text:
25.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 270/7
 Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 7. april 2016 — straffesag mod Lorenzo Carlucci (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Bari — Italien)
 (Sag C-462/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - enslydende præjudicielle spørgsmål - artikel 49 TEUF og 56 TEUF - etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - hasardspil - national lovgivning - omorganisering af koncessionssystemet gennem en synkronisering af udløbstidspunktet - nyt udbud - koncessioner med en kortere varighed end de tidligere koncessioner - vederlagsfri overdragelse af anvendelsen af egne materielle og immaterielle aktiver, som udgør nettet til forvaltning og indsamling af væddemålene - restriktion - tvingende almene hensyn - proportionalitet))
 (2016/C 270/09)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Bari
 Tiltalt i straffesagen
 Lorenzo Carlucci
 Konklusion
 1)
 Artikel 49 TEUF og 56 TEUF samt ligebehandlingsprincippet og effektivitetsprincippet skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national hasardspilslovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der foreskriver afholdelse af et nyt udbud af koncessioner med en kortere varighed end de tidligere tildelte koncessioner ved hjælp af en omorganisering af systemet gennem en synkronisering af udløbstidspunktet for koncessionerne.
 2)
 Artikel 49 TEUF og 56 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en restriktiv national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter hasardspilskoncessionshaveren i forbindelse med ophøret af aktiviteten som følge af udløbet af koncessionens varighed pålægges vederlagsfrit at overdrage anvendelsen af egne materielle og immaterielle aktiver, som udgør nettet til forvaltning og indsamling af væddemål, såfremt denne restriktion går ud over, hvad der er nødvendigt for at opnå det formål, der faktisk forfølges med denne bestemmelse, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 (1) EUT C 448 af 15.12.2014.


text:
5.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/7
 Appel iværksat den 19. november 2015 af Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 30. september 2015 i sag T-364/13 — Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna mod EUIPO
 (Sag C-619/15 P)
 (2016/C 326/11)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna (ved radca prawny B. Szczepaniak)
 Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Domstolen (Ottende Afdeling) har ved kendelse af 21. juni 2016 afvist appellen.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
27.3.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 86/23
 Ifùlge sagsùgeren har Kommissionen ikke taget i betragt- pingtold, sagsùgeren havde betalt fùr denne forord-
 ning, at det slutprodukt, som fremstilles af sagsùgeren Ð nings vedtagelse.
 trukket betonstål i ringe som et koldbehandlet fñrdigpro-
 dukt af halvfabrikatet valstråd Ð ikke henhùrer under de
 produkter, som er omfattet af EKSF-traktatens bilag I (de- Ð Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 finitionen af udtrykkene »kul og stål«). Ifùlge pos. 4400 i
 bilag I er kun »valstråd« omfattet heraf, når dette frem-
 kommer som fñrdigprodukt af en varmeforarbejdning på Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 valsevñrket. »Trukket betonstål i ringe« (»Gereckter
 Betonstahl in Ringen«) er omfattet af rammebestemmel-
 serne for visse stålprodukter, som ikke falder ind under Sagsùgeren, der producerer lñderhåndtasker, indgik i 1993
 EKSF-traktaten. I rammebestemmelserne er »trñkning« af en aftale med Lucci Creation Limited, der er et selskab
 »valstråd« udtrykkeligt angivet. med hjemsted i Hongkong og har produktionsanlñg i
 Kina, hvor det fremstiller lñderhåndtasker. Disse varer
 blev fremstillet ved hjñlp af lñder og andre materialer,
 Kommissionen foretager ikke blot en traktatfortolkning, som selskabet indkùbte hos europñiske leverandùrer.
 men ñndrer traktaten, når den i den anfñgtede beslutning
 også anvender EKSF-traktaten på stùtte til virksomhed,
 som ikke er omfattet af traktaten (EKSF-traktatens Ved forordning (EF) nr. 209/97 (1) indfùrte Kommissionen
 artikel 81, jf. bilag I), uden at fùlge den foreskrevne frem- en midlertidig antidumpingtold på importen til Fñllesska-
 gangsmåde herfor (EKSF-traktatens artikel 81, stk. 2, eller bet af visse typer håndtasker med oprindelse i Folkerepu-
 artikel 95, stk. 1). Desuden har Kommissionen gjort sig blikken Kina. Endelig antidumpingtold på disse varer blev
 skyldig i magtfordrejning, idet den har misbrugt sin befù- senere indfùrt ved Rådets forordning (EF) nr. 1567/97 (2).
