text:
14.7.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 200/39
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom Appel iværksat den 12. april 2001 af Forbundsrepublikken
 afsagt den 21. marts 2001 af Centrale Raad van Beroep i Tyskland til prøvelse af dom afsagt den 31. januar 2001 af
 sagen R.P. van der Duin mod det gensidige forsikringssel- De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Første
 skab ANOZ Zorgverzekeringen U.A. og det gensidige Afdeling) i sag T-156/98, RJB Mining plc mo Kommissio-
 forsikringsselskab ANOZ Zorgverzekeringen U.A. mod nen for De Europaeiske Fællesskaber, støttet af RAG
 T.W. van Wegberg-van Brederode Aktiengesellschaft og Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-157/01 P)
 (Sag C-156/01)
 (2001/C 200/72)
 (2001/C 200/71)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 12. april
 2001 iværksat appel af Forbundsrepublikken Tyskland ved
 Ved dom afsagt den 21. marts 2001, indgået til Domstolens Ministerialrat Wolf-Dieter Plessing, Oberregierungsrat
 Justitskontor den 10. april 2001, har Centrale Raad van Beroep Dr. Thomas Jurgensen, Bundesministerium der Finanzen, og
 i sagen R.P. van der Duin mod det gensidige forsikringsselskab advokat Martina Maier, advokatfirmaet Haarmann Hemmel-
 ANOZ Zorgverzekeringen U.A. og det gensidige forsikringssel- rath, Paris, til prøvelse af dom afsagt den 31. januar 2001 af
 skab ANOZ Zorgverzekeringen U.A. mod T.W. van Wegberg- De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Første
 van Brederode forelagt De Europaeiske Faellesskabers Domstol Afdeling) i sag T-156/98, RJB Mining plc mod Kommissionen
 en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: for De Europæiske Fællesskaber, støttet af RAG Aktiengesells-
 chaft og Forbundsrepublikken Tyskland.
 1) Finder artikel 22, stk. 1, litra c), i forordning (EØF)
 nr. 1408/71 (1) også anvendelse på (et familiemedlem til) Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 en pensionist, som i henhold til artikel 28 i forordning
 (EØF) nr. 1408/71 har ret til ydelser fra institutionen på 1) Dommen afsagt den 31. januar 2001 af De Europæiske
 bopælsstedet — i det foreliggende tilfælde den franske, Fællesskabers Ret i Første Instans i sag T-156/98 (1)
 henholdsvis den spanske sygeforsikringsinstitution — ophæves i det omfang, sagsøgerens påstand blev taget til
 som skal betales af den kompetente institution i henhold følge.
 til artikel 28, stk. 2, litra a), i forordning (EØF)
 nr. 1408/71, i det foreliggende tilfælde den nederlandske
 sygeforsikringsinstitution, såfremt pensionisten (eller 2) De ved Retten i Første Instans nedlagte påstande tages til
 hans familiemedlem) rejser til den kompetente medlems- følge.
 stat — Nederlandene — for at få lægelig behandling?
 3) Sagsøgeren i første instans betaler appelsagens omkost-
 ninger.
 2) Såfremt spørgsmål 1) besvares bekræftende, hvilken
 institution skal da give tilladelse som omhandlet i arti-
 kel 22, stk. 1, litra c), i forordning (EØF) nr. 1408/71?
 Anbringender og væsentligste argumenter
 3) Såfremt spørgsmål 1) besvares benægtende, finder arti-
 kel 21 eller artikel 31 i forordning (EØF) nr. 1408/71 da
 anvendelse på retten til ydelser for (et familiemedlem til) — Retten har overtrådt fællesskabsretten, fordi den har
 en pensionist, som i henhold til artikel 28 i forordning fremmet søgsmålet til realitetsbehandling, selv om det
 (EØF) nr. 1408/71 har ret til ydelser fra institutionen å sagsøgende selskab ikke kan anses for at være individuelt
 bopælsstedet — i det foreliggende tilfælde den franske, berørt af den anfægtede beslutning, da dets konkurrence-
 henholdsvis den spanske sygeforsikringsinstitution — mæssige stilling hverken aktuelt eller potentielt giver
 som skal betales af den kompetente institution i henhold grundlag herfor, og da det bl.a. ikke havde noget behov
 til artikel 28, stk. 2, litra a), i forordning (EØF) for retsbeskyttelse i betragtning af de tilsagn, RAG havde
 nr. 1408/71, i det foreliggende tilfælde den nederlandske afgivet i forbindelse med fusionen.
 sygeforsikringsinstitution, når den pågældende person
 opholder sig i den kompetente medlemsstat? — Retten har fejlagtigt anvendt EKSF-traktatens artikel 66,
 stk. 2, da den har haft den urigtige opfattelse, at Kommis-
 sionen ikke, når den i henhold til EKSF-traktatens arti-
 kel 66, stk. 2, foretager en analyse af konkurrenceforhol-
 (1) EFT 1996 L 323, s. 38. dene, må undlade at efterprøve, om — og i givet fald i
 hvilket omfang — den fusionerede enheds finansielle og
 dermed økonomiske potentiale styrkes som følge af alle
 de ydelser, der kan udgøre en støtte, og, hvad angår det
 foreliggende tilfælde, navnlig de ydelser, som kunne være
 forbundet med, at købesummen for erhvervelsen af
 Saarbergwerke AG kun udgjorde 1 DEM.


text:
24.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 283/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte d'appello di Milano (Italien) den 22. august 2007 — Marco Gambazzi mod DaimlerChrysler Canada Inc., CIBC Mellon Trust Company
 (Sag C-394/07)
 (2007/C 283/19)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte d'appello di Milano
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Marco Gambazzi
 Sagsøgt: DaimlerChrysler Canada Inc., CIBC Mellon Trust Company
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal retten i den stat, som anmodes om at fuldbyrde en afgørelse, i medfør af klausulen om grundlæggende retsprincipper i Bruxelles-konventionens i artikel 27, nr. 1, tage hensyn til den omstændighed, at retten i den stat, der har truffet afgørelsen, har nægtet den tabende part, der har givet møde, retten til at fremføre noget som helst til sit forsvar, efter afsigelse af en »debarment«-kendelse som beskrevet ovenfor?
 2)
 Eller er fortolkningen af denne bestemmelse, sammenholdt med de principper, der kan udledes af konventionens artikel 26 ff. om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser inden for Fællesskabet, til hinder for, at en national ret anser det for at stride mod grundlæggende retsprincipper i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 27, nr. 1, at der gennemføres et civilt søgsmål, hvori en part forhindres i at udøve retten forsvar, fordi retten som følge af denne parts manglende efterlevelse af et af retten anordnet retsmiddel har afsagt kendelse om udelukkelse fra retsforhandlingerne?

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
26.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/11
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 22. december 2010 — Lecson Elektromobile GmbH mod Hauptzollamt Dortmund (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Düsseldorf — Tyskland)
 (Sag C-12/10) (1)
 (Den fælles toldtarif - tarifering - kombineret nomenklatur - afsnit XVII - transportmidler - kapitel 87 - køretøjer (undtagen til jernbaner og sporveje) samt dele og tilbehør dertil - pos. 8703 og 8713 - tre- eller firehjulede elektriske køretøjer, konstrueret til transport af en person med en maksimal hastighed på 6 til 15 km/h, udstyret med separat, justerbar ratsøjle, benævnt »elbiler«)
 2011/C 63/19
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Düsseldorf
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Lecson Elektromobile GmbH
 Sagsøgt: Hauptzollamt Dortmund
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Finanzgericht Düsseldorf — fortolkning af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EFT L 256, s. 1), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1810/2004 af 7. september 2004 (EUT L 327, s. 1) — tre- og firehjulede elektriske køretøjer til befordring af en person og som kan nå en tophastighed mellem 6 og 15 km/t — tarifering i pos. 8713 eller i pos. 8703 i den kombinerede nomenklatur?
 Konklusion
 Pos. 8703 i den kombinerede nomenklatur, der er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1810/2004 af 7. september 2004, skal fortolkes således, at den omfatter tre- eller firehjulede køretøjer, som er konstrueret til befordring af en person, der ikke nødvendigvis er invalid, og som drives af en batteridrevet elektrisk motor og har en maksimalhastighed på 6 til 15 km/h, udstyret med separat, justerbar ratsøjle, benævnt »elbiler«, som de i hovedsagen omhandlede.
 (1) EUT C 80 af 27.3.2010.


text:
18.11.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Darmstadt (Tyskland) den 21. august 2006 — Murat Polat mod Stadt Rüsselsheim
 (Sag C-349/06)
 (2006/C 281/32)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgericht Darmstadt
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Murat Polat
 Sagsøgt: Stadt Rüsselsheim
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Er det i associeringens overgangsfase foreneligt med artikel 59 i aftalen af 12. september 1963 om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet (1), hvis en tyrkisk statsborger, der som barn gennem familiesammenføring er flyttet til sine forældre, der var beskæftiget som arbejdstagere i Forbundsrepublikken Tyskland, ikke mister sin opholdsret, som er afledt af retten i henhold til artikel 7, stk. 1, andet led, i associeringsrådet EØS-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80, til at søge enhver udbudt stilling — undtagen i de i artikel 14 i afgørelse nr. 1/80 nævnte tilfælde og ved udrejse af værtsmedlemsstaten i en ikke ubetydelig periode uden berettiget grund — heller ikke, hvis han efter at være fyldt 21 år ikke længere bor sammen med sine forældre og ikke modtager underhold fra dem?
 Hvis spørgsmål 1 besvares benægtende:
 2.
 Generhverver en tyrkisk statsborger, hvis retsstilling i henhold til artikel 7, stk. 1, andet led, i afgørelse nr. 1/80 er ophævet på grundlag af de i spørgsmål 1 nævnte forudsætninger, atter denne retsstilling, hvis han efter at være fyldt 21 år i en periode på mere end tre år vender tilbage til forældrenes husholdning og dér modtager gratis kost og logi, og moderen i denne periode varetager en beskeden beskæftigelse (rengøringskone med normalt 30-70 timer månedligt, i perioder 20 timer månedligt)?
 Hvis spørgsmål 2 besvares bekræftende:
 3.
 Ændres retsstillingen, hvis familiemedlemmet i perioden med fælles bopæl med arbejdstageren har indledt flere ophold på behandlingshjem (30.8.2001-20.6.2002, 2.10.2003 — 8.1.2004)?
 4.
 Ændres retsstillingen, hvis den tyrkiske statsborger i perioden med fælles bopæl med arbejdstageren har haft en regelmæssig egen indkomst på 400-1 400 EUR månedligt?
 Hvis det antages, at retsstillingen i henhold til artikel 7, stk. 1, andet led, i afgørelse nr. 1/80 fortsat består (spørgsmål 1 besvares bekræftende eller spørgsmål 2 besvares bekræftende og spørgsmål 3 og 4 besvares benægtende):
 5.
 Kan en tyrkisk statsborger, som har retsstilling i henhold til artikel 7, stk. 1, andet led, i afgørelse nr. 1/80, og som har levet i Tyskland siden 1972, påberåbe sig den særlige udvisningsbeskyttelse i henhold til artikel 28, stk. 3, litra a, i direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 (EUT L 158 af 30.4.2004, s. 77; berigtigelse EUT L 229 af 29.6.2004, s. 35)?
 6.
 Ændres retsstillingen, hvis den tyrkiske statsborger inden for de sidste ti år forud for udstedelsen af udvisningsafgørelsen fra den 1. februar 1996 til den 28. november 1997 har opholdt sig i Tyrkiet for at aftjene sin værnepligt?
 Hvis spørgsmål 5 besvares benægtende eller spørgsmål 6 besvares bekræftende:
 7.
 Kan en tyrkisk statsborger, som har retsstilling i henhold til artikel 7, stk. 1, andet led, i afgørelse nr. 1/80, og som har levet i Tyskland siden 1972, påberåbe sig den særlige udvisningsbeskyttelse i henhold til artikel 28, stk. 2, i direktiv 2004/38?
 Hvis spørgsmål 7 besvares benægtende:
 8.
 Kan en tyrkisk statsborger, som har retsstilling i henhold til artikel 7, stk. 1, andet led, i afgørelse nr. 1/80, påberåbe sig den særlige udvisningsbeskyttelse i henhold til artikel 28, stk. 1, i direktiv 2004/38?
 I tilfælde af, at retsstillingen i henhold til artikel 7, stk. 1, andet led, i afgørelse nr. 1/80 fortsat består (spørgsmål 1 besvares bekræftende eller spørgsmål 2 besvares bekræftende og spørgsmål 3 og 4 besvares benægtende), består fortsat følgende spørgsmål:
 9.
 Kan flere mindre lovovertrædelser (primært berigelsesforbrydelser), som i sig selv ikke kan begrunde en faktisk og tilstrækkeligt alvorlig trussel mod samfundets grundlæggende interesser, på grund af det store antal begrunde en udvisning, hvis der må påregnes yderligere lovovertrædelser, og der i en tilsvarende situation ikke ville blive truffet foranstaltninger over for tyske statsborgere?
 (1) Samling af Aftaler indgået af De Europæiske Fællesskaber, bind 3, s. 541.


