text:
30.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/1
 Begæring om udtalelse fremsat af Europa-Parlamentet i henhold til artikel 300, stk. 6, EF
 (Sag C-1/04)
 (2004/C 118/01)
 Ved begæring, indgået til Domstolens Justitskontor den 21. april 2004, har Europa-Parlamentet ved R. Passos, H. Duintjer Tebbens og N. Lorenz, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg, anmodet Domstolen om en udtalelse i henhold til artikel 300, stk. 6, EF.
 Europa-Parlamentet har anmodet Domstolen om en forudgående udtalelse vedrørende følgende spørgsmål:
 a)
 Er artikel 300, stk. 3, første afsnit, første punktum, EF rette hjemmel for Rådets retsakt om indgåelse af den påtænkte aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater vedrørende luftfartsselskabers behandling og overførsel af PNR-oplysninger (»Passenger Name Record«) til Kontoret for Told og Beskyttelse af Grænserne under det amerikanske ministerium for den indre sikkerhed?
 b)
 Må den ovenfor nævnte påtænke aftale antages at være forenelig med den ret til beskyttelse af personoplysninger, således som den navnlig er sikret ved artikel 8 i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention (EMRK), som Fællesskabet skal overholde i samme omfang som traktaten?


text:
26.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 354/8
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 2. september 2015 — Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL) og Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA) mod Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno og Ministero dell’Economia e delle Finanze (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italien)
 (Sag C-309/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding - direktiv 2003/109/EF - national lovgivning - meddelelse og fornyelse af opholdstilladelse - betingelse - obligatorisk finansielt bidrag - beløb otte gange højere end for opnåelse af et nationalt identitetskort - tilsidesættelse af principperne i direktiv 2003/109/EF))
 (2015/C 354/09)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL) og Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA)
 Sagsøgte: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno og Ministero dell’Economia e delle Finanze
 Konklusion
 Rådets direktiv 2003/109/EF af 25. november 2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/51/EU af 11. maj 2011, er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter tredjelandsstatsborgere, som ansøger om meddelelse eller fornyelse af en opholdstilladelse i den omhandlede medlemsstat, pålægges at betale et gebyr, der kan variere mellem 80 og 200 EUR, for så vidt som et sådant gebyr er uforholdsmæssigt i forhold til det mål, der tilsigtes med dette direktiv, og kan skabe en hindring for udøvelsen af de rettigheder, som er tillagt herved.
 (1) EUT C 339 af 29.9.2014.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
8.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/48
 Sag anlagt den 5. januar 2006 — Luigi Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag F-2/06)
 (2006/C 86/87)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved: avvocato I. Cazzato)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen om at indstille proceduren vedrørende tildeling til sagsøgeren af de vedtægtsbestemte ydelser, navnlig de ydelser, der er omhandlet i vedtægtens artikel 73, der kan udbetales som følge af den ulykke, som han var udsat for den 10. september 2003, annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er åbenbart ulogisk og helt uden begrundelse. Selv om han flere gange har givet udtryk for, dels at han absolut er interesseret i at videreføre den procedure, der har til formål at tildele ham de ydelser, der kan udbetales i medfør af vedtægtens artikel 73, dels at han er til rådighed for den læge, som Kommissionen har udpeget, har Kommissionen ikke desto mindre konkluderet, at sagsøgeren ikke er interesseret i, at den omhandlede procedure videreføres, og har følgelig besluttet at indstille denne.
 Sagsøgeren har endvidere anført, at Kommissionen har tilsidesat gældende ret, idet der ikke er fastsat bestemmelser, hvorefter det påhviler en tjenestemand, der har været udsat for en ulykke, at tage direkte kontakt med den læge, som institutionen har udpeget, for at aftale en tid.
 Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat sin omsorgspligt i henhold til vedtægtens artikel 24, idet den har undladt at tage behørigt hensyn til sagsøgerens interesser og har handlet i strid med god forvaltningsskik.


text:
26.6.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 168/10
 Sag anlagt den 26. april 2004 af Imre Czigany, Isabel Alves, Georgette Henningsen og Michel Lucas mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-149/04)
 (2004/C 168/18)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 26. april 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Imre Czigany, Rhode St. Genèse (Belgien), Isabel Alves, Luxembourg, Georgette Henningsen, Bruxelles, og Michel Lucas, Bruxelles, ved avocats Gilles Bounéou og Frédéric Frabetti, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af..
 —
 Subsidiært, ...
 —
 ...
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i den foreliggende sag er de samme som i sagerne T-43/04 og T-47/04.


text:
28.1.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/17
 Sag anlagt den 14. november 2005 — Manpower Personalservice mod KHIM
 (Sag T-405/05)
 (2006/C 22/33)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Manpower Personalservice GmbH (Sankt Pölten, Østrig) (ved: Rechtsanwältin B. Kuchar)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Andre parter i appelsagen: Manpower Inc. (Milwaukee, Wisconsin, USA)
 Sagsøgerens/sagsøgernes påstande
 —
 Afgørelse truffet den 22. juli 2005 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 499/2004-4) annulleres, og EF-varemærke nr. 000076059 erklæres ugyldigt for alle varer og tjenesteydelser.
 —
 Subsidiært annulleres afgørelsen truffet den 22. juli 2005 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 499/2004-4), for så vidt som den vedrører det bevis, der ikke er ført, for at EF-varemærke nr. 000076059 har opnået fornødent særpræg, og sagen hjemvises.
 —
 Under alle omstændigheder tilpligtes Harmoniseringskontoret og — i tilfælde af skriftlig intervention — EF-varemærkeindehaveren at betale deres egne og sagsøgerens omkostninger i forbindelse med sagen for Harmoniseringskontoret og den foreliggende sag.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: ordmærket »MANPOWER« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16, 35, 41 og 42 — EF-varemærke nr. 76059
 Indehaver af EF-varemærket: Manpower Inc.
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Sagsøgeren
 Annullationsafdelingens afgørelse: Afvisning af begæringen om ugyldighedserklæring
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på sagsøgerens klage
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i Rådets forordning nr. 40/94, da det registrerede varemærke er beskrivende i hele Fællesskabet og ikke har fornødent særpræg. Desuden er der et friholdelsesbehov med hensyn til begrebet »MANPOWER«.


text:
28.10.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/33
 Sag anlagt den 21. juli 2006 — Duyster mod Kommissionen
 (Sag F-80/06)
 (2006/C 261/69)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Tineke Duyster (Oetrange, Luxembourg) (ved avocat W.H.A.M. van den Muijsenbergh)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen fremmes til realitetsbehandling, subsidiært fremmes delvist til realitetsbehandling.
 —
 Ansættelsesmyndighedens afgørelser af 22. december 2005 og af 11. maj 2006 annulleres, subsidiært annulleres delvist.
 —
 Det fastslås, at ingen retsregel er til hinder for, at sagsøgeren kan ansøge om, at hendes forældreorlov tilbagekaldes i henhold til artikel 2 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til vedtægtens artikel 42a vedrørende forældreorlov.
 —
 Det fastslås, at Kommissionen ikke har fremført noget gyldigt argument eller noget gyldigt anbringende til imødegåelse af påstanden om, at sagsøgeren er i aktiv tjeneste.
 —
 Det fastslås, at Kommissionen ikke har fremført noget argument med henblik på at fratage sagsøgeren de fordele, der er forbundet med den administrative stilling aktiv tjeneste.
 —
 Subsidiært: Det fastslås, at ingen retsregel er til hinder for, at Kommissionen foretager en interesseafvejning, at den anvender artikel 2, stk. 4, i gennemførelsesbestemmelserne og træffer en afgørelse vedrørende tilbagekaldelsen af forældreorloven på dette grundlag.
 —
 Mere subsidiært: Retten giver sagsøgeren delvist medhold i en eller flere af de ovenfor anførte påstande
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne til juridisk bistand vedrørende den afgørelse, der blev truffet efter sagsøgerens ansøgning af 6. december 2005.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har allerede i forbindelse med sagerne F-51/05 (1) og F-18/06 (2) anfægtet det forhold, at Kommissionen først tilkendte hende forældreorlov for perioden fra den 1. november 2004 til den 30. april 2005, og dernæst ved skrivelse af 17. november 2005 fastsatte starttidspunktet for forældreorloven til den 8. november 2004.
 Den 6. december 2005 indgav sagsøgeren en ansøgning bl.a. i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 1, og de almindelige gennemførelsesbestemmelser vedrørende forældreorlov. Sagsøgeren ansøgte om, at den i ansættelsesmyndighedens skrivelse omhandlede forældreorlov blev annulleret. Den 22. december 2005 fastslog ansættelsesmyndigheden, at denne ansøgning måtte afvises. Sagsøgeren indgav derefter den 14. februar 2006 en klage over afgørelsen af 22. december 2005 i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 1. Den 16. maj 2006 fastslog ansættelsesmyndigheden ligeledes i en afgørelse på blot få linjer, at klagen måtte afvises.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet til prøvelse af afvisningerne bl.a. anført: i) at afgørelserne er baseret på forkerte faktiske omstændigheder; ii) at indholdet af og formålet med vedtægtens artikel 90, stk. 1 og 2, er tilsidesat; iii) at der foreligger selvmodsigelser; iv) at afgørelserne mangler klarhed; v) at indholdet af og formålet med vedtægtens artikel 42 er tilsidesat; vi) at indholdet af og formålet med artikel 2 i gennemførelsesbestemmelserne er tilsidesat; vii) at retspraksis er tilsidesat; viii) at indholdet af og formålet med vedtægtens artikel 25 er tilsidesat; ix) at principperne om proportionalitet, om beskyttelse af den berettigede forventning, om ligebehandling og om retssikkerhed er tilsidesat samt at princippet om interesseafvejning er tilsidesat, at arbejdsgiverens oplysningspligt ikke er overholdt, og at princippet om god forvaltningsskik er tilsidesat; x) at der ikke foreligger bevis for ansættelsesmyndighedens påstand om, at indholdet af den af sagsøgeren fremsatte ansøgning allerede indgår i sag F-51/05.
 Sagsøgeren har også fremført argumenter for, at Retten efter hendes opfattelse bør give hende medhold i hendes ansøgning. Sagsøgeren har bl.a. henvist til, at der foreligger en ny situation, som berettiger til fremsættelsen af en ny ansøgning (selv med tilbagevirkende kraft), til indholdet af og formålet med vedtægtens artikel 42, til indholdet af gennemførelsesbestemmelserne og navnlig disses artikel 2, stk. 4, til vedtægtens artikel 35, 36, 59 og 62 samt til de retsprincipper, der er nævnt ovenfor, under x).
 (1) EUT C 217 af 3.9.2005 (sag oprindeligt registreret ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans under nr. T-249/05 og henvist til Retten for EU-Personalesager ved kendelse af 15.12.2005).
 (2) EUT C 154 af 1.7.2006.


