nassau.
 af en foreløbig beslutning, som Kommissionen er tillagt
 ifølge Domstolens praksis, hidtil kun har omfattet suspen
 sion af statslige udbetalinger af støtte til virksomheder, og Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 ikke suspension af en statsgaranti, som ikke på nogen
 måde udgør en støtte til de banker, til fordel for hvem den — Kommissionens afgørelse om ikke at imødekomme
 er stillet, og som er tredjeparter i forhold til den virksom sagsøgernes ansøgninger om ændret indplacering i løn
 hed, som opnåede denne statsgaranti . klasse annulleres .
 II. Kommissionens beslutning er retsstridig henset til — Kommissionens afgørelse om afvisning af sagsøgernes
 forudsætningerne for dens vedtagelse: administrative klager annulleres.
 a ) Den garanti, den portugisiske stat har stillet, er ikke — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 en statsstøtte i EF-traktatens artikel 92's forstand .
 Sagsøgeren har i denne forbindelse understreget, at Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Kommissionen ikke har hævdet, at statens indeståelse
 for en transaktion, der er en ren omstrukturering af
 EPAC's passiver — dvs. en garanti, som hverken Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 direkte eller indirekte omfattede nogen form for over søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag
 førsel af statsmidler til denne offentlige virksomhed — T- 16/97 H.
 udgjorde en statsstøtte. I lighed hermed bortses der i
 den anfægtede beslutning fra den portugisiske stats ret/ (1) EFT C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 pligt til, som indehaver af hele virksomhedens kapital,
 at yde en sådan form for støtte.
 b ) Såfremt garantien må anses for støtte, var den portugi
 siske stat berettiget til at yde denne og var ikke for
 pligtet til at give Kommissionen underretning herom. Sag anlagt den 15. juli 1997 af Georges Berthu mod Rådet
 for Den Europæiske Union
 ( Sag T-207/97)
 c ) EF-traktatens artikel 93 , stk. 3, er derfor ikke over
 trådt. ( 97/C 318/42 )
 (Processprog: fransk)
 d) Under alle omstændigheder er Kommissionens beslut
 ning som følge af sin indgribende virkning, der helt
 lader sagens omstændigheder og de interesser og vær Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 dier, den angår, ude af betragtning, i strid med princip er der den 15 . juli 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 ---pagebreak--- C 318/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18 . 10 . 97
 Europæiske Union af Georges Berthu, Chelles (Frankrig), Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 ved advokat Alexandre Varaut, 9, rue Alfred de Vigny,
 Paris .
 Sagsøgerens søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 svarer til dem, der er fremført i sag T-187/97 i 1 ) og T-192/
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstand: Rådets forord 97 (2 ). Selskabet indførte i perioden fra 1 . januar 1991 til
 ning ( EF ) nr. 1103/97 annulleres. 15 . januar 1994 løbende farvefjernsyn fra Tyrkiet og
 anfægter ligeledes en kommissionsbeslutning, der er rettet
 til Forbundsrepublikken Tyskland, og hvorefter det ikke er
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: berettiget at fritage sagsøgeren for importafgifter.
 ( ! ) Se side 18 i denne Tidende .
 Sagsøgeren, der er medlem af Europa-Parlamentet, anfæg (2 ) Se side 19 i denne Tidende .
 ter i sagen Rådets forordning (EF ) nr. 1103/97 af 17. juni
 1997 om visse bestemmelser vedrørende indførelsen af
 euroen, som navnlig i samtlige retlige instrumenter erstat
 ter henvisninger til ecuen med en henvisning til euroen.
 Sagen har sammenhæng med en af sagsøgeren tidligere
 anlagt sag, hvorunder sagsøgeren anfægtede Kommissio
 nens beslutning af 16 . oktober 1996 om at stille forslag til Sag anlagt den 15 . juli 1997 af Hertie Waren- und Kauf
 Rådet om den nævnte forordning ( sag T-175/96 ) ( 1 ). Ret haus GmbH mod Kommissionen for De Europæiske
 ten antog, at denne sag åbenbart måtte afvises. Sagsøgeren Fællesskaber
 meddelte allerede i stævningen i denne sag, at såfremt Ret ( Sag T-211/97)
 ten gav Kommissionen medhold i, at sagen burde afvises,
 ville sagsøgeren anlægge sag på ny til prøvelse af selve for ( 97/C 318/44 )
 ordningen. Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumen
 ter svarer følgelig til søgsmålsgrundene og de væsentligste
 argumenter i sag T-175/96 . (Processprog: tysk)
 (') EFT C 9 af 11 . 1 . 1997, s . 19 . Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 15 . juli 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Hertie Waren- und Kauf
 haus GmbH, Frankfurt am Main, ved advokaterne Ehle
 & Schiller, Köln, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat Marc Lucius, 6, rue Michel Welter.
 Sag anlagt den 15 . juli 1997 af Grundig AG mod Kommis
 sionen for De Europæiske Fællesskaber Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 ( Sag T-210/97)
 ( 97/C 318/43 ) — Annullation af Kommissionens beslutning af 19 . fe
 bruar 1997 ( REM 18/96 ), hvorved Kommissionen
 afslog at fritage sagsøgeren for betaling af et beløb på
 593 110,16 DM .
 (Processprog: tysk)
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 15 . juli 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Grundig AG, Fürth ( For Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 bundsrepublikken Tyskland ), ved advokaterne Ehle &
 Schiller, Köln, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat Marc Lucius, 6, rue Michel Welter. Sagsøgerens søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 svarer til dem, der er fremført i sag T-186/97 ( x ) og T-191/
 97 (2). Selskabet indførte i perioden fra 1 . september 1992
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: til 1 . marts 1993 farvefjernsyn fra Tyrkiet og anfægter
 ligeledes en kommissionsbeslutning, der er rettet til For
 bundsrepublikken Tyskland, og hvorefter det ikke er beret
 — Annullation af Kommissionens beslutning af 19 . fe tiget at fritage sagsøgeren for importafgifter.
 bruar 1997 ( REM 17/96 ), hvorved Kommissionen
 afslog at fritage sagsøgeren for betaling af et beløb på i 1 ) Se side 17 i denne Tidende .
 6 596 210,31 DM . (2 ) Se side 19 i denne Tidende .