text:
4.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/16
 Appel iværksat den 28. januar 2009 af Transportes Evaristo Molina, SA til prøvelse af kendelse afsagt den 14. november 2008 af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-45/08, Transportes Evaristo Molina, SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-36/09 P)
 (2009/C 82/30)
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Transportes Evaristo Molina, SA (ved abogados A. Hernández Pardo, S. Beltrán Ruiz og L. Ruiz Ezquerra)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Kendelsen afsagt af Retten i Første Instans den 14. november 2008 i sag T-45/08 ophæves i sin helhed, og såfremt Domstolen finder, at den råder over tilstrækkelige oplysninger til at træffe afgørelse om realiteten i den sag, der er anlagt ved Retten, bestemmes:
 —
 Relevansen af de af Transportes Evaristo Molina SA i forbindelse med dens annullationspåstand fremsatte bevisbegæringer fastslås forud for prøvelsen af sagens realitet, og den begærede bevisoptagelse anordnes.
 —
 Hele den af Transportes Evaristo Molina S.A. nedlagte påstand ved Retten tages til følge: Annullation af Kommissionens beslutning af 12. april 2006 (1) om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/B-1/38.348 — Repsol CPP), for så vidt som den tilsidesætter artikel 9 i forordning nr. 1/2003 (2) og de fællesskabsretlige principper, der er opregnet under annullationssøgsmålet, selve artikel 81 EF og de gruppefritagelsesforordninger, som gennemfører artikel 81, stk. 3, dvs. forordning (EØF) nr. 1984/83 (3) og forordning (EF) nr. 2790/99 (4).
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 a)
 Det »dies a quo« (begyndelsestidspunkt), fra hvilket beregningen af den i artikel 230 EF fastsatte frist skulle løbe, var den dag på hvilken den anfægtede retsakt (dvs. Kommissionens beslutning af 12. april 2006, sag COMP/B-1/38.348 — Repsol CPP) berørte TRANSPORTES EVARISTO MOLINA SA umiddelbart og individuelt.
 b)
 Såfremt Domstolen finder, at TRANSPORTES EVARISTO MOLINA SA's annullationssøgsmål er anlagt for sent, gør sagsøgeren gældende, at der er tale om et undskyldeligt forhold, da Europa-Kommissionen udviste en adfærd, som skabte en vis forvirring hos sagsøgeren.
 (1) Kommissionens beslutning 2006/446/EF af 12.4.2006 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/B-1/38.348 — Repsol CPP) (EFT L 176, s. 104).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 [EF] og 82 [EF] (EFT 2003 L 1, s. 1).
 (3) Kommissionens forordning (EØF) nr. 1984/83 af 22.6.1983 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af eksklusive købsaftaler (EFT L 173, s. 5).
 (4) Kommissionens forordning (EF) nr. 2790/1999 af 22.12.1999 om anvendelse af EF-traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis (EFT L 336, s. 21).


text:
29.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/9
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 9. juli 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-272/08) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2004/83/EF - asylret - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 2009/C 205/14
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Condou-Durande og E. Adsera Ribera, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien (ved B. Plaza Cruz, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse (EUT L 304, s. 12)
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i medfør af Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv.
 2)
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 209 af 15.8.2008.


text:
15.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 13/24
 Rettens dom af 10. november 2010 — KHIM mod Simões Dos Santos
 (Sag T-260/09 P) (1)
 (Appel - kontraappel - personalesag - tjenestemænd - forfremmelse - forfremmelsesåret 2003 - nulstilling og ny beregning af de opsparede points for fortjeneste - opfyldelse af en dom fra Retten - retskraft - hjemmel - forbud mod tilbagevirkende kraft - berettiget forventning - økonomisk skade - tabt forfremmelsesmulighed - ikke-økonomisk skade)
 2011/C 13/47
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved I. de Medrano Caballero, som befuldmægtiget, bistået af advokat D. Waelbroeck)
 Den anden part i appelsagen: Manuel Simões Dos Santos (Alicante, Spanien) (ved advokat A. Creus Carreras)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Personaleretten (Første Afdeling) den 5. maj 2009 i sag F-27/08, Simões Dos Santos mod KHIM, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, med påstand om ophævelse af dommen
 Konklusion
 1)
 Punkt 2-5 i konklusionen i dommen afsagt af Retten for EU-personalesager (Første Afdeling) den 5. maj 2009 i sag F-27/08, Simões Dos Santos mod KHIM, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, ophæves.
 2)
 I øvrigt forkastes appellen og kontraappellen.
 3)
 Sagen hjemvises til Personaleretten.
 4)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 220 af 12.9.2009.


text:
22 . 4. 95 1 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 101 /3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Anmodning om praejudiciel afgorelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 10. februar 1995 af Belgiens Hof van Cassatie i afsagt den 9, februar 1995 af House of Lords i sagen The
 sagen den belgiske stat mod Ghent Coal Terminal Queen mod Secretary of State for the Environment, ex parte:
 ( Sag C-37/95 ) Royal Society for the Protection of Birds
 ( 95/C 101 /05 ) ( Sag C-44/95 )
 ( 95/C 101/07)
 Ved kendelse afsagt den 10 . februar 1995 , indgået til Ved kendelse afsagt den 9 , februar 1995 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 16 . februar 1995 , har Bel Domstolens Justitskontor den 24. februar 1995 , har House
 giens Hof van Cassatie i sagen den belgiske stat mod Ghent of Lords i sagen The Queen mod Secretary of State for the
 Coal Terminal forelagt De Europæiske Fællesskabers Dom Environment, ex parte: Royal Society for the Protection of
 stol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende Birds forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 spørgsmål: anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 mål :
 Skal artikel 17 i Rådets sjette direktiv af 17. maj 1977 om
 harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsæt 1 . Er en medlemsstat berettiget til at tage de hensyn i
 ningsafgifter (*) fortolkes således, at fradragsretten fortsat betragtning, der er anført i artikel 2 i Rådets direktiv
 består for den merværdiafgift på investeringer, som oprin 79/409/EØF af 2 , april 1979 om bevaring af vilde
 delig var bestemt til at anvendes i virksomheden, men som fugle (*) ved udlægning af et område som særligt
 uden virksomhedens vilje aldrig faktisk blev taget i brug af beskyttet område og/eller ved fastlæggelsen af græn
 denne ? serne for et sådant område i henhold til direktivets
 artikel 4, stk. 1 og/eller stk. 2 ?
 (M EFT nr. L 145 af 13 . 6 . 1977, s . 1 .
 2. Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende, kan en
 medlemsstat da alligevel tage de i artikel 2 opregnede
 hensyn i betragtning i forbindelse med udlægningspro
 ceduren, når
 a ) der er tale om almene hensyn, som har forrang for
 det almene hensyn, som direktivets økologiske
 formål er udtryk for ( dvs . den betingelse, Domstolen
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse har opstillet i f.eks . sag 57/89, Kommissionen mod
 afsagt den 30. januar 1995 om Bundesgerichtshof i sagen Tyskland (» Leybucht-digerne «) for at kravene i
 Siemens AG mod Henry Nold artikel 4, stk. 4, kan fraviges ), eller
 (Sag C-42/95 ) b ) der er tale om bydende nødvendige hensyn til
 ( 95/C 101/06 ) væsentlige samfundsinteresser af den art, der kan
 tages i betragtning ifølge artikel 6, stk . 4, i Rådets
 direktiv 92/43/EØF af 21 . maj 1992 om bevaring af
 Ved kendelse afsagt den 30 . januar 1995 , indgået til naturlige levesteder og af vild fauna og flora ( 2)?
 Domstolens Justitskontor den 23 . februar 1995, har Bun
 desgerichtshof, II. Afdeling for civile sager, i sagen Siemens (!) EFT nr. L 103 af 25 . 4 . 1979 , s . 1 .
 AG mod Henry Nold forelagt De Europæiske Fællesskabers (2 ) EFT nr. L 206 af 22 . 7. 1992 , s . 7.
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål:
 Er det foreneligt med Rådets andet direktiv af 13 . december
 1976 i 1 ), særlig direktivets artikel 29 , stk. 1 og 4, at
 lovligheden af en generalforsamlingsbeslutning om en kapi Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 talforhøjelse mod apportindskud og under samtidig fravi afsagt den 14. februar 1995 af Tribunal de travail de
 gelse af aktionærernes fortegningsret underkastes en ind Tournai (Fjerde Afdeling) i sagen Institut national d'assu
 holdsmæssig kontrol på grundlag af principperne i de rances sociales pour travailleurs indépendants mod Hans
 afgørelser, der er offentliggjort i Entscheidungen des Bun Kemmler
 desgerichtshofs in Zivilsachen, bind 71 , s. 40, og bind 83 ,
 s . 319 ? (Sag C-53/95 )
 ( 95/C 101 /08 )
 i 1 ) EFT nr. L 26 af 31 . 1 . 1977, s . 1 .
 Ved dom afsagt den 14 . februar 1 995 , indgâet til Domsto
 lens Justitskontor den 1 , marts 1995, har Tribunal de travail
 de Tournai ( Fjerde Afdeling) i sagen Institut national
 d'assurance sociales pour travailleurs indépendants mod


text:
8.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 298/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour administrative (Luxembourg) den 18. juli 2011 — Caves Krier Frères SARL mod Directeur de l'Administration de l'emploi
 (Sag C-379/11)
 2011/C 298/22
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour administrative
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Caves Krier Frères SARL
 Sagsøgt: Administration de l'emploi
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel L. 541-1, stk. 1, i den luxembourgske code du travail i overensstemmelse med EU-retten, og nærmere bestemt artikel 21 og 45 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, for så vidt som bestemmelsen alene giver private arbejdsgivere ret til at opnå tilbagebetaling af arbejdsgiverens og den forsikredes andel af socialsikringsbidraget ved ansættelse af arbejdsløse, der er ældre end 45 år, uanset om de har modtaget arbejdsløshedsydelse, på betingelse af, at disse har været tilmeldt et luxembourgsk arbejdsformidlingskontor som arbejdssøgende i mindst en måned, mens arbejdsgivere, der ansætter arbejdsløse, der er tilmeldt som arbejdssøgende hos tilsvarende udenlandske organer, ikke har en sådan ret?