text:
21.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 170/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Riigikohus (Republikken Estland) den 21. maj 2007 — JK Otsa Talu OÜ mod Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)
 (Sag C-241/07)
 (2007/C 170/24)
 Processprog: estisk
 Den forelæggende ret
 Riigikohus
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: JK Otsa Talu OÜ
 Sagsøgt: Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er det foreneligt med det i artikel 22-24 i Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger (1) fastsatte mål for støtte til at drive miljøvenligt landbrug:
 a)
 fortsat kun at yde støtte til de ansøgere, i forhold til hvilke der inden for rammerne af dette program var truffet beslutning om at yde støtte til at drive miljøvenligt landbrug allerede i det foregående budgetår, og som har en forpligtelse til at drive miljøvenligt landbrug,
 eller
 b)
 hvert budgetår også at yde støtte til nye ansøgere, som er villige til at påtage sig en forpligtelse til miljøvenlig produktion og følgelig indretter deres produktion i overensstemmelse med kravene hertil?
 2.
 Såfremt besvarelsen af første spørgsmål er variant b), giver artikel 24, stk. 1, sammenholdt med artikel 37, stk. 4, og med artikel 39 i Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 da medlemsstaterne mulighed for, når det inden for programmets rammer viser sig, at der ikke længere er tilstrækkelige budgetmidler til førstegangsstøtte,
 a)
 at ændre den oprindelige regulering og kravene for ansøgning og ydelse at støtte til at drive miljøvenligt landbrug og fastsætte, at der alene kan ansøges om støtte, såfremt der i det foregående budgetår var truffet beslutning om at yde støtte til ansøgeren, og denne derfor har en gældende forpligtelse til miljøvenlig produktion,
 eller
 b)
 forholdsmæssigt at nedsætte støtten til alle ansøgere, som er berettigede til støtte til at drive miljøvenligt landbrug?
 (1) EFT L 160, s. 80.


text:
24.5.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 124/21
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 den 6. marts 2003 — Kommissionens beslutning af 30. oktober 2002 (J.nr.:
 K 31/2001 (ex NN 156/1999 & N 288/1988)) annulleres.
 i sagerne T-226/00 DEP og T-227/00 DEP, Nan Ya Plastics
 Corporation og Far Eastern Textiles Ltd mod Rådet for — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Den Europæiske Union ( 1)
 (Fastsættelse af sagsomkostninger)
 (2003/C 124/37) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Processprog: engelsk)
 I den anfægtede beslutning har Kommissionen fastslået, at
 Forbundsrepublikken Tyskland har tildelt sagsøgeren offentlige
 kontrakter på 6 636 000 DEM, der må betragtes som støtte.
 I sagerne T-226/00 DEP og T-227/00 DEP, Nan Ya Plastics Kommissionen har pålagt Forbundsrepublikken Tyskland at
 Corporation, Taipei (Taiwan), og Far Eastern Textiles Ltd, tilbagesøge støtte på 1 120 000 EUR, med tillæg af renter, fra
 Taipei, ved avocat P. De Baere, og med valgt adresse i sagsøgeren. Kommissionen er bl.a. af den opfattelse, at støtten
 Luxembourg, mod Rådet for Den Europæiske Union (befuld- ikke blev begrænset til det mindst mulige og har til støtte
 mægtigede: S. Marquardt og G. Berrisch), angående en begæ- herfor anført, at sagsøgeren har erhvervet kapitalinteresser i en
 ring om fastsættelse af de sagsomkostninger, som Rådet underleverandørvirksomhed.
 skal erstatte sagsøgerne som følge af Rettens kendelser af
 19. september 2001, Nan Ya Plastics mod Rådet og Far Eastern
 Textiles mod Rådet (sagerne T-226/00 og T-227/00, ikke trykt
 i Samling af Afgørelser), har Retten (Femte Udvidede Afdeling), Sagsøgeren har tilføjet, at med tilbagesøgningen af støtten har
 sammensat af afdelingsformanden, R. García-Valdecasas, og Kommissionen misbrugt sin skønsbeføjelse.
 dommerne P. Lindh, R.M. Moura Ramos, J.D. Cooke og
 H. Legal; justitssekretær: H. Jung, den 6. marts 2003 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således:
 Sagsøgeren har nærmere anført, at Kommissionens antagelse,
 hvorefter erhvervelsen af kapitalinteresserne med henblik på
 De sagsomkostninger, Rådet skal erstatte sagsøgerne i sagerne
 den heldige gennemførelse af omstruktureringen kun var til
 T-226/00 og T-227/00, fastsættes til 43 000 EUR.
 fordel for sagsøgeren og ikke var nødvendig, ikke holder.
 Erhvervelsen af de pågældende kapitalinteresser var en integre-
 ( 1) EFT C 316 af 4.11.2000.
 rende del af investorernes omstruktureringskoncept, hvorved
 der kun på den måde på kort sigt kunne udvikles en know-
 how i sagsøgerens virksomhed, således at det inden for et
 passende tidsrum kunne sikres, at omstruktureringen kunne
 gennemføres.
 Sagsøgeren har tilføjet, at Kommissionens antagelse, hvorefter
 Sag anlagt den 16. januar 2003 af Schmitz-Gotha Fahr- der i investorernes koncept ikke er taget hensyn til afkastet
 zeugwerke GmbH mod Kommissionen for De Europæi- som følge af erhvervelsen af kapitalinteresserne, ikke er
 ske Fællesskaber holdbart. Dette er allerede i investorernes koncept taget i
 betragtning som en del af den forventede indtægtsudvikling
 (Sag T-17/03) for sagsøgeren.
 (2003/C 124/38)
 Sagsøgeren har endelig anført, at selv om det måtte blive
 fastslået, at det ikke var nødvendigt at erhverve de pågældende
 (Processprog: tysk)
 kapitalinteresser, er kravet om tilbagesøgningen af et beløb på
 700 000 DEM udtryk for et fejlagtigt skøn, da dette beløb
 svarede til den likvide kapital, virksomheden umiddelbart
 rådede over.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 16. januar 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Schmitz-Gotha Farhzeugwerke
 GmbH, Gotha (Tyskland), ved Rechtsanwalt M. Matzat.


text:
8.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 144/44
 Rettens kendelse af 9. marts 2017 — Comprojecto Projectos e Construções et Gomes de Azevedo mod ECB
 (Sag T-22/16) (1)
 ((Passivitets-, annullations- og erstatningssøgsmål - økonomisk og monetær politik - tilsyn med kreditinstitutter - forebyggelse af brug af det finansielle system til hvidvask af penge - korrigerende foranstaltninger - manglende opfordring til at handle - manglende klarhed i stævningen - retsakt, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål - åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er retligt ugrundet))
 (2017/C 144/60)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøgere: Comprojecto-Projectos e Construções, Lda (Lissabon, Portugal), Julião Maria Gomes de Azevedo (Lissabon), Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo (Lissabon) og Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (Lissabon) (ved advokat M. Ribeiro)
 Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ved A. Karpf, P. Ferreira Jorge og K. Kaiser, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 For det første søgsmål i henhold til artikel 265 TEUF med påstand om, at det fastslås, at ECB med urette har undladt at handle over for portugisiske kreditinstitutter i forbindelse med forebyggelse af brug af det finansielle system til hvidvask af penge, for det andet søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af den akt, hvorved ECB sendte den opfordring til at handle, som sagsøgerne havde sendt til ECB, tilbage til sagsøgerne, og for det tredje søgsmål i henhold til artikel 268 TEUF med påstand om erstatning for det tab, som sagsøgerne angiveligt har lidt som følge af den manglende handling.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Centralbank frifindes.
 2)
 Comprojecto — Projectos e Construções, Lda, Julião Maria Gomes de Azevedo, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo og Isabel Maria Matos Gomes betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 106 af 21.3.2016.


text:
C 259/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9.9.2000
 Appel iværksat den 14. juli 2000 af Una Film »City Revue« 4. De indstævnte og de til støtte for dem indtrådte interveni-
 GmbH til prøvelse af dom afsagt den 27. juni 2000 af De enter tilpligtes at betale sagens omkostninger in solidum.
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje
 Afdeling) i de forenede sager T-172/98, T-175/98,
 T-176/98 og T-177/98, Salamander AG, Una Film »City
 Revue« GmbH, Alma Media Group Advertising SA & Co. Anbringender og væsentligste argumenter
 Partnership m.fl., Zino Davidoff SA og Davidoff & Cie SA,
 støttet af Markenverband eV, Manifattura Lane Gaetano — Fejlagtig opfattelse af rækkevidden af betingelsen »umid-
 Marzotto & Figli SpA og Lancaster BV, mod Europa- delbart og individuelt [berørt]« i EF-traktatens artikel 173,
 Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union, støttet stk. 4 (nu artikel 230, stk. 4, EF), som er en betingelse for
 af Republikken Finland, Kommissionen for De Europæi- at realitetspåkende annullationssøgsmål fra fysiske eller
 ske Fællesskaber, Det Forenede Kongerige Storbritannien juridiske personer: Retten har fejlagtigt sammenblandet
 og Nordirland samt Den Franske Republik kravene til, at et direktiv »berører« den pågældende
 »umiddelbart og individuelt«, med de krav, det omhandle-
 (Sag C-281/00 P) de direktiv skal opfylde for at have »direkte virkning« i
 den forstand, at det pålægger borgerne pligter.
 (2000/C 259/20)
 — Fejlagtig opfattelse af kravet om en effektiv retsbeskyttelse
 over for en tilsidesættelse af fællesskabsretten, som hører
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 14. juli til fællesskabsrettens almindelige retsgrundsætninger: Ret-
 2000 iværksat appel af Una Film »City Revue« GmbH ved ten har ikke fortolket og anvendt de i Fællesskabet
 advokat Dr. Rainer Borgelt, Düsseldorf, bistået af professor ved gældende krav til retsbeskyttelse og de gældende forfat-
 Bambergs Universitet Manfred Dauses, og med valgt adresse i ningsbestemmelser i overensstemmelse med det tvingen-
 Luxembourg hos advokaterne Reding & Felten, 2, rue J.P. Bras- de krav til retsmidlets effektivitet, som er en individuel
 seur, L-1258 Luxembourg, til prøvelse af dom afsagt den grundrettighed.
 27. juni 2000 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 Instans (Tredje Afdeling) i de forenede sager T-172/98,
 T-175/98, T-176/98 og T-177/98, Salamander AG, Una Film
 »City Revue« GmbH, Alma Media Group Advertising SA & Co.
 Partnership m.fl., Zino Davidoff SA og Davidoff & Cie
 SA, støttet af Markenverband eV, Manifattura Lane Gaetano
 Marzotto & Figli SpA og Lancaster BV, mod Europa-Parlamen-
 tet og Rådet for Den Europæiske Union, støttet af Republikken
 Finland, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Det
 Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland samt Den Sag anlagt den 18. juli 2000 af Kommissionen for De
 Franske Republik. Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 Appellanten har nedlagt følgende påstande: (Sag C-283/00)
 1. Dommen afsagt den 27. juni 2000 af Retten i Første
 Instans (Tredje Afdeling) i de forenede sager T-172/98, (2000/C 259/21)
 T-175/98, T-176/98 og T-177/98 ophæves og den af de
 sagsøgte — og de indstævnte — rejste formalitetsindsigel- Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 18. juli
 se forkastes. 2000 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Valero Jordana,
 2. Den af sagsøgeren — og appellanten — ved stævning af som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 22. oktober 1998, som indgik til Rettens Justitskontor Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret, C 254.
 den 23. oktober 1998, anlagte sag fremmes til realitetspå-
 kendelse.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 3. Der gives appellanten medhold i den påstand, som er
 nedlagt ved Retten, således at det anfægtede direktiv 1. Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat de
 98/43/EF af 6. juli 1998 fra Europa-Parlamentet og Rådet
 forpligtelser, der påhviler det efter fællesskabsretten, idet
 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og
 det i forbindelse med licitationen vedrørende udførelsen
 administrative bestemmelser om reklame for tobaksvarer af bygge- og anlægsarbejderne for kriminalforsorgens
 og sponsorering til fordel for disse (EFT L 213 af
 forsøgs- og uddannelsescenter i Segovia, der var udbudt
 30.7.1998, s. 9) annulleres,
 af Sociedad Estatal de Infraestructuras y Equipamientos
 Penitenciarios, SA, et selskab der er omfattet af definitio-
 subsidiært nen på ordregivende myndighed i artikel 1, litra b), i
 direktiv 93/37/EØF (1), og hvis beløb væsentligt overstiger
 hjemvises sagen til Retten med henblik på sagens videre grænsen for anvendelse af direktivet, ikke har overholdt
 behandling. samtlige bestemmelser i direktiv 93/37/EØF, og navnlig


