text:
2.5.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 137/7
 Kommissionen har besluttet at hñve den aftale, der er ind- tungsgerichtshof (Wien) i sagerne Johann Seemeier og Jörg
 gået mellem parterne efter italiensk ret, på grund af sag- Schreiber mod Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes
 sùgtes misligholdelse. Salzburg og Jörg Schreiber mod Unabhängiger Verwal-
 tungssenat für Kärnten, endvidere part: Bundesminister für
 Wissenschaft und Verkehr, forelagt De Europñiske Fñlles-
 skabers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse
 af fùlgende spùrgsmål:
 Sag anlagt den 18. februar 1998 af Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber mod TVR-Tecnologie
 Vetroresina SpA, Rom, Italien Skal EF-traktatens artikel 30-36 (bestemmelser om frie
 varebevñgelser) og gñldende fñllesskabsrets ùvrige
 (Sag C-41/98) bestemmelser fortolkes således, at de er til hinder for, at
 (98/C 137/14) en medlemsstat begrñnser transport af slagtedyr således,
 at transporter af slagtedyr kun må foretages til det nñrme-
 ste egnede indenlandske slagteri, og at en transport af
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den slagtedyr under alle omstñndigheder kun må gennemfùres,
 18. februar 1998 anlagt sag mod TVR-Tecnologie Vetrore- når der ikke overskrides en samlet transporttid på seks
 sina SpA, Rom, Italien, af Kommissionen for De Europñ- timer og en afstand på 130 km under overholdelse af
 iske Fñllesskaber ved juridisk konsulent Eugenio de fñrdselslovgivningens bestemmelser, hvorved det antal
 March som befuldmñgtiget, bistået af advokat Alberto kilometer, der faktisk er tilbagelagt på motorvej, kun med-
 Dal Ferro, Vicenza, og med valgt adresse i Luxembourg regnes for halvdelens vedkommende ved beregningen af
 hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg. afstanden?
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Sagsùgte tilpligtes at tilbagebetale 77 558,80 ECU med
 renter 24,97 ECU pr. dag fra den 1. februar 1990 til
 betaling sker.
 Ð Sagsùgte tilpligtes at betale Kommissionen 7 700 ECU Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 eller et andet belùb, som findes rimeligt, i erstatning. afsagt den 29. januar 1998 af Bundespatentgericht i
 sagen BASF Aktiengesellschaft, den anden part i sagen:
 Ð Sagsùgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. prñsidenten for Deutsches Patentamt
 (Sag C-44/98)
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 (98/C 137/16)
 Sagen, som er anlagt i henhold til en voldgiftsbestemmelse,
 vedrùrer tilbagebetaling af belùb, som er blevet forudbetalt
 i henhold til aftale BREU-0114-I(A) til design af strukturer
 i sammensatte materialer under anvendelse af cad/cam-tek- Ved kendelse afsagt den 29. januar 1998, indgået til Dom-
 nikken og fuldfùrelse af en fuldt automatiseret produkti- stolens Justitskontor den 20. februar 1998, har Bundespa-
 onsprototype under anvendelse af »filament winding«. tentgericht Ð 4. Afdeling, i sagen BASF Aktiengesellschaft,
 Kommissionen har besluttet at hñve den aftale, der er ind- den anden part i sagen: prñsidenten for Deutsches Patent-
 gået mellem parterne efter italiensk ret, på grund af sag- amt, forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en
 sùgtes misligholdelse. anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgs-
 mål:
 Er det foreneligt med princippet om frie varebevñgelser
 (EF-traktatens artikel 30 og 36), at virkningerne af et
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 patent, som Den Europñiske Patentmyndighed har med-
 afsagt den 21. januar 1998 af éstrigs Verwaltungsgerichts-
 delt med virkning for en medlemsstat, og som foreligger
 hof (Wien) i sagerne Johann Seemeier og Jörg Schreiber
 på et andet end medlemsstatens officielle sprog, anses for
 mod Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Salzburg
 aldrig at vñre indtrådt, såfremt patenthaveren ikke inden
 og Jörg Schreiber mod Unabhängiger Verwaltungssenat für
 tre måneder efter offentliggùrelsen af meddelelsen om
 Kärnten, endvidere part: Bundesminister für Wissenschaft
 udstedelse af det europñiske patent i Den Europñiske
 und Verkehr
 Patenttidende til medlemsstatens patentmyndighed indsen-
 (Sag C-42/98) der en oversñttelse af patentskriftet til medlemsstatens
 (98/C 137/15) officielle sprog?
 Ved kendelse afsagt den 21. januar 1998, indgået til Dom-
 stolens Justitskontor den 19. februar 1998, har Verwal-


text:
30.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 352/18
 Sag anlagt den 23. september 2013 — AgriCapital mod KHIM — agri.capital (AGRI.CAPITAL)
 (Sag T-514/13)
 2013/C 352/34
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: AgriCapital Corp. (New York, De Forenede Stater) (ved advokaterne P. Meyer og M. Gramsch)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: agri.capital GmbH (Münster, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 10. juli 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2236/2012-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret og den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at bære deres egne omkostninger og betale sagsøgerens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: agri.capital GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »AGRI.CAPITAL« for varer og tjenesteydelser i klasse 4, 7, 35, 36, 37, 39, 40, 42 og 45 — EF-varemærkeansøgning nr. 8 341 323
 Indehaver af de i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: AgriCapital Corp.
 De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: EF-varemærkeregistrering nr. 6 192 322 af ordmærket »AgriCapital« for tjenesteydelser i klasse 36 og EF-varemærkeregistrering nr. 4 589 339 af ordmærket »AGRICAPITAL« for tjenesteydelser i klasse 36
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afviste indsigelsen i sin helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af varemærkeforordningens artikel 8, stk. 1, litra b).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
20.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 114/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hanseatischen Oberlandesgericht Hamburg (Tyskland) den 10. januar 2013 — Datenlotsen Informationssysteme GmbH mod Technische Universität Hamburg-Harburg
 (Sag C-15/13)
 2013/C 114/36
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Datenlotsen Informationssysteme GmbH
 Sagsøgt: Technische Universität Hamburg-Harburg
 Procesdeltager: Hochschul-Informations-System GmbH
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Omfatter udtrykket en »offentlig kontrakt« i artikel 1, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF (1) af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter tillige en kontrakt, hvor ordregiver ganske vist ikke fører samme kontrol med leverandøren som med sine egne tjenestegrene, men hvor såvel ordregiver som leverandøren kontrolleres af samme myndighed, der selv er ordregivende myndighed som omhandlet i direktiv 2004/18, og ordregiver og leverandøren i det væsentlige handler for en fælles institution (horisontal in house-aftale)?
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende:
 2)
 Skal en kontrol, som svarer til den kontrol, der føres med egne tjenestegrene, omfatte alle aktiviteter hos leverandøren, eller er det tilstrækkeligt, såfremt den er begrænset til indkøbsområdet?
 (1) EUT L 134, s. 114.


text:
2.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/20
 Appel iværksat den 11. februar 2005 af Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. til prøvelse af dom afsagt den 14. december 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte Afdeling) i sag T-332/02, Nordspedizionieri m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-62/05 P)
 (2005/C 82/41)
 Processprog: italiensk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 11. februar 2005 iværksat appel af Nordspedizionieri m.fl., ved advokat G. Leone, til prøvelse af dom afsagt den 14. december 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte Afdeling) i sag T-332/02, Nordspedizionieri m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Kommissionen For De Europæiske Fællesskabers beslutning af 28. juni 2002 (sagsnummer REM 1401), der blev meddelt den 2. september 2002 og ved hvilken Kommissionen erklærede, at der ikke er grundlag for fritagelse for importafgifter, annulleres. Domstolen anmodes derimod om, i henhold til artikel 13, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 1430/79 (1), at tillade fritagelsen til fordel for appellanten, idet der er tale om særlige forhold, og idet der ikke foreligger forsømmeligheder eller urigtigheder.
 2.
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i Første Instans og i appelsagen ved Domstolen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Appellanterne, der driver erhvervsmæssig virksomhed med toldangivelse, havde i oktober 1992 udstedt to T/1-angivelser, idet appellanterne erklærede, at det drejede sig om emballagekartoner, der skulle transporteres fra Jugoslavien til Spanien. De italienske toldmyndigheder pålagde appellanterne at betale told for de to ladninger, idet de gjorde gældende, at der ikke var tale om emballagekartoner, men derimod om cigaretter.
 Appellanterne indbragte denne afgørelse for domstolene. Idet de tabte sagen anmodede appellanterne EF-Kommissionen om fritagelse for importafgift. Kommissionen afviste anmodningen, idet den var af den opfattelse, at betingelserne for at meddele fritagelse ikke var opfyldt.
 Sagsøgeren anlagde herefter sag ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans med påstand om, at de i medfør af artikel 13 i forordning EØF nr. 1430/79 ikke kan pålægges at betale importafgifter, idet der foreligger »særlige forhold«, der udelukker Soc. Nordspedizionieri fra afgiftspligten, idet Nordspedizionieri havde en berettiget forventning til rigtigheden af de handels- og transportdokumenter, som chaufføren af lastbilen fremviste på tidspunktet for toldangivelsen, og hvoraf det fremgik, at der var tale om emballagekartoner.
 Den særlige omstændighed ved denne situation, som fritager appellanterne fra toldskyld, er det forhold, at den, der foretager toldangivelsen, ikke har mulighed for at kontrollere lasten af en lastbil, der passerer den italiensk/jugoslaviske grænse i »on-line«-transit, samt det forhold, at dokumenterne i den foreliggende sag syntes at være fyldestgørende, således at lasten blev behandlet efter proceduren for varer, der »anses for forskriftsmæssige«.
 Appellanterne gjorde desuden gældende, at de i den foreliggende sag har opfyldt kravet om, at der ikke må foreligge forsømmeligheder eller urigtigheder som omhandlet i artikel 13, idet T/1-angivelsen blev udfyldt på baggrund af handels- og transportdokumenterne.
 Endelig havde sagsøgeren i sagen for Retten subsidiært nedlagt påstand om, at artikel 8, stk. 1, litra b) i forordning EØF nr. 2144/87 (2), der fritager for betaling af told af varer, der efterfølgende er blevet konfiskeret, skulle finde anvendelse i sagen.
 Ved dom af 14. december 2004 frifandt Retten i Første Instans (femte afdeling) Kommissionen, idet den fastslog, at der ikke forelå »særlige forhold« således som det var gjort gældende, idet den undlod at tage hensyn til, om kravet om, at der ikke må foreligge »forsømmeligheder eller urigtigheder«, var opfyldt.
 Appellanterne har gjort de samme argumenter gældende som i sagen for Retten i Første Instans. Som hovedbegrundelse – hvilket allerede er gjort gældende i Første Instans – har appellanterne anført, at Beograd-konventionen af 1965 om gensidig administrativ bistand mellem Italien og Jugoslavien er overtrådt, hvilken tilpligtede de jugoslaviske toldmyndigheder at underrette de italienske toldmyndigheder, når vareladninger, der kunne være afgiftsmæssigt følsomme (så som cigaretter) krydsede grænset ligesom de to omstridte lastbiler. I denne forbindelse har sagsøgeren anført, at en tredje lastbil efterfølgende er blevet standset, og dens varer konfiskeret takket være de jugoslaviske toldmyndigheders meddelelse (om end noget forsinket) til de italienske toldmyndigheder.
 (1) EFT L 175 af 12.7.1979, s. 1.
 (2) EFT L 201 af 22.7.1987, s. 15.