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Cluj (Rumænien) den 22. april 2014 — Smaranda Bara m.fl. mod Presidente della Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Casa Naţională de Asigurări de Sănătate (CNAS) og Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF)
 (Sag C-201/14)
 2014/C 223/07
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel Cluj
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Smaranda Bara m.fl.
 Sagsøgte: Presidente della Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Casa Naţională de Asigurări de Sănătate (CNAS) og Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Udgør den nationale skattemyndighed — i sin egenskab af organ, der repræsenterer det kompetente ministerium i en medlemsstat — en finansiel institution som omhandlet i artikel 124 TEUF?
 2)
 Er det muligt ved en retsakt, som sidestilles med forvaltningsretsakter — dvs. en protokol indgået mellem den nationale skattemyndighed og en anden statslig institution — at regulere overførsel af databasen vedrørende indtægter oppebåret af en medlemsstats statsborgere fra den nationale skattemyndighed til en anden institution i medlemsstaten, uden at der er tale om privilegeret adgang som omhandlet i artikel 124 TEUF?
 3)
 Henhører en overførsel af databasen med det formål at pålægge medlemsstatens statsborgere en pligt til at indbetale et socialt bidrag til den institution i medlemsstaten, hvortil overførslen sker, under begrebet »tilsynsmæssigt hensyn« som omhandlet i artikel 124 TEUF?
 4)
 Kan personoplysninger behandles af den myndighed, hvortil de oprindeligt ikke er blevet indsamlet, såfremt en sådan behandling med tilbagevirkende kraft medfører en økonomisk skade?


text:
18.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 121/44
 Sag anlagt den 20. februar 2017 — Spiegel-Verlag Rudolf Augstein og Sauga mod ECB
 (Sag T-116/17)
 (2017/C 121/64)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Spiegel-Verlag Rudolf Augstein GmbH & Co. KG (Hamburg, Tyskland) og Michael Sauga (Berlin, Tyskland) (ved advokaterne A. Koreng og T. Feldmann)
 Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ECB)
 Sagsøgernes påstande
 —
 Den afgørelse, der blev meddelt ved skrivelse af 15. december 2016 fra Den Europæiske Centralbanks direktion, hvormed der blev givet afslag på sagsøgernes begæring om aktindsigt i Den Europæiske Centralbanks to dokumenter »The impact on government deficit and debt from off-market swaps. The Greek case« (SEC/GovC/X/10/88a) og »The Titlos transaction and possible existence of similar transactions impacting on the euro area government debt or deficit levels« (SEC/GovC/X/10/88b), annulleres.
 —
 Den Europæiske Centralbank tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført to anbringender:
 1.
 Første anbringende om forkert anvendelse af artikel 4, stk. 1, litra a), andet led, i afgørelse ECB/2004/3 (1)
 Sagsøgerne gør gældende, at ECB ikke på tilstrækkelig konkret måde har godtgjort, at det forhold, at der blev givet aktindsigt i de pågældende dokumenter, ville være til skade beskyttelsen af offentlighedens interesser med hensyn til Unionens eller en medlemsstats finanspolitik, valutapolitik eller økonomiske politik.
 Den truende skade på offentlighedens interesser, som ECB har gjort gældende, er mere end seks år efter udarbejdelsen af dokumenterne og efter en grundlæggende ændring af rammebetingelserne faktisk ikke længere foruroligende.
 2.
 Andet anbringende om forkert anvendelse af artikel 4, stk. 3, første sætningsled, i afgørelse ECB/2004/3
 —
 Sagsøgerne gør gældende, at de her omhandlede dokumenter ikke har tjent til forberedelse af konkrete afgørelser, men alene til almindelig meningsdannelse og information inden for ECB.
 —
 Det kan derudover ikke antages, at ECB’s medarbejdere ville lade sig afskrække af muligheden for, at dokumenterne blev offentliggjort.
 —
 Det kan heller ikke på nuværende tidspunkt med hensyn til de omhandlede dokumenter frygtes, at der vil ske en usaglig indblanding fra en tredjepart i ECB’s drøftelser.
 —
 Derudover har ECB ikke på tilstrækkelig måde taget hensyn til og afvejet den offentlige interesse i adgang til information.
 —
 Endelig tilkommer det ikke ECB at bedømme, hvorledes den offentlige debat beriges, men derimod pressen, hvilket følger af dens »funktion som vagthund«, der er blevet anerkendt af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol.
 (1) Den Europæiske Centralbanks afgørelse af 4.3.2004 om aktindsigt i Den Europæiske Centralbanks dokumenter (ECB/2004/3) (EUT 2004, L 80, s. 42).


text:
19.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 92/32
 DOMSTOLENS DOM
 af 29. august 2014
 i sag E-24/13
 Casino Admiral AG mod Wolfgang Egger
 (Etableringsfrihed — fri udveksling af tjenesteydelser — forpligtelse til gennemsigtighed — ækvivalens- og effektivitetsprincippet)
 (2015/C 92/06)
 I sag E-24/13 Casino Admiral AG mod Wolfgang Egger, hvori Staatsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein (Liechtensteins Statsråd) har anmodet Domstolen om i henhold til artikel 34 i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol at fortolke EØS-aftalens artikel 31 og 36 og den forpligtelse til gennemsigtighed, der kan udledes heraf, i forbindelse med proceduren ved tildeling af en koncession til kasinodrift, har Domstolen sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher og dommerne Per Christiansen og Páll Hreinsson (refererende dommer), afsagt dom den 29. august 2014. Domskonklusionen lyder således:
 1.
 I mangel af særlige forskrifter er de nationale myndigheder bundet af de grundlæggende bestemmelser i EØS-retten ved tildelingen af koncessionskontrakter om tjenesteydelser. Dette afskærer ikke den nationale myndighed fra at foretage en vægtning af tildelingskriterierne, men den er forpligtet til derved at sikre gennemsigtighed. Denne forpligtelse indebærer, at vægtningen ikke må ændre de oprindelige tildelingskriterier på en måde, der i væsentlig grad kan påvirke udarbejdelsen af bud, eller som kan virke diskriminerende over for en af tilbudsgiverne.
 2.
 Forpligtelsen til gennemsigtighed indebærer ikke nødvendigvis, at de nationale myndigheder skal ophæve en kontrakt, eller at de nationale domstole skal tilsidesætte en beslutning om tildeling af en koncession, i ethvert tilfælde af manglende overholdelse af forpligtelsen i forbindelse med tildeling af en kontrakt om tjenesteydelser. Den nationale ret skal imidlertid ved behandlingen af den konkrete sag tage de tilrådighedstående retsmidler i betragtning for at sikre sig, at virkningerne i strid med EØS-aftalens artikel 13 og 36 ikke fortsat gør sig gældende, og at det almene princip om god forvaltningsskik behørigt iagttages ved tildelingen af koncessionskontrakter, således at disse tildelinger sker på en måde, der hverken er vilkårlig eller diskriminerende. I mangel af EØS-bestemmelser om retsmidler er det op til den nationale retsorden at regulere de retlige procedurer til sikring af de rettigheder, som borgerne kan udlede af ovennævnte forpligtelse, på en sådan måde at disse procedurer ikke er mindre gunstige end sammenlignelige nationale procedurer og ikke gør det umuligt eller unødigt vanskeligt at udøve disse rettigheder i praksis.


text:
C 101/32 DA Den Europæiske Unions Tidende 26.4.2003
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS A. Renck, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: A. von
 den 6. februar 2003 Mühlendahl, B. Weggenmann og C. Røhl Søberg), intervenient
 for Retten var Karlsberg Brauerei KG Weber, Homburg (Tysk-
 i sag T-7/01, Norman Pyres mod Kommissionen for De land), ved avocat R. Lange, angående en påstand om annulla-
 Europæiske Fællesskaber (1) tion af en afgørelse truffet den 12. februar 2001 af Tredje
 Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre
 Marked (Varemærker og Design) (sag R 251/2000-3) vedrøren-
 (Midlertidigt ansat — forlængelse af kontrakt — varighed) de registrering af tegnet MYSTERY som EF-varemærke, over
 for hvilket der er blevet gjort indsigelse gældende på grundlag
 (2003/C 101/56) af det nationale varemærke Mixery, har Retten (Anden Afde-
 ling), sammensat af afdelingsformanden, R.M. Moura Ramos,
 (Processprog: engelsk) og dommerne J. Pirrung og A.W.H. Meij; justitssekretær:
 fuldmægtig D. Christensen, den 15. januar 2003 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således:
 I sag T-7/01, Norman Pyres, forhenværende tjenestemand ved
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker
 Bruxelles, ved avocats G. Vandersanden og L. Levi, og med og Design) frifindes.
 valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: J. Currall), angående 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om at
 forlænge sagsøgerens kontrakt som midlertidigt ansat for en
 periode begrænset til seks måneder, har Retten (enedommer: (1 ) EFT C 227 af 11.8.2001.
 P. Mengozzi); justitssekretær: fuldmægtig J. Plingers, den
 6. februar 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Hver part bærer sine omkostninger.
 RETTENS DOM
 ( 1) EFT C 95 af 24.3.2001.
 af 13. februar 2003
 i sag T-333/01, Karl L. Meyer mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (»OLT — erstatningssøgsmål — forpligtelse til offentliggø-
 den 15. januar 2003 relse og til kontrol — årsagsforbindelse«)
 i sag T-99/01, Mystery drinks GmbH mod Kontoret
 (2003/C 101/58)
 for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og
 Design) ( 1)
 (Processprog: fransk)
 [EF-varemærker — indsigelsessag — ældre nationalt vare-
 mærke Mixery — ansøgning om EF-figurvaremærket MY-
 STERY — relativ registreringshindring — forvekslingsrisiko
 — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94] I sag T-333/01, Karl L. Meyer, Uturoa (Fransk Polynesien), ved
 avocat J.-D. des Arcis, og med valgt adresse i Luxembourg,
 (2003/C 101/57) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld-
 mægtigede: M.-J. Jonczy og B. Martenczuk), angående en
 påstand om erstatning for det tab, sagsøgeren hævder at have
 (Processprog: tysk) lidt som følge af de tjenstlige fejl, Kommissionen hævdes at
 have begået i forbindelse med anvendelsen af afgørelserne om
 de oversøiske landes og territoriers associering, har Retten
 I sag T-99/01, Mystery drinks GmbH, Eppertshausen (Tysk- (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, K. Le-
 land), ved advokaterne T. Jestaedt, V. von Bomhard og naerts, og dommerne J. Azizi og M. Jaeger; justitssekretær:


text:
C 397/16 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 19.12.98
 J. L. Murray, H. Ragnemalm og K. M. Ioannou; general- lemsstaternes omsñtningsafgifter Ð Det fñlles mervñr-
 advokat: F. G. Jacobs; justitssekretñr: R. Grass, den diafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, betegner en
 12. november 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder organisation, hvis hovedformål er at varetage medlemmer-
 således: nes fñlles interesser, hvad enten der er tale om arbejdsta-
 gere, arbejdsgivere, personer i liberale erhverv eller
 erhvervsdrivende, og at reprñsentere disse over for tredje-
 1) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber frifin- mand, herunder offentlige myndigheder.
 des.
 (1) EFT C 166 af 31.5.1997.
 2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 131 af 26.4.1997.
 Sag anlagt den 14. oktober 1998 af Kommissionen for De
 Europñiske Fñllesskaber mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-367/98)
 DOMSTOLENS DOM (98/C 397/27)
 (Sjette Afdeling)
 af 12. november 1998
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 i sag C-149/97, The Institute of the Motor Industry mod 14. oktober 1998 anlagt sag mod Den Portugisiske Repu-
 Commissioners of Customs & Excise (anmodning om prñ- blik af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved
 judiciel afgùrelse fra VAT and Duties Tribunal, London) (1) ledende juridisk konsulent António Caeiro, som befuld-
 mñgtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos
 (Moms Ð fritagelser Ð organisationer, der ikke arbejder Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 med gevinst for ùje, og hvis formål er af fagforeningsmñs- Wagnercentret, Kirchberg.
 sig karakter)
 (98/C 397/26)
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 (Processprog: engelsk)
 Ð Det fastslås, at Den Portugisiske Republik ikke har
 opfyldt sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten,
 navnlig artikel 52, 56, 58, 73 ff. (som aflùste EéF-
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 traktatens artikel 67 ff.) og artikel 221, samt
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 artikel 221-231 i akten vedrùrende Den Portugisiske
 Republiks tiltrñdelse af De Europñiske Fñlles-
 skaber (1), idet den har vedtaget og opretholdt lov
 I sag C-149/97, angående en anmodning, som VAT and
 nr. 11/90 af 5. april 1990, og nanvlig dennes artikel 13,
 Duties Tribunal, London (Det Forenede Kongerige), i med-
 stk. 3, lovdekreterne om privatisering af virksomheder,
 fùr af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen
 som senere blev vedtaget til gennemfùrelse heraf, lov-
 for i den for nñvnte ret verserende sag, The Institute of
 dekret nr. 380/93 af 15. november 1993 og lovdekret
 the Motor Industry mod Commissioners of Customs &
 nr. 65/94 af 28. februar 1994.
 Excise, at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrùrende for-
 tolkningen af artikel 13, punkt A, stk. 1, litra l), i Rådets
 sjette direktiv 77/388/EéF af 17. maj 1977 om harmonise-
 ring af medlemsstaternes lovgivning om omsñtningsafgif- Ð Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens
 ter Ð Det fñlles mervñrdiafgiftssystem: ensartet bereg- omkostninger.
 ningsgrundlag (EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1), har Dom-
 stolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 P. J. G. Kapteyn (refererende dommer), og dommerne G. F. Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Mancini, J. L. Murray, H. Ragnemalm og K. M. Ioannou;
 generaladvokat: G. Cosmas; justitssekretñr: fuldmñgtig L.
 Hewlett, den 12. november 1998 afsagt dom, hvis konklu- Ð Ved at foreskrive, at udenlandske kapitalandele i pri-
 sion lyder således: vatiserede virksomheder ikke må overstige en bestemt
 procentsats, og ved at henfùre fñllesskabsinvestorers
 kapitalandele under denne kategori fremkalder den
 En organisation, hvis formål er af fagforeningsmñssig portugisiske lovgivning forskelsbehandling mellem lan-
 karakter i den betydning, hvori udtrykket er anvendt i dets egne borgere og virksomheder og andre medlems-
 artikel 13, punkt A, stk. 1, litra l), i Rådets sjette direktiv staters borgere og virksomheder, hvilket er i strid med
 77/388/EéF af 17. maj 1977 om harmonisering af med- EF-traktatens artikel 52 ff. og artikel 73 ff.
 ---pagebreak--- 19.12.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 397/17
 Ð Kravet om, at der skal indhentes en tilladelse fra tution er beliggende, eller efter ordningen i den stat,
 finansministeriet til overdragelse af aktier, som reprñ- på hvis område hospitalsindlñggelsen har fundet sted?
 senterer mere end 10 % af den stemmeberettigede
 kapital i privatiserede selskaber (eller en bestemt andel
 i finansinstitutter), som foreskrevet i lovdekret nr. 380/
 Ð Er en begrñnsning af godtgùrelsesbelùbet med hjem-
 93, er uforeneligt med EF-traktatens artikel 73 B og
 mel i lovgivningen i den stat, hvor den kompetente
 52. Kravet om en sådan tilladelse ville kun kunne
 institution er beliggende, lovlig under hensyn til
 begrundes ud fra tvingende almene hensyn, og hvis
 artikel 36 i forordning (EéF) nr. 1408/71, hvori der
 disse var baseret på konsekvente og offentlige objek-
 tales om fuld refusion?
 tive kriterier, uden hvilke dette krav ville kunne anven-
 des til at sikre, at kontrollen med den pågñldende
 virksomhed lå i hñnderne på landets egne statsbor- (1) Rådets forordning (EéF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om
 gere. De portugisiske myndigheder har ikke anfùrt, anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og
 hvilke tvingende almene hensyn der vil kunne deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fñllesskabet
 begrunde en sådan foranstaltning. Med hensyn til de (EFT 1971 II, s. 366).
 kriterier, der skal anvendes som rettesnor for medde-
 lelse af tilladelse, er Kommissionen fortsat af den
 opfattelse, at sådanne kriterier enten ikke er angivet i
 lovgivningen, eller Ð med hensyn til lovdekret nr. 380/
 93, som henviser til lovdekret nr. 11/90 Ð at de fast-
 satte kriterier vil kunne fortolkes og anvendes på en
 sådan måde, at de er til fordel for portugisiske stats-
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 borgere til skade for statsborgere fra andre medlems-
 afsagt den 13. marts 1998 af Divisional Court, Queen's
 stater.
 Bench Division, i sagen The Queen mod Minister of
 Agriculture, Fisheries and Food, ex parte: firmaet TR & P
 (1) EFT L 302 af 15.11.1985. Fisher ved Trevor Robert Fisher og Penny Fisher
 (Sag C-369/98)
 (98/C 397/29)
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved dom Ved kendelse afsagt den 13. marts 1998, indgået til Dom-
 afsagt den 9. oktober 1998 af Cour du travail de Mons stolens Justitskontor den 16. oktober 1998, har Divisional
 (Sjette Afdeling) i sagen Abdon Vanbraekel, Marie-Ange Court, Queen's Bench Division, i sagen The Queen mod
 Vanbraekel, Marie-Paule Vanbraekel, Marie-Claire Van- Minister of Agriculture, Fisheries and Food, ex parte: fir-
 braekel, Birgitte Vanbraekel, Edith Vanbraekel og Alexan- maet TR & P Fisher ved Trevor Robert Fisher og Penny
 dre Vanbraekel mod Alliance nationale des mutualiteÂs Fisher, forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en
 chreÂtiennes anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgs-
 (Sag C-368/98) mål:
 (98/C 397/28)
 1) i) Hjemler artikel 3, stk. 1, og artikel 9 i forordning
 (EéF) nr. 3508/92 (1) sammen med fñllesskabsret-
 Ved dom afsagt den 9. oktober 1998, indgået til Domsto- tens almindelige principper ret til at meddele tred-
 lens Justitskontor den 16. oktober 1998, har Cour du tra- jepart oplysninger, som var indlñst i en database
 vail de Mons (Sjette Afdeling) i sagen Abdon Vanbraekel, oprettet i henhold til artikel 2, og som var indgivet
 Marie-Ange Vanbraekel, Marie-Paule Vanbraekel, Marie af eller på vegne af en tidligere berettiget til godt-
 Claire-Vanbraekel, Birgitte Vanbraekel, Edith Vanbraekel gùrelser efter det integrerede system for forvaltning
 og Alexandre Vanbraekel mod Alliance nationale des og kontrol af visse EF-stùtteordninger?
 mutualiteÂs chreÂtiennes forelagt De Europñiske Fñllesska-
 bers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af
 fùlgende spùrgsmål: ii) Såfremt ovenstående spùrgsmål besvares bekrñf-
 tende, er denne meddelelse, som den kompetente
 myndighed er retligt forpligtet til at foretage, med
 Når den nationale domstol under en sag, som verserer for hensyn til de personer, til hvem meddelelsen kan
 dem, har anerkendt, at en hospitalsbehandling er nùdven- foretages, begrñnset til:
 dig i en anden medlemsstat end den, hvor den kompetente
 institution er beliggende, selv om den forhåndstilladelse,
 der omhandles i artikel 22 i forordning (EéF) nr. 1408/ a) personer, der er godkendt af den tidligere
 71 (1) var blevet nñgtet, spùrges: berettigede på databaseformularen i Det For-
 enede Kongerige, og/eller
 Ð Skal godtgùrelsen af hospitalsudgifterne gennemfùres b) personer, som krñver oplysningerne med hen-
 efter ordningen i den stat, hvor den kompetente insti- blik på deres ansùgning om landbrugsstùtte for