text:
28.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 25/3
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 24. november 2011 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-281/09) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 89/552/EØF - tv-radiospredningsvirksomhed - reklameindslag - sendetid)
 (2012/C 25/04)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved L. Lozano Palacios og C. Vrignon, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien (ved N. Díaz Abad, som befuldmægtiget)
 Intervenient til støtte for den anden part i sagen: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved S. Behzadi-Spencer og S. Hathaway, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 3, stk. 2, og artikel 18, stk. 2, i Rådets direktiv 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed (EFT L 298, s. 23) — sendetiden for reklameindslag
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3, stk. 2, i Rådets direktiv 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/36/EF af 30. juni 1997, idet det har tilladt, at sendetiden på de spanske fjernsynskanaler for visse reklametyper, såsom infomercials, telepromotionsindslag, sponsorreklameindslag og korte indslag med reklame som formål, overstiger maksimumsgrænsen på 20 % af sendetiden pr. klokketime i direktivets artikel 18, stk. 2.
 2)
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 256 af 24.10.2009.


text:
29.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/15
 Domstolens kendelse af 25. marts 2009 — Isabella Scippacercola og Ioannis Terezakis mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-159/08 P) (1)
 (Appel - misbrug af dominerende stilling - angiveligt urimelige gebyrer opkrævet af lufthavnsoperatøren i Athens internationale lufthavn - afvisning af klage - manglende fællesskabsinteresse)
 2009/C 205/26
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellanter: Isabella Scippacercola og Ioannis Terezakis (ved avocat B. Lombart)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved T. Christoforou, V. Di Bucci og F. Ronkes Agerbeek, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans ((Femte Afdeling) den 16. januar 2008 i sag T-306/05, Isabella Scippacercola og Ioannis Terezakis mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen i en af appellanterne anlagt sag med påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 2. maj 2005 om at henlægge en klage fra appellanterne vedrørende Athens Internationale Lufthavn i Spatas (Grækenland) påståede misbrug af dominerende stilling gennem anvendelse af uforholdsmæssige afgifter over for brugerne
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Isabella Scippacercola og Ioannis Terezakis betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 171, s. 18.


text:
9.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 251/4
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 30. juni 2004 af Giudice di pace di Bitonto i sagen Pasqualina Murgolo mod Assitalia Assicuraziono SPA
 (Sag C-298/04)
 (2004/C 251/08)
 Ved kendelse afsagt den 30. juni 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 13. juli 2004, har Giudice di pace di Bitonto i sagen Pasqualina Murgolo mod Assitalia Assicuraziono SPA forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1)
 Skal artikel 81 EF fortolkes således, at denne bestemmelse foreskriver, at en vedtagelse eller en samordnet praksis mellem forsikringsselskaber, hvorved der etableres en gensidig udveksling af oplysninger, der gør det muligt at hæve præmierne for forsikringspolicer vedrørende bilforsikringer i et omfang, der ikke er berettiget på baggrund af markedssituationen, idet også selskaber, der er hjemmehørende i forskellige medlemsstater, deltager i aftalen eller den samordnede praksis, ikke har nogen retsvirkning?
 2)
 Skal artikel 81 EF fortolkes således, at denne er til hinder for en national bestemmelse som artikel 33 i den italienske lov nr. 287/1990, hvorefter erstatningskrav, der støttes på tilsidesættelse af fællesskabsretlige og nationale regler som følge af en konkurrencebegrænsende vedtagelse, også af tredjemand skal anlægges ved en anden domstol end den, der normalt er kompetent til at behandle sager af samme værdi, hvilket indebærer en betydelig forøgelse af sagsomkostninger og sagsbehandlingstid?
 3)
 Skal artikel 81 EF fortolkes således, at bestemmelsen giver tredjemand, der har en relevant juridisk interesse i spørgsmålet, adgang til at påberåbe sig den manglende retsvirkning af en vedtagelse eller en praksis, der er ulovlig i henhold til denne fællesskabsretlige bestemmelse, og til at kræve erstatning for den lidte skade, når der er årsagsforbindelse mellem vedtagelsen eller den samordnede praksis og skaden?
 4)
 Skal artikel 81 EF fortolkes således, at forældelsesfristen for erstatningssøgsmål, der er støttet på den nævnte bestemmelse, begynder at løbe den dag, hvor vedtagelsen eller den samordnede praksis blev indført, eller fra den dag, hvor vedtagelsen eller den samordnede praksis ophørte?
 5)
 Skal artikel 81 EF fortolkes således, at den nationale ret i tilfælde, hvor det konstateres, at den skade, der kan ydes erstatning for i henhold til national ret, under alle omstændigheder er mindre end den økonomiske fordel, som det skadevoldende selskab, der deltager i vedtagelsen eller den samordnede praksis, opnår, af egen drift yderligere skal tilkende den skadelidte tredjemand en godtgørelse, der er nødvendig for, at den erstatningsbegrundende skade overstiger den fordel, som skadevolder har opnået, med henblik på at afskrække virksomhederne fra at deltage i vedtagelser eller samordnet praksis, der er forbudt i henhold til artikel 81 EF?


text:
7.10.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 285/19
 Sag anlagt den 31. juli 2000 af Agnès Ajour og 115 andre Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 sagsøgere mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber — Det udtrykkelige afslag af 19. juli 2000 fra Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber på at anvende artikel 3 i
 (Sag T-201/00) vedtægtens bilag X annulleres.
 — I overensstemmelse med artikel 3 i vedtægtens bilag X
 (2000/C 285/34) ansættes sagsøgeren på ny i et tredjeland senest med
 virkning fra den 1. september 2000.
 (Processprog: fransk) — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes
 at betale samtlige sagens omkostninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 31. juli 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Agnès Ajour og 115 andre sagsø- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 gere ved advokaterne Jean-Noël Louis og Véronique Peere,
 Bruxelles.
 Sagsøgeren, som er ansat ved Kontoret for De Europæiske
 Fællesskabers Officielle Publikationer, anfægter afslaget på den
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande: ansøgning, han indgav den 6. juni 2000 om at blive ansat i et
 tredjeland i henhold til artikel 3 i tjenestemandsvedtægtens
 — annullation af Kommissionens beregning af sagsøgernes bilag X. Denne ansøgning blev afslået med den begrundelse, at
 lønopgørelser for månederne september til december sagsøgeren ikke hører til den gruppe ansatte, som denne
 1999 bestemmelse finder anvendelse på.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Til støtte for sine påstande anfører sagsøgeren, at den anfægte-
 de afgørelse
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter — strider mod artikel 2 og 3 i vedtægtens bilag X
 Sagsøgerne, som er ansat ved Veterinær- og Plantesundheds- — strider mod vedtægtens artikel 2, mod princippet om det
 kontoret i Dublin, har gjort indsigelse mod deres lønopgørelser indbyrdes over- og underordnelsesforhold, som gælder
 for månederne september til december 1999, og har gjort for de organer, der træffer afgørelse som ansættelsesmyn-
 gældende, at disse er blevet opgjort efter justeringskoefficienten dighed, og mod princippet om retsreglers indbyrdes
 for Irland, der er blevet fastlagt uden hensyn til leveomkostnin- rangfølge
 gerne i Dublin. De har anført, at Kommissionen, ved at
 anvende denne ulovlige justeringskoefficient ved beregningen — strider mod princippet om beskyttelse af den berettigede
 af deres løn, har overtrådt vedtægtens artikel 64 og 65a og forventning
 principperne om forbud mod forskelsbehandling, om den
 berettigede forventning med hensyn til karrieren og om — er behæftet med magt- og procedurefordrejning
 arbejdskraftens frie bevægelighed.
 — strider mod vedtægtens artikel 25.
 Sag anlagt den 1. august 2000 af Mario Costacurta mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sag anlagt den 3. august 2000 af RENCO SpA mod Rådet
 for Den Europæiske Union
 (Sag T-202/00)
 (Sag T-205/00)
 (2000/C 285/35)
 (2000/C 285/36)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 1. august 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Mario Costacurta, Luxembourg, Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 ved advokat Marc Petit, Luxembourg. den 3. august 2000 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske


text:
4.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/27
 Sag anlagt den 7. marts 2013 — Saferoad RRS mod KHIM (MEGARAIL)
 (Sag T-137/13)
 2013/C 129/52
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Saferoad RRS GmbH (Weroth, Tyskland) (ved advokat C. Czychowski)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 9. januar 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2536/2011-4) og undersøgerens afgørelse af 23. november 2011 annulleres, for så vidt som varemærkeansøgningen blev afslået.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagen omkostninger
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »MEGARAIL« for varer og tjenesteydelser i klasse 6, 19 og 37
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde:
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) i forordning nr. 207/2009.


text:
18.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 346/34
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Italien) den 19. oktober 2010 — straffesag mod Raffaele Russo
 (Sag C-501/10)
 ()
 2010/C 346/60
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Santa Maria Capua Vetere
 Tiltalt i hovedsagen
 Raffaele Russo
 Præjudicielt spørgsmål
 Kan etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser indskrænkes af en national ordning baseret på udstedelse af et begrænset antal koncessioner og efterfølgende bevillinger vedrørende offentlig sikkerhed, som bl.a. er karakteriseret ved
 1)
 en generel tendens til beskyttelse af indehaverne af koncessioner, der er udstedt på et tidligere tidspunkt på baggrund af en udbudsrunde, som på ulovlig vis har udelukket en del af de erhvervsdrivende,
 2)
 bestemmelser, der sikrer faktisk fastholdelse af de markedspositioner, som er blevet opnået (forbud mod, at nye koncessionshavere åbner centre inden for en vis afstand i forhold til de eksisterende centre), og
 3)
 mulighed for bortfald af koncessionen, herunder i tilfælde, hvor koncessionshaveren direkte eller indirekte administrerer grænseoverskridende spilleaktiviteter, der kan sammenlignes med den af koncessionen omfattede type aktiviteter, hvilket indebærer inddragelse af meget høje sikkerhedsstillelser?