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
C 200/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.7.2001
 DOMSTOLENS KENDELSE DOMSTOLENS KENDELSE
 (Sjette Afdeling)
 af 6. december 2000
 af 13. december 2000
 i sag C-252/00, disciplinærsag mod Jean-Michel Vande-
 weerd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil
 mixte d’appel d’expression française de l’ordre des méde- i sag C-39/00 P, Services pour le groupement d’acquisi-
 cins vétérinaires) (1) tions SARL (SGA) mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (1)
 (»Præjudiciel forelæggelse — afvisning«) (»Konkurrence — salg af motorkøretøjer — klage — passivi-
 tets-, annullations- og erstatningssøgsmål — appel, som dels
 åbenbart skal afvises, dels åbenbart skal forkastes«)
 (2001/C 200/45)
 (2001/C 200/46)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-39/00 P, Services pour le groupement d’acquisitions
 I sag C-252/00, angående en anmodning, som Conseil mixte SARL (SGA), under likvidation, Istres (Frankrig), ved advokat
 d’appel d’expression française de 1’ordre des médecins vétéri- J.C. Fourgoux, Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 naires (Belgien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til advokat P. Schiltz, 4, rue Beatrix de Bourbon, angående appel
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende disciplinærsag af dom afsagt den 13. december 1999 af De Europæiske
 mod Jean-Michel Vandeweerd at opnå en præjudiciel afgørelse Fællesskabers Ret i Første Instans (Første Afdeling) i de
 vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 85 (nu forenede sager T-189/55, T-39/96 og T-123/96, SGA mod
 artikel 81 EF), har Domstolen, sammensat af præsidenten, Kommissionen (Sml. II, s. 3587), hvori der er nedlagt påstand
 G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene C. Gulmann om ophævelse af dommen — den anden part i appelsagen:
 (refererende dommer), A.M. La Pergola, M. Wathelet og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved ledende
 V. Skouris, samt dommerne D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet, juridisk konsulent G. Marenco, og F. Siredey-Garnier — har
 P. Jann, L. Sevón, R. Schintgen, F. Macken, N. Colneric, Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 S. von Bahr, J.N. Cunha Rodrigues og C.W.A. Timmermans; den, C. Gulmann, og dommerne V. Skouris, J.-P. Puissochet,
 generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den R. Schintgen (refererende dommer) og N. Colneric; generalad-
 6. december 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder vokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: R. Grass, den
 således: 13. december 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 således:
 Den anmodning om præjudiciel afgørelse, Conseil mixte d’appel 1) Appellen forkastes.
 d’expression française de l’ordre des médecins vétérinaires har indgivet
 ved afgørelse af 10. juni 2000, afvises. 2) Services pour le groupement d’acquisitions SARL (SGA) betaler
 sagens omkostninger.
 (1) EFT C 247 af 26.8.2000.
 (1) EFT C 149 af 27.5.2000.


text:
6.8.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/31
 Sag anlagt den 9. maj 2005 af Jean-François Vivier mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-196/05)
 (2005/C 193/51)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 9. maj 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Jean-François Vivier, Le Petten (Nederlandene), ved avocats Sébastien Orlandi, Albert Coolen og Etienne Marchal, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Annullation af Kommissionens afgørelse om fastsættelse af sagsøgerens indplacering til lønklasse A*6.
 2.
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren blev af Kommissionen ansat som midlertidigt ansat i en stilling, hvis ansvarsniveau i stillingsopslaget var fastsat med henvisning til lønklasse A7-A4, hvilket ifølge den nye ordning svarer til lønklasse A*8-A*12. Sagsøgerens indplacering ved ansættelsen blev imidlertid fastsat til lønklasse A*6.
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af sidstnævnte afgørelse, idet han har anført, at den strider imod artikel 9 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, eftersom sagsøgeren er blevet ansat i en lønklasse, der er lavere end det ansvarsniveau, der er fastsat for stillingen. Sagsøgeren har desuden anført, at artikel 12 i vedtægtens bilag XIII, som Kommissionen har påberåbt for at begrunde sin afgørelse vedrørende indplaceringen, ikke finder anvendelse i hans tilfælde, eftersom han tiltrådte tjenesten efter den 30. april 2004.


text:
5.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 135/60
 Sag anlagt den 13. marts 2014 — Pérez Gutiérrez mod Kommissionen
 (Sag T-168/14)
 2014/C 135/79
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Ana Pérez Gutiérrez (Mataró, Spanien) (ved advokat J. Soler Puebla)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at der foreligger et ulovligt indgreb i retten til respekt for ære, retten til et familiemæssigt privatliv og retten til sit eget billede som følge af anvendelsen uden samtykke af Patrick Johannes Jacquemyns billede, idet Europa-Kommissionen har indført hans fotografi i billedsamlingen over sundhedsadvarslerne for tobaksvarer i Den Europæiske Union.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren 181 104 EUR for tabt fortjeneste.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren 0,01 EUR pr. tobakspakke eller tobaksvare, der er forsynet med Patrick Johannes Jacquemyns billede, hvilket beløb skal fastlægges ved fuldbyrdelsen af afgørelsen og i øjeblikket udgør syvogtyve millioner, fem hundrede otteogfirs tusind, fem hundrede fireogtyve euros (27 588 524 EUR).
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren erstatning for den fortjeneste, der blev genereret ved den ulovlige anvendelse af Patrick Johannes Jacquemyns billede, og som udgør 13 790 000 EUR, i Spanien, der er sagsøgerens og Patrick Johannes Jacquemyns bopælssted.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Genstanden for den foreliggende sag er det søgsmål om ansvar uden for kontraktforhold, som blev anlagt med henblik på at opnå erstatning for den skade, der blev lidt som følge af Europa-Kommissionens ulovlige anvendelse af et billede af Patrick Johannes Jacquemyn, der er sagsøgerens ægtefælle, i de sundhedsadvarsler, som alle tobaksvarer i Den Europæiske Union automatisk skal være forsynet med.
 Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren gjort gældende, at Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/37/EF af 5. juni 2001 og direktivets artikel 5, stk. 3, er blevet gennemført ved Kommissionens beslutning 2003/641/EF af 5. september 2003 om anvendelse af farvefotografier eller andre illustrationer som sundhedsadvarsler på tobakspakninger. Efterfølgende vedtog Kommissionen beslutning K(2005) 1452 af 26. maj 2005 om samlingen af udvalgte kildedokumenter omfattende farvefotografier eller andre illustrationer til hver af de supplerende advarsler på listen i bilag I til direktiv 2001/37/EF, der senere blev ændret ved beslutning K(2006) 1502 af 13. april 2006.
 Direktivet, og beslutningerne med de billeder, der skulle påføres tobakspakningerne, blev gennemført i hver af EU-medlemsstaternes retsorden. Hvad konkret angår Spanien blev direktivet gennemført ved Real Decreto 639/2010 af 14. maj. Blandt de 42 billeder, som blev foreslået af Europa-Kommissionen, udvalgte den spanske stat 14, herunder Patrick Johannes Jacquemyns billede.
 Sagsøgeren har anført, at Patrick Johannes Jacquemyn var indlagt på Hospital de Barcelona fra den 21. juni 2002 til den 16. august 2002, hvor han lå i koma i 22 dage. Flere billeder af Patrick Johannes Jacquemyn er uden hans samtykke hertil efterfølgende dukket op på internettet, idet der var tale om et klinisk tilfælde af kronisk obstruktiv lungesygdom (KOL), idet han havde fået foretaget en vanskelig intubation og en trakeotomi, og idet der var tale om et casestudie.
 Det er igennem denne anvendelse uden samtykke af hans billede under hans koma, at et af hans billeder blev indført i billedsamlingen over sundhedsadvarslerne, efter at billedet var blevet behandlet af det til kampagnen hyrede reklamebureau.


text:
4.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/3
 Appel iværksat den 7. december 2015 af Panrico, S.A. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 7. oktober 2015 i sag T-534/13, Panrico mod KHIM
 (Sag C-655/15 P)
 (2016/C 118/04)
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Panrico, S.A. (ved abogado D. Pellisé Urquiza)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og HDN Development Corp.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom (Fjerde Afdeling) af 7. oktober 2015, sag T-534/13, ophæves i sin helhed.
 —
 Påstanden for Retten om annullation af den afgørelse, der blev truffet den 25. juli 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), sag R 623/2011-4, tages til følge.
 —
 Indstævnte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har til støtte for appellen fremsat følgende anbringender, der er baseret på en tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker og den EU-retspraksis, der udbygger dem.