text:
21.2.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 47/17
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Selv om der foretages en miljøvurdering på skitseplan (første
 stadium), kan den være utilstrækkelig, fordi den er baseret
 på de oplysninger, der fremgår af ansøgningen vedrørende
 skitseplanen, og disse kan være utilstrækkelige til at vurdere
 de miljømæssige virkninger af anlægsarbejdet som helhed.
 White City-anlægsarbejdet Miljøvurderingen vil således blive foretaget på et ufuldstændigt
 grundlag.
 Kommissionen har anført, at den kompetente myndighed ikke
 med rimelig kunne konkludere, at det var unødvendigt at (1) EFT 1985 L 175, s. 40.
 foretage en miljøvurdering, når konklusionen primært eller (2) EFT 1997 L 73, s. 5.
 udelukkende var baseret på den omstændighed, at det pågæl-
 dende grundstykke tidligere havde været bebygget. Dette
 kriterium, i henhold til hvilket det kunne fastslås, at der ikke
 var behov for en miljøvurdering, er en nyskabelse, som er
 fastsat i Government Circular 15/68. Direktiv 85/337/EØF
 indeholder ikke et sådant kriterium, og Kommissionen har
 anført, at Det Forenede Kongerige ved at undlade at foretage
 en miljøvurdering med henvisning til et kriterium, der ikke
 findes i direktivet, har undladt at anvende direktivets artikel 2, Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved retsaf-
 stk. 1, og artikel 4, stk. 2, på korrekt vis med hensyn til det gørelse truffet den 4. december 2003 af Gerechtshof te
 foreslåede White City-anlægsarbejde i byzone. ’s-Hertogenbosch i sagen J.E.J. Blanckaert mod Inspecteur
 van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemingen Bui-
 tenland te Heerlen
 Crystal Palace-anlægsarbejdet (Sag C-512/03)
 (2004/C 47/28)
 Kommissionen har påpeget, at Det Forenede Kongerige ved
 at undlade at kræve en miljøvurdering for Crystal Palace-
 anlægsarbejdet har overskredet sin skønsmæssige beføjelse i
 henhold til direktiv 85/377/EØF. Kommissionen har anført, at
 Ved retsafgørelse truffet den 4. december 2003, indgået
 det skøn, som i henhold til direktivets artikel 4, stk. 2,
 til Domstolens Justitskontor den 8. december 2003, har
 tilkommer den enkelte medlemsstat, ikke er ubegrænset.
 Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch i sagen J.E.J. Blanckaert mod
 Grænserne for skønnet er fastlagt i direktivets artikel 2, stk. 1
 Inspecteur van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemin-
 — en miljøvurdering kræves således, når et projekt, bl.a. på
 gen Buitenland te Heerlen forelagt De Europæiske Fællesska-
 grund af dets dimension, art eller placering, kan få væsentlig
 bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 indvirkning på miljøet. Kommissionen har anført, at projektet
 følgende spørgsmål:
 i henhold til disse kriterier må forventes at få en sådan
 væsentlig indvirkning på miljøet.
 1. Har en ikke hjemmehørende skattepligtig, som har bopæl
 i en medlemsstat, og som ikke har arbejdsindkomst i
 Nederlandene, men kun opsparings- og investeringsind-
 komst — og dermed ikke har pligt til at betale præmie til
 Procedure i flere stadier for ansøgninger om planlægningstilla- de nederlandske socialforsikringer og rent faktisk ikke
 delse betaler præmie hertil — ved beregningen af sin skatteplig-
 tige opsparings- og investeringsindkomst, på grundlag af
 fællesskabsretten, ret til, at der i Nederlandene indrømmes
 Kommissionen betvivler i og for sig ikke, at det er lovligt at ham nedslag for socialforsikringerne (nedslag for den
 opdele planlægningsprocessen i to stadier, men har anført, at almindelige alderspensionsforsikring, efterladteforsikrin-
 den måde, hvorpå planlægningstilladelsen i Det Forenede gen og den almindelige forsikring for særlige udgifter ved
 Kongerige faktisk er blevet opdelt i to stadier, fører til resultater, sygdom), såfremt en hjemmehørende skattepligtig ved
 der er uforenelige med direktiv 85/337/EØF. beregningen af sin skattepligtige opsparings- og investe-
 ringsindkomst har ret til disse nedslag, fordi han betragtes
 som forsikret og forpligtet til at betale bidrag til de
 Et stort anlægsarbejde i byzone kan undgå en vurdering på nederlandske socialforsikringer, også selv om han i
 skitseplan (første stadium) og det er (i henhold til engelsk ret) Nederlandene ikke har arbejdsindkomst, men kun opspa-
 ikke muligt at foretage en miljøvurdering på det andet stadium, rings- og investeringsindkomst og derfor ikke betaler
 der er forbeholdt andre aspekter. Et stort anlægsarbejde i præmie til socialforsikringerne?
 byzone, der må antages at få en væsentlig indvirkning på
 miljøet, vil således ikke blive set som en helhed, men som 2. Har det betydning for besvarelsen af det første spørgsmål,
 forskellige dele. I praksis er resultatet, at den indvirkning, som om den ikke hjemmehørende skattepligtige har mere eller
 projektet må forventes at få på miljøet, ikke vurderes i forhold mindre end 90 % af sin families indkomst i Nederlandene?
 til projektet som en helhed. Specielt ønskes følgende oplyst:
 ---pagebreak--- C 47/18 DA Den Europæiske Unions Tidende 21.2.2004
 — Finder Schumacker-kriteriet for personer med eller — med hensyn til udenlandske private vagtfirmaers
 uden bopæl i landet kun anvendelse, hvis der er tale adgang til markedet kræver, at disse
 om subjektive eller personlige beskatningsaspekter,
 f.eks. fradrag af udgifter i forbindelse med skatteyde-
 rens personlige og familiemæssige forhold, eller a) i alle de omhandlede tilfælde skal være juridiske
 finder det også anvendelse på beskatningsaspekter, personer
 herunder skattetabellen, som er objektive og ikke er
 knyttet til den skattepligtige person? b) skal have en bestemt selskabskapital, uden at
 der tages hensyn til, at en sådan virksomhed
 — Har medlemsstaterne ved afgørelsen af, om de ikke skal opfylde de samme krav i den stat,
 behandler ikke hjemmehørende som hjemmehøren- hvori den er etableret
 de, ret til at anvende en kvantitativ regel (som 90 %-
 reglen), selv om der ikke herved er sikkerhed for, at
 enhver forskelsbehandling ophæves? c) skal deponere en sikkerhed i Caja General de
 Depósitos, uden at der tages hensyn til, at der
 3. Er den valgmulighed, der kan benyttes i henhold til eventuelt er betalt sikkerhed i oprindelses-
 artikel 2.5 i den nederlandske indkomstskattelov af 2001 staten,
 et fyldestgørende processuelt retsmiddel, som sikrer, at
 den pågældende kan gøre brug af sine rettigheder, således d) skal have et minimum antal ansatte.
 som de er anerkendt i EF-traktaten, og som udelukker
 enhver form for forskelsbehandling?
 — kræver, at personalet i et udenlandsk privat vagtfir-
 Hvis dette er tilfældet, er det da også i den foreliggende ma skal opnå en ny særlig tilladelse i Spanien, selv
 sag, hvor sagsøgeren kun har opsparings- og investerings- om personalet allerede har opnået en tilsvarende
 indkomst, et fyldestgørende retsmiddel, når valgmulighe- tilladelse i etableringsmedlemsstaten, og bestemmer,
 den — som omhandlet i præmis 4.3 — ikke kan medføre, at arbejde i sektoren for private sikkerhedstjenester
 at sagsøgeren stilles bedre? ikke er dækket af Fællesskabets ordning med an-
 erkendelse af erhvervsuddannelser.
 2. Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Sag anlagt den 8. december 2003 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Sag C-514/03)
 Den spanske lovgivning vedrørende private vagtfirmaer er
 (2004/C 47/29) i strid med fællesskabslovgivningen, navnlig EF-traktatens
 artikel 43 og 49 samt, med hensyn til anerkendelse af
 erhvervsuddannelser, direktiv 89/48/EØF og direktiv 92/51/
 EØF.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 8. de-
 cember 2003 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved María Patakia og
 Luis Escobar, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Selskaber, der ønsker at udøve virksomhed som vagtfirma på
 Luxembourg. spansk område, skal således have tilladelse i form af registrering
 i indenrigsministeriet. Denne tilladelse udstedes kun, såfremt
 betingelserne er opfyldt med hensyn til selskabsformen, sel-
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: skabskapitalen, deponeringen af en sikkerhed i Caja General
 de Depósitos, selskabets antal ansatte og antal pansrede
 køretøjer. Desuden kræver den spanske lovgivning, at hver af
 1. Det fastslås, at Kongeriget Spanien tilsidesat sine forplig- de ansatte i et selskab, der ønsker at udøve virksomhed som
 telser i henhold til EF-traktatens artikel 43 og 49 såvel privat vagtfirma i Spanien, skal have en særlig tilladelse, der
 som i henhold til direktiv 89/48/EØF (1) og 92/51/EØF (2), udstedes, hvis personen opfylder en række betingelser, og
 idet det vedkommende består en række prøver med det formål at
 sikre, at vedkommende er i besiddelse af de kundskaber og
 — i gennemførelsesbestemmelserne bestemmer, at pri- kvalifikationer, der er nødvendige for at opfylde sin funktion.
 vate vagtfirmaer og disses personale henholdsvis De stillede krav er ikke egnede til at sikre de forfulgte
 skal have hjemsted i Spanien og være spanske formål, nemlig den offentlige sikkerhed eller beskyttelsen af
 statsborgere; modtagerne af de private vagttjenester.


text:
30.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/60
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 25. marts 2004
 i sag T-238/02, José Barbosa Gonçalves mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1).
 (Tjenestemænd - søgsmål - erstatningssøgsmål anlagt under henvisning til, at den administrative procedure ikke var i overensstemmelse med vedtægten - formaliteten)
 (2004/C 106/119)
 Processprog: portugisisk
 I sag T-238/02, José Barbosa Gonçalves, Viana do Castelo (Portugal), ved avocat J. Dias Gonçalves, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: V. Joris og G. Braga da Cruz), angående en påstand om erstatning for det tab og godtgørelse for den ikke-økonomiske skade, sagsøgeren hævder at have lidt som følge af, at han ikke fik adgang til de skriftlige prøver i forbindelse med Kommissionens udvælgelsesprøve A/6/01, har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne M. Jaeger og F. Dehousse; justitssekretær: ekspeditionssekretær J. Palacio González, den 25. marts 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 233 af 28.9.2002.


text:
13.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/28
 Rettens dom af 2. februar 2017 — Marcas Costa Brava mod EUIPO — Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
 (Sag T-689/15) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket Cremcaffé by Julius Meinl - det ældre EU-figurmærke café crem - relativ registreringshindring - manglende reel brug af det ældre varemærke - artikel 42, stk. 2, i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2017/C 078/37)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Spanien) (ved advokaterne E. Manresa Medina og J. Manresa Medina)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved M. Fischer, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Schweiz)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 28. september 2015 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2491/2014-5) vedrørende en indsigelsessag mellem Marcas Costa Brava og Excellent Brands JMI.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Marcas Costa Brava, SL, betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 48 af 8.2.2016.


text:
14.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 302/6
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 16. juli 2015 — Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti og Accessori e Componenti (Unicopel) mod FS Retail, Luna srl og Gatsby srl (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Milano — Italien)
 (Sag C-95/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - frie varebevægelser - artikel 34 TEUF til 36 TEUF - foranstaltninger med tilsvarende virkning - direktiv 94/11/EF - artikel 3 og 5 - udtømmende harmonisering - forbud mod at hindre markedsføring af fodtøj, som opfylder mærkningskravene i direktiv 94/11 - national lovgivning, der kræver, at oprindelseslandet angives på etiketten vedrørende produkter fremstillet i udlandet med den italienske betegnelse »pelle« - varer, der er overgået til fri omsætning))
 (2015/C 302/07)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Milano
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti og Accessori e Componenti (Unicopel)
 Sagsøgte: FS Retail, Luna srl og Gatsby srl
 Konklusion
 Artikel 3 og 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/11/EF af 23. marts 1994 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser vedrørende mærkning af materialer anvendt i hovedbestanddelene af fodtøj med henblik på salg i detailleddet skal fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der bl.a. forbyder markedsføring af de bestanddele af læder i fodtøj, der hidrører fra andre medlemsstater eller tredjelande, og som, i sidstnævnte tilfælde, allerede er blevet markedsført i en anden medlemsstat eller i den pågældende medlemsstat, når disse produkter ikke er mærket med deres oprindelsesland.
 (1) EUT C 245 af 28.7.2014.


text:
8.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig) den 23. november 2015 — W e.a. mod Sanofi Pasteur MSD SNC, Caisse primaire d'assurance maladie des Hauts-de-Seine og Caisse Carpimko
 (Sag C-621/15)
 (2016/C 048/25)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: W e.a.
 Sagsøgt: Sanofi Pasteur MSD SNC, Caisse primaire d'assurance maladie des Hauts-de-Seine og Caisse Carpimko
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er artikel 4 i Rådets direktiv 85/374/EØF af 25. juli 1985 om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om produktansvar (1) på området for lægemiddellaboratoriers ansvar for de vacciner, som de fremstiller, til hinder for en bevismåde, hvorefter den ret, der behandler sagens realitet, i forbindelse med udøvelsen af sin eneret til at bedømme denne, kan fastslå, at de faktiske forhold, som sagsøgeren har gjort gældende, udgør bestyrkede, præcise og samstemmende formodninger, som kan bevise vaccinens defekt og tilstedeværelsen af en årsagsforbindelse mellem defekten og sygdommen, uanset at det er konstateret, at den medicinske forskning ikke har fastslået en forbindelse mellem vaccinen og sygdommens indtræden?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, er artikel 4 i direktiv 85/374 da til hinder for en formodningsordning, hvorefter tilstedeværelsen af en årsagsforbindelse mellem defekten ved en vaccine og den skade, som den skadelidte har lidt, altid vil blive anset for fastslået, når visse tegn på en årsagsforbindelse foreligger?
 3)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, skal artikel 4 i direktiv 85/374 da fortolkes således, at det bevis, som det påhviler skadelidte at føre, for tilstedeværelsen af en årsagsforbindelse mellem defekten ved en vaccine og den skade, som denne har lidt, kun kan anses for ført, hvis denne forbindelse er videnskabeligt fastslået?
 (1) EUT L 210, s. 29.