text:
10.8.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 191/23
 af en grundlæggende rettighed (foreningsfriheden) ikke kan Slettelse af sag C-178/01 (1)
 efterprøves ved de fællesskabsretlige instanser i netop de
 tilfælde, hvor tilsidesættelsen berører alle potentielt berettigede (2002/C 191/38)
 i henhold til de grundlæggende rettigheder på generel og
 abstrakt vis, dvs. hvor rettigheden beror på en lov.
 Ved kendelse af 18. april 2002 har præsidenten for De
 (1) Endnu ikke trykt i De Europæiske Fællesskabers Tidende. Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-178/
 01, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Republikken Østrig, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 212 af 28.7.2001.
 Slettelse af sag C-357/00 (1)
 (2002/C 191/37)
 Slettelse af sag C-214/01 (1)
 Ved kendelse af 16. april 2002 har formanden for Sjette (2002/C 191/39)
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet,
 at sag C-357/00, Fikri Akdenk mod Stadtgemeinde Bremen
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgericht Ved kendelse af 15. april 2002 har præsidenten for De
 der Freien Hansestadt Bremen), skal slettes af registeret. Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-214/
 01, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 355 af 9.12.2000.
 (1) EFT C 212 af 28.7.2001.


text:
7.6.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/40
 Sag anlagt den 20. marts 2008 — Meister mod KHIM
 (Sag F-37/08)
 (2008/C 142/76)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Herbert Meister (Alicante, Spanien) (ved Rechtsanwalt H.-J. Zimmermann)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af Harmoniseringskontorets stiltiende afslag på sagsøgerens klage vedrørende påståede fejl i bedømmelserne af ham.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det stiltiende afslag på sagsøgerens klage af 27. august 2007, der blev givet af præsidenten for Harmoniseringskontoret den 3. januar 2008, annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret pålægges at betale sagsøgeren et (efter Rettens skøn fastsat) beløb som erstatning for ikke-økonomisk skade.
 —
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Subsidiært annulleres afslaget fra præsidenten for Harmoniseringskontoret på klagen af 27. august 2007, der blev meddelt til sagsøgeren den 7. januar 2008.


text:
21.2.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 47/21
 d) er udtryk for forskelsbehandling og/eller skal anvende på erhvervelser af goder og tjenesteydelser i
 forbindelse med begge den afgiftspligtige persons aktivite-
 ter, når den afgiftspligtige person er et selskab, der driver
 e) udgør en tilsidesættelse af den grundlæggende frihed til virksomhed vedrørende fast ejendom og udfører arbejder
 udøve et erhverv eller en virksomhed? inden for to virksomhedssektorer, nemlig opførelse af
 bygninger til salg (momsfritaget) og udførelse af bygge-
 og anlægskontrakter (momspligtig)?
 (1) om fastsættelse for 2003 af fiskerimuligheder og dertil knyttede
 betingelser for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande
 gældende for EF-farvande og for EF-fartøjer i andre farvande, som — Eller skal bestemmelsen fortolkes således, at kun omsæt-
 er omfattet af fangstbegrænsninger (EFT L 356 af 31.12.2002, ningen skal medregnes?
 s. 12).
 (2) om ændring af forordning (EF) nr. 2341/2002 om fastsættelse for
 2003 af fiskerimuligheder og dertil knyttede betingelser for visse
 fiskebestande og grupper af fiskebestande gældende for EF-
 farvande og for EF-fartøjer i andre farvande, som er omfattet af (1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering
 fangstbegrænsninger (EUT L 97 af 15.4.2003, s. 11). af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det
 (3) om tildeling af ekstra dage til havs til medlemsstaterne ifølge fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT
 bilag XVII til Rådets forordning (EF) nr. 2341/2002 (EØS-relevant L 145 af 13.6.1977, s. 1).
 tekst) (meddelt under nummer K(2003) 762) (EUT L 71 af (2) Código do Imposto sobre o Valor Acrescendato.
 15.3.2003, s. 28).
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 26. november 2003 af Supremo Tribunal Sag anlagt den 22. december 2003 af Europa-Parlamentet
 Administrativo, Portugal, i sagen António Jorge, Lda, mod mod Rådet for Den Europæiske Union
 Fazenda Pública
 (Sag C-536/03) (Sag C-540/03)
 (2004/C 47/34)
 (2004/C 47/35)
 Ved kendelse afsagt den 26. november 2003, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 22. december 2003, har Supre-
 mo Tribunal Administrativo, Portugal, i sagen António Jorge, Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. de-
 Lda, mod Fazenda Pública forelagt De Europæiske Fællesska- cember 2003 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Union
 bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af af Europa-Parlamentet ved H. Duintjer Tebbens og A. Caiola,
 følgende spørgsmål: som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 — Hvordan skal artikel 19 i Rådets sjette direktiv af 17. maj
 1977 (77/388/EØF) (1) fortolkes?
 Europa-Parlamentet har nedlagt følgende påstande:
 — Er CIVA’s (2) artikel 23, stk. 4, forenelig med den nævnte
 bestemmelse, når den fortolkes således, at værdien af — Artikel 4, stk. 1, sidste punktum, og stk. 6, og artikel 8 i
 igangværende arbejder — der ved udløbet af hvert år Rådets direktiv 2003/86/EF af 22. september 2003 om
 endnu ikke er udbudt til salg, og for hvilke der hverken familiesammenføring (1) annulleres i medfør af artikel 230
 helt eller delvist er modtaget betaling — ud over den EF.
 årlige omsætning skal medregnes i brøkens nævner med
 henblik på beregningen af den procentdel af momsfradra-
 get eller den pro rata-sats, som den afgiftspligtige person — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
13.2.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 37/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig) den 25. november 2009 — Charles Defossez mod Christian Wiart, kurator for aktieselskabet Sotimon SARL, Office national de l’emploi og CGEA de Lille
 (Sag C-477/09)
 2010/C 37/19
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Charles Defossez
 Sagsøgte: Christian Wiart, som kurator for aktieselskabet Sotimon SARL, Office national de l’emploi (fonds de fermeture d’entreprises) og CGEA de Lille
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 8a i Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. oktober 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens (1) som ændret ved Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 2002/74/EF af 23. september 2002 (2) — som i stk. 1 bestemmer, at såfremt en virksomhed, der har aktiviteter i mindst to medlemsstater, bliver insolvent, er det garantiinstitutionen i den medlemsstat, hvor arbejdstageren sædvanligvis udfører eller udførte sit arbejde, der skal dække betalingen af arbejdstagernes tilgodehavender, og i stk. 2 bestemmer, at omfanget af arbejdstagernes rettigheder fastslås i henhold til den lovgivning, der gælder for den pågældende garantiinstitution — fortolkes således, at den angiver den kompetente institution og dermed udelukker alle andre institutioner, eller om bestemmelsen under hensyntagen dels til direktivets formål, som er at styrke rettighederne for arbejdstagere, der gør brug af deres ret til fri bevægelighed, og dels til direktivets artikel 9, stk. 1 — hvoraf fremgår, at direktivet ikke berører medlemsstaternes mulighed for at anvende eller indføre administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser, som er gunstigere for arbejdstagerne — skal fortolkes således, at den ikke fratager arbejdstageren retten til at gøre krav på dækning under en mere gunstig dækning tegnet hos den institution, som arbejdstageren er forsikret i via sin arbejdsgivers bidragsbetaling i henhold til national lovgivning, i stedet for forsikringsdækning, som er tegnet hos den anden institution?
 (1) EFT L 283, s. 23.
 (2) EFT L 270, s. 10.


text:
Nr . C 269/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14 . 9 . 96
 Slettelse af sag C-5/96 ( ) Slettelse af sag C-413/93 ( )
 ( 96/C 269/46 ) ( 96/C 269/50 )
 Ved kendelse af 23 . maj 1996 har præsidenten for De Ved kendelse af 19 . juni 1996 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-5/96 , Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kon 413/93 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura
 geriget Spanien, skal slettes af registret. circondariale di Trapani ), straffesag mod Matteo Peralta ,
 skal slettes af registret.
 (') EFT nr. C 77 af 16 . 3 . 1996 .
 (>) EFT nr. C 300 af 6 . 11 . 1993 .
 Slettelse af sag C-387/95 ( )
 Slettelse af sag C-121 /94 ( )
 ( 96/C 269/47 )
 ( 96/C 269/51 )
 Ved kendelse af 3 . juni 1996 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C Ved kendelse af 28 . juni 1996 har præsidenten for De
 387/95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 mod Irland, skal slettes af registret. 121 /94 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesso
 zialgericht), Domingo Gonzålez-Rodriguez mod Bundesan
 (') EFT nr . C 31 af 3 . 2 . 1996 . stalt fur Arbeit, skal slettes af registret.
 (') EFT nr . C 174 af 25 . 6 . 1994 .
 Slettelse af sag C-394/95 ( )
 ( 96/C 269/48 ) Slettelse af sag C-3 85/95 (')
 Ved kendelse af 3 . juni 1996 har præsidenten for De ( 96/C 269/52 )
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 394/95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Ved kendelse af 28 . juni 1996 har præsidenten for De
 mod Irland , skal slettes af registret. Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 385/95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (') EFT nr . C 31 af 3 . 2 . 1996 . mod Den Portugisiske Republik, skal slettes af registret.
 (!) EFT nr . C 31 af 3 . 2 . 1996 .
 Slettelse af sag C-40/96 ( )
 ( 96/C 269/49 ) Slettelse af sag C-393/95 ( )
 Ved kendelse af 5 . juni 1996 har præsidenten for De ( 96/C 269/53 )
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 40/96 , Kommisionen for De Europæiske Fællesskaber mod Ved kendelse af 9 . juli 1996 har præsidenten for De
 Kongeriget Spanien , skal slettes af registret. Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 393/95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 C ) EFT nr . C 95 af 30 . 3 . 1996 . mod Kongeriget Belgien, skal slettes af registret.
 (') EFT nr . C 31 af 3 . 2 . 1996 .