 Det første anbringende er begrundet i en retlig fejl i forbindelse med identifikationen af den dominerende bestanddel i de særlige kendetegn, der skal sammenlignes, og sammenligningen af de nævnte kendetegn uden først at tage hensyn til det relevante marked og den relevante kundekreds’ syn på de særlige kendetegns grad af særpræg og/eller til de bestanddele, der udgør de nævnte kendetegn.
 Med henblik på at analysere ligheden mellem de sammenlignede tegn korrekt, dvs. i overensstemmelse med fornuft og ret, er det uomgængeligt først at foretage en sammenhængsanalyse med henblik på at indpasse den nævnte analyse i det relevante marked for at bestemme gennemsnitsforbrugerens synspunkt i det konkrete relevante område. Således som det anføres i appellen, undlader den appellerede dom, idet den ikke antager et sammenhængende perspektiv, at tage behørigt hensyn til: i) at den høje grad af særpræg, som er anerkendt bestanddelen DONUT (eller DOUGHNUTS i den fonetiske udgave) på det relevante område, uundgåeligt vil bringe gennemsnitsforbrugeren til at skabe en forbindelse til bestanddelen DOUGHNUTS (eller DONUTS), når denne integreres i ethvert sammensat varemærke, som det er tilfældet med varemærket »Krispy Kreme DOUGHNUTS«.
 Det andet anbringende hænger sammen med det foregående og vedrører det forhold, at der ikke blev taget reelt hensyn til, at de ældre varemærker PANRICO S.A. var velkendte (og endog havde renommé).
 Den appellerede dom tog ikke hensyn til hele omfanget af betydningen af de ældre varemærkers velkendthed og renommé, da Retten vurderede risikoen for forveksling. Dette er særligt relevant, idet det af fast retspraksis fremgår, at risikoen for forveksling er så meget desto højere, jo højere grad af særpræg det ældre varemærke har, særligt for så vidt angår de velkendte varemærker.
 Det tredje anbringende vedrører en retlig fejl, idet den appellerede dom bryder med de kriterier, der fremgår af retspraksis vedrørende vurderingen af risikoen for forveksling, herunder risikoen for, at det antages, at der foreligger en forbindelse.
 Der er navnlig tale om en:
 —
 fejlagtig vurdering af ligheden mellem de omtvistede tegn, idet i) bestanddelen DOUGHNUTS ikke betegnes som den dominerende bestanddel i det sammensatte varemærke »Krispy Kreme DOUGHNUTS«, og ii) ligheden mellem bestanddelen DOUGHNUTS og de ældre varemærker DONUT og/eller DONUTS ikke er blevet vurderet korrekt
 —
 fejlagtig vurdering af ligheden mellem de varer og tjenesteydelser, der er omfattet af de omtvistede varemærker.
 Det fjerde anbringende vedrører en retlig fejl, idet Retten undlod at vurdere, om der forelå en utilbørlig udnyttelse af de ældre varemærkers, DONUT og DONUTS, særpræg, og en åbenbar krænkelse af disse.


text:
15.8.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 258/35
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (befuld-
 den 25. juni 1998 mñgtigede: Fernando Castillo de la Torre under den skrift-
 lige forhandling og Gianluigi Valsesia og Eric Gippini
 i sag T-185/97, Philippe Godts mod Kommissionen for De Fournier under den mundtlige forhandling), hvori der er
 Europñiske Fñllesskaber (1) nedlagt påstand for det fùrste om annullation af Kommis-
 sionens afgùrelse dels af 23. september 1996, hvorved den
 (Midlertidig ansat Ð tidsbegrñnset kontrakt Ð mulighed
 afslog at forhùje det belùb, der overfùres til sagsùgerens
 for forlñngelse Ð faktisk forlñngelse Ð annullationssùgs-
 boligopsparingskonto, dels af 28. april 1997, hvorved den
 mål Ð afvisning)
 afviste sagsùgerens klage, for det andet påstand om, at
 (98/C 258/61) sagsùgeren anerkendes at have ret til at overfùre 20 000
 DKK, og for det tredje påstand om tilkendelse af erstat-
 ning, har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afde-
 (Processprog: fransk) lingsformanden, V. Tiili, og dommerne C. P. BrieÈt og A.
 Potocki; justitssekretñr: fuldmñgtig J. Palacio GonzaÂlez,
 den 2. juli 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 I sag T-185/97, Philippe Godts, midlertidigt ansat ved
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber, Bruxelles,
 ved advokat Nicolas LhoeÈst, Bruxelles, og med valgt 1) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber frifin-
 adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30, des.
 rue de Cessange, mod Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber (befuldmñgtigede: Gianluigi Valsesia og Flo-
 rence Duvieusart-Clotuche), angående en anmodning om 2) Hver part betaler sine omkostninger.
 annullation af Kommissionens afgùrelse af 1. august 1996,
 hvorved der udtrykkeligt meddeltes sagsùgeren afslag på (1) EFT C 318 af 18.10.1997.
 hans ansùgning om forlñngelse af hans kontrakt, og subsi-
 diñrt om annullation af Kommissionens afgùrelse af
 11. marts 1997, hvorved der udtrykkeligt meddeltes sag-
 sùgeren afslag på hans klage, har Retten (Tredje Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, V. Tiili, og dommerne
 C. P. BrieÈt og A. Potocki; justitssekretñr: H. Jung, den
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 25. juni 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder såle-
 des: den 16. juni 1998
 i sag T-238/97, Comunidad Autónoma de Cantabria mod
 1) Sagen afvises. Rådet for Den Europñiske Union (1)
 (Statsstùtte Ð skibsbygning Ð forordning om indfùrelse af
 en undtagelsesordning Ð skibsvñrfter, der er under
 2) Hver part betaler sine sagsomkostninger. omstrukturering Ð sùgsmål anlagt af en regional enhed Ð
 formaliteten)
 (1) EFT C 252 af 16.8.1997.
 (98/C 258/63)
 (Processprog: spansk)
 I sag T-238/97, Comunidad Autónoma de Cantabria ved
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS advokat Juan Ignacio SaÂez Bereciartu, Cantabria, mod
 Rådet for Den Europñiske Union (befuldmñgtigede: Diego
 den 2. juli 1998 Canga Fano og Stephan Marquardt), angående en påstand
 i sag T-236/97, Giovanni Ouzounoff Popoff mod Kom- om delvis annullation af Rådets forordning (EF) nr. 1013/
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber (1) 97 af 2. juni 1997 om stùtte til bestemte skibsvñrfter, der
 er under omstrukturering (EFT L 148 af 6.6.1997, s. 1),
 (Tjenestemñnd Ð overfùrsel af en del af vederlaget i en har Retten (Fùrste Udvidede Afdeling), sammensat af prñ-
 anden medlemsstats valuta end det land, hvor institutionen sidenten, B. Vesterdorf, og dommerne C. W. Bellamy,
 har sñde) R. M. Moura Ramos, J. Pirrung og P. Mengozzi; justitsse-
 (98/C 258/62) kretñr H. Jung, den 16. juni 1998 afsagt kendelse, hvis
 konklusion lyder således:
 (Processprog: spansk)
 1) Sagen afvises.
 I sag T-236/97, Giovanni Ouzounoff Popoff, tjenestemand 2) Sagsùgeren betaler sagens omkostninger.
 ved Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber, Bru-
 xelles, ved advokaterne Antonio Creus Carreras, Alex
 (1) EFT C 318 af 18.10.1997.