text:
7.8.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 226/39
 Sag anlagt den 21. maj 1999 af JT’s Corporation Limited I den anfægtede afgørelse har Kommissionen nægtet at udleve-
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber re dokumenter, der henhører under den første og, delvis, den
 fjerde kategori, idet den har henvist til, at det er omfattet af
 undtagelsen vedrørende beskyttelsen af offentlige interesser,
 (Sag T-123/99) således som nærmere defineret i bilaget til afgørelse 94/90. For
 så vidt angår de konstateringer og nærmere oplysninger, som
 (1999/C 226/69) er indhentet i forbindelse med de undersøgelser, der er
 foretaget i Bangladesh med hjemmel i forordning nr. 1468/81
 (1), påberåbes der i den anfægtede afgørelse hensyn til fortrolig-
 hed. Endelig hedder det i den anfægtede afgørelse med hensyn
 (Processprog: engelsk) til den anden og en del af den fjerde kategori af de dokumenter,
 sagsøgeren har begæret aktindsigt i, at i henhold til afgørelse
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der 94/90 skal begæringen fremsættes over for Bangladesh’ rege-
 den 21. maj 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De ring, idet det er den, der er ophavsmand de pågældende
 Europæiske Fællesskaber af JT’s Corporation Limited ved dokumenter.
 Malachy Cornwell-Kelly og med valgt adresse i Luxembourg
 hos Wilson Associates, 3, boulevard Royal. Sagsøgeren har endvidere anført, at
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: — ingen af de argumenter, Kommissionen har fremført, kan
 betragtes som begrundede i lyset af afgørelse 94/90 og
 — Kommissionens afgørelse af 11. marts 1999 annulleres. forordning nr. 1468/81, og at
 — Kommissionens tilpligtes at betale sagens omkostninger. — den anfægtede afgørelse ikke indeholder en tilstrækkelig
 redegørelse for de hensyn, der er lagt til grund, hvilket
 kræves i henhold til EF-traktatens artikel 190.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1468/81 af 19.5.1981 om gensidig
 Sagsøgeren har anfægtet Kommissionens afgørelse om ikke at bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og
 give sagsøgeren aktindsigt i visse dokumenter, der vedrører om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på
 told i forbindelse med import af varer, hvor sagsøgeren havde at sikre den korrekte anvendelse af told- og landbrugsbestemmel-
 anmodet om og var blevet indrømmet fuldstændig fritagelse serne (EFT L 144 af 2.6.1981, s. 1).
 for told efter fremlæggelse af GSP A-formularer, hvorved
 det blev attesteret, at de indførte varer havde oprindelse i
 Bangladesh. Sagsøgeren har nærmere anført, at VAT and Duties
 Tribunal (en særlig domstol for moms- og toldspørgsmål), for
 hvilken sagsøgeren havde anlagt sag til prøvelse af de nationale
 myndigheders afgørelse om ikke at eftergive den told, der var
 opkrævet i henhold til EF-toldkodeksens artikel 239, ikke
 har kompetence til at pålægge Kommissionen at fremlægge
 dokumenter. De dokumenter, sagsøgeren har begæret udleve-
 ret, påtænkes anvendt som led i bevisførelsen for den nævnte Sag anlagt den 25. maj 1999 af Autosalone Ispra dei
 domstol. Fratelli Rossi s.n.c. mod Kommissionen for De Europæi-
 ske Fællesskaber
 De dokumenter, sagsøgeren har begæret aktindsigt i, kan
 opdeles i følgende kategorier: (Sag T-124/99)
 — EU-tjenesterejserapporter med tilhørende bilag
 (1999/C 226/70)
 — svarene fra Bangladesh’ regering eller dens organer på
 rapporterne
 (Processprog: italiensk)
 — Kommissionens afgørelser vedrørende tjenesterejsrappor-
 terne Ved de Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 25. maj 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 — brevvekslingen mellem Kommissionen og Bangladesh’ Europæiske Fællesskaber af Autosalone Ispra dei F.lli Rossi
 regering vedrørende annullationen af GSP A-formularerne s.n.c. ved advokat Francandrea Venuti, Busto Arsizio, og med
 og valgt adresse i Luxembourg hos advokat Arsene Kronshagen,
 22, rue Marie-Adelaïde.
 — rapporter og sammenfattende redegørelser, som Kommis-
 sionen har udarbejdet eller modtaget, og som drejer sig
 om, hvorledes den generelle toldpræferenceordning har Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 virket og fungeret i forbindelse med tekstilvarer fra Bangla-
 desh i perioden 1991 og 1996. — Det fastslås, at Euratom er erstatningsansvarlig.


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/3
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 12. juni 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-462/05) (1)
 (Traktatbrud - formaliteten - retskraft - sjette momsdirektiv - artikel 4, stk. 5, første afsnit, artikel 12, stk. 3, litra a), og artikel 28, stk. 2, litra e))
 (2008/C 209/03)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved R. Lyal og M. Afonso, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik (ved L. Fernandes, Â. Seiça Neves og R. Laires, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 12 og 28 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — opretholdelse af en reduceret sats på 5 % for bropenge for benyttelse af broen over Tejo-floden i Lissabon
 Konklusion
 1)
 Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 12 og 28 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 2001/4/EF af 19. januar 2001, idet den har opretholdt en reduceret momssats på 5 % for bropenge for benyttelse af broerne over Tejo-floden i Lissabon.
 2)
 Den Portugisiske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 60 af 11.3.2006.


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/79
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 29. september 2009 — Labate mod Kommissionen
 (Sag F-64/09)
 (Personalesag - tjenestemænd - social sikring - forsikring mod ulykker og erhvervssygdomme - erhvervssygdom - passivitetssøgsmål - Personaleretten inkompetent - hjemvisning til Retten i Første Instans)
 2010/C 24/151
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kay Labate (Tarquinia, Italien) (ved avocat I. Forrester)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagens genstand
 Påstand om, at det fastslås, at Kommissionens passivitet er retsstridig, idet den ikke har taget stilling til sagsøgerens anmodning om anerkendelse af, at den sygdom, som hendes mand døde af, er af erhvervsmæssig oprindelse.
 Konklusion
 1)
 Det søgsmål, der er registreret som sag F-64/09, Labate mod Kommissionen, hjemvises til Retten i Første Instans.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
C 355/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9.12.2000
 D. Tilsidesættelse af artikel 4, stk. 1, og Sag anlagt den 20. september 2000 af Groupe Fremaux og
 artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 1,7 Palais Royal Inc. mod Rådet for Den Europæiske Union
 sammenholdt med EF-traktatens arti- og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 kel 81, stk. 3
 (Sag T-301/00)
 I henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 17 kan de
 i forordningens artikel 6, stk. 1, omhandlede beslutnin-
 ger om fritagelse kun vedtages for aftaler, der er (2000/C 355/70)
 blevet anmeldt. Ifølge sagsøgeren gav den anfægtede
 beslutning imidlertid fritagelsen tilbagevirkende kraft
 fra et tidspunkt, der lå før de sidste ændringer i de
 anmeldte aftaler, hvilket er i strid med artikel 4, stk. 1, (Processprog: fransk)
 og artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 17, sammenholdt
 med EF-traktatens artikel 81, stk. 3.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Hertil kommer, at der er indrømmet fritagelse for en den 20. september 2000 anlagt sag mod Rådet for Den
 urimelig, lang periode. Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af Groupe Fremaux, Paris, og Palais Royal Inc.,
 Charlottesville (USA), ved advokaterne Claude Lazarus og
 Florent Prunet, Paris.
 E. Tilsidesættelse af EF-traktatens arti-
 kel 233 ved manglende opfyldelse af
 Retten i Første Instans’ dom af 11. juli Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 1996
 Sagsøgeren har anført, at Kommissionen efter Rettens — Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 dom hovedsagelig har søgt at unddrage sig retsvirknin- De Europæiske Fællesskaber dømmes til at betale Groupe
 gerne af den ovennævnte dom. Fremaux 241 705 EUR for det lidte tab, med forbehold af
 endelig opgørelse, i henhold til EF-traktatens artikel 288.
 F. Magtfordrejning — Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber dømmes til at betale Palais
 Royal Inc. 446 071 EUR for det lidte tab med forbehold af
 Stillet over for kravene i traktatens artikel 233 for så endelig opgørelse, i henhold til EF-traktatens artikel 288.
 vidt angår opfyldelsen af Retten i Første Instans’ dom af
 11. juli 1996, anvendte Kommissionen de beføjelser,
 der tilkommer den i medfør af forordning nr. 17, ikke — Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 til at sikre gennemførelsen af dommen med hensyn til De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens
 vurderingen af, om konkurrencefordrejningen som omkostninger.
 følge af reglerne om medlemskab af EBU var nødvendig,
 men kun til at omgå og undvige retsvirkningerne af
 dommen ved at vedtage en ny beslutning om fritagelse,
 hvori den lod hånt om og bevidst så bort fra det
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 spørgsmål, der førte til annullation af beslutning
 93/403/EØF.
 Sagsøgeren Groupe Fremaux er specialiseret i fremstillingen
 af sengelinnedsartikler af bomuld, hvoraf en væsentlig del
 G. Tilsidesættelse af magtfordelings- eksporteres til det amerikanske marked gennem selskabets
 princippet distributionsfilial, Palais Royal. Som led i handelstvisten om
 bananer mellem Den Europæiske Union og AVS-staterne på
 Kommissionens handlemåde i den foreliggende sag — den ene side og USA og de øvrige bananproducenter på den
 for så vidt som den i den anfægtede beslutning har anden side traf de amerikanske myndigheder beslutning om
 tilladt sig at foretage en omgørelse af dommen afsagt af fra den 3. marts 1999 at pålægge de europæiske virksomheder,
 Retten i Første Instans — udgør en alvorlig tilsidesættel- der eksporterede visse produkter, herunder dem, der fremstilles
 se af princippet om magtfordeling i forholdet mellem og distribueres af sagsøgerne til amerikansk område, at stille
 Fællesskabets udøvende og dømmende magt. en bankgaranti på 100 % af værdien af de eksporterede
 produkter.
 (1) EFT L 179, s. 23.
 Nærværende søgsmål har til formål at opnå erstatning for det
 tab, som sagsøgerne anfører at have lidt som følge af de
 handelssanktioner, der er pålagt af USA’s myndigheder.
 ---pagebreak--- 9.12.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 355/33
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til Sagsøgeren har fremsat følgende tre argumenter til støtte for
 dem, der påberåbes i sag T-297/00 (1). sin påstand:
 — Overtrædelse af artikel 81 og 82 EF;
 ( 1) Se side 30 i denne Tidende.
 — Overtrædelse af Rådets direktiv 93/16/EØF af 5. april
 1993 om fremme af den frie bevægelighed for læger og
 gensidig anerkendelse af deres eksamensbeviser, certifika-
 ter og andre kvalifikationsbeviser (1);
 — Brud på reglerne om vurdering af Fællesskabets interesse.
 (1) EF 1993 L 165, s. 1.
 Sag anlagt den 21. september 2000 af Anthony Goldstein
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-302/00)
 (2000/C 355/71)
 Sag anlagt den 22. september 2000 af Marı́a Jesús Sáez
 Acevedo mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber
 (Processprog: engelsk)
 (Sag T-304/00)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 21. september 2000 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Anthony Goldstein ved solicitor (2000/C 355/72)
 Raymond St John Murphy, solicitorfirmaet Merriman White,
 London.
 (Processprog: spansk)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 — Kommissionens afgørelse af 7. juli 2000, der afviser den 22. september 2000 anlagt sag mod Kommissionen for
 sagsøgers klage i henhold til forordning nr. 17 vedrørende De Europæiske Fællesskaber af Marı́a Jesús Sáez Acevedo,
 General Medical Council’s overtrædelse af artikel 81 og Bruxelles, ved advokat D. Juan Ramón Iturriagagoitia.
 82 EF, annulleres.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 — Den beslutning, som er truffet af Kommissionens Afdeling
 for Pensioner, annulleres i overensstemmelse med sagsø-
 gerens tidligere klager af 23. august, 22. september og
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter 3. december 1999.
 — Sagsøgerens sag behandles på ny af Kontoret for Overfør-
 I 1993 anmodede sagsøgeren, der har en i Fællesskabet sel af Pensionsrettigheder i Kommissionens Afdeling for
 anerkendt speciallægeuddannelse i reumatologi, i henhold til Pensioner med hensyn til overførslen af sagsøgerens
 artikel 3, stk. 2, i Rådets forordning nr. 17 Kommissionen om pensionsrettigheder efter modtagelsen af renter fra den
 at fastslå, at General Medical Council — et ved lov oprettet spanske ordning for social sikring som følge af tvangsfuld-
 organ, der træffer afgørelse vedrørende udøvelse af virksomhed byrdelsen af en dom.
 som læge i Det Forenede Kongerige — har overtrådt EF-
 traktatens artikel 85 og 86 (nu artikel 81 og 82 EF). Ved
 skrivelse af 7. juli 2000 meddelte Kommissionen sagsøgeren, — Der foretages enhver beregning, som er nødvendig som
 at hans klage var blevet afvist (den anfægtede afgørelse). følge af overførslen af de nævnte renter.