text:
31.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/35
 Sag anlagt den 29. maj 2017 — E-Control mod ACER
 (Sag T-332/17)
 (2017/C 249/51)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Wien, Østrig) (ved advokat F. Schuhmacher)
 Sagsøgt: Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet af Klagenævnet for Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder af 17. marts 2017, Sag A-001-2017 (konsolideret) annulleres.
 —
 ACER tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat seks anbringender.
 1.
 Med det første anbringende gøres gældende, at der foreligger en retlig fejl, derved at appelkammeret fandt, at ACER havde kompetence til at ændre forslaget fra transmissionssystemoperatørerne.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Klagenævnet begik en retlig fejl, da det fandt, at ACER havde kompetence til at ændre forslaget fra transmissionssystemoperatørerne, eftersom Kommissionens forordning (EU) nr. 2015/1222 (1) ikke giver en sådan kompetence.
 2.
 Med det andet anbringende gøres gældende, at der foreligger en retlig fejl derved, at Klagenævnet fandt, at ACER havde kompetence, selv om det så bort fra sagsøgerens anmodning om ændring.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at ACER så bort fra sagsøgerens anmodning om ændring i henhold til artikel 9, stk. 12, i Kommissionens forordning (EU) nr. 2015/1222. Ifølge sagsøgeren begik Klagenævnet en retlig fejl, da det konkluderede, at ACER havde kompetence, selv om det så bort fra anmodningen om ændring.
 3.
 Med det tredje anbringende gøres gældende, at der foreligger en retlig fejl derved, at Klagenævnet fandt, at ACER havde kompetence til at indføre en budområdegrænse i henhold til artikel 15 i Kommissionens forordning (EU) nr. 2015/1222.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Klagenævnet begik en åbenbar retlig fejl, da det nåede frem til den konklusion, at ACER havde kompetence til at ændre det fastsatte budområde og indføre nye budområder i henhold til artikel 15 i Kommissionens forordning (EU) nr. 2015/1222. Ifølge sagsøgeren overskred ACER sin kompetence og undlod at iagttage medlemsstatens retlige rammer og kompetence.
 4.
 Med det fjerde anbringende gøres gældende, at der foreligger en utilstrækkelig begrundelse og en retlig fejl derved, at Klagenævnet fandt, at ACER godtgjorde, at der foreligger en strukturel kapacitetsbegrænsning ved den tysk-østrigske grænse.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at dennes processuelle rettigheder ikke er blevet iagttaget, idet Klagenævnet ikke har behandlet de argumenter, der blev fremført i klagen, men i stedet støttede sig på en generel udtalelse, der ikke havde nogen specifik forbindelse til nærværende sag. Såfremt Retten skulle nå frem til den konklusion, at Klagenævnet har givet en tilstrækkelig begrundelse, begik Klagenævnet ifølge sagsøgerne også en retlig fejl, da det uden nogen henvisning til en retlig norm tiltrådte ACER’s konklusion, der var støttet på en fejlagtig definition af en kapacitetsbegrænsning.
 5.
 Med det femte anbringende gøres gældende, at der foreligger en utilstrækkelig begrundelse og en retlig fejl derved, at der ikke blev taget hensyn til sagsøgerens anmodning om bevisoptagelse.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Klagenævnet ikke har foretaget nogen meningsfuld vurdering af anmodningen og herved har tilsidesat begrundelsespligten. Ifølge sagsøgeren havde Klagenævnet, idet det har en pligt til at nå frem til en begrundet konklusion om, hvorvidt klagen var begrundet, en forpligtelse til om fornødent at anmode om oplysninger for at træffe afgørelse i sagen. Det er sagsøgerens opfattelse, at Klagenævnet derfor har begået en retlig fejl, da det afslog anmodningen om oplysninger.
 6.
 Med det sjette anbringende gøres gældende, at der foreligger en utilstrækkelig begrundelse og en retlig fejl derved, at Klagenævnet fandt, at indførelsen af en budområdegrænse var forholdsmæssig.
 Sagsøgeren har fremsat to særskilte anbringender, en utilstrækkelig begrundelse som en tilsidesættelse af processuelle rettigheder, og en retlig fejl i forhold til den krævede retlige norm. Ifølge sagsøgeren tog den anfægtede afgørelse ikke hensyn til det grundlæggende proportionalitetsprincip, der er indeholdt i artikel 16 i forordning (EF) nr. 714/2009 (2), som også er et grundlæggende princip i TEUF.
 (1) Kommissionens forordning (EU) 2015/1222 af 24.7.2015 om fastsættelse af retningslinjer for kapacitetstildeling og håndtering af kapacitetsbegrænsninger (EUT 2015, L 197, s. 24).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 714/2009 af 13.7.2009 om betingelserne for netadgang i forbindelse med grænseoverskridende elektricitetsudveksling og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1228/2003 (EUT 2009, L 211, s. 15).


text:
2.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/17
 Domstolens dom (Niende Afdeling) af 3. marts 2016 — Staatssecretaris van Financiën mod Customs Support Holland BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)
 (Sag C-144/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - fælles toldtarif - kombineret nomenklatur - pos. 2304, 2308 og 2309 - tarifering af et sojaproteinkoncentrat stegn))
 (2016/C 156/23)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Staatssecretaris van Financiën
 Sagsøgt: Customs Support Holland BV
 Konklusion
 Den kombinerede nomenklatur, der er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 948/2009 af 30. september 2009, skal fortolkes således, at et sojaproteinkoncentrat som det i hovedsagen omhandlede henhører under denne nomenklaturs pos. 2309.
 (1) EUT C 198 af 15.6.2015.


text:
5.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 328/34
 Sag anlagt den 17. august 2015 — GGP Italy mod Kommissionen
 (Sag T-474/15)
 (2015/C 328/31)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Global Garden Products Italy SpA (GGP Italien) (Castelfranco Veneto, Italien) (ved advokaterne A. Villani, L. D’Amario og M. Caccialanza)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/902 af 10. juni 2015, offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 12. juni 2015, annulleres.
 —
 Retten træffer alle yderligere foranstaltninger, som anses for nødvendige.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Dette søgsmål vedrører en påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/902 af 10. juni 2015 (EUT L 147, s. 22), hvorved Kommissionen fandt, at en restriktiv foranstaltning, som Letland havde truffet i henhold til artikel 11 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/42/EF, om en plæneklipper fremstillet af sagsøgeren var berettiget.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.
 1.
 Første anbringende om en tilsidesættelse af artikel 20 i direktiv 2006/42/EF, hvori bestemmes, at enhver afgørelse, der træffes i medfør af dette direktiv »skal [begrundes nøje]«, og »meddeles så hurtigt som muligt den berørte part med angivelse af de i den pågældende medlemsstat eksisterende klagemuligheder og fristerne for anvendelsen af disse«.
 —
 Sagsøgeren har i den forbindelse gjort gældende, at eftersom de lettiske myndigheder aldrig forkyndte den vedtagne restriktive foranstaltning for sagsøgeren, godkendte den anfægtede afgørelse en foranstaltning, som indebar en alvorlig tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar, som blev vedtaget efter afslutningen af en procedure, der ikke blev gennemført på sædvanlig vis, og som var behæftet med alvorlige uregelmæssigheder af ligeledes formel karakter.
 2.
 Andet anbringende om en tilsidesættelse af bestemmelserne i direktiv 2006/42/EF, som fastsætter regler for de væsentlige sikkerhedskrav (artikel 5, stk. 1), den fri bevægelighed for maskiner (artikel 6, stk. 1), om overensstemmelse og harmoniserede standarder (artikel 7) samt sikkerhedsklausuler, som vedtages af de enkelte medlemsstater (artikel 11).
 —
 Sagsøgeren har i den forbindelse gjort gældende, at Kommissionen med urette fandt, at den restriktive foranstaltning, som Letland havde vedtaget, var berettiget. De lettiske myndigheder har nemlig bestridt formodningen om, at plæneklipperen Stiga Collector 35 EL C350 297352654/S13 opfyldte sikkerheds- og sundhedskravene som omhandlet i bilag I til direktiv 2006/42/EF, da denne maskine ikke opfyldte den harmoniserede standard EN 60335-2-77:2010. På det tidspunkt, hvor sagsøgeren producerede og markedsførte den pågældende maskine, havde den mest udviklede standard EN 60335-2-77:2010 dog endnu ikke fået bindende virkning som den eneste egnede standard til at give en formodning for, at den opfylder kravene til sikkerhed og beskyttelse af sundheden, idet standard EN 60335-2-77:2006 (som den pågældende maskine var i overensstemmelse med) under den i denne bestemmelse fastsatte gennemførelsesperiode fortsat var gældende.


text:
22.12.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/31
 Kendelse afsagt af Domstolens formand (Fjerde Afdeling) den 27. september 2007 — Alessandro Tedesco mod Tomasoni Fittings Srl, RWO Marine Equipment Ltd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale civile di Genova — Italien)
 (Sag C-175/06) (1)
 (2007/C 315/52)
 Processprog: italiensk
 Formanden for Fjerde Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registeret.
 (1) EUT C 154 af 1.7.2006.


text:
18.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 16/23
 Appel iværksat den 12. november 2015 af LG Electronics, Inc. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 9. september 2015 i sag T-91/13, LG Electronics, Inc. mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-588/15 P)
 (2016/C 016/29)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: LG Electronics, Inc. (ved advocaten G. van Gerven og T. Franchoo)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Den appellerede dom ophæves.
 —
 Artikel 1, stk. 1, litra d), artikel 1, stk. 2, litra g), artikel 2, stk. 1, litra d) og e), og artikel 2, stk. 2, litra d) og e), i Kommissionens afgørelse C(2012) 8839 af 5. december 2012 annulleres, for så vidt som de vedrører appellanten, og/eller
 —
 De bøder, der pålægges appellanten ved artikel 2, stk. 1, litra d) og e), og artikel 2, stk. 2, litra d) og e), nedsættes.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i første instans og i appelsagen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har gjort fire anbringender gældende.
 Første anbringende: Retten tilsidesatte appellantens ret til forsvar, for så vidt som den opretholdt Kommissionens afgørelse om ikke at inddrage LPD i den administrative procedure som part, og navnlig om ikke at tilsende LPD klagepunktsmeddelelsen. Retten tilsidesatte også proportionalitetsprincippet ved fastsættelsen af LGE’s pligt til omhu, da den forkastede LGE’s påstand.
 Andet anbringende: Retten tilsidesatte artikel 101 TEUF og artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 (1), for så vidt som den fastslog, at Kommissionen var berettiget til at fastsætte LGE’s bøde på grundlag af LGE’s og Philips’ direkte afsætning til EØS ved hjælp af forarbejdede produkter, idet disse virksomheder er forskellige fra LPD.
 Tredje anbringende: Subsidiært gøres gældende, at Retten tilsidesatte artikel 101 TEUF, artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 og princippet om personligt ansvar, for så vidt som den fastslog, at Kommissionen var berettiget til at fastsætte LGE’s bøde på grundlag af Philips’ direkte afsætning til EØS ved hjælp af forarbejdede produkter.
 Fjerde anbringende: Retten tilsidesatte ligebehandlingsprincippet, for så vidt som den fastslog, at Kommissionen var berettiget til at anvende fremgangsmåden på grundlag af direkte afsætning til EØS i forhold til LGE, men ikke i forhold til Samsung SDI.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EUT L 1, s. 1).


text:
Nr . C 210/ 14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20 . 7 . 96
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS imødekomme sagsøgerens ansøgning om at blive udnævnt i
 den 11 . juni 1996 stillingen som vicegeneraldirektør i Generaldirektoratet for
 Eksterne Forbindelser ( GD I A ) og af afgørelsen om at
 i sag T-111 /94 , Giovanni Ouzounoff Popoff mod Kommis udnævne B. i denne stilling, har Retten (Tredje Afdeling ),
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (') sammensat af afdelingsformanden, C. P. Briët, og dom
 (Tjenestemænd — overførsler af en del af vederlaget i merne B. Vesterdorf og A. Potocki; justitssekretær: fuld
 valutaen i en anden medlemsstat end det land, hvor mægtig J. Palacio Gonzalez, den 11 . juni 1996 afsagt dom,
 institutionen har hjemsted — afvisning) hvis konklusion lyder således :
 ( 96/C 210/34 )
 1 ) Kommissionen frifindes.
 (Processprog: spansk)
 2 ) Hver part bærer sine omkostninger.
 I sag T-111 /94 , Giovanni Ouzounoff Popoff, tjenestemand
 (') EFT nr. C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, ved
 advokat Antonio Creus, Barcelona , og advokat Bonifacio
 Garcia Porras , Salamanca , mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede : Amparo Alco
 ver San Pedro, Ana Maria Alves Vieira og Carlos Gomez de
 la Cruz ), hvori der for det første er nedlagt påstand om
 annullation af afvisningen af sagsøgerens klage vedrørende
 overførsel af en del af hans vederlag til en boligopsparings DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 konto i danske kroner, for det andet om at det fastslås, at
 sagsøgeren har ret til en sådan overførsel, og for det tredje den 11 . juni 1996
 om erstatning, har Retten ( Tredje Afdeling ), sammensat af i sag T-147/95 , Geneviève Pavan mod Europa-Parlamen
 afdelingsformanden, C. P. Briët, og dommerne B. Vester tet ( )
 dorf og A. Potocki ; justitssekretær: ekspeditionssekretær B.
 (Tjenestemænd — husstandstillæg — tillæg ydet fra anden
 Pastor, den 11 . juni 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder side — vedtægtens artikel 67, stk. 2)
 således :
 ( 96/C 210/36 )
 1 ) Sagen afvises.
 (Processprog: fransk)
 2 ) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 I sag T-147/95 , Geneviève Pavan, der er tjenestemand i
 C ) EFT nr . C 120 af 30 . 4 . 1994 . Europa-Parlamentet med bopæl i Luxembourg, ved advo
 kat Alain Lorang, Luxembourg, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat Alain Lorang, 51 , rue Albert I er,
 mod Europa-Parlamentet ( befuldmægtigede : Manfred Peter
 og Jannis Pantalis , bistået af advokat Alex Bonn ), angående
 en påstand om annullation af Europa-Parlamentets afgø
 relse af 29 . september 1994 om tilbagesøgning hos sagsø
 geren af et beløb på 489 063 lfr., » der udgør det husstands
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS tillæg, der er oppebåret fra anden side fra den 1 , juni 1987 «,
 den 11 . juni 1996 har Retten ( Tredje Afdeling ) sammensat af afdelingsfor
 manden, C. P. Briët og dommerne B. Vesterdorf og A.
 i sag T-l 18/95 , Miguel Anacoreta Correira mod Kommis Potocki ; justitssekretær: ekspeditionssekretær B. Pastor,
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (') den 11 . juni 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 (Tjenestemænd — ansættelsesprocedure — stilling i løn således :
 klasse Al)
 ( 96/C 210/35 )
 1 ) Europa-Parlamentets afgørelse af 29. september 1994
 om tilbagesøgning hos sagsøgeren af et beløb på
 (Processprog: fransk) 489 063 lfr., » der udgør det husstandstillæg, der er
 oppebåret fra anden side fra den Î . juni 1987«
 annulleres .
 I sag T-l 18/95 , Miguel Anacoreta Correira, tjenestemand i
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles, 2 ) Parlamentet betaler sagens omkostninger.
 ved advokat Georges Vandersanden, Bruxelles , og med
 valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson Sari , 1 ,
 rue Glesener, mod Kommissionen for De Europæiske (M EFT nr . C 248 af 23 . 9 . 1995 .
 Fællesskaber ( befuldmægtigede : Gianluigi Valsesia og
 Julian Currall , bistået af advokat Denis Waelbroeck ),
 angående påstande om annullation af afgørelsen om ikke at