text:
19.7.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 171/19
 3. Hvorledes skal man fortolke kravet om, at brugen er Sag anlagt den 5. juni 2003 af Kommissionen for De
 »nødvendig« for at angive anvendelsen af en vare? Kan Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene
 nødvendighedskriteriet være opfyldt, selv om det er
 muligt at angive denne anvendelse uden udtrykkeligt at
 (Sag C-241/03)
 henvise til en tredjemands varemærke, f.eks. ved kun at
 henvise til det tekniske princip for varens funktion?
 Hvilken relevans har herved den omstændighed, at anven- (2003/C 171/28)
 delsesformålet måske er vanskeligere at forstå for forbru-
 gerne, hvis der ikke udtrykkeligt henvises til tredjemands
 varemærke?
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 5. juni
 4. Hvilke omstændigheder skal der tages hensyn til ved 2003 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af Kommissio-
 vurderingen af overholdelsen af redelig markedsførings- nen for De Europæiske Fællesskaber ved G. Zavvos og W. Wils,
 skik? Udgør angivelsen af tredjemands varemærke i som befuldmægtigede.
 forbindelse med markedsføringen af ens egen vare en
 henvisning til den omstændighed, at den markedsfør-
 endes egen vare kvalitetsmæssigt, teknisk og med hensyn Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 til dens andre egenskaber svarer til den vare, som angives
 ved tredjemands varemærke? — Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat
 sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og
 5. Berører det den lovlige karakter af brugen af en tredje- Rådets direktiv 2000/26/EF af 16. maj 2000 om indbyr-
 mands varemærke, at den erhvervsdrivende, som henviser des tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om an-
 til tredjemandens varemærke, også — foruden en reserve- svarsforsikring for motorkøretøjer og om ændring af
 del eller tilbehør — markedsfører et eget produkt, som Rådets direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (Fjerde mo-
 denne reservedel eller tilbehør er bestemt til at anvendes torkøretøjsforsikringsdirektiv) (1), idet det ikke har vedta-
 med? get de love og administrative bestemmelser, der er
 nødvendige for at efterkomme direktivet, eller i hvert fald
 ( 1) EFT L 40 af 11.2.1989, s. 1. ikke har underrettet Kommissionen herom.
 — Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 se afsagt den 5. maj 2003 af Juzgado de 1 a Instancia nr. 35,
 Barcelona, i sagen QDQ MEDIA SA mod Alejandro
 Omedas Lecha Fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 20. juli
 2002.
 (Sag C-235/03)
 (1 ) EFT 2000 L 181, s. 65.
 (2003/C 171/27)
 Ved kendelse af 5. maj 2003, indgået til Domstolens Justitskon-
 tor den 2. juni 2003, har Juzgado de 1a Instancia nr. 35,
 Barcelona, i sagen QDQ MEDIA SA mod Alejandro Omedas
 Lecha, forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: Sag anlagt den 6. juni 2003 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 Er det inden for rammerne af den beskyttelse, der tilkommer
 kreditor i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (Sag C-243/03)
 2000/35/EF af 29. juni 2000 om bekæmpelse af forsinket
 betaling i handelstransaktioner ( 1), muligt at anse udgifter til
 (2003/C 171/29)
 advokat og procesfuldmægtig i forbindelse med en summarisk
 proces til opnåelse af et eksekutionsfundament til brug for
 inddrivelse af gælden, for at være omkostninger ved inddri-
 velsen?
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 6. juni
 2003 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen
 ( 1) EFT L 200 af 8.8.2000, s. 35. for De Europæiske Fællesskaber ved E. Traversa, som befuld-
 mægtiget, bistået af avocat N. Coutrelis, og med valgt adresse i
 Luxembourg.


text:
27.9.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 247/4
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Klagenfurt (Østrig) den 20. juni 2008 — SPÖ Landesorganisation Kärnten mod Finanzamt Klagenfurt
 (Sag C-267/08)
 (2008/C 247/06)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Klagenfurt
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: SPÖ Landesorganisation Kärnten
 Sagsøgt: Finanzamt Klagenfurt
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 4, stk. 1, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaterne lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (herefter »sjette direktiv«) (1) fortolkes således, at »ekstern reklame«, der foretages af et politisk partis landsorganisation, som er en juridisk person, i form af public relations, oplysningsvirksomhed, gennemførelse af partimøder, levering af reklamemateriale til kredsorganisationerne og organisering og afholdelse af et årligt bal (SPÖ-Ball), anses for økonomisk virksomhed, når der herved opnås indtægter fra den (delvise) viderefakturering af udgifterne ved den »eksterne reklame« til de øvrige partiafdelinger (kredsorganisationer m.m.), som også er juridiske personer, og entreindtægter ved afholdelsen af ballet?
 2)
 Foreligger der også en »økonomisk virksomhed« som omhandlet af artikel 4, stk. 1 og 2, i sjette direktiv, selv om de under første spørgsmål nævnte aktiviteter »reflekterer« på landsorganisationen, og denne derfor også profiterer heraf? Det følger af sagens natur, at også partiet som sådant med disse aktiviteter samtidig propaganderer om ikke principalt, så dog som en uomgængelig følge heraf, for dets politiske mål og ideer.
 3)
 Kan der også tales om »økonomisk virksomhed« som ovenfor nævnt når udgifterne ved den »eksterne reklame« vedvarende med det flerdobbelte overstiger de herved opnåede indtægter ved viderefaktureringen af udgifterne og indtægterne ved afholdelsen af ballet?
 4)
 Foreligger der også »en økonomisk virksomhed«, når viderefaktureringen af udgifterne ikke sker efter umiddelbart klare økonomiske kriterier (f.eks. fordeling af omkostningerne efter anvendelse eller brug) og det reelt tilkommer underorganisationerne selv reelt kan bestemme, om og i hvilket omfang de vil dække landsorganisationens udgifter?
 5)
 Foreligger der også »en økonomisk virksomhed«, når faktureringen af reklameydelserne til underorganisationerne sker i form af en udgiftsfordeling, hvis størrelse dels afhænger af antallet af den pågældende underorganisations medlemmer dels af antallet af dens valgte parlamentsrepræsentanter?
 6)
 Skal ikke-afgiftspligtige ydelser fra det offentlige [som f.eks. partistøtte efter Kärnten Parteienförderungsgesetz] (lov om partistøtte) ved spørgsmålet, om der foreligger en økonomisk virksomhed, ligeledes tages i betragtning som økonomiske fordele?
 7)
 Såfremt den såkaldte »ekstern reklame« isoleret betragtet udgør en økonomisk virksomhed som omhandlet af artikel 4, stk. 1 og 2, i sjette direktiv, stilles følgende spørgsmål: Er den omstændighed, at public relations og valgpropaganda udgør politiske partiers hovedvirksomhed og er en omgængelig betingelse for gennemførelse af deres poliske mål og programmer, til hinder for at kvalificere denne virksomhed som »økonomisk virksomhed«?
 8)
 Er den af appellanten ydede virksomhed betegnet som »ekstern reklame« af en sådan karakter, at den kan sidestilles med erhvervsmæssige reklamebureauers virksomhed som omhandlet af bilag D (punkt 10) i sjette direktiv, eller svarer den efter sit indhold til sådan virksomhed? Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende kan omfanget af den udøvede virksomhed henset til den foreliggende indtægts-udgiftsstruktur i det af appelsagen omfattede tidsrum, kvalificeres som »ikke ubetydeligt«?
 (1) EUT L 145, s. 1.


text:
12.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 220/8
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 16. juli 2009 — Pärlitigu OÜ mod Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tallinna Halduskoshus — Republikken Estland)
 (Sag C-56/08) (1)
 (Den fælles toldtarif - kombineret nomenklatur - tarifering - KN-underposition 05119110 - KN-underposition 03032200 - frosset rygben af opdrættet atlanterhavslaks - forordning (EF) nr. 85/2006 - antidumpingtold)
 2009/C 220/12
 Processprog: estisk
 Den forelæggende ret
 Tallinna Halduskoshus
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Pärlitigu OÜ
 Sagsøgt: Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tallinna Halduskohus — fortolkning af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og Den Fælles Toldtarif (EFT L 256, s. 1), i den affattelse som finder anvendelse på de faktiske omstændigheder i hovedsagen — gyldigheden af artikel 1, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 85/2006 af 17. januar 2006 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af opdrættede laks med oprindelse i Norge og om endelig opkrævning af den midlertidige told (EUT L 15, s. 1) — tarifering under pos. 0303220015 (opdrættet frossen laks, andet) eller pos. 0511911000 (fiskeaffald) med henblik på opkrævning af antidumping told — frosne ryghvirvler af opdrættet atlanterhavslaks opnået ved filetering af fiskene
 Konklusion
 Den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1719/2005 af 27. oktober 2005, skal fortolkes således, at frosset rygben af opdrættet atlanterhavslaks (Salmo salar), opnået efter filetering, skal tariferes i KN-kode 0303 22 00, forudsat at varen er egnet til menneskeføde på tidspunktet for fortoldningen, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 (1) EUT C 92 af 12.4.2008.


text:
5.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 148/22
 Kendelse afsagt af formanden for Domstolens Tredje Afdeling den 5. marts 2010 — The Motor Insurers’ Bureau mod Helphire (UK) Limited og Angel Assistance Limited (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal (Det Forenede Kongerige))
 (Sag C-26/09) (1)
 2010/C 148/36
 Processprog: engelsk
 Formanden for Tredje Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registeret.
 (1) EUT C 282 af 21.11.2009.


text:
14.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 109/3
 Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 22. november 2011 — Wolfgang Köppl mod Freistaat Bayern (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Tyskland)
 (Sag C-590/10) (1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit - direktiv 91/439/EØF - artikel 1, stk. 2, og artikel 8, stk. 2 og 4 - artikel 7, stk. 1 - gensidig anerkendelse af kørekort - inddragelse af den nationale førerret - førerret til kategori B udstedt af en anden medlemsstat - manglende iagttagelse af bopælskravet - førerret til kategori C efterfølgende udstedt af samme medlemsstat - overholdelse af bopælskravet - forpligtelse til at være indehaver af et gyldigt kørekort til kategori B-motorkøretøjer på tidspunktet for udstedelse af kørekort til kategori C-motorkøretøjer)
 2012/C 109/04
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Wolfgang Köppl
 Sagsøgt: Freistaat Bayern
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — fortolkning af artikel 1, stk. 2, og artikel 8, stk. 2 og 4, i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort (EFT L 237, s. 1), i lyset af artikel 2, stk. 1, og artikel 3, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — førerret til kategori B, som en medlemsstat under tilsidesættelse af bopælskravet har udstedt til en statsborger i en anden medlemsstat, efter at den pågældende havde fået inddraget sit nationale kørekort efter udløbet af en periode med midlertidigt forbud mod at ansøge om nyt kørekort — den førstnævnte medlemsstats senere tildeling af førerret til kategori C under overholdelse af bopælskravet — bopælsmedlemsstatens mulighed for at nægte at anerkende gyldigheden af disse førerrettigheder
 Konklusion
 Artikel 1, stk. 2, og artikel 8, stk. 2 og 4, i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort, som ændret ved Kommissionens direktiv 2000/56/EF af 14. september 2000, er ikke til hinder for, at en medlemsstat nægter at anerkende en førerret til kategori B- og C-motorkøretøjer udstedt af en anden medlemsstat til en person, som den første medlemsstat tidligere har iværksat foranstaltninger overfor i henhold til direktivets artikel 8, stk. 2, når førerretten til kategori B-motorkøretøjer i den anden medlemsstat er blevet meddelt under tilsidesættelse af kravet om sædvanlig bopæl i direktivets artikel 7, stk. 1, litra b), hvilket fremgår af selve angivelserne i kørekortet, og når førerretten til kategori C-motorkøretøjer er blevet meddelt på grundlag af den første førerret, uden at tilsidesættelsen af nævnte bopælskrav fremgår af det nye kørekort, der er udstedt i medfør af meddelelsen om førerret til kategori C-motorkøretøjer.
 (1) EUT C 95 af 26.3.2011.


text:
25.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 27/52
 Rettens dom af 3. december 2015 — Infusion Brands mod KHIM (DUALTOOLS)
 (Sag T-648/14) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om EF-figurmærket DUALTOOLS - absolutte registreringshindringer - delvist afslag på registrering - beskrivende karakter - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2016/C 027/65)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Infusion Brands, Inc. (Myerlake Circle Clearwater, Florida, De Forenede Stater) (ved advokat K. Piepenbrink)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (først ved V. Melgar, som befuldmægtiget, derefter ved H. O’Neil og M. Rajh, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 1. juli 2014 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 398/2014-4) vedrørende en ansøgning om registrering af figurtegnet DUALTOOLS som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Infusion Brands, Inc. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 380 af 27.10.2014.