 Subirachs Amigó og Marta Ventura Arasanz, Barcelona,
 og med valgt adresse på advokatkontoret Cuatrecasas abo-
 gados, 78, avenue d'Auderghem, 1040 Bruxelles, mod


text:
18 . 5 . 96 I DA 1 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 145/13
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 ger . ger .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren, som er midlertidigt ansat i lønklasse B, anfægter Det fastslås i den anfægtede beslutning, at sagsøgeren har
 den af udvælgelseskomitéen ved den interne udvælgel tilsidesat EF-traktatens artikel 85 , stk. 1 , ved inden for
 sesprøve KOM/T/B/96 trufne afgørelse om ikke at give ham rammerne af sine løbende forretningsforbindelser med sine
 adgang til prøverne, som blev truffet med den begrundelse, grossister i Frankrig, henholdsvis Spanien, at indgå aftale
 at han ikke opfylder betingelsen om tre års uafbrudt om at forbyde eksport til andre medlemsstater af produk
 ansættelse som midlertidigt ansat ved De Europæiske terne » Adalate « og » Adalate 20 mg LP «, henholdsvis
 Fællesskaber . » Adalat « og » Adalat-Retard «. I beslutningen pålægges det
 sagsøgeren at bringe tilsidesættelsen til ophør, og sagsøge
 ren pålægges en bøde på 3 mio . ECU.
 Sagsøgeren anfører, at han ikke fik adgang til prøverne med
 den begrundelse, at hans ansættelse ved Kommissionen var Det sagsøgende selskab anfører herimod, at dets forret
 afbrudt i femten dage . ningspraksis begrænser sig til, at det ved rent interne
 foranstaltninger har foretaget en ensidig kontingentfastsæt
 Til støtte for påstandene gør sagsøgeren gældende, at der telse uden nogen aftale med grossisterne . Ved den anfægtede
 foreligger beslutning pålægges selskabet, som ikke indtager en domi
 nerende stilling, praktisk talt en kontraheringspligt. Ifølge
 — en tilsidesættelse dels af midlertidigt ansattes ret til at sagsøgeren har leveringsnægtelser i sig selv kun kartelretlig
 deltage i udvælgelsesprøver, dels af vedtægtens arti relevans efter artikel 86 , såfremt den virksomhed, som
 kel 21 , stk . 1 , og artikel 29 , stk . 1 , i det omfang, hvori nægter at levere, indtager en dominerende stilling på
 kravet om, at ansøgerne skal have haft uafbrudt markedet. Med den udvidende fortolkning, som Kommis
 ansættelse i en vis årrække, kan føre til at udelukke sionen har anlagt af sanktionsbestemmelsen i artikel 85 , ses
 ansøgere fra prøven, som har de samme eller bedre der bort fra det, som er kernen i en aftale, nemlig at der
 kvalifikationer end de ansøgere, der får adgang til den, foreligger en overensstemmelse mellem parternes vilje, og
 og herved opstår der en modstrid med forfatningsretlige
 principper og grundrettigheder samt med retsstatsprincip
 — en åbenbar fejlvurdering, da det fremgår, at sagsøgeren pet og grundsætningen om, at der skal foreligge den
 var ansat ved Kommissionen i perioden mellem den nødvendige bestemthed. I betragtning af, at der for Kom
 16 . marts 1992 og den 31 . marts 1996 . missionens vedkommende åbenbart er tale om en » prøve
 sag « inden for et juridisk set nyt område, må bøden anses for
 at være uforholdsmæssig stor.
 Subsidiært påberåber sagsøgeren sig endvidere, at selskabets
 ensidige leveringsindskrænkninger for en væsentlig del er
 berettigede på grund af den gældende patentbeskyttelse i
 Sag anlagt den 21 . marts 1996 af Bayer AG mod Kommis Det Forenede Kongerige af produktet » Adalat-Retard «.
 sionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-41/96 )
 ( 96/C 145/25 )
 (Processprog: tysk) Sag anlagt den 27. marts 1996 af Société de Distribution de
 Mécaniques et d'Automobiles mod Kommissionen for De
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Europæiske Fællesskaber
 den 21 . marts 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De ( Sag T-45/96 )
 Europæiske Fællesskaber af Bayer AG, Leverkusen ( For ( 96/C 145/26 )
 bundsrepublikken Tyskland ), ved advokat Jochim Sede
 mund, Koln, og med valgt adresse i Luxembourg hos (Processprog: fransk)
 advokat Aloyse May, 31 , Grand-Rue, Luxembourg.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : den 27. marts 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Société de Distribution de
 — Kommissionens beslutning af 10 . januar 1996 ( sag Mécaniques et d'Automobiles, Istres ( Frankrig ), ved advo
 IV/34 .279/F3 ), som blev meddelt sagsøgeren den 22 . ja kat Jean Claude Fourgoux, Paris, og med valgt adresse i
 nuar 1996 , annulleres. Luxembourg hos advokat Pierrot Schiltz, 4, rue Béatrix de
 Bourbon .
 — Subsidiært annulleres den bøde på 3 mio . ECU, som er
 pålagt sagsøgeren . Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Mere subsidiært nedsættes bøden . — Det fastslås, at Kommissionen har udvist passivitet.
 ---pagebreak--- Nr . C 145/ 14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18 . 5 . 96
 — Kommissionens stiltiende beslutning om ikke at give Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 sagsøgeren underretning annulleres . Sagsøgeren, der er autoriseret Peugeot-forhandler, anfæg
 — Kommissionens stiltiende beslutning om at behandle ter, at Kommissionen har undladt at træffe en beslutning i
 flere sager under ét annulleres . anledning af den klage, selskabet har indgivet over PSA's
 overtrædelse af traktatens artikel 85 og forordning ( EØF )
 — Det fastslås, at Kommissionen har pådraget sig ansvar nr . 123/85 i forbindelse med udformningen af sidstnævntes
 uden for kontrakt og derfor bør betale sagsøgeren en forhandleraftale og anvendelsen af denne i forhold til
 erstatning på 200 000 ECU pr. år fra den 14 . marts 1995 sagsøgeren .
 at regne .
 Anbringenderne og de væsentligste argumenter svarer til
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin dem, der er påberåbt i sag T-l 90/95 , Sodima mod Kom
 ger . missionen .


text:
Nr. C 252/ 18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16 . 8 . 97
 den 1 . januar 1989, uden at Portugal har vedtaget de foretages af en person, som ikke er borger i Den Euro
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme pæiske Union, men som dog er indehaver af et af en
 1 ) direktivets artikel 3 , stk. 3 , og kolonne C, D og E i medlemsstat udstedt nationalt kørekort eller et køre
 bilag I, og 2 ) dets artikel 4, stk. 2, artikel 5 og fodnote 10 kort af EF-model, og som kunne have ombyttet dette
 i bilag I. med et kørekort udstedt af værtsstaten, men som den
 27. juli 1993 ikke havde gjort dette inden for den fast
 satte frist, sidestilles med kørsel uden førerret, der
 (') EFT nr. L 271 af 29 . 10 . 1979, s . 44 . straffes med frihedsstraf eller bøde ?
 ( 2 ) EFT nr. L 302 af 15 . 11 . 1985 .
 (') EFT nr. L 375 af 31 . 12 . 1980, s . 1 .