text:
24.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 89/27
 Sag anlagt den 17. januar 2012 — Alfacam m.fl. mod Parlamentet
 (Sag T-21/12)
 2012/C 89/45
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Alfacam (Lint, Belgien), Via Storia (Schiltigheim, Frankrig), DB Video Productions (Aartselaar, Belgien), IEC (Rennes, Frankrig) og European Broadcast Partners (EUBROPA) (Aartselaar) (ved advokat B. Pierart)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgernes påstande
 —
 Afgørelse truffet den 18. november 2011 af Europa-Parlamentet, hvorved det belgiske aktieselskab WATCH TV S.A, blev tildelt kontrakten EP/DGCOMM/AV/11/11 nr. 1 video- radio og multimedia-ydelser — ydelser, der skal udføres for Europa-Parlamentet i Bruxelles, annulleres.
 —
 Afgørelse vedtaget af Europa-Parlamentet om afslag på tilbuddet fra de første fire sagsøgere i joint venture-selskabet EUROPEAN BROADCAST PARTNERS, et tilbud, der var klassificeret på anden plads for kontrakten EP/DGCOMM/AV/11/11 nr. 1 video- radio og multimedia-ydelser — ydelser, der skal udføres for Europa-Parlamentet i Bruxelles, annulleres som en følge heraf.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har til støtte for søgsmålet påberåbt sig et enkelt anbringende om tilsidesættelse af finansforordningens artikel 94 (1), for så vidt som den valgte tilbudsgivers antagne bud indeholdt fejlagtige erklæringer, således at denne tilbudsgiver ikke skulle være blevet tildelt kontrakten.
 (1) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25.7.2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 248, s. 1).


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/61
 Sag anlagt den 17. december 2008 — STIM d'Orbigny mod Kommissionen
 (Sag T-559/08)
 (2009/C 44/105)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Société de travaux industriels et maritimes d'Orbigny (STIM d'Orbigny SA) (Paris, Frankrig) (ved avocat F. Froment-Meurice)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af den anfægtede beslutning truffet af Kommissionen.
 —
 Artikel 1 i den anfægtede beslutning, som fastslår, 1) at den af den franske stat udbetalte kompensation til SNCM på 53,48 mio. EUR som statsstøtte er ulovlig, men forenelig, 2) at den negative købspris for SNCM på 158 mio. EUR ikke udgør en statsstøtte, samt 3) at omstruktureringsstøtten på 15,81 mio. EUR er en ulovlig, men forenelig statsstøtte, annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger og udgifter, som den anfægtede beslutning har medført.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 3182 endelig udg. af 8. juli 2008, hvori Kommissionen havde fastslået følgende:
 —
 den af Den Franske Republik udbetalte kompensation til Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (herefter »SNCM«) på 53,48 mio. EUR for forpligtelser til offentlig tjeneste udgør en ulovlig statsstøtte, men er forenelig med fællesmarkedet
 —
 den negative købspris for SNCM på 158 mio. EUR, Compagnie Générale Maritime et Financières (herefter »CGMF«) vedtagelse af sociale foranstaltninger over for de ansatte for 38,5 mio. EUR og CGMF's fælles og samtidige indskud af ny kapital til SNCM på 8,75 mio. EUR, udgør ikke statsstøtte
 —
 den omstruktureringsstøtte på 15,81 mio. EUR, som Den Franske Republik har gennemført til fordel for SNCM, udgør en ulovlig statsstøtte, men er forenelig med fællesmarkedet.
 Sagsøgeren har gjort tre anbringender gældende til støtte for sit søgsmål om:
 —
 En mangelfuld begrundelse, for så vidt som Kommissionen:
 —
 ikke har defineret det relevante marked eller vurderet eller præciseret de konkurrerende virksomheders stilling
 —
 ikke har besvaret nogle af argumenterne fra Compagnie Méridionale de Navigation, som opererer på det pågældende marked
 —
 ikke har fastslået, at kapitalindskuddet på over 15,81 mio. EUR, som blev erklæret foreneligt med fællesmarkedet, var uforeneligt med fællesmarkedet.
 —
 Åbenbart urigtigt skøn vedrørende:
 —
 anvendelsen af artikel 86, stk. 2, EF, på kapitalindskuddet på 53,48 mio. EUR som kompensation for offentlig tjeneste, for så vidt som dette beløb angiveligt to gange kompenserede for de samme forpligtelser til offentlig tjeneste, hvilket gav anledning til en overkompensation og blev anvendt til at kompensere for en utilstrækkelig kontrol og SNCM's manglende evne til reelt at forbedre sin produktivitet
 —
 den negative købspris for SNCM på 158 mio. EUR, som ikke kan være fritaget for elementer af statsstøtte: Kommissionen har foretaget en urigtig vurdering af den adfærd, der udvises af en privat investor i en markedsøkonomi og begået en fejl ved at antage, at risikoen for en sag om dækning af gæld mod staten i tilfælde af en eventuel insolvens, gør det muligt at anse salget af SNCM til en negativ pris som løsningen med de laveste omkostninger
 —
 CGMF's kapitalindskud på 8,75 mio. EUR, idet Kommissionen ikke tog hensyn til alle de økonomiske, finansielle og retlige omstændigheder, og ikke havde bevist, at CGMF's indskud ikke udgjorde statsstøtte
 —
 CGMF's indskud på kontokuranter af 38,5 mio. EUR som sociale foranstaltninger over for de ansatte, hvilket placerer SNCM i en gunstigere situation end den, som ville have fulgt af markedet
 —
 statsstøtten på 22,52 mio. EUR, idet ingen af begrundelserne gør det muligt at konkludere, at denne støtte er forenelig med Fællesskabets rammebestemmelser, som var blevet efterprøvet i det foreliggende tilfælde.
 —
 En tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og princippet om støtteforanstaltningernes ensartethed, for så vidt som modtageren af støtten, SNCM, ikke i væsentligt omfang har bidraget til restruktureringen af sine egne ressourcer, eller gennem en finansiering udefra, som er opnået på markedsvilkår, og de foranstaltninger, som blev truffet i 2006, udgør Den Franske Republiks misbrug af støtte til en virksomhed.


text:
10.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hamburgisches Oberverwaltungsgericht (Tyskland) den 31. maj 2011 — Atilla Gülbahce mod Freie und Hansestadt Hamburg
 (Sag C-268/11)
 2011/C 269/43
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Hamburgisches Oberverwaltungsgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Atilla Gülbahce
 Sagsøgt: Freie und Hansestadt Hamburg
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 10, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80 fortolkes således,
 a)
 at en tyrkisk arbejdstager, som har fået behørig tilladelse til at have beskæftigelse på en medlemsstats område for en bestemt (eventuelt ubegrænset) periode, der overstiger arbejdstilladelsens gyldighedsperiode (såkaldt overskydende arbejdstilladelse), inden for hele denne periode nyder godt af de rettigheder, han har efter tilladelsen, medmindre hensyn til beskyttelse af statens lovlige interesser, såsom hensynet til den offentlige orden, sikkerhed og sundhed, er til hinder herfor,
 b)
 og at det ikke er tilladt for en medlemsstat på forhånd at frakende denne tilladelse enhver virkning for arbejdstagerens opholdsretlige status med henvisning til national lovgivning, der var gældende på det tidspunkt, hvor den blev givet, hvorefter arbejdstilladelsen er betinget af opholdstilladelsen (jf. Domstolens dom af 2.3.1999, sag C-416/96, El-Yassini, Sml. I, s. 1209, punkt 3 i sammendraget til dommen, præmis 62-65, om rækkevidden af artikel 40, stk. 1, i EØF-Marokko-aftalen, samt af 14.12.2006, sag C-97/05, Gattoussi, Sml. I, s. 11917, punkt 2 i sammendraget af dommen, præmis 36-43, om rækkevidden af artikel 64, stk. 1, i Euro-Middelhavs-associeringsaftalen EF-Tunesien)?
 Såfremt dette spørgsmål skal besvares bekræftende:
 2)
 Skal artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 (1) fortolkes således, at det i medfør af standstill-klausulen heller ikke er tilladt for en medlemsstat ved en ordning af normativ karakter (her: Gesetz über den Aufenthalt, die Erwerbstätigkeit und die Integration von Ausländern im Bundesgebiet, lov om udlændinges ophold, erhvervsmæssige beskæftigelse og integration på Forbundsrepublikkens område, af 30.7.2004) at fratage en tyrkisk arbejdstager med tilknytning til det lovlige arbejdsmarked muligheden for at påberåbe sig en tilsidesættelse af forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 10, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80 med hensyn til den arbejdstilladelse, som han tidligere har fået, og hvis gyldighedsperiode overstiger opholdstilladelsens?
 Såfremt dette spørgsmål skal besvares bekræftende:
 3)
 Skal artikel 10, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80 fortolkes således, at det heri indeholdte forbud mod forskelsbehandling i al fald ikke er til hinder for, at de nationale myndigheder inddrager tidsbegrænsede opholdstilladelser, som en tyrkisk arbejdstager med urette er blevet givet for en bestemt periode efter national ret, efter udløbet af disses gyldighedsperiode i overensstemmelse med den nationale lovgivning, for så vidt angår perioder, hvor den tyrkiske arbejdstager rent faktisk har gjort brug af den tidsubegrænsede arbejdstilladelse, som han på et tidligere tidspunkt er blevet tildelt på behørig vis, og han har arbejdet i?
 4)
 Skal artikel 10, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80 endvidere fortolkes således, at denne bestemmelse udelukkende omfatter den beskæftigelse, som en tyrkisk arbejdstager, der er i besiddelse af en tidsmæssigt og i materiel henseende ubegrænset arbejdstilladelse, som han er blevet meddelt af de nationale myndigheder på behørig vis, udøver på det tidspunkt, hvor hans tidsbegrænsede opholdstilladelse, der er blevet givet med et andet formål, udløber, og at en tyrkisk arbejdsgiver i denne situation derfor ikke kan kræve, at de nationale myndigheder, også efter at denne beskæftigelse endeligt er ophørt, tillader dennes fortsatte ophold med henblik på en ny beskæftigelse — eventuelt efter en tidsmæssig afbrydelse, der har været nødvendig med henblik på jobsøgningen?
 5)
 Skal artikel 10, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80 endvidere fortolkes således, at forbuddet mod forskelsbehandling (alene) er til hinder for, at værtsmedlemsstatens nationale myndigheder over for en tyrkisk statsborger med tilknytning til det lovlige arbejdsmarked, som denne stat oprindelig har indrømmet videregående rettigheder med hensyn til udøvelsen af en beskæftigelse end med hensyn til dennes ophold, iværksætter foranstaltninger med henblik på at bringe opholdet til ophør efter den seneste arbejdstilladelses udløb, såfremt disse foranstaltninger tjener hensyn til beskyttelse af statens lovlige interesser, men ikke forpligter dem til at give tilladelse til ophold?
 (1) Associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 af 19.9.1980 om udvikling af associeringen EØF-Tyrkiet.