 jelse til at anvende EKSF-traktatens artikel 4, litra c), og
 kodeksen for stùtte til stål ved at udvide den til produk-
 tionsområder, som i henhold til EKSF-traktatens artikel 81 Den 5. november 1998 blev den anfñgtede forordning
 falder uden for bilag I, uden at iagttage proceduren efter (EF) nr. 2380/98 (3) vedtaget. Denne forordning bekrñfte-
 artikel 81, stk. 2, eller 95. de, at der ikke havde vñret tale om dumping i forbindelse
 med forretningerne mellem sagsùgeren og Lucci Creation
 Limited, og at der derfor for dem skulle fastsñttes en indi-
 Endelig gùr sagsùgeren gñldende, at beslutningen ulovligt
 viduel dumpingmargen på 0,0 %.
 er tillagt tilbagevirkende gyldighed, at der er tilsidesat
 berettigede forventninger, og at forbuddet mod forskels-
 behandling er tilsidesat.
 Anmodningen om, at disse antidumpingtoldsatser fik til-
 bagevirkende gyldighed, blev afvist af to grunde:
 Ð foranstaltninger, der vedtages på grundlag af fornyede
 undersùgelser, har et fremtidigt sigt, og
 Sag anlagt den 11. januar 1999 af Medici Grimm KG mod
 Rådet for Den Europñiske Union
 Ð de eksportùrer, der havde samarbejdet i de nye under-
 (Sag T-7/99) sùgelser, ville opnå en »uretmñssig belùnning« for
 deres manglende samarbejdsvilje i den oprindelige
 (1999/C 86/43)
 undersùgelse.
 (Processprog: engelsk)
 Sagsùgeren betalte mellem den 3. august 1997 og den
 6. november 1998 i alt 1 456 452 DEM i antidumping-
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er told.
 der den 11. januar 1999 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europñiske Union af Medici Grimm KG ved solicitor
 Robert M. MacLean fra advokatfirmaet Cameron Sagsùgeren har gjort gñldende, at den anfñgtede forord-
 McKenna og Paul McGarry, og med valgt adresse i ning skal annulleres, for så vidt som der ikke derefter bli-
 Luxembourg hos advokaterne Arendt & Medernach, 8-10, ver tale om tilbagebetaling med tilbagevirkende gyldighed
 rue Mathias Hardt. af den antidumpingtold, sagsùgeren har betalt, og har her-
 ved anfùrt fùlgende grunde:
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Rådet har tilsidesat et princip vedrùrende EF-trakta-
 tens anvendelse, idet det har overtrådt grundlñggende
 Ð Delvis annullation af Rådets forordning (EF) principper og udtrykkelige bestemmelser i Rådets for-
 nr. 2380/98 med den begrundelse, at Rådet ikke, som ordning (EF) nr. 384/96 (4) samt de i den forbindelse
 det er befùjet til i henhold til EF-traktaten, har ved- relevante bestemmelser i WTO-antidumpingoverens-
 taget bestemmelser om tilbagebetaling af den antidum- komsten.
 ---pagebreak--- C 86/24 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 27.3.1999
 Ð Rådet har tilsidesat princippet om beskyttelse af den Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 berettigede forventning.
 Efter Kommissionens opfattelse deltog sagsùgerne sammen
 med andre producenter af prñisolerede fjernvarmerùr i
 Ð Rådet har tilsidesat proportionalitetsprincippet. perioden fra oktober 1991 og mindst frem til marts eller
 april 1996 i et system af konkurrencebegrñnsende aftaler.
 Deltagerne beskyldes bl.a. for opdeling af markeder, pris-
 (1) EFT L 33 af 4.2.1997, s. 11.
 (2) EFT L 208 af 2.8.1997, s. 31.
 aftaler, manipulation med tilbud såvel som samordnet
 (3) EFT L 296 af 5.11.1998, s. 1. praksis med det formål at skade konkurrenter, som ikke
 (4) EFT L 56 af 6.3.1996, s. 1. deltog i kartellet.
 Der er blevet pålagt »Henss/Isoplus-koncernen« en bùde
 på 4 950 000 ECU.