text:
27.7.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 215/10
 Appel iværksat den 24. maj 2013 af Henkel AG & Co. KGaA og Henkel France til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 7. marts 2013 i sag T-64/12, Henkel AG & Co. KGaA og Henkel France mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-284/13 P)
 2013/C 215/13
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellanter: Henkel AG & Co. KGaA og Henkel France (ved avocats F. Brunet og E. Paroche samt advocate E. Bitton)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande
 —
 Kendelsen ophæves, for så vidt som den afviste Henkels påstand om annullation af den anfægtede afgørelse, der var fremsat for Retten.
 —
 Det fastslås, at Henkels søgsmål for Retten ikke er uden genstand, og at det skal antages til realitetsbehandling og sagen hjemvises til Retten til fornyet behandling af de relevante omstændigheder.
 —
 Kendelsen ophæves, for så vidt som den pålægger Henkel at bære sine egne omkostninger og betale Kommissionens omkostninger (punkt 3 i kendelsens konklusion), og Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i denne sag og i sagen for Retten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Denne appel indeholder tre anbringender, hvorved appellanterne anfægter Rettens konklusion om, at de ikke havde søgsmålsmålsinteresse for Retten i forhold til den anfægtede afgørelse. Retten fastslog således med urette, at den anfægtede afgørelse var uden genstand som følge af ADLC’s afgørelse om, at fremsendelsen af dokumenterne ikke var nødvendig for at sikre, at appellanternes ret til forsvar overholdes, og at disse dokumenter ikke var relevante for undersøgelsen af den for ADLC verserende sag.
 Appellanterne har anført, at de derimod havde en berettiget interesse i at indbringe sagen for Retten, fordi den skal henholde sig til dokumenterne i den franske procedure for at fastslå i) at de faktiske omstændigheder, som er sanktioneret i sag COMP/39.579, er de samme som dem eller i det mindste meget tæt forbundet med dem, der er genstand for retsforfølgning i den franske procedure, hvilket påvirker appellanternes samarbejdsstatus i Frankrig, og ii) den omstændighed, at Henkel insisterer på at få tilladelse til at anvende dokumenterne i den franske procedure, skal ikke betragtes som manglende samarbejde fra ansøgeren om favorabel behandling, der begrunder en bødenedsættelse på 25 % i stedet for 30 %, som ADLC har fastslået, men skal betragtes som udøvelsen af rettigheder eller retmæssige interesser, dvs. udøvelsen af retten til forsvar.
 Appellen indeholder tre anbringender:
 —
 Retten har for det første foretaget en urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder, da den med urette fastslog, at der som følge af ADLC’s afgørelse ikke længere fandtes noget proceduremæssigt trin, hvor disse dokumenter atter kunne undersøges, hvis den anfægtede afgørelse blev annulleret og disse dokumenter fremsendt til ADLC.
 —
 Kendelsen er for det andet behæftet med en begrundelsesmangel, fordi Retten fandt, at Henkel ikke havde søgsmålsinteresse uden at undersøge de af Henkel fremførte argumenter, og
 —
 Retten har for det tredje begået en retlig fejl, idet den undlod at undersøge, om Henkel ikke fortsat havde en søgsmålsinteresse for Retten med henblik på at sikre, at en ulovlig retsakt ikke ville blive gentaget.
 Af samtlige ovennævnte årsager har appellanten nedlagt påstand om, at Domstolen ophæver kendelsen.


text:
6 . 7 . 96 I DA | De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 197/ 13
 Anmodning om préjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse og herved pålægge personer, som er bosat i en anden
 afsagt den 3 , maj 1996 af High Court of Justice, Queen's medlemsstat, pligt til at indbetale bidrag, selv om de på
 Bench Division, i sagen The Queen mod Ministry of grund af deres bopæl er udelukket fra at kunne gøre krav på
 Agriculture, Fisheries and Food og The Commissioners for ydelser, eller retten til ydelserne er suspenderet ?
 Customs & Excise, ex parte : The National Farmers ' Union,
 David Burnett and Sons Limited, R. S. and E. Wright
 Limited , Anglo Beef Processors Limited, United Kingdom
 Genetics, Wyjac Calves Limited, International Traders
 Ferry Limited, MFP International Limited, Interstate Truck
 Rental Limited og Vian Exports Limited , støttet af: Anglo Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 Ducht Meat Exports Limited , Beck Food Group Limited, afsagt den 19. marts 1996 af Bundesfinanzhof i sagen
 First City Trading Limited, Weddel Swift Limited, Carrex Südzucker AG Mannheim/Ochsenfurt mod Hauptzollamt
 August Limited , Meatal Supplies ( Wholesale Meats ) Limi Mannheim
 ted , Meat Marketing Services ( UK ) Limited, NWL ( Ireland )
 Limited , Hibernia Foods pic, D. T. Duggins Limited, ( Sag C-161/96 )
 Swallow Foods International Limited og The British Asso ( 96/C 197/25 )
 ciation of Sheep Exporters
 ( Sag C- 1 5 7/96 ) Ved kendelse afsagt den 19 . marts 1996 , indgået til
 ( 96/C 197/23 ) Domstolens Justitskontor den 13 . maj 1996 , har Bundesfi
 nanzhof — Syvende Afdeling — i sagen Südzucker AG
 Mannheim/Ochsenfurt mod Hauptzollamt Mannheim fore
 Ved kendelse afsagt den 3 , maj 1 996 , indgået til Domstolens lagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 Justitskontor den 8 , maj 1996 , har High Court of Justice, om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 Queen's Bench Division , i sagen The Queen mod Ministry of
 Agriculture , Fisheries and Food og The Commissioners for Er Kommissionens forordning ( EØF ) nr. 2670/8 1 af 14 . sep
 Customs & Excise, ex parte The National Farmers ' Union tember 1981 om gennemførelsesbestemmelser for produk
 m.fl ., støttet af: Anglo Dutch Meat Exports Limited m.fl . tion ud over kvoterne inden for sukkersektoren ( EFT nr.
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod L 262 , s . 14 ), sammenholdt med Kommissionens forordning
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : ( EØF ) nr . 3183/80 af 3 , december 1980 om fælles gennem
 førelsesbestemmelser for import- og eksportlicenser samt
 Er artikel 1 i Kommissionens beslutning 96/239/EF af forudfastsættelsesattester for landbrugsvarer ( EFT nr.
 27. marts 1996 om hasteforanstaltninger til beskyttelse mod L 338 , s . 1 ) gyldig, først og fremmest henset til det
 bovin spongiform encephalopathy (') helt eller delvis ugyl fællesskabsretlige proportionalitetsprincip, for så vidt det
 dig, navnlig fordi Kommissionen savnede kompetence til at følger af forordningen , at sukker skal anses for afsat på det
 vedtage beslutningen , eller der forelå magtfordrejning, eller indre marked — hvilket er grundlag for opkrævning af
 fordi den er i strid med proportionalitetsprincippet ? sukkerproduktionsafgiften — når det rent faktisk er blevet
 udført, men uden opfyldelse af udførselstoldformaliteterne ,
 C ) EFT nr . L 78 af 28 . 3 . 1996 , s . 47 .
 og beviset følgelig ikke kan tilvejebringes ved det eksemplar
 nr . 1 af eksportlicensen, som er forsynet med toldmyndig
 hedernes afskrivnings- og påtegningsanmærkninger ?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 28 . marts 1996 af Sozialgericht Karlsruhe i sagen
 afsagt den 7, marts 1996 af Bundesfinanzhof i sagen A.
 Manfred Molenaar og Barbara Fath-Molenaar mod AOK
 Racke GmbH & Co . mod Hauptzollamt Mainz
 Baden-Württemberg
 ( Sag C-162/96 )
 ( Sag C-160/96 )
 ( 96/C 197/26 )
 ( 96/C 197/24
 Ved kendelse afsagt den 7, marts 1996 , indgået til Domsto
 Ved kendelse afsagt den 28 . marts 199 6 , indgået til lens Justitskontor den 13 . maj 1996 , har Bundesfinanzhof,
 Domstolens Justitskontor den 13 . maj 1996 , har Sozialge Syvende Afdeling, i sagen A. Racke GmbH & Co . mod
 richt Karlsruhe, Ellevte Afdeling, i sagen Manfred Molenaar Hauptzollamt Mainz forelagt De Europæiske Fællesskabers
 og Barbara Fath-Molenaar mod AOK Baden-Württemberg Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod spørgsmål :
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 1 ) Er Rådets forordning ( EØF ) nr. 3300/91 af 11 . novem
 Skal EØF-traktatens artikel 6 og artikel 48 , stk . 2 , fortolkes ber 1991 om suspension af handelsindrømmelserne i
 således , at de begrænser en medlemsstats ret til at oprette en samarbejdsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab
 social sikringsordning til dækning af risikoen for et pleje og Den Socialistiske Føderative Republik Jugoslavien ( 1 )
 behov inden for rammerne af en lovbestemt forsikringspligt gyldig ?
 ---pagebreak--- Nr . C 197/ 14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6 . 7 . 96
 2 ) Såfremt spørgsmål 1 ) besvares benægtende : Hvilke ydelser, som kan kræves leveret i forbindelse med anløb
 konsekvenser har en ugyldighed ( jf. spørgsmål 1 )) for en af en havn, hvor terminalvirksomheden(erne ) indtager
 fortoldning, der i begyndelsen af maj 1992 er foretaget en dominerende stilling på markedet som omhandlet i
 af vin af serbisk oprindelse, der blev indført i perioden traktatens artikel 86 ?
 fra medio november 1991 til april 1992 og angivet til
 oplæggelse på toldoplag ?
 3 ) Er EF-traktatens artikel 59 og 90, sammenholdt med
 artikel 86 , til hinder for nationale bestemmelser, hvor
 Kan de toldmæssige begunstigelser, som i 1992 blev ydet efter kun virksomheder, som opererer i havneområdet,
 inden for rammerne af et kontingent, anvendes på vine fra over for andre virksomheder, der opererer i havnen, og
 det tidligere Jugoslavien med undtagelse af Serbien ? navnlig terminalvirksomhederne, må levere tjeneste
 ydelser, der kun omfatter levering af arbejdskraft ?
 ( 1 ) EFT nr . L 315 af 15 . 11 . 1991 , s . 1 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 12 . april 1996 af Pretura Circondariale di la afsagt den 9 , januar 1996 af Consiglio di Stato i sagen
 Spezia i straffesagen mod Silvano Raso m.fl . Regione Piemonte mod SAI Agricola SpA
 ( Sag C-163/96 ) ( Sag C- 1 64/96 )
 ( 96/C 197/27 ) ( 96/C 197/28 )
 Ved kendelse afsagt den 12 . april 1996 , indgået til Dom Ved kendelse afsagt den 9 , januar 1996 , indgået til
 stolens Justitskontor den 13 . maj 1996 , har Pretura Circon Domstolens Justitskontor den 13 . maj 1 996 , har Consiglio
 dariale di la Spezia i straffesagen mod Silvano Raso forelagt di Stato i sagen Regione Piemonte mod SAI Agricola SpA
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 1 ) Er traktatens artikel 59 til hinder for italienske bestem Kan den nationale eller regionale lovgiver i henhold til
 melser, hvorefter en virksomhed, som har koncession på Rådets direktiv 72/159/EØF ( 1 ) og Rådets efterfølgende
 at udføre havneterminalarbejde , ikke må benytte sig af forordning ( EØF ) nr. 797/85 ( 2 ), når henses til målet om at
 andre virksomheder — bortset fra de tidligere havnesel udvikle en fælles landbrugspolitik , i en ordning uden
 skaber og -sammenslutninger — med henblik på leve forskelsbehandling af landbrugerne indføre en forskelsbe
 ring af tjenesteydelser, der også leveres til kunder, som er handling mellem enkelte landbrugere, selv om dette kun sker
 borgere fra andre medlemsstater, hvilket i øvrigt inde ved oprettelsen af et særligt identifikationssystem, der er
 bærer, at terminalvirksomheden i henhold til de italien baseret på et særligt register, som udelukkende er oprettet af
 ske bestemmelser er forpligtet til selv at tilbyde alle de hensyn hertil ?
 tjenesteydelser, brugere af havneterminalen kan
 anmode om , og at adgangen til markedet for enkelte
 tjenesteydelser leveret af virksomheder, som må operere (') EFT nr . L 96 af 23 . 4 . 1972 , s . 1 .
 i havnen, men som ikke er blandt dem, der er opregnet i ( 2 ) EFT nr. L 93 af 30 . 3 . 1985 , s . 1 .
 artikel 21 , stk . 1 , litra b ), i lov nr . 84/94 , herved kan
 hindres ?
 2 ) Er EF-traktatens artikel 90 , stk . 1 , sammenholdt med
 artikel 86 , til hinder for nationale bestemmelser, der ( på
 grund af deres virkninger på markedet indebærer dels,
 at andre virksomheder end terminalvirksomhederne —
 bortset fra de tidligere havneselskaber og -sammenslut Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 ninger — er afskåret fra at levere tjenesteydelser på afsagt den 11 . april 1996 af Royal Court of Jersey i sagen
 havneområdet til interesserede brugere, dels forpligter Rui Alberto Pereira Roque mod The Lieutenant Gover
 terminalvirksomheden til at kunne udføre alle de
 nor
 transaktioner og tjenesteydelser i havnen, der kræves af
 en terminalvirksomhed , og endelig, at brugerne ikke må ( Sag C-171/96 )
 lade sådanne tjenesteydelser udføre af en af dem selv 96/C 197/29 )
 valgt anden virksomhed end terminalvirksomheden )
 tilvejebringer en sådan markedssituation, at brugeren
 alene må have et kontraktforhold med terminalvirk Ved kendelse afsagt den 11 . april 1996 , indgået til Dom
 somheden med hensyn til hele den række af tjeneste stolens Justitskontor den 20 . maj 1996 , har Royal Court of