text:
Nr . C 208/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12 . 8 . 95
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS påstand om annullation af Kommissionens beslutning
 den 14 . juni 1995 93/363/EØF af 9 . juni 1993 om anmodning om tilbagebe
 taling af antidumpingtold opkrævet på importen af visse
 i sag T-61/92 , Henri de Compte mod Europa-Parlamen CD-afspillere med oprindelse i Japan (Amroh BV, PIA HiFi,
 tet H
 MPI Electronic ) ( 2 ), har Retten (Tredje Afdeling ), sammen
 (Tjenestemænd — annullationssøgsmål — afgørelse fra sat af afdelingsformanden, J. Biancarelli, og dommerne C. P.
 Europa-Parlamentets formand, hvorved der under forbe Briët og C. W. Bellamy; justitssekretær : H. Jung, den 27. juni
 hold meddeles decharge til de regnskabsførende — suspen 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 sion af udbetalingen af den regnskabsførendes kredit
 saldo) 1 ) Sagsøgte frifindes.
 ( 95/C 208/41 )
 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (Processprog: fransk)
 (') EFT nr . C 282 af 20 . 10 . 1993 .
 ( 2 ) EFT nr . L 150 af 22 . 6 . 1993 , s . 44 .
 I sag T-61 /92 , Henri de Compte, forhenværende tjeneste
 mand ved Europa-Parlamentet, Châtel-Saint-Germain
 ( Frankrig ) ved advokaterne Edmond Lebrun og Eric Boige
 lot, Bruxelles , og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat Louis Schiltz, 2, rue du Fort Rheinsheim, mod
 Europa-Parlamentet ( befuldmægtigede: François Vainker DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 og Denis Waelbroeck ), hvori der er nedlagt påstand, dels om den 27. juni 1995
 annullation af afgørelsen af 19 . december 1991 fra Europa
 Parlamentets formand, hvorved der blev meddelt decharge i sag T-l 86/94 , Guérin automobiles mod Kommissionen for
 til de regnskabsførende for regnskabsåret 1982 i det De Europæiske Fællesskaber ( x )
 omfang, nævnte afgørelse indeholder et forbehold og (Konkurrence — klage — meddelelse i henhold til artikel 6 i
 opretholder suspensionen af udbetalingen af kreditsaldoen forordning nr. 99/63/EØF — passivitetssøgsmål — annul
 på den garantikonto, som er oprettet i sagsøgerens navn, lationssøgsmål)
 dels , at Parlamentet tilpligtes at udbetale sagsøgeren denne ( 95/C 208/43 )
 kreditsaldo tillige med renter, har Retten (Anden Afdeling ),
 sammensat af afdelingsformanden, B. Vesterdorf, og dom
 merne D. P. M. Barrington, og A. Saggio; justitssekretær : B. (Processprog: fransk)
 Pastor den 14 . juni 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således : I sag T-l 86/94, Guérin automobiles , Alençon ( Frankrig ),
 ved advokat Jean-Claude Fourgoux, Paris og Bruxelles, og
 1 ) Sagsøgte frifindes. med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Pierrot Schiltz,
 4, rue Béatrix de Bourbon, mod Kommissionen for De
 2 ) Hver part bærer sine omkostninger. Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede : Francisco
 Enrique Gonzålez-Diaz og Géraud de Bergues ) angående en
 (M EFT nr . C 258 af 7 . 10 . 1992 .
 påstand om, at det i medfør af EF-traktatens artikel 175
 fastslås, at Kommissionen har undladt at træffe en afgørelse
 vedrørende den klage , som sagsøgeren havde indbragt i
 medfør af artikel 3 , stk. 2 , i Rådets forordning nr. 17 af
 6 . februar 1962 , Første forordning om anvendelse af
 bestemmelserne i traktatens artikler 85 og 86 ( 2 ), subsi
 diært, om annullation af Kommissionens skrivelser af
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS 21 . januar 1993 og 4 . februar 1994 , har Retten, sammensat
 af afdelingsformanden, J. Biancarelli, og dommerne R.
 den 27. juni 1995 Schintgen, C. P. Briët, C. W. Bellamy og J. Azizi; justitsse
 i sag T-169/94 , PIA HiFi Vertriebs GmbH mod Kommis kretær: H. Jung, den 27. juni 1995 afsagt dom, hvis
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ( J ) konklusion lyder således :
 (Antidumpingtold — påstand om annullation af en beslut
 ning vedrørende ansøgninger om tilbagebetaling) 1 ) Det er ufornødent at træffe afgørelse om stævningens
 påstand, der er nedlagt i medfør af traktatens arti
 95/C 208/42 ) kel 1 75.
 (Processprog: tysk) 2 ) Sagen afvises i øvrigt.
 3 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 I sag T-169/94, PIA HiFi Vertriebs GmbH, Weiterstadt
 (Tyskland ), ved advokat F. Michael Boemke, Hamburg, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Marc Loesch, t 1 ) EFT nr . C 188 af 9 . 7 . 1994 .
 11 , rue Goethe , mod Kommissionen for De Europæiske ( 2 ) EFT nr . 13 af 21 . 2 . 1962 , s . 204/62 .
 Fællesskaber ( befuldmægtigede : Eric White og Claus-
 Michael Happe, derefter ved Jorn Sack ), hvori der er nedlagt


text:
26.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/9
 Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 16. februar 2012 — Emanuele Ferazzoli m.fl. mod Ministero dell’Interno (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Italien)
 (Forenede sager C-164/10 — C-176/10) (1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit - etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - hasardspil - indsamling af væddemål på sportsbegivenheder - krav om koncession - følger, der skal drages af en tilsidesættelse af EU-retten i forbindelse med tildelingen af koncessioner - tildeling af 16 300 supplerende koncessioner - ligebehandlingsprincippet og gennemsigtighedsforpligtelsen - retssikkerhedsprincippet - beskyttelse af indehaverne af forudgående koncessioner - nationale bestemmelser - obligatoriske minimumsafstande mellem steder for indsamling af væddemål - lovlighed - grænseoverskridende aktivitet, som kan sidestilles med den, der er genstand for koncessionen - forbud i henhold til de nationale bestemmelser - lovlighed)
 2012/C 151/16
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Emanuele Ferazzoli (sag C-164/10), Cosima Barberio (sag C-165/10), Patrizia Banchetti (sag C-166/10), Andrea Palomba (sag C-167/10), Michele Fanelli (sag C-168/10), Sandra Castronovo (sag C-169/10), Mirko De Filippo (sag C-170/10), Andrea Sacripanti (sag C-171/10), Emiliano Orru’ (sag C-172/10), Fabrizio Cariulo (sag C-173/10), Paola Tonachella (sag C-174/10), Pietro Calogero (sag C-175/10) og Danilo Spina (sag C-176/10)
 Sagsøgt: Ministero dell’Interno
 Sagens genstand
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — fri bevægelighed for personer — etableringsfrihed — fri udveksling af tjenesteydelser — virksomhed med indgåelse af væddemål — national lovgivning, hvorefter virksomhed med indgåelse af væddemål er forbeholdt nationale erhvervsdrivende, der har opnået en koncession — restriktioner for åbning af nye centre for indgåelse af væddemål i forhold til indehaverne af nye koncessioner — fortabelse af koncessionerne i tilfælde af grænseoverskridende udbud af spil, som svarer til dem, der betragtes som »offentlige« — forenelighed med artikel 43 EF og 49 EF
 Konklusion
 1)
 Såvel artikel 43 EF og 49 EF som ligebehandlings- og effektivitetsprincippet skal fortolkes således, at de er til hinder for, at en medlemsstat, som i strid med EU-retten har udelukket en kategori af erhvervsdrivende fra tildelingen af koncessioner på udøvelse af en økonomisk aktivitet, og som forsøger at rette op på denne tilsidesættelse ved at sende et betragteligt antal nye koncessioner i udbud, beskytter den markedsposition, der er opnået af de eksisterende erhvervsdrivende, ved bl.a. at fastsætte minimumsafstande mellem de nye koncessionshaveres og de eksisterende erhvervsdrivendes forretningssteder.
 2)
 Artikel 43 EF og 49 EF skal fortolkes således, at de er til hinder for, at der over for personer, der er knyttet til en erhvervsdrivende, som i strid med EU-retten var blevet udelukket fra et udbud, anvendes sanktioner for udøvelsen af organiseret væddemålsvirksomhed uden koncession og uden polititilladelse, også efter det nye udbud, der skulle rette op på denne tilsidesættelse af EU-retten, i det omfang dette udbud og den heraf følgende tildeling af nye koncessioner ikke på effektiv vis har rettet op på den ulovlige udelukkelse af den nævnte erhvervsdrivende fra det forudgående udbud.
 3)
 Det følger af artikel 43 EF og 49 EF, af ligebehandlingsprincippet, af gennemsigtighedsforpligtelsen samt af retssikkerhedsprincippet, at betingelserne og bestemmelserne i forbindelse med et udbud som det i hovedsagerne omhandlede — og navnlig de bestemmelser, der fastsætter fortabelsen af retten til koncessioner, som er blevet tildelt på grundlag af et sådant udbud, såsom de bestemmelser, der er indeholdt i artikel 23, stk. 2, litra a), og stk. 3 i aftaleudkastet mellem det selvstændige organ, som administrerer statslige monopoler, og tilslagsmodtageren af koncessionen vedrørende hasardspil på andre begivenheder end hestevæddeløb — skal være formuleret klart, præcist og utvetydigt, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at undersøge.
 (1) EUT C 161 af 19.6.2010.