 Sagsùgerne har anfùrt, at det i den anfñgtede beslutning
 nñvnte »Isoplus Fernwärmetechnich GmbH-Stille Gesell-
 Sag anlagt den 18. januar 1999 af HFB Holding für Fern- schaft« ikke er en juridisk person, ikke har partshabilitet
 wärmetechnich Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. KG og fùlgelig ikke kan vñre adressat for bestemmelserne i
 og fire andre sagsùgere mod Kommissionen for EF-traktatens artikel 85, stk. 1, eller part i en procedure i
 De Europñiske Fñllesskaber henhold til forordning nr. 17/62. Endvidere er den lùse
 (Sag T-9/99) »Henss/Isoplus-koncern« en konstruktion, der ikke er et
 retssubjekt og fùlgelig heller ikke har partshabilitet, hvor-
 (1999/C 86/44) for der foreligger en tilsidesñttelse af de vñsentlige form-
 forskrifter, der er fastsat i forordning nr. 17/62.
 (Processprog: tysk) I ùvrigt har sagsùgerne anfùrt fùlgende sùgsmålsgrunde:
 Ð tilsidesñttelse af EF-traktatens artikel 85 og af artikel 3
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er og 15 i forordning nr. 17/62
 der den 18. januar 1999 anlagt sag mod Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber af HFB Holding für Fern-
 wärmetechnich Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. KG, Ð tilsidesñttelse af retten til kontradiktion og tilsidesñt-
 Rosenheim (Forbundsrepublikken Tyskland), og fire andre telse af begrundelsespligten, da meddelelsen om klage-
 sagsùgere ved advokat Peter Krömer og advokat Friedrich punkter ikke er blevet fremsendt på noget tidspunkt
 Nusterer, Riemerplatz 1, St. Pölten (Republikken éstrig),
 og med valgt adresse hos disse.
 Ð tilsidesñttelse af artikel 6, stk. 2, i den europñiske
 konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og
 grundlñggende frihedsrettigheder og af det skyldprin-
 Sagsùgerne har nedlagt fùlgende påstande: cip, der fremgår af artikel 15, stk. 2, i forordning
 nr. 17/62
 1. Den af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber Ð tilsidesñttelse af bestemmelserne i Kommissionens
 Ð sagsùgte Ð vedtagne beslutning af 21. oktober afgùrelse af 12. december 1994 om hùringskonsulen-
 1998 om en procedure efter EF-traktatens artikel 85, tens kompetenceområde under Kommissionens
 sag IV/35.691/E-4: Rùrkartel, som ñndret ved beslut- behandling af konkurrencesager og af forordning
 ning vedtaget af Kommissionen for De Europñiske nr. 99/63/EéF
 Fñllesskaber Ð sagsùgte Ð den 6. november 1998 om
 berigtigelse af beslutningen af 21. oktober 1998, sag
 IV/35.691 Ð prñisolerede rùr, annulleres. Ð tilsidesñttelse af formforskrifterne i artikel 3, stk. 3,
 og artikel 4 i forordning nr. 99/63/EéF sammenholdt
 med artikel 19 i forordning nr. 17/62 såvel som af
 artikel 6 og 7 i Kommissionens afgùrelse, der er nñvnt
 2. Bùderne, som er pålagt sagsùgerne, henholdsvis i det foregående led
 »Henss/Isoplus-koncernen« ved EF-Kommissionens
 (sagsùgtes) beslutning af 21. oktober 1998, sag
 IV/35.691/E-4: Rùrkartel, som ñndret ved EF-Kom- Ð tilsidesñttelse af retten til forsvar på andre punkter,
 missionens (sagsùgtes) beslutning af 6. november som f.eks. for korte frister til at afgive udtalelse og den
 1998, nedsñttes. omstñndighed, at dokumenter på fremmede sprog
 ikke var oversat
 3. Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber Ð sag- Ð tilsidesñttelse af begrundelsespligten efter EF-trakta-
 sùgte Ð tilpligtes at betale sagens omkostninger. tens artikel 190.


text:
C 295/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27 . 9 . 97
 Francisco de Sousa Fialho, Kommissionens Juridiske Tje Skal artikel 9 og artikel 2 i forordning ( EØF ) nr. 3950/
 neste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem 92 (') af 28 . december 1992 fortolkes således, at enhver
 bourg hos Carlos Gomez de . la Cruz, Wagner-Centret, person, til hvem der leveres mælk, uden hensyn til arten af
 Kirchberg. det retsforhold, der har givet anledning til leveringen, kan
 antages at være » opkøber «, og som sådan forpligtet til at
 betale tillægsafgift, og navnlig således, at et kooperativ for
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : så vidt angår den mælk , som kooperativets egne medlem
 mer ikke sælger, men leverer til det, kan anses for » opkø
 ber «?
 — Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilside
 sat sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens (') EFT L 405 af 31 . 12 . 1992, s. 1 .
 artikel 189, stk. 3 , og artikel 10, stk. 1 , i Europa-Par
 lamentet og Rådets direktiv 94/63/EF (') af 20 . decem
 ber 1994 om forebyggelse af emissioner af flygtige
 organiske forbindelser (VOC ) ved benzinoplagring og
 benzindistribution fra terminaler til servicestationer,
 idet den har undladt at vedtage de love og administra
 tive bestemmelser, der er nødvendige for at efter
 komme direktivet .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 17. juli 1997 af Pretura Circondariale di Bas
 sano del Grappa i sagen Consorzio fra i Caseifici dell'Alto
 — Subsidiært fastslås det, at Den Portugisiske Republik piano di Asiago mod regionen Veneto
 har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til samme
 bestemmelser, idet den ikke omgående underrettede ( Sag C-288/97)
 Kommissionen om de trufne foranstaltninger. ( 97/C 295/37 )
 — Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens
 omkostninger. Ved kendelse afsagt den 17. juli 1997, indgået til Domsto
 lens Justitskontor den 29 . juli 1997, har Pretura Circonda
 riale di Bassano del Grappa i sagen Consorzio fra i Casei
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: fici dell'Altopiano di Asiago mod regionen Veneto forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 de i sag C-282/97 anførte (2 ). Fristen for gennemførelse af
 direktivet udløb den 31 . december 1995 .
 1 . Skal artikel 9 og artikel 2 i forordning ( EØF ) nr. 3950/
 92 (') af 28 . december 1992 fortolkes således, at en
 (') EFT L 365 af 31 . 12 . 1994, s. 24 . hver person, til hvem der leveres mælk, uden hensyn
 ( 2 ) Se side 20 i denne Tidende . til arten af det retsforhold, der har givet anledning til
 leveringen, kan antages at være » opkøber «, og som
 sådan forpligtet til at betale tillægsafgift, og navnlig
 således, at et kooperativ for så vidt angår den mælk,
 som kooperativets egne medlemmer ikke sælger, men
 leverer til det, kan anses for » opkøber «?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 17. juli 1997 af Pretura Circondariale di Bas 2 . Skal artikel 2, stk. 2, i forordning ( EØF ) nr. 3950/92
 sano del Grappa i sagen Claudio Matteazzi mod Caseificio af 28 . december 1992 fortolkes således, at der består
 Sociale S. Rocco scarl
 en egentlig pligt for opkøberen til at foretage fradrag
 (Sag C-287/97) som forskud på tillægsafgift i det beløb, der udbetales
 til producenterne, eller således, at der blot af hensyn
 ( 97/C 295/36 ) til opkøberen er skabt en adgang for ham til at fore
 tage fradrag som nævnt, uden at der kan pålægges
 sanktioner for en eventuel undladelse heraf?
 Ved kendelse afsagt den 17. juli 1997, indgået til Domsto
 lens Justitskontor den 29 . juli 1997, har Pretura Circonda (') EFT L 405 af 31 . 12 . 1992 , s. 1 .
 riale di Bassano del Grappa i sagen Claudio Matteazzi
 mod Caseificio Sociale S. Rocco scarl forelagt De Europæ
 iske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel
 afgørelse af følgende spørgsmål :


text:
29.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 314/8
 Appel iværksat den 1. december 2015 af Gat Microencapsulation GmbH (tidligere Gat Microencapsulation AG) til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 30. september 2015 i sag T-720/13 — Gat Microencapsulation mod EUIPO
 (Sag C-639/15 P)
 (2016/C 314/12)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Gat Microencapsulation GmbH (tidligere Gat Microencapsulation AG) (ved S. Soler Lerma, som befuldmægtiget og abogada M.C. March Cabrelles)
 Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Domstolen (Ottende Afdeling) har ved kendelse af 26. maj 2016 afvist appellen.


text:
7.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 66/29
 Sag anlagt den 30. november 2012 af EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island
 (Sag E-12/12)
 2013/C 66/09
 EFTA-Tilsynsmyndigheden, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgium ved Markus Schneider og Clémence Perrin som befuldmægtigede, har den 30. november 2012 anlagt sag mod Island ved EFTA-Domstolen.