 ( 2 ) EFT "nr. L 237 af 24 . 8 . 1991 , s . 1 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 17. juni 1997 af Belgiens Hof van Cassatie i
 sagen Ibiyinka Awoyemi mod Openbaar Ministerie Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 ( Sag C-230/97) afsagt den 17. juni 1997 af Nederlandenes Raad van State
 i sagen A. M. L. van Rooij mod Dagelijks bestuur van het
 ( 97/C 252/35 ) waterschap de Dommel ( den daglige ledelse af vandbyg
 ningsvæsenet, Dommel)
 ( Sag C-231/97 )
 Ved kendelse afsagt den 17. juni 1997, indgået til Domsto ( 97/C 252/36 )
 lens Justitskontor den 24 . juni 1997, har Belgiens Hof van
 Cassatie i sagen Ibiyinka Awoyemi mod Openbaar Mini
 sterie forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 Ved dom afsagt den 17. juni 1997, indgået til Domstolens
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 mål :
 Justitskontor den 25 . juni 1997, har Nederlandenes Raad
 van State i sagen A. M. L. van Rooij mod Dagelijks
 bestuur van het waterschap de Dommel ( den daglige
 ledelse af vandbygningsvæsenet, Dommel ) forelagt De
 1 ) Er bestemmelserne i Rådets første direktiv 80/1263/ Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 EØF af 4 . december 1980 om indførelse af et EF-køre præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 kort (*), navnlig dets artikel 8 , til hinder for, at kørsel
 med motorkøretøj , som foretages af en person, der
 ikke er borger i Den Europæiske Union, men som dog 1 ) Skal udtrykket » udledning « i artikel 1 , stk. 2, litra d ),
 er indehaver af et af en medlemsstat udstedt nationalt i Rådets direktiv 76/464/EØF af 4. maj 1976 om for
 kørekort eller et kørekort af EF-model, og som kunne urening, der er forårsaget af udledning af visse farlige
 have ombyttet dette med et kørekort udstedt af værts stoffer i Fællesskabets vandmiljø ( EFT nr. L 129 af
 staten, men som ikke har foretaget denne ombytning 18 . 5 . 1976, s . 23 ) fortolkes således, at det omfatter
 inden for den fastsatte frist, sidestilles med kørsel uden nedslag af forurenet damp på overfladevand ? Er det i
 førerret, der straffes med frihedsstraf eller bøde ? samme sammenhæng relevant, i hvilken afstand den
 pågældende damp slår ned på et overfladevandom
 råde ?
 2 ) Skal artikel 1 , stk. 2, i Rådets direktiv 91/439/EØF af
 29 . juli 1991 om kørekort ( 2), hvorefter de kørekort,
 2 ) Omfatter udtrykket » udledning « damp, som først slår
 som medlemsstaterne udsteder, anerkendes gensidigt,
 ned på jorden og tagene og derefter ved hjælp af en
 og den i direktivets artikel 8 , stk. 1 , indeholdte ret til regnvandsledning, enten fra den pågældende virksom
 ombytning forstås således, at også når der ikke forelig
 hed eller fra beboelseshuse eller andre bygninger, tilfø
 ger en national bestemmelse herom, kan en fører, som res overfladevand ? Er det ved besvarelsen af dette
 ikke er borger i Den Europæiske Union, men som dog spørgsmål af betydning, om den forurenede damp til
 er i besiddelse af et af en medlemsstat udstedt natio
 føres overfladevand via en regnvandsledning fra den
 nalt kørekort eller et kørekort af EF-model, og som
 pågældende virksomhed eller via tredjemands ledning ?
 tager normal bopæl i en anden medlemsstat fra 1 . juli
 1996 , påberåbe sig disse bestemmelser for en retsin
 stans ?
 3 ) Såfremt spørgsmål 1 og/eller 2 besvares benægtende,
 er det da tilladt, at der i national lovgivning anvendes
 en anden, i forhold til direktivet mere omfattende
 3 ) Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende, har da betegnelse for udtrykket » udledning «?
 artikel 1 , stk. 2, og artikel 8 , stk. 1 , i direktiv 91 /439/
 EØF om kørekort tilbagevirkende gyldighed, således at
 de er til hinder for, at kørsel med motorkøretøj , som


text:
4.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 300/45
 Sag anlagt den 17. september 2004 af Grandits GmbH m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-375/04)
 (2004/C 300/89)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 17. september 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Grandits GmbH, Kirchschlag (Østrig), Scheucher-Fleisch GmbH, Ungerdorf (Østrig), Tauernfleisch Vertriebs GmbH, Flattach (Østrig), Wech-Kärntner Truthahnverarbeitung GmbH, Glanegg (Østrig), Wech-Geflügel GmbH, St. Andrä (Østrig), og Johann Zsifkovics, Wien (Østrig), ved Rechtsanwälte J. Hofer og T. Humer, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens beslutning K(2004)2037 endelig udg. af 30. juni 2004 om statsstøtte NN 34A 2000/østrig — »Kvalitetsprogram og AMA-økomærket samt AMA-kvalitetsmærket« — annulleres.
 —
 Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgerne har først og fremmest gjort gældende, at der er sket overtrædelse af procedureregler. Kommissionen har behandlet de foranstaltninger, som er genstand for den anfægtede beslutning, som anmeldt statsstøtte, selv om østrig slet ikke har indgivet nogen anmeldelse. Kommissionen har tilsidesat artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 659/1999, idet den ikke råder over noget skøn og skulle have iværksat den formelle undersøgelsesprocedure. Kommissionen har tilsidesat begrundelsespligten, idet den ikke har foretaget en omhyggelig og upartisk undersøgelse af alle de retlige og faktiske omstændigheder, som klagerne havde henledt dens opmærksomhed på. En varighed på 52 måneder i forbindelse med forundersøgelsen er urimelig lang og udgør en tilsidesættelse af princippet om en rimelig sagsbehandlingstid.
 Sagsøgerne har endvidere gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af artikel 87, stk. 3, litra c), EF. Kommissionen har på grundlag af en utilstrækkelig undersøgelse og fastlæggelse af de faktiske omstændigheder konkluderet, at betingelserne for anvendelse af undtagelsen i artikel 87, stk. 3, litra c), EF var opfyldt.
 Sagsøgerne har endelig gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af forbudet mod gennemførelse i artikel 88, stk. 3, tredje punktum, EF og artikel 3 i forordning nr. 659/99. Der gælder en forbud mod gennemførelse af ikke anmeldt støtte. Der kan ikke ske afhjælpning med tilbagevirkende kraft gennem den endelige beslutning.


text:
16.10.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 299/15
 Appel iværksat den 13. august 1999 af Den Franske (Hvad angår pålæggelsen af sagens omkostninger)
 Republik til prøvelse af dom afsagt den 3. juni 1999 af De
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje — Tilsidesættelse af artikel 87, stk. 4, subsidiært stk. 6, i
 Udvidede Afdeling) i sag T-17/96, Télévision Française procesreglementet for Retten i Første Instans.
 1 SA (TF1) mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber, støttet af Den Franske Republik
 (1) Sag C-107/95 P, Sml. 1977 I, s. 947.
 (Sag C-308/99 P)
 (1999/C 299/16)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 13. au- se afsagt den 10. august 1999 af Raad van State, Nederlan-
 gust 1999 iværksat appel af Den Franske Republik, ved Kareen dene, i sagen 1. J.C.J. Wouters 2. Raad van de Balies van
 Rispal-Bellanger og Frédérik Million, som befuldmægtigede, og de Europese Gemeenschap 3. J.W. Savelbergh 4. Anparts-
 med valgt adresse i Luxembourg på Frankrigs Ambassade, 8b, selskabet Price Waterhouse Belastingsadviseurs BV mod
 boulevard Joseph II, til prøvelse af dom afsagt den 3. juni 1999 Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advokaten
 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje
 Udvidede Afdeling) i sag T-17/96, Télévision française 1 SA (Sag C-309/99)
 (TF1) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber,
 støttet af Den Franske Republik.