text:
C 19/40 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25.1.2003
 Sagsøgeren gør endeligt gældende, at sagsøgte begik alvorlige Digital), der kontrolleres af Admira, ved ombytning af aktier.
 procedurefejl. Særligt tilsidesatte sagsøgte princippet om god I henhold til anmeldelsen vil det nystiftede selskab efter
 forvaltningsskik, parternes ret til at blive hørt og forpligtelsen ombytningen kontrolleres af Prisa og gruppen Canal+ i
 til at begrunde afgørelser. fællesskab.
 Sagsøgerne har til støtte for deres påstande anført følgende:
 — Kommissionen har overskredet sine beføjelser, idet den
 ikke har kompetence til at henvise en sag til myndigheder-
 ne i en medlemsstat, når referencemarkederne påvirker
 Sag anlagt den 22. november 2002 af Cableuropa SA, samhandelen inden for Fællesskabet og mere end én
 Región de Murcia de Cable SA, Valencia de Cable SA, medlemsstat.
 Mediterránea Sur Sistemas de Cable SA, og Mediterránea
 Norte Sistemas de Cable SA mod Kommissionen for De — Tilsidesættelse af fusionsforordningens artikel 9 for så
 Europæiske Fællesskaber vidt som den anfægtede beslutning er en »blanko«-
 henvisning til de nationale myndigheder.
 (Sag T-346/02)
 — Tilsidesættelse af begrundelsespligten, konkret fordi hen-
 visningen er en undtagelse i de tilfælde, hvor reference-
 (2003/C 19/75) markederne påvirker en væsentlig del af det fælles marked.
 (Processprog: spansk) (1 ) EFT L 395 af 30.12.1989, s. 1.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 22. november 2002 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Cableuropa SA, Aravaca,
 Madrid, Región de Murcia de Cable SA, Murcia (Spanien),
 Valencia de Cable SA, Madrid, Mediterránea Sur Sistemas de
 Cable SA, Alicante (Spanien), og Mediterránea Norte Sistemas Sag anlagt den 22. november 2002 af Aunacable SA
 de Cable SA, Castellón (Spanien), ved abogados Luis Felipe Unipersonal, Retecal Sociedad Operadora de Telecomuni-
 Castresana Sánchez og Gonzalo Samaniego Bordiu. caciones de Castilla y León SA, Euskaltel SA, Telecable
 de Avilés SA Unipersonal, Telecable de Oviedo SA
 Unipersonal, Telecable de Gijón SA Unipersonal, R Cable
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande: y Telecomunicaciones Galicia SA og Tenaria SA mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Kommissionens beslutning af 14. august 2002, hvorved
 sag COMP/M.2845 — Sogecable/Canalsatélite Digital/
 Vía Digital i overensstemmelse med artikel 9 i Rådets (Sag T-347/02)
 forordning nr. 4064/89 henvises til de kompetente
 myndigheder i Kongeriget Spanien, annulleres.
 (2003/C 19/76)
 — Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (Processprog: spansk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 22. november 2002 anlagt sag mod Kommissionen for
 Den i denne sag anfægtede beslutning vedrører anmeldelsen af De Europæiske Fællesskaber af Aunacable SA, Unipersonal,
 en påtænkt fusion i overensstemmelse med artikel 4 i Rådets Madrid, Retecal Sociedad Operadora de Telecomunicaciones
 forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om de Castilla y León SA, Boecilli, Valladolid (Spanien), Euskaltel
 kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (1), hvorved SA, Zamudio-Bizkaia, Telecable de Avilés SA Unipersonal,
 Sogecable SA, der kontrolleres af Promotora de Informaciones Avilés, Telecable de Oviedo SA, Oviedo, Telecable de Gijón SA
 SA, (Prisa) og gruppen Canal+ SA, hvor sidstnævnte selskab Unipersonal, Gijón, R Cable y Telecomunicaciones Galicia SA,
 udgør en del af Vivendi Universal-gruppen, har indgået en A Coruña (Spanien), og Tenaria SA, Cordovilla, Navarra
 aftale med gruppen Admira Media SA, om overtagelse af (Spanien), ved abogados Antonio Creus Carreras, Natalia
 Sogecable og DTS Distribuidora de Televisión Digital SA, (Vía Lacalle Mangas og José María Jiménez Laiglesia.
 ---pagebreak--- 25.1.2003 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 19/41
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Kommissionens beslutning af 14. august 2002, hvorved
 sag COMP/M.2845 — Sogecable/Canalsatélite Digital/ EF-varemærkets ansø- INTER SERVICE S.r.l.
 Vía Digital i overensstemmelse med artikel 9 i Rådets ger:
 forordning nr. 4064/89 henvises til de kompetente
 myndigheder i Kongeriget Spanien, annulleres. EF-varemærke, der søges SEPHORA (ansøgning
 registreret: nr. 593806 for varer i klasse 9,
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. 18 og 25).
 Indehaver af det i indsi- Sagsøgeren.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter gelsessagen påberåbte
 varemærke:
 Søgsmålsgrunde og argumenter er i det væsentlige de samme Det påberåbte varemær- Det franske ordmærke SEPHORA
 som i sag T-346/02, Cableuropa m.fl. mod Kommissionen. ke: for varer i klasse 35 og 42.
 Sagsøgerne har navnlig gjort gældende, at princippet om god Indsigelsesafdelingens Afvisning af indsigelsen.
 forvaltningsskik er tilsidesat, idet Kommissionen ikke alene afgørelse:
 har forladt en praksis og politik, der allerede er bekræftet ved
 beslutninger, der henviser til de markeder, der påvirkes af den Appelkammerets afgø- Afvisning af sagsøgerens klage.
 fusion, sagen drejer sig om, men tillige, at den ikke har taget relse:
 hensyn til en sag, der verserer mellem samme parter, og som
 har en nær tilknytning til fusionen. Kommissionen er ifølge Søgsmålsgrunde: Urigtig anvendelse af artikel 8,
 sagsøgerne under alle omstændigheder bedre end de nationale stk. 4, i forordning nr. 40/94.
 myndigheder i stand til at bedømme den omhandlede fusion,
 bl.a. på grundlag af de vigtige spørgsmål af fællesskabsinteresse,
 som fusionen rejser.
 Sag anlagt den 22. november 2002 af Société Sephora Sag anlagt den 26. november 2002 af Ikegami Electronics
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Europa) GmbH Rådet for Den Europæiske Union
 (Varemærker og Design)
 (Sag T-350/02)
 (Sag T-349/02)
 (2003/C 19/77) (2003/C 19/78)
 (Processprog: fransk) (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 22. november 2002 anlagt sag mod Kontoret for
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 den 26. november 2002 anlagt sag mod Rådet for Den
 Société Sephora, Levallois-Perret (Frankrig), ved avocat Michel-
 Europæiske Union af Ikegami Electronics (Europa) GmbH,
 Paul Escande.
 Neuss, Tyskland, ved avocat Laurent Ruessmann, og med valgt
 adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Afgørelse truffet den 9. september 2002 (sag R 425/ Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 2000-2) af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmo-
 nisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 annulleres. — Artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 1696/2002 annul-
 leres.
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger. — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
Nr . C 354/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23 . 11 . 96
 gyldighed af Kommissionens forordning ( EØF ) nr. 1121 /87 litra b ), og artikel 5 , stk . 1 , i Rådets ottende direktiv
 af 23 . april 1987 om ændring af forordning ( EØF ) 79/ 1072/EØF af 6 . december 1979 om harmonisering af
 nr . 612/77 og ( EØF ) nr. 1136/79 for så vidt angår frigivelse medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter —
 af sikkerhed i forbindelse med visse særlige importordninger foranstaltninger til tilbagebetaling af merværdiafgift til
 inden for oksekødssektoren ( EFT L 109 , s . 12 ), har afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet
 Domstolen ( Sjette Afdeling ), sammensat af afdelingsfor ( EFT L 331 , s . 11 ), har Domstolen ( Sjette Afdeling ),
 manden, C. N. Kakouris ( refererende dommer ), og dom sammensat af afdelingsformanden , C. N. Kakouris, og
 merne G. Hirsch og G. F. Mancini ; generaladvokat P. Léger; dommerne G. Hirsch ( refererende dommer ) og P. J. G.
 justitssekretær : assisterende justitssekretær H. von Hol Kapteyn; generaladvokat : G. Tesauro; justitssekretær : eks
 stein, den 17. september 1996 afsagt dom, hvis konklusion peditionssekretær H. A. Riihl, den 26 . september 1996
 lyder således : afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 1 ) Artikel 2, litra d), i Rådets direktiv 79/623/EØF af Artikel 3 , litra b), i Rådets ottende direktiv 79/1072/EØF af
 25. juni 1979 om harmonisering af de ved lov eller 6. december 1979 om harmonisering af medlemsstaternes
 administrativt fastsatte bestemmelser om toldskyld har lovgivning om omsætningsafgifter — foranstaltninger til
 direkte virkning og giver private rettigheder, som de kan tilbagebetaling af merværdiafgift til afgiftspligtige personer,
 gøre gældende over for en medlemsstat, der ikke har der ikke er etableret i indlandet, skal fortolkes således, at en
 gennemført direktivet i national ret, og som de nationale advokat, som i den medlemsstat, hvor han er etableret, er
 domstole skal beskytte. omfattet af en afgiftsfritagelse i medfør af artikel 28, stk . 3 ,
 litra b), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 1 7. maj 1 977
 2 ) Artikel 2 , litra d), i direktiv 79/623/EØF finder ligeledes om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om
 anvendelse i en situation, hvor Kommissionens forord omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem :
 ning (EØF) nr. 612/77 af 24 . marts 1977 om fastsæt ensartet beregningsgrundlag, og bilag F dertil, ikke på
 telse af gennemførelsesbestemmelser for den særlige grundlag heraf har ret til at ansøge om den deri omhandlede
 importordning for visse ungtyre, bestemt til opfedning, attestation hos den kompetente forvaltning i denne med
 som ændret ved Kommissionens forordning (EØF) lemsstat, og han har derfor ikke ret til at få tilbagebetalt den
 nr. 1384/77 af 27. juni 1977, er overtrådt. moms, som er blevet opkrævet for tjenesteydelser, der er
 leveret ham i en medlemsstat, hvor han ikke er etableret, og
 (') EFT nr . C 33 1 af 26 . 11 . 1994 , og hvori ydelser præsteret af advokater ikke er fritaget for
 EFT nr . C 316 af 12 . 11 . 1994 . afgift.
 (') EFT nr . C 178 af 30 . 6 . 1993 .
 DOMSTOLENS DOM
 ( Sjette Afdeling )
 af 26. september 1996 DOMSTOLENS DOM
 i sag C-302/93 , Etienne Debouche mod Inspecteur der
 Invoerrechten en Accijnzen ( anmodning om præjudiciel ( Fjerde Afdeling )
 afgørelse fra Gerechtshof, Haag )(') af 26 . september 1996
 (Moms — fortolkning afartikel 1 7, stk. 2 og stk. 3, litra a), i i sag C-230/94 , Renate Enkler mod Finanzamt Homburg
 direktiv 77/388/EØF samt afartikel 3, litra b), og artikel S, ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanz
 stk. 1, i direktiv 79/1072/EØF — tilbagebetaling af hof) ( 1 )
 merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er (Sjette momsdirektiv — begrebet økonomisk virksomhed —
 etableret i indlandet) beskatningsgrundlag)
 ( 96/C 354/ 10 ) ( 96/C 354/ 11 )
 (Processprog: nederlandsk)
 (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-302/93 , angående en anmodning, som Gerechtshof,
 Haag, i medfør af EØF-traktatens artikel 1 77 har indgivet til I sag C-230/94 , angående en anmodning, som Bundesfi
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag Etienne nanzhof i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet
 Debouche mod Inspecteur der Invoerrechten en Accijnzen at til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag Renate
 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af Enkler mod Finanzamt Homburg at opnå en præjudiciel
 artikel 17, stk . 2 og stk . 3 , litra a ), i Rådets sjette direktiv afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 4 , stk . 1 og 2 ,
 77/388/EØF af 17 . maj 1977 om harmonisering af med artikel 6 , stk . 2 , litra a ), og artikel 1 1 , punkt A, stk . 1 , litra c ),
 lemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17 . maj 1977 om
 fælles merværdiafgiftssystem : ensartet beregningsgrundlag harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsæt
 ( EFT L 145 , s . 1 , herefter » sjette direktiv «), samt af artikel 3 , ningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem : ensartet
 ---pagebreak--- 23 . 11 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 354/7
 beregningsgrundlag ( EFT L 145 , s . 1 ), har Domstolen mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( be
 ( Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C. N. fuldmægtigede : Jean-Paul Keppenne og Ben Smulders ),
 Kakouris, og dommerne P. J. G. Kapteyn og H. Ragnemalm hvori der er nedlagt påstand om annullation af Kommissio
 ( refererende dommer ); generaladvokat: G. Cosmas; justits nens beslutning SG(94 ) D/8907 af 27. juni 1994 om støtte til
 sekretær : ekspeditionssekretær H. A. Rühl, den 26 . septem selskabet Kimberly Clark Sopalin, har Domstolen , sammen
 ber 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : sat af præsidenten, G. C. Rodríguez Iglesias , afdelingsfor
 mændene C. N. Kakouris, D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet
 1 ) Udlejning af et materielt gode er en udnyttelse afgodet, og G. Hirsch ( refererende dommer ) samt dommerne G. F.
 der skal anses for » økonomisk virksomhed « som Mancini, P. J. G. Kapteyn , C. Gulmann, J. L. Murray, L.
 omhandlet i artikel 4, stk . 2 , i Rådets sjette direktiv Sevón og M. Wathelet; generaladvokat: F. G. Jacobs;
 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af justitssekretær : assisterende justitssekretær H. von Hol
 medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — stein, den 26 . september 1996 afsagt dom, hvis konklusion
 Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregnings lyder således :
 grundlag, når udlejningen iværksættes med henblik på
 opnåelse af indtægter af en vis varig karakter.
 1 ) Kommissionen frifindes.
 2 ) Ved afgørelsen af, om udlejning afet materielt gode som
 en campingbil foretages med henblik på opnåelse af 2 ) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 indtægter af en vis varig karakter, som omhandlet i
 artikel 4, stk . 2 , andet punktum , i sjette direktiv
 77/388/EØF, påhviler det den nationale retsinstans at (>) EFT nr . C 304 af 29 . 10 . 1994 .
 vurdere samtlige konkrete omstændigheder.
 3 ) Artikel 11 , punkt A , stk . 1 , litra c), i sjette direktiv
 77/388/EØF skal fortolkes således, at der i beskatnings
 grundlaget for de transaktioner, der i henhold til
 direktivets artikel 6, stk . 2 , litra a), sidestilles med
 tjenesteydelser, skal medregnes udgifter, der afholdes i
 en periode, hvor godet står til den afgiftspligtige persons
 rådighed på en sådan måde, at han til enhver tid faktisk DOMSTOLENS DOM
 kan anvende det til virksomheden uvedkommende
 formål, og som vedrører selve godet eller har givet ret til ( Sjette Afdeling )
 momsfradrag for den afgiftspligtige person. Den del af af 26 . september 1996
 de nævnte udgifter, der skal medregnes, skal svare til
 i sag C-287/94 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 forholdet mellem den samlede periode, hvor godet Østre Landsret ), A/S Richard Frederiksen & Co. mod
 faktisk er blevet anvendt, og den periode, hvor godet Skatteministeriet ( 1 )
 faktisk er blevet anvendt til virksomheden uvedkom
 mende formål. (Kapitaltilførsel — kapitaltilførselsafgift — et modersel
 skabs rentefrie lån til sit datterselskab — indkomstbeskat
 ning af selskaber)
 (') EFT nr . C 275 af 1 . 10 . 1994 .
 ( 96/C 354/ 13 )
 (Processprog: dansk)
 DOMSTOLENS DOM
 I sag C-287/94 , angående en anmodning, som Østre
 af 26. september 1996 Landsret i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet
 i sag C-241/94, Den Franske Republik mod Kommissionen til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, A/S
 for De Europæiske Fællesskaber (') Richard Frederiksen & Co . mod Skatteministeriet, angå
 ende en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af
 (Begrebet statsstøtte i traktatens artikel 92, stk. 1 — artikel 4 , stk . 2 , litra b ), og artikel 10 i Rådets direktiv
 statslige interventioner af social karakter) 69/335/EØF af 17. juli 1969 om kapitaltilførselsafgifter
 ( 96/C 354/ 12 ) ( EFT 1969 II, s . 405 ), har Domstolen ( Sjette Afdeling ),
 sammensat af afdelingsformanden , C. N. Kakouris, og
 (Processprog: fransk) dommerne G. F. Mancini og H. Ragnemalm ( refererende
 dommer ); generaladvokat : A. La Pergola ; justitssekretær:
 ekspeditionssekretær H. A. Rühl , den 26 . september 1996
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive afsagt dom , hvis konklusion lyder således :
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-241 /94, Den Franske Republik ( befuldmægtigede : 1 ) Artikel 4, stk . 2 , litra b), i Rådets direktiv 69/335/EØF
 Edwige Belliard , Catherine Salins og Jean-Marc Belorgey ) af 17. juli 1969 om kapitaltilførselsafgifter skal fortol-