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har nedlagt følgende påstande:
 1)
 Det fastslås, at Island ved ikke inden for den fastsatte frist at have vedtaget eller underrettet Tilsynsmyndigheden om de foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre den retsakt, der er omhandlet i punkt 7h i bilag XIX til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF), som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7 i EØS-aftalen, og
 2)
 Island tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Retlige og faktiske omstændigheder samt anbringender:
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden gør gældende, at Island i henhold til artikel 27 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 (direktivet) og artikel 7 i EØS-aftalen er forpligtet til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at gennemføre direktivet og underrette EFTA-Tilsynsmyndigheden om de trufne foranstaltninger.
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden gør gældende, at den ikke har modtaget sådanne oplysninger fra den islandske regering eller råder over andre oplysninger, som ville gøre det muligt for den at konkludere, at de foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre direktivet, er blevet truffet.
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden gør gældende, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 27 i direktivet og artikel 7 i EØS-aftalen ved ikke inden for den fastsatte frist at vedtage eller underrette Tilsynsmyndigheden om de foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre direktivet.


text:
15.9.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 259/7
 4) Sagsøgeren betaler Kommissionen 49 844 EUR med tillæg af DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 renter 7 % årligt fra den 31. januar 1999.
 den 7. juni 2001
 5) Sagsøgeren bærer sine egne samt halvdelen af Kommissionens
 omkostninger.
 i sag T-187/99, Agrana Zucker und Stärke AG mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 6) Kommissionen bærer halvdelen af sine egne omkostninger.
 (Annullationssøgsmål — statsstøtte — støtte uforenelig med
 (1) EFT C 160 af 5.6.1999. fællesmarkedet — undersøgelsesfrist — tiltrædelsesakt —
 erklæring nr. 31 — begrundelse)
 (2001/C 259/09)
 (Processprog: tysk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS I sag T-187/99, Agrana Zucker und Stärke AG, ved Rechtsan-
 wälte W. Barfuß og H. Wollmann, og med valgt adresse i
 Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 den 14. juni 2001 skaber (befuldmægtigede: M. Erhart og D. Triantafyllou),
 angående en påstand om annullation af Kommissionens
 i sag T-143/99, Hortiplant SAT mod Kommissionen for beslutning nr. 1999/342/EF af 30. september 1998 om Østrigs
 De Europæiske Fællesskaber (1) påtænkte støtte til virksomheden Agrana Stärke-Gmbh til
 opførelse og ombygning af stivelsesproduktionsanlæg (EFT
 L 131 1999, s. 61), har Retten (Femte Udvidede Afdeling),
 (EUGFL — ophævelse af finansiel støtte — artikel 24 i sammensat af afdelingsformanden, P. Lindh, og dommerne
 forordning (EØF) nr. 4253/88) R. Garcı́a-Valdecasas, J.D. Cooke, M. Vilaras og N. Forwood;
 justitssekretær: fuldmægtig G. Hertzig, den 7. juni 2001 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således:
 (2001/C 259/08)
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 (Processprog: spansk) 2) Sagsøgeren bærer sine egne og Kommissionens omkostninger.
 I sag T-143/99, Hortiplant SAT, Amposta (Spanien), ved (1) EFT C 314 af 30.10.1999.
 abogados C. Fernández Vicién og Iglesias Roa, mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede:
 L. Visaggio og J. Guerra Fernández), angående en påstand om
 annullation af Kommissionens beslutning af 4. marts 1999
 om at ophæve støtte ydet til Hortiplant SAT i medfør af
 Kommissionens beslutning K(92) 3125 af 3. december 1992
 om ydelse af støtte fra Den europæiske Udviklings- og DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Garantifond for Landbruget, Udviklingssektionen, i henhold til
 Rådets forordning (EØF) nr. 4256/88 til projektet med titlen
 initiativ i form af et pilotprojekt til demonstration af et nyt den 14. juni 2001
 højeffektivt system til avl af ungplanter: anvendelse på pryd-
 og skovplanter, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af i sag T-230/99, Hans McAuley mod Rådet for Den
 afdelingsformanden, P. Mengozzi, og dommerne V. Tiili og Europæiske Union (1)
 R.M. Moura Ramos; justitssekretær: H. Jung, den 14. juni 2001
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: (Tjenestemænd — forfremmelse — annullation — sammen-
 ligning af fortjenester — åbenbart fejlskøn)
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 (2001/C 259/10)
 2) Sagsøgeren betaler sine egne og Kommissionens omkostninger,
 herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige
 forholdsregler. (Processprog: fransk)
 (1) EFT C 226 af 7.8.1999.