 (1999/C 299/17)
 Appellanten har nedlagt følgende påstande: Ved kendelse afsagt den 10. august 1999, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 13. august 1999, har Raad van State,
 Nederlandene, i sagen 1. J.C.J. Wouters 2. Raad van de Balies
 — I konklusionen til den anfægtede dom ophæves punkt 2 van de Europese Gemeenschap 3. J.W. Savelbergh
 (i det omfang, det heri anerkendes, at søgsmålet skal 4. Anpartsselskabet Price Waterhouse Belastingsadviseurs BV
 antages til realitetsbehandling i henhold til EF-traktatens mod Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advokaten
 artikel 90 (efter ændring nu artikel 86 EF) og punkt 6. forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 — De af Kommissionen i første instans nedlagte påstand tages
 1a. Skal udtrykket sammenslutning af virksomheder i EF-
 til følge.
 traktatens artikel 85 (nu artikel 81), stk. 1, fortolkes såle-
 des, at der kun er tale om en sådan, hvis og i det omfang en
 sådan sammenslutning handler i erhvervsmæssig interesse,
 således at der med henblik på at afgøre, om bestemmelsen
 Anbringender og væsentligste argumenter finder anvendelse, skal sondres mellem sammenslutnin-
 gens aktiviteter til varetagelse af almene hensyn og andre
 aktiviteter, eller er det forhold, at en sammenslutning
 (Hvad angår realitetsbehandlingen af søgsmålet i henhold til også kan handle i erhvervsmæssig interesse, i sig selv
 artikel 90) tilstrækkeligt til, at den, for så vidt angår dens optræden
 som helhed, må betragtes som en sammenslutning af
 — Retlig fejl og fejl i den retlige kvalifikation af de faktiske virksomheder i bestemmelsens forstand? Er det relevant
 omstændigheder: Forudsætningen for at realitetsbehandle med hensyn til anvendelsen af fællesskabsrettens konkur-
 et passivitetssøgsmål er, at der består en handlepligt. Der renceregler, at de almindeligt bindende regler, der er
 påhviler imidlertid ikke Kommissionen nogen handlepligt udstedt af det pågældende organ, er udstedt i medfør af en
 efter artikel 90, stk. 3, som derimod tillægger Kommissio- beføjelse, der er tillagt ved lov, og i egenskab af en særlig
 nen en tilsvarende skønsbeføljelse som efter artikel 169 EF lovgivende myndighed?
 (efter ændring nu artikel 226 EF).
 1b. Såfremt spørgsmål 1a besvares med, at der kun er tale om
 en sammenslutning af virksomheder, hvis og i det omfang
 Subsidiært gør den franske regering gældende, at Retten en sådan sammenslutning handler i erhvervsmæssig inte-
 ikke var beføjet til at antage, at der forelå en undtagelsessi- resse, er fællesskabsretten da også afgørende for, hvornår
 tuation, som dette forstås i Domstolens praksis, uden at der er tale om at varetage almene hensyn og hvornår der
 kollidere med det meget begrænsede anvendelsesområde, ikke er det?
 som dette begreb har. De i dommen Bundesverband der
 Bilanzbuchhalter (1) omhandlede undtagelsessituationer 1c. Såfremt spørgsmål 1b besvare med, at fællesskabsretten
 bør efter den franske regerings opfattelse begrænses til de her spiller en rolle, kan det forhold, at et organ advokatsam-
 tilfælde, hvor de statslige foranstaltninger kun »gyldiggør« fundet i medfør af en beføjelse, der er tillagt ved lov til
 (fremmer eller bestyrker) en konkurrencebegrænsende ad- sikring af, at den advokat, der yder juridisk bistand, handler
 færd som de i artikel 90 nævnte virksomheder har fulgt på uafhængigt og til varetagelse af partsinteresser, udsteder
 eget initiativ, for at undgå, at det offentlige indgreb tjener almindeligt bindende regler vedrørende advokaters indgåel-
 som »værn« for denne adfærd, som ellers måtte påtales i se af samarbejdsforhold med udøvere af andre erhverv, da
 medfør af artikel 85 og 86 (efter ændring nu artikel 81 og også efter fællesskabsretten betragtes som varetagelse af
 82). almene hensyn?
 ---pagebreak--- C 299/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.10.1999
 2. Såfremt det på grundlag af svarene på spørgsmål 1 må af, hvordan de pågældende faktisk vil udforme deres
 konkluderes, at også en regulering som vedtægten skal samarbejde, enten skal være i overensstemmelse med
 betragtes som en vedtagelse inden for en sammenslutning bestemmelserne om etableringsretten eller med bestem-
 af virksomheder som omhandlet i EF-traktatens artikel 85 melserne om fri udveksling af tjenesteydelser?
 (nu artikel 81), stk. 1, må det da antages, at en sådan
 vedtagelse — for så vidt som den fastsætter almindeligt 8. Udgør et forbud mod et integreret samarbejdsforhold
 bindende regler med hensyn til indgåelse af samarbejdsfor- mellem advokater og revisorer som omhandlet i det
 hold som de her omhandlede til sikring af, at den foregående en restriktion for etableringsretten eller for
 advokat, der yder juridisk bistand, handler uafhængigt og retten til fri udveksling af tjenesteydelser eller en restriktion
 til varetagelse af partsinteresser — har til formål eller til for begge rettigheder?
 følge at begrænse konkurrencen inden for fællesmarkedet
 og for så vidt påvirker handelen mellem medlemsstater?
 Hvilke relevante kriterier for bedømmelsen af dette spørgs- 9. Såfremt det følger af besvarelsen af det foregående spørgs-
 mål af fællesskabsretten? mål, at der er tale om én af de to restriktioner eller
 om begge restriktioner, er den pågældende restrition da
 berettiget, fordi den kun indebærer en »form for salg« i
 Keck og Mithouard-dommens forstand, og der ikke er tale
 3. Skal udtrykket virksomhed i EF-traktatens artikel 86 (nu om diskrimination, eller er den berettiget, fordi den
 artikel 82) fortolkes således, at et organ som advokatsam- opfylder de kriterier herfor, som Domstolen har udviklet i
 fundet, såfremt det skal betragtes som en sammenslutning andre domme, særlig dommen i Gebhard-sagen?
 af virksomheder, også skal betragtes som en virksomhed
 eller en gruppe af virksomheder som omhandlet i den
 nævnte bestemmelse, selv om det ikke selv udøver er-
 hvervsmæssig virksomhed?
 4. Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende,
 og det må antages, at et organ som advokatsamfundet
 indtager en dominerende stilling, misbruger et sådant
 organ da sin dominerende stilling, såfremt det pålægger de Sag anlagt den 13. august 1999 af Den Italienske Republik
 tilsluttede advokater en forpligtelse til over for andre at mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 handle på en måde på markedet for juridiske tjenesteydel-
 ser, som hæmmer konkurrencen?