text:
Nr . C 159/ 18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24 . 6 . 95
 ning . . .«) tilsvarende anvendelse på artikel 9 , stk . 2 ? bygning af en færdig databehandlingsmaskine, og som i
 det væsentlige består af et kabinet med to diskettedrev
 ( som nærmere beskrevet i præmisserne ), skal tariferes i
 4 ) Har en fællesskabsborger, når der er taget beslutning underposition 8471 93 59 som en » lagerenhed « på
 begrundet i hensynet til den offentlige orden og sikker grund af de indbyggede drev ?
 hed om at udvise ham fra en medlemsstat, hvori han
 ikke er statsborger, og han er udrejst, uden at beslut
 ningen er påklaget, og uden at der er indhentet udtalelse 2 ) Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende:
 fra en uafhængig kompetent myndighed i henhold til
 artikel 8 og 9 i direktiv 64/221 /EØF, da ret til at Skal den fælles toldtarif fortolkes således, at en vare af
 forelægge beslutningen for en uafhængig kompetent den ovenfor omtalte art skal tariferes i underposition
 myndighed efter artikel 9 , stk. 2, såfremt han efterføl 8473 30 90 som » del « ( af en databehandlingsma
 gende vender tilbage til eller søger at vende tilbage til skine )?
 pågældende medlemsstat, når det drejer sig om :
 a ) nægtelse af begæring om opholdstilladelse, eller
 b ) nægtelse af begæring om indrejsetilladelse , eller
 c ) besluting om udvisning ?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut
 ning truffet den 9, december 1994 af Centrale Raad van
 5 ) Afhænger besvarelsen af spørgsmål 4 af, om Beroep i sagen A. Hallouzi-Choho mod Bestuur van de
 Sociale Verzekeringsbank
 a ) ansøgeren er indrejst i medlemsstaten, før han ( Sag C-126/95 )
 anmoder om opholdstilladelse
 ( 95/C 159/35
 b ) ansøgeren er blevet udvist af medlemsstaten, før han
 anmodede om opholdstilladelse, eller har aldrig Ved beslutning truffet den 9 , december 1994, indgået til
 anmodet om opholdstilladelse Domstolens Justitskontor den 13 . april 1995 , har Centrale
 Raad van Beroep i sagen A. Hallouzi-Choho mod Bestuur
 c ) ansøgerens tidligere udrejse skyldtes en beslutning van de Sociale Verzekeringsbank forelagt De Europæiske
 om udvisning eller en trussel om tilbageholdelse og Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 udvisning, og der er blevet truffet beslutning om at relse af følgende spørgsmål:
 nægte indrejse ?
 Skal artikel 41 , stk. 1 , i samarbejdsaftalen mellem EF og
 (M EFT nr. 56 af 4 . 4 . 1964 , s . 850/64 . Marokko fortolkes således, at denne bestemmelse er til
 hinder for, at der stilles krav om besiddelse af nederlandsk
 statsborgerskab over for en ægtefælle — som er familiemed
 lem efter aftalens artikel 41 , stk. 1 — til en marokkansk
 arbejdstager med henblik på erhvervelse af ret til overgangs
 fordele efter den nederlandske Algemene Ouderdomswet?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 16. marts 1995 af Bundesfinanzhof i sagen
 VOBIS Microcomputer AG mod Oberfinanzdirektion
 Miinchen
 ( Sag C-121/95 )
 ( 95/C 159/34 ) Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 2, januar 1995 af Tribunal de Commerce de
 Lyon, berigtiget ved dom af 7, februar 1995 , i sagen
 Ved kendelse afsagt den 16 . marts 1995 , indgået til Fontaine SA m.fl. mod Aqueducs Automobiles SARL
 Domstolens Justitskontor den 10. april 1995 , har Bundes
 finanzhof, VII. Afdeling, i sagen VOBIS Microcomputer AG ( Sag C-128/95 )
 mod Oberfinanzdirektion Miinchen forelagt De Europæi ( 95/C 159/36 )
 ske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel
 afgørelse af følgende spørgsmål :
 Ved dom afsagt den 2 , januar 1995 , berigtiget ved dom af
 7, februar 1995 , indgået til Domstolens Justitskontor den
 1 ) Skal den fælles toldtarif — kombineret nomenklatur 18 . april 1995 , har Tribunal de Commerce de Lyon i sagen
 1993 — umiddelbart eller under anvendelse af de Fontaine SA m.fl . mod Aqueducs Automobiles SARL
 Almindelige Bestemmelser punkt 3 , litra b ), fortolkes forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod
 således , at et » basismodul «, som er beregnet til brug for ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :


text:
10.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/4
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 16. februar 2017 — Hansen & Rosenthal KG og H&R Wax Company Vertrieb GmbH mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-90/15 P) (1)
 ((Appel - konkurrence - karteller - det europæiske marked for paraffinvoks og det tyske marked for råparaffin - fastsættelse af priser og opdeling af markeder - bevis for overtrædelsen - fuld prøvelsesret - urigtig gengivelse af beviserne - begrundelsespligt - forordning (EF) nr. 1/2003 - artikel 23, stk. 2 - beregning af bødens størrelse - legalitetsprincippet - retningslinjerne for beregning af bøder af 2006 - proportionalitetsprincippet))
 (2017/C 112/05)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellanter: Hansen & Rosenthal KG og H&R Wax Company Vertrieb GmbH (ved Rechtsanwälte J. Schulte, M. Dallmann og K. Künstner)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved R. Sauer, C. Vollrath og L. Wildpanner, som befuldmægtigede, bistået af Rechtsanwalt A. Böhlke)
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Hansen & Rosenthal KG og H&R Wax Company Vertrieb GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 146 af 4.5.2015.


text:
8.9.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/58
 Kendelse afsagt af EU-Personaleretten (Første Afdeling) den 12. juli 2007 — Continolo mod Kommissionen
 (Sag F-143/06) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - pensioner - overførsel af pensionsrettigheder - åbenbart, at sagen må afvises)
 (2007/C 211/108)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Donato Continolo (Duino-Aurisina, Italien) (ved avocats S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz og R. Albelice)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Martin og M. Velardo, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Personalesag — annullation af Kommissionens afgørelse om tildeling og beregning af sagsøgerens ret til pension, for så vidt som han ikke fuldt ud godskrives perioden fra 11. juni 1981 til 1. marts 1983, hvor han havde tjenestefrihed af personlige årsager.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 20, 27.1.2007, s. 41.