 I sag T-230/99, Hans McAuley, tjenestemand ved Rådet for
 Den Europæiske Union, Wezembeek-Oppem (Belgien), ved
 advokaterne J.-N. Louis, G.-F. Parmentier og V. Peere, og med
 valgt adresse i Luxembourg, mod Rådet for Den Europæiske


text:
24.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 239/59
 Sag anlagt den 30. maj 2017 — Help — Hilfe zur Selbsthilfe mod Kommissionen
 (Sag T-335/17)
 (2017/C 239/71)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Help — Hilfe zur Selbsthilfe e.V. (Bonn, Tyskland) (ved advokaterne V. Jungkind og P. Cramer)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 21. marts 2017 Ares(2017)1515573, hvormed et delbeløb af støttemidlerne til bistandsprojektet Food Security Promotion for very food insecure farming households i Zimbabwe (ECHO/ZWE/BUD/2009/02002) på 643 627,72 EUR blev krævet tilbagebetalt, og den heraf følgende betalingsanmodning af 7. april 2017 (nr. 3241705513), hvormed Kommissionen anmodede om betaling af den første rate på 321 813,86 EUR, annulleres, og
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende: Den af Kommissionen påtalte fremgangsmåde udgør ikke en krænkelse af materiel ret
 —
 Sagsøgerens fremgangsmåde, som Kommissionen har påtalt, ved indgåelsen af to kontrakter om levering af landbrugsvarer er ikke i strid med materielle bestemmelser for gennemførelsen af udbudsprocedurer i forbindelse med humanitære projekter. Navnlig er fremgangsmåden i overensstemmelse med de bindende udbudsprincipper i henhold til artikel 184, stk. 1, i gennemførelsesbestemmelserne til EU’s finansforordning 2009 og artikel 2, stk. 3, i de fastlagte regler og procedurer (Rules and procedures) i bilag IV til partnerskabsrammeaftalen om EU’s samarbejde med NGO'er om humanitær bistand fra 2008.
 —
 Den påtalte fremgangsmåde er endvidere ikke i strid med dokumentationspligten i henhold til artikel 23, stk. 4, i de almindelige bestemmelser i bilag III til partnerskabsrammeaftalen.
 2.
 Andet anbringende: Der foreligger ikke andre grunde til at kræve tilbagebetaling
 —
 Der foreligger heller ikke andre grunde til at kræve tilbagebetaling af den økonomiske støtte. Navnlig havde den af sagsøgeren valgte virksomhed leveret de bestilte varer rettidigt, fuldstændigt og i god kvalitet. Sagsøgeren har desuden gennemført bistandsprojektet med succes, hvilket er bekræftet af fire uafhængige kontroller, der blev foretaget af tredjeparter.
 —
 Den involverede medarbejder hos sagsøgeren har ikke udvist en ulovlig adfærd. Statsadvokaturen i Bonn har på grund af manglende tilstrækkelig mistanke om en strafbar handling ikke indledt en efterforskning.
 3.
 Tredje anbringende (subsidiært): Manglende udøvelse af skøn og uforholdsmæssighed
 —
 Kommissionen traf afgørelsen om at kræve den ydede økonomiske støtte tilbagebetalt ud fra den fejlagtige antagelse, at den var underlagt en bindende anbefaling fra Overvågningsudvalget for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) om at kræve tilbagebetaling. Dette udgør en manglende udøvelse af skøn fra Kommissionens side, der indebærer, at kravet om tilbagebetaling er retsstridigt.
 —
 Kravet om tilbagebetaling af det samlede delbidrag på 643 627,27 EUR er desuden retsstridigt som følge af en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet i henhold til artikel 5, stk. 4, TEUF. Nævnte krav går videre, end hvad der er nødvendigt for at beskytte budgettet, og står henset til den succesfulde gennemførelse af bistandsprojektet ikke i et rimeligt forhold til den alvorlige belastning, som kravet medfører for sagsøgeren.