text:
16.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 11/30
 Sag anlagt den 22. oktober 2009 — GL2006 Europe mod Kommissionen og OLAF
 (Sag T-435/09)
 2010/C 11/58
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: GL2006 Europe Ltd (Birmingham, Det Forenede Kongerige) (ved lawyers M. Gardenal og E. Belinguier-Raiz)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at henholdsvis den af Kommissionen i december 2008 udførte kontrol på stedet, Kommissionens udkast til revisionsberetning af 19. december 2008 og Kommissionens endelige revisionsberetning af 25. marts 2009, samt Kommissionens endelige afgørelse som indeholdt i skrivelse af 10. juli 2009, der fastsætter afbrydelsen af to projekter, som GL2006 Europe Ltd deltog i, og debetnotaerne af 7. august 2009, hvorefter GL2006 Europe Ltd skal tilbagebetale Kommissionen et samlet beløb på 2 258 456,31 EUR, er ulovlige og ugyldige.
 —
 Subsidiært og/eller desuden fastslås det, at Kommissionens anbringender vedrørende realiteten ikke er begrundede.
 —
 Det fastslås, at Kommissionens kontrol på stedet, dens revisionsberetninger og endelige afgørelse ikke kan påvirke gyldigheden af de fællesskabskontrakter, som GL2006 Europe Ltd deltog i.
 —
 Det fastslås, at disse kontrakter er gyldige.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med dette søgsmål, som er anlagt i henhold til en voldgiftsklausul, anfægter sagsøgeren gyldigheden af Kommissionens afgørelse af 10. juli 2009, hvorved to kontrakter, som var indgået med sagsøgeren inden for rammerne af Fællesskabets programmer for forskning og teknologisk udvikling, ophæves på baggrund af OLAF’s revisionsberetning. Sagsøgeren anfægter tilsvarende gyldigheden af de debetnotaer af 6. august 2009, som Kommissionen udstedte på baggrund af samme revisionsberetning fra OLAF, og hvorved Kommissionens forskud for tolv projekter, som sagsøgeren deltog i, og hvorved denne blev genstand for en undersøgelse, skal tilbagebetales.
 Sagsøgeren har gjort følgende anbringender gældende til støtte for sine påstande.
 Sagsøgeren har for det første gjort gældende, at den af Kommissionen udførte kontrol på stedet var retsstridig af følgende grunde: Der var ikke noget forudgående varsel; i forhold til konsekvenserne af den endelige afgørelse var kontrollens varighed utilstrækkelig; vurderingen af de væsentlige forhold var utilstrækkelig; Kommissionen tilsidesatte sagsøgerens privatliv; der var en fejl i hjemmelsgrundlaget, idet kontrolrapporten henviste til en forordning, der ikke længere var i kraft.
 Sagsøgeren har for det andet gjort gældende, at revisionsberetningen lider af alvorlige mangler såsom mangel på behørig begrundelse, eftersom revisionsberetningen blev optaget på grundlag af en ufuldstændig kontrol på stedet, eller en manglende sammenhæng mellem undersøgelsen og de konklusioner, der drages i den endelige revisionsberetning, hvilket indebar en tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende rettigheder såsom uskyldsformodningen.
 Sagsøgeren har for det tredje gjort gældende, at Kommissionens endelige afgørelse er uklar i forhold til sanktionen, idet den fastsætter ophævelsen af to kontrakter, uanset at de tilknyttede debetnotaer vedrører tolv kontrakter. Sagsøgeren har også gjort gældende, at selskabet ikke forskriftsmæssigt blev meddelt denne endelige afgørelse.
 Endelig har sagsøgeren rejst indsigelse mod kravene i forhold til de af Kommissionen vedrørende realiteten fremførte argumenter for at ophæve de to kontrakter og for at kræve tilbagebetaling af de beløb, der var blevet udbetalt til sagsøgeren. Sagsøgeren har gjort gældende, at disse af Kommissionen i dens afgørelse fremførte argumenter er ubegrundede og drager konklusioner, der er i strid med dem i revisionsberetningen for 2007.