text:
24.11.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 331/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM justitssekretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 9. oktober
 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 af 9. oktober 2001
 1) Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union
 frifindes.
 i sag C-377/98, Kongeriget Nederlandene mod Europa-
 Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union (1) 2) Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger.
 (»Annullation — direktiv 98/44/EF — retlig beskyttelse af 3) Den Italienske Republik, Kongeriget Norge og Kommissionen
 bioteknologiske opfindelser — retshjemmel — EF-traktatens for De Europæiske Fællesskaber bærer deres egne omkostninger.
 artikel 100 A (efter ændring nu artikel 95 EF), EF-traktatens
 artikel 235 (nu artikel 308 EF) eller EF-traktatens artikel 130 (1) EFT C 378 af 5.12.1998.
 og 130 F (nu artikel 157 EF og 163 EF) — subsidiaritet —
 retssikkerhed — medlemsstaternes internationale forpligtel-
 ser — grundlæggende rettigheder — menneskelig værdighed
 — kollegialitetsprincippet i forhold til Kommissionens lovi- DOMSTOLENS DOM
 nitiativer«)
 (Sjette Afdeling)
 (2001/C 331/01)
 af 9. oktober 2001
 (Processprog: nederlandsk)
 i sag C-409/98, Commissioners of Customs and Excise
 mod Mirror Group plc (anmodning om præjudiciel afgø-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- relse fra High Court of Justice (England & Wales), Queen’s
 gjort i Samling af Afgørelser) Bench Division (Divisional Court)) (1)
 (»Sjette momsdirektiv — fritagelse for udlejning af fast
 I sag C-377/98, Kongeriget Nederlandene (befuldmægtigede: ejendom — begreb — forpligtelse til at blive lejer«)
 M.A. Fierstra og I. van der Steen), støttet af: Den Italienske
 Republik (befuldmægtiget: U. Leanza, bistået af P.G. Ferri) og (2001/C 331/02)
 Kongeriget Norge (befuldmægtiget: H.W. Longva) mod Europa-
 Parlamentet (befuldmægtigede: J. Schoo og E. Vandenbosch) (Processprog: engelsk)
 og Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtigede: R. Go- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 salbo Bono, G. Houttuin og A. Lo Monaco), støttet af: gjort i Samling af Afgørelser)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 gede: K. Banks og P. van Nuffel), angående en påstand
 om annullation af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv I sag C-409/98, angående en anmodning, som High Court of
 98/44/EF af 6. juli 1998 om retlig beskyttelse af bioteknologi- Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Divisional
 ske opfindelser (EFT L 213, s. 13), har Domstolen, sammensat Court) (Det Forenede Kongerige) i medfør EF-traktatens arti-
 af præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene kel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i
 C. Gulmann, A. La Pergola, M. Wathelet og V. Skouris den for nævnte ret verserende sag, Commissioners of Customs
 samt dommerne D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet (refererende and Excise mod Mirror Group plc, at opnå en præjudiciel
 dommer), P. Jann, L. Sevón, F. Macken, N. Colneric, S. von afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 13, punkt B,
 Bahr og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: F.G. Jacobs; litra b), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj
 ---pagebreak--- C 331/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24.11.2001
 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om (Tyskland) i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234
 omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensar- EF) har indgivet til Domstolen for i de for nævnte ret verserende
 tet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1), har Domstolen (Sjette sager, Ernst-Otto Flemmer (C-80/99), Renate Christoffel
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, F. Macken, og (C-81/99) mod Rådet for Den Europæiske Union, Kommissio-
 dommerne N. Colneric (refererende dommer), C. Gulmann, nen for De Europæiske Fællesskaber, ved Bundesanstalt für
 J.-P. Puissochet og R. Schintgen; generaladvokat: A. Tizzano; Landwirtschaft und Ernährung, og Marike Leitensdorfer
 justitssekretær: afdelingschef D. Louterman-Hubeau, den 9. ok- (C-82/99) mod Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernäh-
 tober 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: rung, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolknin-
 gen af EF-traktatens artikel 215, stk. 2, og artikel 178 (nu
 1) Når en person, som ikke inden da har rettigheder over en given artikel 288, stk. 2, EF, og 235 EF) og vedrørende fortolkningen
 fast ejendom, med ejeren af ejendommen indgår en aftale af Rådets forordning (EØF) nr. 2187/93 om tilbud om
 vedrørende leje af den faste ejendom og/eller accepterer et lejemål erstatning til visse producenter af mælk og mejeriprodukter,
 i ejendommen mod, at ejeren betaler den pågældende en som midlertidigt har været forhindret i at udøve deres virksom-
 sum penge, udfører den pågældende person ikke derved en hed (EFT L 196, s. 6), har Domstolen, sammensat af præsiden-
 tjenesteydelse omfattet af artikel 13, punkt B, litra b), i ten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene P. Jann,
 Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om F. Macken, N. Colneric (refererende dommer) og S. von Bahr
 harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætnings- samt dommerne A. La Pergola, J.-P. Puissochet, L. Sevón,
 afgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet bereg- M. Wathelet, V. Skouris og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvo-
 ningsgrundlag. kat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den 9. oktober 2001
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 2) Når en person, som ikke inden da har rettigheder over en given
 fast ejendom, indgår en optionsaftale som den i hovedsagen
 omhandlede vedrørende leje af den faste ejendom mod, at ejeren
 betaler en sum penge, og på det vilkår, at pengene skal forblive
 stående på en særlig konto til sikkerhed for opfyldelse af den
 pågældendes forpligtelser i henhold til optionsaftalen, og som 1) EF-traktatens artikel 215, stk. 2, jf. artikel 178 (nu hhv.
 derefter udøver optionerne i henhold til optionsaftalen og artikel 288, stk. 2, EF og artikel 235 EF) skal fortolkes således,
 accepterer at indgå lejemål vedrørende den faste ejendom mod, at de ikke tillægger Domstolen kompetence til at påkende tvister
 at pengene på den særlige konto i den pågældendes navn opstået på grund af en aftale om erstatning, som den kompetente
 frigives, udfører den pågældende person på intet tidspunkt en nationale myndighed har indgået i medfør af Rådets forordning
 tjenesteydelse, der er omfattet af sjette direktivs artikel 13, (EØF) nr. 2187/93 af 22. juli 1993 om tilbud om erstatning
 punkt B, litra b). til visse producenter af mælk og mejeriprodukter, som midlerti-
 digt har været forhindret i at udøve deres virksomhed på Rådets
 (1) EFT C 20 af 23.1.1999. og Kommissionens vegne og for disses regning.
 2) I mangel af angivelser herom i forordning nr. 2187/93 er de
 DOMSTOLENS DOM aftaler om erstatning, som indgås i medfør af denne forordning,
 reguleret af bestemmelserne i national ret, forudsat at anvendel-
 af 9. oktober 2001 sen heraf ikke begrænser fællesskabsrettens rækkevidde og
 i de forenede sager C-80/99, C-81/99 og C-82/99, Ernst- effektivitet.
 Otto Flemmer (C-80/99), Renate Christoffel (C-81/99)
 mod Rådet for Den Europæiske Union, Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber, og Marike Leitensdorfer
 (C-82/99) mod Bundesanstalt für Landwirtschaft und 3) Ved vurderingen af rækkevidden af de aftaler, som er indgået af
 Ernährung (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Ver- de nationale myndigheder på Rådets og Kommissionens vegne
 waltungsgericht Frankfurt am Main) (1) og for disses regning, er fællesskabsretten ikke til hinder for at
 anvende det princip om beskyttelse af den berettigede forvent-
 (»Ansvar uden for kontraktforhold — mælkeproducenter ning, som er fastsat i den pågældende medlemsstats nationale
 — forpligtelse til ikke-markedsføring — udelukket fra ret, forudsat at der også tages hensyn til Fællesskabets interesse.
 mælkekvoteordningen — erstatning — substitution — fast
 erstatningsbeløb i henhold til aftale — forordning (EØF)
 nr. 2187/93 — kompetent domstol — anvendelig ret«)
 (2001/C 331/03)
 (1) EFT C 121 af 1.5.1999.
 (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I de forenede sager C-80/99, C-81/99 og C-82/99, angående
 en anmodning, som Verwaltungsgericht Frankfurt am Main


text:
13.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/14
 Appel iværksat den 4. januar 2013 af IDT Biologika GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 25. oktober 2012 i sag T-503/10, IDT Biologika GmbH mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-6/13 P)
 2013/C 108/29
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: IDT Biologika GmbH (ved advokaterne R. Gross og T. Kroupa)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom af 25. oktober 2012 i sag T-503/10, der blev meddelt sagsøgeren/appellanten ved telefax den 26. oktober 2012, ophæves.
 —
 Afgørelsen, der blev truffet den 1. september 2010 af EU’s delegation i Republikken Serbien, og hvorved der blev givet afslag på det bud, der blev afgivet af IDT Biologika GmbH inden for rammerne af udbudsproceduren EuropeAid/129809/C/SUP/RS om levering af rabiesvaccine til ministeriet for landbrug, skovbrug og vandforsyning i Republikken Serbien for så vidt angår parti nr. 1, og tildeling af buddet til et konsortium af forskellige virksomheder under ledelse af »Biovet a.s.«, annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Retten begik en retlig fejl, idet den i forbindelse med den anfægtede afgørelse forkastede appellantens påstande.
 Den skønsmæssige afgørelse, som Europa-Kommissionen, der var sagsøgt i sagen, skulle træffe inden for rammerne af den omstridte udbudsprocedure, blev — i faktisk og teknisk henseende — ikke truffet på en måde, der ikke giver anledning til påtale.
 Navnlig lagde Retten fejlagtigt til grund, at Bioveta a.s. i forbindelse med udbudsproceduren havde ført bevis for det udbudte produkts sikkerhed i form af samstemmende nationale tilladelser, og at særskilte tests på primater med henblik på at bevise, at det udbudte produkt var uskadeligt for mennesker, ikke var nødvendig.
 Desuden har Bioveta a.s. ikke bevist, at dens vaccine ikke er baseret på den oprindelige, men derimod på en modificeret SAD-Bern virusstamme.


text:
7.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 102/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 30. januar 2014 — Holterman Ferho Exploitatie BV m.fl. mod F.L.F. Spies von Büllesheim
 (Sag C-47/14)
 2014/C 102/29
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH og Ferho Frankfurt GmbH
 Sagsøgt: F.L.F. Spies von Büllesheim
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal bestemmelserne i kapitel II, afsnit 5 (artikel 18-21), i forordning (EF) nr. 44/2001 (1) fortolkes således, at de er til hinder for, at retten anvender denne forordnings artikel 5, nr. 1), litra a), eller artikel 5, nr. 3), i et tilfælde som det foreliggende, hvori indstævnte ikke alene i sin egenskab af forretningsfører for et selskab sagsøges af dette selskab på grundlag af mangler ved udførelsen af hans opgaver eller på grundlag af ulovlig adfærd, men også, uafhængigt af denne egenskab, sagsøges af selskabet på grundlag af forsætlig eller bevist skødesløshed ved opfyldelsen af den mellem ham og selskabet indgåede arbejdsaftale?
 2)
 a)
 Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende, skal begrebet »sager i kontraktforhold« i artikel 5, nr. 1), litra a), i forordning (EF) nr. 44/2001 da fortolkes således, at det også omfatter et tilfælde som det foreliggende, hvori et selskab sagsøger en person i dennes egenskab af forretningsfører for selskabet på grund af dennes tilsidesættelse af sin pligt til korrekt udførelse af sin selskabsretlige opgave?
 b)
 Såfremt spørgsmål 2 (a) besvares bekræftende, skal begrebet »det sted, hvor den forpligtelse, der ligger til grund for sagen, er opfyldt eller skal opfyldes« i artikel 5, nr. 1), litra a), i forordning (EF) nr. 44/2001 da fortolkes således, at der herved menes det sted, hvor forretningsføreren har udført eller burde have udført sin selskabsretlige opgave, hvilket normalt vil være det sted, hvor det pågældende selskab har sit hovedkontor eller sin hovedvirksomhed som nærmere omhandlet i forordningens artikel 60, stk. 1, litra b) og c).
 3)
 a)
 Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende, skal begrebet »sager om erstatning uden for kontrakt« i artikel 5, nr. 3), i forordning (EF) nr. 44/2001 da fortolkes således, at det også omfatter et tilfælde som det foreliggende, hvori et selskab sagsøger en person i dennes egenskab af forretningsfører for selskabet på grund af dennes mangelfulde udførelse af sin selskabsretlige opgave eller på grund af ulovlig adfærd?
 b)
 Såfremt spørgsmål 3 (a) besvares bekræftende, skal begrebet »det sted, hvor skadetilføjelsen er foregået eller vil kunne foregå« i artikel 5, nr. 3), i forordning (EF) nr. 44/2001 da fortolkes således, at der hermed menes det sted, hvor forretningsføreren har udført eller burde have udført sin selskabsretlige opgave, hvilket normalt vil være det sted, hvor det pågældende selskab har sit hovedkontor eller sin hovedvirksomhed som nærmere omhandlet i forordningens artikel 60, stk. 1, litra b) og c)?
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22.12.2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område, EFT 2001 L 12, s. 1.