 (Sag C-310/99)
 5. Såfremt et organ som advokatsamfundet med henblik på (1999/C 299/18)
 anvendelsen af Fællesskabets konkurrenceregler i det hele
 skal betragtes som en sammenslutning af virksomheder,
 skal EF-traktatens artikel 90 (nu artikel 86), stk. 2, da Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 13. au-
 fortolkes således, at et organ som advokatsamfundet gust 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske
 — som med hensyn til advokaters samarbejde med udøve- Fællesskaber af Den Italienske Republik ved professor Umberto
 re af andre erhverv udsteder almindeligt bindende regler til Leanza, som befuldmægtiget, bistået af statens advokat, Oscar
 sikring af, at den advokat, der yder juridisk bistand, handler Fiumara, og med valgt adresse i Luxembourg på Italiens
 uafhængigt og til varetagelse af partsinteresser — også er Ambassade, 5, rue Marie-Adelaïde.
 omfattet deraf?
 Den Italienske Republik har nedlagt følgende påstande:
 6. Såfremt et organ som advokatsamfundet skal betragtes — Kommissionens beslutning K(1999) 1364 endelig udg. af
 som en sammenslutning af virksomheder eller som en 11. maj 1999 (1) annulleres idet det i stævningen angivne
 virksomhed eller en gruppe af virksomheder, er EF- omfang.
 traktatens artikel 3, litra g, artikel 5, stk. 2, og artikel 85
 og 86 (nu artikel 3, litra g), og artikel 10, 81 og 82) da til
 hinder for, at en medlemsstat bestemmer, at organet (eller — Subsidiært annulleres beslutningen, for så vidt som det
 et af dets besluttende instanser) kan udstede regler, som heri er fastsat, at de beløb, der udgør uforenelig støtte, skal
 bl.a. kan vedrøre advokaters samarbejde med udøvere af tilbagebetales.
 andre erhverv, mens det offentliges tilsyn med regeludste-
 delsen er begrænset til en kompetence til at ophæve — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes
 reglerne, uden at det offentlige kan sætte sine egne regler i at betale sagens omkostninger.
 stedet for de ophævede regler?
 7. Finder såvel traktatbestemmelserne om etableringsretten Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 som om retten til fri udveksling af tjenesteydelser anvendel-
 se på et forbud mod samarbejde mellem advokater og 1) Kommissionens beslutning er ifølge sagsøgeren behæftet
 revisorer som det her omhandlede, eller skal EF-traktaten med magtfordrejning og er ikke begrundet (eller ulogisk
 fortolkes således, at et sådant forbud, f.eks. afhængigt begrundet) med hensyn til afgrænsningen af den gruppe af


text:
13 . 5 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 119/23
 — I medfør af artikel 1 72 og artikel 1 7 i forordning nr. 1 7 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 ophæves den sagsøgeren pålagte beløb, eller subsidiært
 nedsættes den. — Kommissionens beslutning af 30 . november 1994 (*)
 annulleres eller ændres, for så vidt angår sagsøgeren,
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin navnlig således at den sagsøgeren pålagte bøde ophæves
 ger . eller nedsættes .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 ger .
 Sagsbehandlingsfejl
 — Der træffes sådanne foranstaltninger, som findes påkræ
 Sagsøgeren gør gældende, at beslutningen skal annulleres, vet .
 idet Kommissionen har begået følgende sagsbehandlings
 fejl: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Tilbageholdelse af meddelelsen af klagepunkter
 Sagsøgeren gør gældende, at beslutningen er behæftet med
 — Undladelse af at behandle svaret på meddelelsen af fejl, idet væsentlige sagsbehandlingsregler og almindelige
 klagepunkter. retsgrundsætninger vedrørende anvendelsen af EF-trakta
 ten er blevet tilsidesat. Sagsøgeren påberåber sig følgende
 grunde:
 Materielle anbringender
 Sagsøgeren gør gældende, at beslutningen er i strid med I. Korrekt meddelelse og aktindsigt
 traktatens artikel 190 og 85 , og at den er så åbenbart
 behæftet med fejl og ubegrundet, at Kommissionen har gjort 1 . Kommissionen har ikke givet korrekt meddelelse
 sig skyldig i magtfordrejning. om sagen til sagsøgeren, idet det ikke tilstrækkelig
 præcist fremgår af meddelelsen af klagepunkter,
 Beslutningen var ikke underbygget. Der er tale om en hvorledes sagsøgeren deltog i den påståede over
 trædelse .
 åbenbar forkert vurdering af det bevismateriale, Kommis
 sionen var i besiddelse af, beslutningen er vilkårlig og
 forkert, idet der ikke tages hensyn til det af sagsøgeren 2 . Sagsøgeren fik ikke adgang til alle Kommissionens
 fremførte bevismateriale, eller det fremstilles ukorrekt. dokumenter.
 Beslutningen bygger alene på et princip om » guilt by II . Beviser
 association «, og Kommissionen undlader fuldstændigt eller
 i tilstrækkeligt omfang at vurdere de enkelte virksomheders 1 . Der er ikke taget hensyn til de økonomiske og
 særlige situation. forretningsmæssige beviser, der er ikke taget kor
 rekt hensyn til det bevismateriale, sagsøgeren
 Der gøres ikke i beslutningen et rimeligt forsøg på at sondre fremlagde i sit svar, og der er ikke ført tilstrækkeligt
 mellem de enkelte virksomheders reelle ansvar for medvir bevis for, at sagsøgeren forsætligt eller uagtsomt
 ken til de påståede aftaler, former for praksis og overtræ overtrådte EF-traktatens artikel 85, stk. 1 .
 delser .
 2. Fejlagtig vurdering af bevismaterialet, idet beslut
 Sagsøgeren gør ligeledes gældende, at bøden bør ophæves ningen indeholder en række unøjagtigheder og
 eller nedsættes . uoverensstemmelser .
 III. Begrundelse
 1 . Der er ikke givet en tilstrækkelig begrundelse for,
 Sag anlagt den 23 . februar 1995 af Titan Cement Company hvorfor målet for en påstået sammensværgelse skal
 CA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber straffes ved en hård bøde på samme måde som de
 (Sag T-64/95 ) påståede igangsættere af en sådan sammensvær
 gelse, og der foreligger derfor en tilsidesættelse af
 ( 95/C 119/46 )
 almindelige rimelighedsbetragtninger, proportio
 nalitets- og ligebehandlingsprincippet.
 (Processprog: engelsk)
 2 . Tilsidesættelse af materiel ret, idet der på grundlag
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der af sagsøgerens medlemskab af en sammenslutning,
 den 23 . februar 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De der var medlem af Cembureau, fastslås en overtræ
 Europæiske Fællesskaber af Titan Cement Company CA, delse, og navnlig idet det fastslås, at sagsøgeren
 Athen, ved barrister Ian S. Forrester, QC, og advokat bærer et ansvar for European Task Force » inden
 Aristotelis N. Kaplanidis, Thessaloniki, og med valgt for rammerne af Cembureau «, når der tages hensyn
 adresse i Luxembourg hos advokat Tom Loesch, 11 , rue til, at denne Task Force blev oprettet med det
 Goethe . formål at genere græske producenter.
 ---pagebreak--- Nr . C 119/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13 . 5 . 95
 IV. Bøder — Kommissionens beslutning af 23 . september 1993 (som
 er nævnt i Kommissionens skrivelse af 27. september
 1 . Der er ikke givet en tilstrækkelig begrundelse for, 1993 ), annulleres, for så vidt som det heri blev besluttet
 hvorfor der skulle pålægges sagsøgeren en bøde . at indstille den internationale del af proceduren vedrø
 rende tolv tyske og seks spanske navngivne virksomhe
 2 . Tilsidesættelse af almindelige rimelighedsbetragt der
 ninger og forordning nr. 17, idet der pålægges
 sagsøgeren en betragtelig bøde, uden at der føres — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 bevis for, at selskabet har begået nogen fejl. ger .