text:
5.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 148/54
 Sag anlagt den 26. marts 2010 — Cuallado Martorell mod Kommissionen
 (Sag F-96/09)
 2010/C 148/95
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Eva Cuallado Martorell (Augsburg, Tyskland) (ved abogada M. Díez Lorenzo)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelserne om ikke at give sagsøgeren adgang til den mundtlige prøve i forbindelse med almindelig udvælgelsesprøve EPSO/AD/130/08, om ikke at give hende aktindsigt i de rettede skriftlige prøver samt annullation med tilbagevirkende kraft af den offentliggjorte reserveliste med henblik på ansættelse af spansksprogede jurist-lingvister.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelse af 14. september 2009, hvorved EPSO afviste at tilstille sagsøgeren kopi af hendes skriftlige prøver og af det evalueringsskema, hvorpå grundene til, at udvælgelseskomitéen gav hende udelukkelsesbedømmelsen 18/40 i den sidste skriftlige prøve c), var anført, og hvorved man ikke imødekom hendes anmodning om at få adgang til den mundtlige prøve i forbindelse med den almindelige udvælgelsesprøve EPSO AD/130/08.
 —
 Annullation af afgørelse af 23. juli 2009, hvorved EPSO oplyste, at man fastholdt udelukkelsesbedømmelsen 18/40 i den sidste skriftlige prøve c), og man afviste at give hende adgang til den mundtlige prøve i forbindelse med udvælgelsesprøve EPSO AD/130/08 med henblik på at opstille en reserveliste til ansættelse af spansksprogede jurist-lingvister.
 —
 Den reserveliste, der blev offentliggjort efter udvælgelsesprøven, annulleres med tilbagevirkende kraft fra datoen for offentliggørelsen heraf.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
5.4.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 83/17
 Slettelse af sag C-444/01 (1) Karin Müller mod Postbeamtenkrankenkasse (anmodning om
 præjudiciel afgørelse indgivet af Sozialgericht Stuttgart), skal
 (2003/C 83/35) slettes af registeret.
 (1 ) EFT C 202 af 24.8.2002.
 Ved kendelse af 12. december 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-444/01,
 Stadt Villingen-Schwenningen mod Ophilia Akosua Owusu
 (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesver-
 waltungsgericht), skal slettes af registeret.
 Slettelse af sag C-241/02 P (1)
 ( 1) EFT C 84 af 6.4.2002.
 (2003/C 83/39)
 Ved kendelse af 6. januar 2003 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-241/
 Slettelse af sag C-61/02 ( 1)
 02 P, International and European Public Services Organisation
 (IPSO) mod Den Europæiske Centralbank, skal slettes af
 (2003/C 83/36)
 registeret.
 Ved kendelse af 19. december 2002 har præsidenten for De (1 ) EFT C 191 af 10.8.2002.
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-61/
 02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Republikken Østrig, skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 97 af 20.4.2002.
 Slettelse af sag C-337/02 ( 1)
 (2003/C 83/40)
 Slettelse af sag C-191/02 (1) Ved kendelse af 4. februar 2003 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-337/02,
 (2003/C 83/37) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Italienske Republik, skal slettes af registeret.
 Ved kendelse af 16. december 2002 har præsidenten for De (1 ) EFT C 274 af 9.11.2002.
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-191/
 02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 180 af 27.7.2002.
 Slettelse af sag C-368/02 ( 1)
 (2003/C 83/41)
 Slettelse af sag C-215/02 (1)
 Ved kendelse af 23. januar 2003 har præsidenten for De
 (2003/C 83/38) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-368/
 02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Kongeriget Spanien, skal slettes af registeret.
 Ved kendelse af 16. december 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-215/02, (1 ) EFT C 305 af 7.12.2002.


text:
23.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 184/22
 Sag anlagt den 24. februar 2012 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-27/12)
 2012/C 184/48
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat R. Ferlin)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at give sagsøgeren adgang til udvælgelsesprøve EPSO/COM/AD/02/10 — AD7.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissiones afgørelse nr. R/718/11 af 21. november 2011 annulleres.
 —
 Subsidiært annulleres hele udvælgelsesprøven.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale et beløb på 50 000 EUR i erstatning for den ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
19.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 340/27
 Sag anlagt den 9. september 2011 — Technion — Israel Institute of Technology og Technion Research & Development mod Kommissionen
 (Sag T-480/11)
 2011/C 340/55
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Technion — Israel Institute of Technology (Haifa, Israel) og Technion Research & Development Foundation Ltd (Haifa) (ved advokaterne D. Grisay og D. Piccininno)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 —
 Stævningen med påstand om annullation med hjemmel i artikel 263 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, antages til behandling
 —
 Stævningen fremmes til realitetsbehandling
 —
 Sagsøgeren gives medhold i sagen, og:
 —
 det fastslås, at Kommissionen ikke har udført en konkret og individuel undersøgelse af de dokumenter, der er omhandlet i begæringen om aktindsigt
 —
 det fastslås, at Kommissionen har foretaget et åbenbart urigtigt skøn ved anvendelsen af undtagelserne i artikel 4 i forordning nr. 1049/2001
 —
 det fastlås, at Kommissionen har tilsidesat retten til delvis aktindsigt i henhold til artikel 4, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1049/2001
 —
 det fastlås, at Kommissionen har tilsidesat proportionalitetsprincippet, som følge af den manglende afvejning af de påberåbte undtagelser over for den offentlige interesse
 —
 Europa-Kommissionens Generalsekretariats afgørelse af 30. juni 2011 annulleres på denne baggrund
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført fire anbringender.
 1)
 Det første anbringende vedrører den manglende konkrete og individuelle undersøgelse af de dokumenter, der er omhandlet i begæringen om aktindsigt, og som følge heraf en utilstrækkelig begrundelse af den anfægtede afgørelse, for så vidt som Kommissionen henviste til en kategori af dokumenter (dokumenter, omfattet af en revision) frem for at henvise til de konkrete oplysninger i disse dokumenter.
 2)
 Det andet anbringende vedrører et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med anvendelsen af undtagelserne i artikel 4 i forordning nr. 1049/2001 (1):
 —
 idet Kommissionen fandt, at udbredelsen af de dokumenter, der er omhandlet i aktindsigtsbegæringen, ville hindre gennemførelsen af revisionerne, hvorimod i) revisionsprocessen udelukkende har til formål at efterprøve, om omkostningerne til udførelsen af en kontrakt er støtteberettigede, og ii) oplysningerne i de dokumenter, der er fremsat begæring om, har en rent faktuelt karakter,
 —
 idet Kommissionen fandt, at udbredelsen af de dokumenter, der er fremsat begæring om, kan være til skade for beskyttelsen af individets privatliv og integritetet, medens sagsøgerne havde behov for at være i besiddelse af disse dokumenter med henblik på at gøre deres rettigheder gældende i forbindelse med revisionens kontradiktoriske procedure.
 3)
 Det tredje anbringende vedrører manglende overholdelse af retten til delvis aktindsigt i de dokumenter, der er fremsat begæring om i overensstemmelse med artikel 4, stk. 6, i forordning nr. 1049/2001, idet Kommissionen afslog, at der kunne foretages en konkret og individuel undersøgelse af de dokumenter, der er fremsat aktindsigtsbegæring om.
 4)
 Det fjerde anbringende vedrører tilsidesættelse proportionalitetsprincippet som følge af manglende afvejning af de påberåbte undtagelser over for den offentlige interesse, for så vidt som det er i offentlighedens interesse at muliggøre, at offentligheden kan efterprøve, hvorledes Kommissionen gennemfører revisionsprocedurerne, og at give kontrahenterne oplysninger om de procedurer, der skal iværksættes med henblik på at opfylde de formelle krav.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).


text:
2.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 197/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtsbank's-Gravenhage (Nederlandene) den 29. april 2008 — Latchways plc og Eurosafe Solutions BV mod Kedge Safety Systems BV og Consolidated Nederland BV
 (Sag C-185/08)
 (2008/C 197/10)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtsbank's-Gravenhage
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Latchways plc og Eurosafe Solutions BV
 Sagsøgt: Kedge Safety Systems BV og Consolidated Nederland BV
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er forankringsanordninger i klasse A1 som omhandlet i EN 795 (der er bestemt til varig installation) udelukkende omfattet af direktiv 89/106/EØF (1)?
 2)
 Såfremt første spørgsmål besvares benægtende, er disse forankringsanordninger da — i givet fald som en del af faldsikringsudstyret — omfattet af direktiv 89/686/EØF (2)?
 3)
 Såfremt første og andet spørgsmål besvares benægtende, skal det henset til bilag II til direktiv 89/686/EØF, og navnlig punkt 3.1.2.2., da vurderes, om personlige værnemidler, som er omfattet af dette direktiv, i sig selv opfylder direktivets grundlæggende krav, eller skal det herved tillige undersøges, om den forankringsanordning, som anvendes til at forankre det pågældende værnemiddel, er sikker under forudsigelige anvendelsesforhold, således som omhandlet i bilag II?
 4)
 Er det i henhold til fællesskabsretten og navnlig direktiv 93/465/EØF (3) tilladt selv at anbringe EF-mærkning på sådanne forankringsanordninger som nævnt i spørgsmål 1 som bevis for, at de opfylder kravene i direktiv 89/686/EØF og 89/106/EØF?
 5)
 Såfremt fjerde spørgsmål besvares helt eller delvis bekræftende, hvilken procedure eller procedurer skal da anvendes ved afgørelse af, om kravene i direktiv 89/686/EØF og 89/106/EØF er opfyldt?
 6)
 Henset til de i første spørgsmål omhandlede forankringsanordninger, skal EN 795-standarden da anses for fællesskabsret, som kan fortolkes af EF-Domstolen?
 7)
 Såfremt sjette spørgsmål besvares bekræftende, skal EN 795 da fortolkes således, at de i første spørgsmål omhandlede forankringsanordninger skal vurderes (af en Notified Body) under forudsigelige anvendelsesforhold (såsom udendørstemperaturen, vejrliget og det forhold, at forankringsanordningerne eller det materiale, som anvendes til at fastgøre den omhandlede tagkonstruktion, ældes)?
 8)
 Såfremt syvende spørgsmål besvares bekræftende, skal vurderingen da gennemføres under iagttagelse af anvendelsesbegrænsningerne (som er angivet i brugsanvisningen)?
 (1) Rådets direktiv 89/106/EØF af 21.12.1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om byggevarer (EFT 1989 L 40, s. 12).
 (2) Rådets direktiv 89/686/EØF af 21.12.1989 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om personlige værnemidler (EFT L 399, s. 18).
 (3) 93/465/EØF: Rådets afgørelse af 22.7.1993 om modulerne for de forskellige faser i procedurerne for overensstemmelsesvurdering og regler om anbringelse og anvendelse af »CE-overensstemmelsesmærkningen«, med henblik på anvendelse i direktiverne om teknisk harmonisering (EFT L 220, s. 23).