text:
16.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/23
 Rettens dom af 7. juni 2011 — Toland mod Parlamentet
 (Sag T-471/08) (1)
 (Aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - revisionsrapport vedrørende assistentgodtgørelser til parlamentsmedlemmer - afslag på aktindsigt - undtagelse om beskyttelsen af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision - undtagelse om beskyttelse af beslutningsprocessen)
 2011/C 211/49
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Ciarán Toland (Dublin, Irland) (ved solicitor A. Burke, E. Regan, SC, og barrister J. Newman)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved H. Krück, N. Lorenz og D. Moore, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Kongeriget Danmark (ved B. Weis Fogh og C. Vang, som befuldmægtigede), Republikken Finland (ved J. Heliskoski, A. Guimaraes-Purokoski og H. Leppo, som befuldmægtiede) og Kongeriget Sverige (ved A. Falk, S. Johannesson et K. Petkovska, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Europa-Parlamentets afgørelse, hvorved der er meddelt sagsøgeren afslag på aktindsigt i beretning nr. 06/02 afgivet af Europa-Parlamentets interne revisionstjeneste med titlen »Revision af godtgørelsen af udgifter til medlemmernes assistenter«.
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentets afgørelse A(2008) 10636 af 11. august 2008 annulleres, for så vidt som der heri nægtes aktindsigt i den interne revisionsberetning nr. 06/02 udfærdiget af Parlamentets interne revisionstjeneste den 9. januar 2008 med titlen »Revision af godtgørelsen af udgifter til parlamentsmedlemmernes assistenter«.
 2)
 Parlamentet bærer sine egne omkostninger og betaler Ciarán Tolands omkostninger.
 3)
 Kongeriget Danmark, Republikken Finland og Kongeriget Sverige bærer hver deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 32 af 7.2.2009.


text:
12.12.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 462/36
 Sag anlagt den 19. oktober 2016 — Argyraki mod Kommissionen
 (Sag T-734/16)
 (2016/C 462/47)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Vassilia Argyraki (Bruxelles, Belgien) (ved advokat S. Pappas)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen truffet af Kontoret for Forvaltning og Fastsættelse af Individuelle Rettigheder (PMO) den 29. januar 2016 annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører den anden periode, hvor sagsøgeren var ansat som hjælpeansat, hvorefter den anfægtede afgørelse er begrundet med en ikke-eksisterende hjemmel, eftersom der ikke er opstillet en betingelse om institutionsskifte i hverken Kommissionens konklusion 229/04 af 7. april 2004, artikel 4, stk. 1, i bilag VIII til vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union eller i retspraksis. Denne del af den anfægtede retsakt er dermed ulovlig og skal annulleres.
 2.
 Andet anbringende vedrører den første periode, hvor sagsøgeren var ansat som hjælpeansat, hvorefter den i den anfægtede afgørelse anvendte og i forslag 229/04 opstillede betingelse om uafbrudt tjeneste i mere end et år udgør en undtagelse til artikel 4, stk. 1, i bilag VIII til vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union, således som denne bestemmelse fortolkes i retspraksis. Denne del af den anfægtede retsakt er dermed ulovlig og skal annulleres.


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Ireland (Irland) den 5. maj 2014 — Kuldip Singh, Denzel Nnjume og Khaled Aly mod Minister for Justice and Equality
 (Sag C-218/14)
 2014/C 223/10
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Ireland
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Kuldip Singh, Denzel Nnjume og Khaled Aly
 Sagsøgt: Minister for Justice and Equality
 Procesdeltager: The Immigrant Council of Ireland
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Når et ægteskab mellem en unionsborger og en tredjelandsstatsborger ender i skilsmisse, efter at unionsborgeren er udrejst fra en værtsmedlemsstat, hvor denne unionsborger udøvede EU-rettigheder, og når artikel 7 og artikel 13, stk. 2, litra a), i Rådets direktiv 2004/38/EF (1) finder anvendelse, bevarer tredjelandsstatsborgeren da sin ret til ophold i værtsmedlemsstaten herefter? Har tredjelandsstatsborgeren i benægtende fald ret til ophold i værtsmedlemsstaten fra det tidspunkt, hvor unionsborgeren er udrejst fra værtsmedlemsstaten, og indtil skilsmissen træder i kraft?
 2)
 Er kravene i artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 2004/38/EF opfyldt, når en unionsborger, der er gift med en tredjelandsstatsborger, bl.a. med henvisning til ægtefællens midler påstår at have tilstrækkelige ressourcer som omhandlet i direktivets artikel 8, stk. 4?
 3)
 Har personer som sagsøgerne, såfremt det andet spørgsmål besvares benægtende, ret i henhold til EU-retten (ud over direktivet) til at arbejde i værtsmedlemsstaten for at skaffe eller bidrage til at skaffe »tilstrækkelige midler« som omhandlet i direktivets artikel 7?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29.4.2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT L 158, s. 77).


text:
10.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/3
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 11. september 2007 — Maria-Luise Lindorfer mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-227/04 P) (1)
 (Appel - tjenestemænd - overførsel af pensionsrettigheder - erhvervsmæssig virksomhed inden tiltrædelsen af tjenesten ved Fællesskaberne - beregning af pensionsgivende tjenesteår - artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten - almindelige gennemførelsesbestemmelser - det principielle forbud mod forskelsbehandling - ligebehandlingsprincippet)
 (2007/C 269/07)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Maria-Luise Lindorfer (ved avocats G. Vandersanden og L. Levi)
 Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved F. Anton og M. Sims-Robertson, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte Afdeling) den 18. marts 2004 i sag T-204/01, M.-L. Lindorfer mod Rådet for Den Europæiske Union, hvorved Retten frifandt Rådet for en påstand om annullation af Rådets afgørelse af 3. november 2000 om beregningen af det antal pensionsgivende tjenesteår, som sagsøgeren skal godskrives som følge af overførslen til Fællesskabernes ordning af den fastsatte tilbagekøbsværdi af de pensionsrettigheder, hun har optjent i Østrig
 Konklusion
 1)
 De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans' dom af 18. marts 2004, Maria-Luise Lindorfer mod Rådet (sag T-204/01) ophæves, for så vidt Rådet herved frifandtes i Maria-Luise Lindorfers søgsmål med henvisning til, at der ikke forelå kønsbetinget forskelsbehandling.
 2)
 Rådet for Den Europæiske Unions afgørelse af 3. november 2000 om Maria-Luise Lindorfers pensionsgivende tjenesteår annulleres.
 3)
 I øvrigt forkastes appellen.
 4)
 Rådet for Den Europæiske Union betaler sagens omkostninger i to instanser.
 (1) EUT C 190 af 24.7.2004.


text:
16.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 224/16
 Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 1. juni 2006 — V.O.F. Dressuurstal Jespers mod Inspecteur van de Belastingdienst/Zuidwest/kantoor Breda van de rijksbelastingdienst (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Nederlandene)
 (Sag C-233/05) (1)
 (Sjette momsdirektiv - lønarbejde - begrebet »fremstillet gode« - hest, der dresseres og trænes - afgiftens forfald)
 (2006/C 224/28)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Gerechtshof te 's-Hertogenbosch
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: V.O.F. Dressuurstal Jespers
 Sagsøgt: Inspecteur van de Belastingdienst/Zuidwest/kantoor Breda van de rijksbelastingdienst
 Sagens genstand
 Præjudiciel — Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — fortolkning af artikel 5, stk. 7, litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag — utrænet hest, der optrænes til et bestemt formål — hest, der uddannes til en ridehest, der efter en specifik træning er i stand til at deltage i konkurrencer på et højere niveau — i begge tilfælde: er der tale om frembringelse af et nyt gode? — betydningen af en objektiv og målbar forandring af hesten og af, om formålet nås — afgiftsbetaling på grundlag af periodiske erklæringer
 Konklusion
 1)
 Artikel 5, stk. 5, litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 94/76/EF af 22. december 1994 ved indførelse af overgangsforanstaltninger vedrørende merværdiafgifter i anledning af udvidelsen af Den Europæiske Union den 1. januar 1995, skal fortolkes således, at der ikke foreligger lønarbejde, når en hest trænes med henblik på at gøre den anvendelig som ridehest eller som dresseret hest og til deltagelse i konkurrencer, og at en sådan hest under disse omstændigheder ikke kan anses for et fremstillet gode.
 2)
 Tidspunktet for forfald af merværdiafgiften af de beløb, der periodisk indgår som vederlag for de tjenesteydelser, som træning og dressur af heste udgør, afgøres efter de betingelser, der er fastsat i sjette direktivs artikel 10, stk. 2.
 (1) EUT C 205 af 20.8.2005.


text:
23.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 288/30
 Rettens dom af 9. september 2010 — Usha Martin mod Rådet og Kommissionen
 (Sag T-119/06) (1)
 (Dumping - import af tovværk og kabler af stål med oprindelse i bl.a. Indien - misligholdelse at et tilsagn - proportionalitetsprincippet - artikel 8, stk. 1, 7 og 9, i forordning (EF) nr. 384/96 (nu artikel 8, stk. 1, 7 og 9, i forordning (EF) nr. 1225/2009))
 (2010/C 288/57)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Usha Martin Ltd (Kolkata, Indien) (ved avocat K. Adamantopoulos, solicitor J. Branton, avocats V. Akritidis og Y. Melin)
 Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union (ved J.-P. Hix og B. Driessen, som befuldmægtigede, bistået af avocat G. Berrisch); og Europa-Kommissionen (ved P. Stancanelli og T. Scharf, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation dels af Kommissionens afgørelse 2006/38/EF af 22. december 2005 om ændring af afgørelse 1999/572/EF om godtagelse af tilsagn i forbindelse med antidumpingproceduren vedrørende importen af tovværk og kabler af stål med oprindelse i bl.a. Indien (EUT 2006 L 22, s. 54), dels af Rådets forordning (EF) nr. 121/2006 af 23. januar 2006 om ændring af forordning (EF) nr. 1858/2005 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af tovværk og kabler af stål med oprindelse i bl.a. Indien (EUT L 22, s. 1).
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Usha Martin Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 154 af 1.7.2006.


text:
19.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 340/33
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 20. september 2011 — Fouwels m.fl. mod Europa-Kommissionen
 (Sag F-8/05)
 (Personalesag - retspleje - begæring om genoptagelse - artikel 119 i Rettens procesreglement - Rettens afgørelse - begæring om genoptagelse vedrørende en kendelse om slettelse efter ophævelse af sagen - retskraft - foreligger ikke - formalitetsindsigelse rejst ex-officio)
 2011/C 340/64
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Martine Fouwels m.fl. (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz og A. Blot)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og G. Berscheid, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bauer og J. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Sagsøgerens begæring om genoptagelse af Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 16. september 2010 i de forenede sager F-8/05 og F-10/05.
 Konklusion
 1)
 Begæringen om genoptagelse tages ikke til følge.
 2)
 De parter, der har begæret genoptagelse, betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 3)
 Rådet for Den Europæiske Union, intervenient i sagen om genoptagelse, bærer sine egne omkostninger.