 3 . Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, al Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 mindelige rimelighedsbetragtninger og ligebehand
 lingsprincippet. Søgsmålsgrundene er følgende :
 I. Tilsidesættelse af processuelle regler:
 V. Varighed
 1 . Tilsidesættelse af retten til kontradiktion:
 1 . Åbenbart fejlagtig vurdering, når det fastslås, at efter sagsøgerens opfattelse har Kommissionen
 sagsøgeren i elleve år deltog i » samlet og kontinuer tilsidesat grundlæggende rettigheder i forbindelse
 lig aftale « sammen med andre producenter, samti med retten til kontradiktion, navnlig retten til at
 dig med, at det i beslutningen anføres, at andre udtale sig og retten til aktindsigt.
 producenter var blevet enige om at træffe forskel
 lige foranstaltninger mod sagsøgeren i samme 2 . Tilsidesættelse af princippet om den berettigede
 periode . forventning og om forbud mod forskelsbehandling/
 modstrid med en tidligere beslutning.
 2 . Forkert vurdering af den påståede overtrædelses
 varighed, idet der ikke er taget hensyn til statistisk, 3 . Fremsættelse af nye klagepunkter i beslutningen .
 forretningsmæssigt og teknisk bevismateriale, som
 viser, at sagsøgeren i hvert fald ikke deltog i nogen 4 . Manglende overholdelse af forældelsesfristerne.
 overtrædelse i den omhandlede periode . 5 . Mangler ved vedtagelsen/stadfæstelsen af beslut
 ningen.
 Sag IV/33 . 126 og 33.322 — cement.
 II. Fejlagtig anvendelse af traktatens artikel 85 . Sagsøge
 ren har anført, at klagepunkterne mod selskabet er
 ubegrundede, og at Kommissionen har anvendt fælles
 skabsretten, navnlig traktatens artikel 85 , forkert; det
 har anført følgende grunde til støtte herfor:
 Sag anlagt den 23 . februar 1995 af Italcementi SpA mod 1 . Fejlagtig afgrænsning af det relevante geografiske
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber marked.
 (Sag T-65/95 )
 2 . Artikel 85 finder ikke anvendelse, når der ikke
 ( 95/C 119/47) foreligger en konkurrencesituation.
 (Processprog: italiensk) 3 . Teorien om en samlet og kontinuerlig aftale er
 uanvendelig.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der 4. Sagsøgeren har ikke tilsidesat traktatens artikel 85
 den 23 . februar 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De for så vidt angår:
 Europæiske Fællesskaber af Italcementi SpA, Bergamo
 ( Italien ), ved advokaterne Faures, Bruxelles, Lanciani, a ) » Cembureau-aftalen «
 Milano, Predieri, Firenze, og Siragusa, Rom, og ved
 dott.proc. Moretti, Bologna, og Rizza, Siracusa, og med b ) » European Task Force «
 valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Elvinger, Hoss
 & Prussen, 15 , Côte d'Eich. c) » European Cement Export Committee «
 d) »White Cement Committee «.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 III. Tilsidesættelse af traktatens artikel 190 . Sagsøgeren
 — Kommissionens beslutning 94/815/EF ( IV/33 . 126 og har gjort gældende, at Kommissionen groft har tilside
 33.322 ) af 30 . november 1994 om en procedure i sat traktatens artikel 190, navnlig:
 henhold til EF-traktatens artikel 85 (*) annulleres helt
 eller delvis for så vidt angår sagsøgeren 1 ) idet beslutningen af 30. november 1 994 er behæftet
 med mangler i form af modstrid mellem begrun
 — subsidiært annulleres eller nedsættes den sagsøgeren delsen og den dispositive del og utilstrækkelig
 pålagte bøde begrundelse


text:
15.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/34
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 6. maj 2009 — Campos Valls mod Rådet
 (Sag F-39/07) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - ansættelse - udnævnelse - kontorchef - afvisning af sagsøgerens ansøgning - betingelser, der er nødvendige i henhold til stillingsopslaget - åbenbart urigtigt skøn)
 2009/C 193/55
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Manuel Campos Valls (Bruxelles, Belgien) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og É. Marchal)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Arpio Santacruz og I. Šulce, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning om stillingen som chef for den spanske afdeling i GD A, Direktorat III — Oversættelse og Fremstilling af Dokumenter — Sprogtjenesten, offentliggjort i Meddelelser til Personalet CP 46/06, dels af udnævnelsen af en anden ansøger til denne stilling.
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 129 af 9.6.2007, s. 28.


text:
26.5.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Oradea (Rumænien) den 18. februar 2015 — Dumitru Tarcău og Ileana Tarcău mod Intesa Sanpaolo Bank România — Arad og Intesa Sanpaolo Bank România — Baia Mare
 (Sag C-74/15)
 (2015/C 171/16)
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel Oradea
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Dumitru Tarcău og Ileana Tarcău
 Sagsøg: Intesa Sanpaolo Bank România — Arad og Intesa Sanpaolo Bank România — Baia Mare
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 2, litra b), i direktiv 93/13/EØF (1) for så vidt angår definitionen af begrebet »forbruger« fortolkes således, at definitionen omfatter eller omvendt udelukker de fysiske personer, som i egenskab af kautionister har underskrevet tillæg og tilknyttede aftaler (kautionsaftaler, panteaftaler) til den kreditaftale, der er indgået af et kommercielt selskab som led i dets aktivitet, såfremt disse fysiske personer ikke har nogen sammenhæng med aktiviteten i det kommercielle selskab og har handlet med formål, der falder uden for deres erhverv?
 2)
 Skal artikel 1, stk. 1, i direktiv 93/13/EØF fortolkes således, at direktivets anvendelsesområde kun omfatter de aftaler, der indgås mellem erhvervsdrivende og forbrugere om salget af varer eller leveringen af tjenesteydelser, eller omfatter direktivets anvendelsesområde også de tilknyttede aftaler (garantiaftale, kautionsaftale) til en kreditaftale — hvor låntageren er et kommercielt selskab — som er indgået af fysiske personer, der ikke har nogen sammenhæng med aktiviteten i det kommercielle selskab og har handlet med formål, der falder uden for deres erhverv?
 (1) Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT L 92, s. 29).


text:
28.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 320/35
 Sag anlagt den 20. juli 2015 — Pinto Eliseu Baptista Lopes Canhoto mod KHIM — University College London (CITRUS SATURDAY)
 (Sag T-400/15)
 (2015/C 320/52)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Ana Isabel Pinto Eliseu Baptista Lopes Canhoto (Algés, Portugal) (ved advokat A. Pita Negrão)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: University College London (London, Det Forenede Kongerige)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger: University College London
 Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket »CITRUS SATURDAY« –registreringsansøgning nr. 11 789 195
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 29. april 2015 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 2109/2014-2)
 Sagsøgerens har nedlagt følgende påstande
 —
 Sagen kan realitetsbehandles.
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Hjemvise sagen til indsigelsesafdelingen ved Harmoniseringskontoret til fornyet behandling.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af forordningerne om EF-varemærker.
 —
 Tilsidesættelse af EU-retlige principper.