text:
18.8.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 250/12
 Rettens dom af 10. juli 2012 — TF1 m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-520/09) (1)
 (Statsstøtte - public service radio- og tv-virksomhed - Den Franske Republiks påtænkte støtte til fordel for France Télévisions - budgettilskud i 2009 - beslutning om ikke at gøre indsigelser - tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse - proportionalitetsprincippet - ingen alvorlige vanskeligheder)
 2012/C 250/21
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Télévision française 1 (TF1) (Boulogne-Billancourt, Frankrig), Métropole télévision (M6) (Neuilly sur Seine, Frankrig) og Canal + (Issy-les-Moulineaux, Frankrig) (ved advokaterne J.-P. Hordies og C. Smits)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved B. Stromsky og D. Grespan, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Den Franske Republik (ved G. de Bergues og J. Gstalter, som befuldmægtigede) og France Télévisions (Paris, Frankrig) (ved advokaterne J.-P. Gunther og A. Giraud)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 1. september 2009 vedrørende et budgettilskud til France Télévisions, for så vidt som Kommissionen i denne beslutning ikke gør indsigelse med hensyn til et budgettilskud på et maksimalt beløb på 450 mio. EUR i 2009
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Télévision française 1 (TF1), Métropole télévision (M6) og Canal + bærer deres egne omkostninger og betaler de omkostninger, som Europa-Kommissionen og France Télévisions har afholdt i sagen.
 3)
 Den Franske Republik bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 80 af 27.3.2010.


text:
15.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/30
 Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 17. juli 2014 — MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
 (Sag C-468/13 P) (1)
 ((Appel - EF-varemærke - forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 8, stk. 1, litra b), - ordmærket MOL Blue Card - indsigelse - afslag på registrering))
 2014/C 315/47
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (ved advokat K. Szamosi)
 De andre parter i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget) og Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (ved advokaterne J. de Oliveira Vaz Miranda de Sousa og N. González-Alberto Rodríguez)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt.betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 344 af 23.11.2013.


text:
1.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 431/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajowa Izba Odwoławcza (Polen) den 14. september 2014 — Esaprojekt sp. z o.o. mod Województwo Łódzkie
 (Sag C-387/14)
 (2014/C 431/13)
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Krajowa Izba Odwoławcza
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Esaprojekt sp. z o.o.
 Sagsøgt: Województwo Łódzkie
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Tillader artikel 51, sammenholdt med det princip, der er opstillet i artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (herefter: »direktiv 2004/18/EF«) (1), om ligebehandling og forbud mod forskelsbehandling af økonomiske aktører og gennemsigtighedsprincippet, at en økonomisk aktør i forbindelse med forklaringen eller suppleringen af bilag anfører andre udførte kontrakter (dvs. udførte leverancer) end dem, som han har anført på den liste over leverancer, som var vedlagt tilbuddet; må han navnlig henvise til kontrakter, som er udført af en anden økonomisk aktør, hvis han ikke har nævnt i tilbuddet, at han kan råde over denne aktørs formåen?
 2)
 Henset til Domstolens dom af 10. oktober 2013 i sag C-336/12, Manova, hvoraf det fremgår, at »ligebehandlingsprincippet skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for, at en ordregivende myndighed efter udløbet af fristen for anmodning om deltagelse i en udbudsforretning anmoder en ansøger om fremsendelse af dokumenter, som beskriver denne ansøgers situation, såsom offentliggjorte balanceoplysninger, som det objektivt kan kontrolleres fandtes forud for udløbet af fristen for anmodning om deltagelse i et udbud, for så vidt som udbudsmaterialet ikke udtrykkeligt krævede fremsendelse af disse oplysninger, idet ansøgeren ellers ville blive udelukket fra udbuddet«, skal artikel 51 i direktiv 2004/18/EF fortolkes således, at supplering af bilag kun er tilladt, hvis den vedrører bilag, som det objektivt kan kontrolleres fandtes forud for udløbet af fristen for at afgive tilbud eller fremsende anmodning om deltagelse i et udbud, eller således, at Domstolen kun har nævnt en af mulighederne, og at supplering af bilag også er tilladt i andre tilfælde, f.eks. ved efterfølgende indsendelse af bilag, som ikke fandtes før udløbet af denne frist, men som objektivt kan bekræfte, at en forudsætning for deltagelse er opfyldt?
 3)
 Dersom spørgsmål 2 skulle blive besvaret således, at også andre bilag end de i dommen i sagen C-336/12, Manova, nævnte kan suppleres, kan der da eftersendes bilag, som stammer fra den økonomiske aktør, fra underleverandører eller fra andre økonomiske aktører, hvis formåen den økonomiske aktør baserer sig på, hvis disse ikke er blevet indgivet i forbindelse med tilbuddet?
 4)
 Tillader artikel 44, sammenholdt med artikel 48, stk. 2, litra a), samt det i artikel 2 i direktiv 2004/18/EF opstillede princip om ligebehandling af de økonomiske aktører, at en økonomisk aktør kan basere sig på en anden økonomisk aktørs formåen som omhandlet i artikel 48, stk. 3, på en sådan måde, at viden og erfaring hos to økonomiske aktører, som hver især ikke råder over den viden og erfaring, som kræves af den ordregivende myndighed, lægges sammen, hvis denne erfaring er udelelig (dvs. hvis betingelsen for at deltage i proceduren skal være fuldstændigt opfyldt af en økonomisk aktør), og udførelsen af kontrakten er udelelig (udgør en helhed)?
 5)
 Tillader artikel 44, sammenholdt med artikel 48, stk. 2, litra a), samt det i artikel 2 i direktiv 2004/18/EF opstillede princip om ligebehandling af de økonomiske aktører, at en økonomisk aktør kan basere sig på erfaringen hos en gruppe af økonomiske aktører på en sådan måde, at en økonomisk aktør, som har udført en kontrakt som medlem af en gruppe af økonomiske aktører, kan basere sig på udførelsen ved denne gruppe uafhængigt af, hvordan hans andel af udførelsen af denne kontrakt var, eller kan han kun basere sig på sin egen, faktisk erhvervede erfaring, som han har erhvervet ved udførelsen af den del af kontrakten, som var blevet tildelt ham inden for gruppen?
 6)
 Kan artikel 45, stk. 2, litra g), i direktiv 2004/18/EF, hvorefter en økonomisk aktør, som svigagtigt har givet urigtige oplysninger ved meddelelsen af oplysninger eller som har undladt at give oplysninger, kan udelukkes fra at deltage i udbudsproceduren, fortolkes således, at en økonomisk aktør udelukkes fra proceduren, hvis han har givet urigtige oplysninger, som har haft eller kunne have indvirkning på procedurens resultat, ud fra den antagelse, at den pågældende vildledning alene skyldes afgivelsen af urigtige oplysninger til den ordregivende myndighed, som har indflydelse på den ordregivende myndigheds beslutning om at udelukke den økonomiske aktør (og afvise hans tilbud), uanset om den økonomiske aktør handlede forsætligt og bevidst eller uforsætligt, groft uagtsomt, uagtsomt eller under manglende iagttagelse af den nødvendige omhu? Er det kun for en økonomisk aktør, som har afgivet urigtige oplysninger (som ikke er i overensstemmelse med de faktiske forhold), at det kan antages, at han »svigagtigt har givet urigtige oplysninger ved meddelelsen af oplysninger [...] eller [...] har undladt at give [...] oplysninger«, eller gælder dette også for en økonomisk aktør, som ganske vist har afgivet rigtige oplysninger, men har gjort dette på en måde, som havde til formål at overbevise den ordregivende myndighed om, at den økonomiske aktør opfyldte de krav, som den ordregivende myndighed havde stillet, selv om dette ikke var korrekt?
 7)
 Tillader artikel 44, sammenholdt med. artikel 48, stk. 2, litra a), samt det i artikel 2 i direktiv 2004/18/EF opstillede princip om ligebehandling af de økonomiske aktører, at en økonomisk aktør kan basere sig på sin erfaring på den måde, at den økonomiske aktør baserer sig på to eller flere kontrakter tilsammen som én kontrakt, selv om den ordregivende myndighed ikke har givet denne mulighed hverken i udbudsbekendtgørelsen eller i udbudsbetingelserne?
 (1) EUT L 134 af 30.4.2004, s. 114-240.


text:
C 21/34 DA Den Europæiske Unions Tidende 24.1.2004
 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 og Design) frifindes.
 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger. den 15. oktober 2003
 (1) EFT C 289 af 23.11.2002.
 i sag T-372/02, Internationaler Hilfsfonds eV mod Kom-
 missionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Udviklingssamarbejde — Det Europæiske Fællesskabs Kon-
 tor for Humanitær Bistand (ECHO) — rammeaftale for
 partnerskab til samfinansiering af NGO-foranstaltninger
 — afslag på sagsøgerens ansøgning — annullationssøgsmål
 DOM AFSAGT AF RETTENS I FØRSTE INSTANS
 — afvisning)
 den 27. november 2003
 (2004/C 21/73)
 i sag T-348/02, Quick restaurants SA mod Kontoret
 for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og
 Design) (KHIM) (1) (Processprog: engelsk)
 (»EF-varemærke — mærke, der består af ordet Quick —
 absolut registreringshindring — beskrivende karakter —
 artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 — delvis
 afslag på registrering«)
 I sag T-372/02, Internationaler Hilfsfonds eV, Rosbach (Tysk-
 land), ved Rechtsanwalt H. Kaltenecker, mod Kommissionen
 (2004/C 21/72) for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: M. Wilder-
 spin og S. Fries), angående en påstand dels om annullation af
 (Processprog: fransk) Kommissionens beslutning af 22. oktober 2002 vedrørende
 afslag på sagsøgerens ansøgning om indgåelse af en rammeaf-
 tale for partnerskab med Det Europæiske Fællesskabs Kontor
 for Humanitær Bistand (ECHO), dels om at Kommissionen
 tilpligtes enten at genindsætte sagsøgeren i den stilling, det
 I sag T-348/02, Quick restaurants SA, Bruxelles (Belgien), ved havde i 1996, da det indgav sin første ansøgning om indgåelse
 avocat L. Van Bunnen, og med valgt adresse i Luxembourg, af en rammeaftale for partnerskab, eller subsidiært, at opfordre
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemær- sagsøgeren til at undertegne den nu gældende rammeaftale for
 ker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: A. Rassat og S. Laiti- partnerskab, dels om at Kommissionen tilpligtes at godtgøre
 nen), angående en påstand om, at afgørelsen truffet den sagsøgeren de omkostninger, det har afholdt i forbindelse med
 17. september 2002 af Andet Appelkammer ved Kontoret for klagen til Den Europæiske Ombudsmand, har Retten (Femte
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Lindh, og
 (sag R 1117/2000-2) vedrørende registrering af ordet Quick dommerne R. García-Valdecasas og J.D. Cooke; justitssekretær:
 som EF-varemærke annulleres delvist, har Retten (Fjerde Afde- H. Jung, den 15. oktober 2003 afsagt kendelse, hvis konklusion
 ling), sammensat af afdelingsformanden, V. Tiili, og dommerne lyder således:
 P. Mengozzi og M. Vilaras; justitssekretær: assisterende justits-
 sekretær B. Pastor, den 27. november 2003 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således:
 1) Sagen afvises.
 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker
 og Design) frifindes. 2) Sagsøgeren bærer sine egne samt Kommissionens omkostninger.
 2) Sagsøger tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1) EUT C 31 af 8.2.2003.
 (1) EUT C 31 af 8.2.2003.


text:
9.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/26
 Sag anlagt den 28. marts 2012 — Teva Pharma og Teva Pharmaceuticals Europe mod EMA
 (Sag T-140/12)
 2012/C 165/45
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Teva Pharma BV (Utrecht, Nederlandene) og Teva Pharmaceuticals Europe BV (Utrecht, Nederlandene) (ved D. Anderson, QC (Queen's Counsel), barrister K. Bacon, og solicitors G. Morgan og C. Drew)
 Sagsøgt: Det Europæiske Lægemiddelagentur
 Sagsøgernes påstande
 —
 Det Europæiske Lægemiddelagenturs afgørelse, der er indeholdt i agenturets skrivelse af 24. januar 2012 om afslag på at validere sagsøgernes ansøgning om markedsføringstilladelse, annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgernes omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har til støtte for søgsmålet fremsat et enkelt anbringende, hvorefter afslaget på at validere deres ansøgning om tilladelse til en generisk udgave af et lægemiddel til sjældne sygdomme er i strid med den rette fortolkning af artikel 8 i forordning (EF) nr. 141/2000 (1). Navnlig er det i strid med ordlyden og virkningen af artikel 8 samt den politik, der ligger til grund for den nævnte forordning og dens forarbejder, at udelukke en generisk udgave af et lægemiddel til sjældne sygdomme fra markedet i mere end den 10-årige periode, der er fastsat i den nævnte forordnings artikel 8, stk. 1. Sagsøgerne har endvidere gjort gældende, at artikel 8, stk. 3, uanset artikel 8, stk. 1, under visse specificerede omstændigheder accepterer en tilladelse til et lignende middel i denne 10-årige periode. En sådan tilladelse må imidlertid ikke have til virkning, at den 10-årige eksklusivret på markedet for det første lægemiddel til sjældne sygdomme udvides.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 141/2000 af 16.12.1999 om lægemidler til sjældne sygdomme (EFT 2000 L 18, s. 1).


text:
3.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 225/56
 Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 22. maj 2013 — Sandra Schüsslbauer, Martin Schüsslbauer, Maximilian Schüsslbauer (sag C-436/11) og Ekkerhard Schauß (sag C-437/11) mod Iberia Líneas Aéreas de España SA (sag C-436/11) og Transportes Aéreos Portugueses SA (sag C-437/11) (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)
 (Forenede sager C-436/11 og C-437/11) (1)
 2013/C 225/106
 Processprog: tysk
 Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registeret.
 (1) EUT C 331 af 12.11.2011.


text:
20.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 236/15
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 4. juni 2015 — Europa-Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 (Sag C-161/14) (1)
 ((Traktatbrud - det fælles merværdiafgiftssystem - direktiv 2006/112/EF - artikel 98, stk. 2 - punkt 10 i bilag III - nedsat momssats på levering, opførelse, renovering og ombygning af boliger som led i en socialpolitik - punkt 10a i bilag III - nedsat momssats på renovering og reparation af private boliger, bortset fra materialer, som udgør en betydelig del af værdien af den leverede ydelse - national lovgivning, hvorefter en nedsat momssats finder anvendelse på leveringer af tjenesteydelser i form af installering og leveringer af »energibesparende materialer«))
 (2015/C 236/21)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved M. Clausen og C. Soulay, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved L. Christie og M. Holt, som befuldmægtigede, bistået af K. Lasok, QC)
 Konklusion
 1)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til bestemmelserne i artikel 98 i direktiv 2006/112, som ændret ved direktiv 2009/47, sammenholdt med bilag III til nævnte direktiv, idet det har anvendt en nedsat merværdiafgiftssats på leveringer af tjenesteydelser i form af installering af »energibesparende materialer« og på leveringer af sådanne materialer, der foretages af en person, som installerer de nævnte materialer i en beboelsesejendom:
 —
 for så vidt som disse ydelser og leveringer ikke kan anses for »[l]evering, opførelse, renovering og ombygning af boliger som led i en socialpolitik« som omhandlet i punkt 10 i bilag III til Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2009/47/EF af 5. maj 2009
 —
 for så vidt som de nævnte ydelser og leveringer falder uden for rammerne af »renovering og reparation af private boliger« som omhandlet i punkt 10a i bilag III til nævnte direktiv
 —
 for så vidt som disse samme ydelser og leveringer, selv når de er omfattet af renovering og reparation af private boliger som omhandlet i punkt 10a i bilag III til dette direktiv, omfatter materialer, der udgør en betydelig del af værdien af de leverede tjenesteydelser.
 2)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 212 af 7.7.2014.


text:
6.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/8
 Appel iværksat den 6. august 2010 af Mediaset SpA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 15. juni 2010 i sag T-177/07, Mediaset SpA mod Europa-Kommissionen, støttet af Sky Italia Srl
 (Sag C-403/10 P)
 ()
 2010/C 301/11
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Mediaset SpA (ved dikigoros K. Adamantopoulos og avvocato G. Rossi)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, Sky Italia Srl
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom af 15. juni 2010 i sag T-177/07 ophæves.
 —
 Der træffes endelig afgørelse i tvisten ved annullation af Europa-Kommissionens beslutning, som blev anfægtet i første instans, subsidiært hjemvises sagen til Retten.
 —
 Europa-Kommissionen og Sky Italia bærer omkostningerne i første instans.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 1)
 Appellanten gør gældende, at Retten har begået to retlige fejl, idet den har afvist appellantens henvisninger til anvendelsesområdet for artikel 4, stk. 1, i italiensk lov nr. 350/2003 såvel som appellantens anbringende om forskellen mellem begreberne i) selektivitet i henhold til artikel 107, stk. 1, TEUF og ii) forskelsbehandling, der adskiller sig fra teknologisk neutralitet. Som følge heraf har Retten begået den åbenbare retlige fejl juridisk at karakterisere den italienske lov som ikke værende teknologisk neutral.
 2)
 Retten begik en retlig fejl ved anvendelsen af artikel 107, stk. 1, TEUF ved at formode, at den italienske lovs påståede karakter af ikke at være teknologisk neutral nødvendigvis gav appellanten en selektiv økonomisk fordel. Herudover begik Retten en retlig fejl ved at fastslå, at sagsøgte i sagen for Retten var berettiget til at vurdere, at Mediaset havde en økonomisk fordel, når Retten (ligesom sagsøgte) ikke juridisk har karakteriseret et abstrakt — men blot formodet — »større antal seere« og en abstrakt »markedsudbredelse til lave omkostninger« som en særlig økonomisk fordel for Mediaset. Retten har også givet en utilstrækkelig begrundelse, hvilket er i strid med statuttens artikel 36, og åbenbart foretaget en urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder og begået en retlig fejl ved at tage udgangspunkt i en urigtig og fordrejet fortolkning af den anfægtede beslutning i dommens præmis 62-68 og 74-79. Retten har i hvert fald begået en retlig fejl ved at sætte sin egen fortolkning i stedet for den, der fremgik af den anfægtede beslutning, med hensyn til Mediasets påståede fordel og fortolke anførte beviser på en måde, der ikke stemmer overens med ordlyden og analysen, der fremgår af den anfægtede beslutnings betragtning 82-95, og ved at foretage en urigtig gengivelse af beviserne. Retten har også foretaget en retlig fejl med hensyn til begrebet »indirekte støttemodtager« og dets anvendelse og juridiske kategorisering i denne sag.
 3)
 Retten har desuden begået en retlig fejl ved helt at have undladt at vurdere de særskilte anbringender, der fremgår af henholdsvis punkt 93-96 og 121-129 i stævningen i forbindelse med vurderingen af den italienske lovs forenelighed med artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF. Retten har heller ikke i denne henseende givet en tilstrækkelig begrundelse. Retten begik desuden en retlig fejl, da den anvendte artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF, idet den erklærede den italienske lov for uforenelig med fællesmarkedet som følge af og udelukkende på grund af den påståede manglende overholdelse af princippet om teknologisk neutralitet, der opstår ved den påståede udelukkelse af satellitdekodere fra at kunne drage fordel af denne lov — hvilket ikke er tilfældet — og idet den godtog, at sagsøgte ikke havde foretaget en juridisk vurdering af foranstaltningens fordrejende virkninger på markedet for betalings-tv gennem en egentlig juridisk, økonomisk og afvejende test af: a) de specifikke konkurrencefordrejninger på betalings-tv-markedet og b) den øgede effektivitet af den økonomiske fordel. Den økonomiske fordel blev blot formodet til at begynde med og anset for uforenelig med fællesmarkedet på grund af dens påståede manglende teknologiske neutralitet. Retten begik yderligere en retlig fejl og fremkom med en urigtig begrundelse, da den afviste det tredje anbringende i stævningen. Retten fremlagde og misfortolkede ikke blot det pågældende anbringende og argumenterne vedrørende den anfægtede beslutnings selvmodsigende begrundelse, men undlod også at undersøge sådanne argumenter og afviste dem derfor fejlagtigt som ugrundede.
 4)
 Retten begik endelig en retlig fejl ved anvendelsen af artikel 14 i forordning 659/1999 (1), idet den ikke tog i betragtning, at manglerne ved den anfægtede beslutning vedrørende den økonomiske fordel, som sagsøgeren påstås at have opnået, reelt umuliggjorde tilbagesøgning af den påståede statsstøtte i strid med retssikkerhedsprincippet. Den anfægtede beslutning var således uden nogen effektiv og gennemskuelig løsning og uden et godt tilbagebetalingssystem. Retten misfortolkede også appellantens anbringender i denne henseende og begik en retlig fejl ved at anse det for muligt, at den anfægtede beslutning kunne genoprette den tidligere situation.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93, EFT L 83, s. 1.