text:
3.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/10
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 21. juli 2005
 i sag C-370/03, Den Hellenske Republik mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (EUGFL - finansielle følger i forbindelse med afslutningen af regnskaberne for finansierede udgifter)
 (2005/C 217/18)
 Processprog: græsk
 I sag C-370/03, angående annullationssøgsmål anlagt den 27. august 2003 i henhold til artikel 230 EF, Den Hellenske Republik (befuldmægtigede: G. Kanellopoulos og V. Kontolaimos) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: M. Condou-Durande, bistået af N. Korogiannakis), har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas (refererende dommer) og dommerne J.-P. Puissochet, S. von Bahr, U. Lõhmus og A. Ó. Caoimh; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer, justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von Holstein, den 21. juli 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 Kommissionens beslutning 2003/481/EF af 27. juni 2003 om de finansielle følger i forbindelse med afslutningen af regnskaberne for udgifter finansieret af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, i visse tilfælde af uregelmæssigheder, der er begået af erhvervsdrivende, annulleres, i det omfang den omhandler det beløb på 14 272 278 GRD (41 884,90 EUR), der er anført i bilag I, med overskriften »Uerholdelige fordringer der skal afholdes over medlemsstaternes budget«.
 2.
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 251 af 18.10.2003.


text:
4.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/18
 Sag anlagt den 2. februar 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-47/09)
 (2009/C 82/33)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved F. Clotuche-Duvieusart og D. Nardi, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3 i direktiv 2000/36/EF (1), sammenholdt med artikel 2, stk. 1, litra a), i direktiv 2000/13/EF (2) samt artikel 3, stk. 5, i direktiv 2000/36, idet den har fastsat en mulighed for at udvide varebetegnelsen for chokoladevarer, der ikke indeholder andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør, med adjektivet »puro« (ren) og med angivelsen »cioccolato puro« (ren chokolade).
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Mærkningen, og navnlig varebetegnelsen for chokoladevarer, er fuldstændigt harmoniseret i Fællesskabet i medfør af bestemmelserne i mærkningsdirektivet (2000/13) og i direktivet om chokoladevarer (2000/36), bl.a. med henblik på at sikre forbrugerne korrekt information. I direktiv 2000/36 er det fastsat, at chokoladevarer, der indeholder op til 5 % af visse vegetabilske fedtstoffer, ikke skal have en anden varebetegnelse, men mærkningen skal indeholde følgende specifikke angivelse med fede typer: »Indeholder også andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør«.
 Den italienske lovgivning, der er genstand for dette søgsmål, ændrer og tilsidesætter de omhandlede definitioner, der er harmoniseret på fællesskabsplan, idet den kun giver adgang til at føje angivelsen »puro« til varebetegnelsen for varer, der udelukkende indeholder kakaosmør som fedtstof. Eftersom »puro« på italiensk betyder uforfalsket, ikke-ødelagt, og følgelig ægte, forledes forbrugerne til at tro, at varer, som faktisk opfylder direktivets krav og de betingelser, der er fastsat heri for varebetegnelser, men indeholder andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør, er ikke-rene, og således forfalskede, ødelagte og uægte, alene af den grund at de indeholder vegetabilske fedtstoffer af en art og i et omfang, som er tilladt i henhold til lovgivningen, uden at varebetegnelsen skal ændres.
 Desuden udgør ordet »puro« en kvalificerende angivelse, hvis brug i varebetegnelsen er underlagt overholdelsen af bestemte kriterier. Navnlig er det i artikel 3, stk. 5, i direktiv 2000/36 fastsat, at anvendelsen af angivelser, der vedrører kvaliteten, er betinget af et mindsteindhold af kakaotørstof, der er højere end det, der er fastsat for anvendelsen af varebetegnelser, der ikke indeholder disse kvalificerende udtryk. Den italienske lovgivning om angivelsen »puro« betinger derimod blot anvendelsen heraf af, at varen kun indeholder kakaosmør som fedtstof, uden at stille krav om, at den skal overholde det fornødne forhøjede mindsteindhold af kakaotørstof. Dette er ensbetydende med en direkte tilsidesættelse af direktivets artikel 3, stk. 5, og har karakter af en yderligere form for vildledning af forbrugeren.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/36/EF af 23.6.2000 om kakao- og chokoladevarer bestemt til konsum (EFT L 197, s. 19).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20.3.2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler (EFT L 109, s. 29).


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/19
 Appel iværksat den 22. maj 2008 af Philippe Guigard til prøvelse af dom afsagt den 11. marts 2008 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-301/05, Guigard mod Kommissionen
 (Sag C-214/08 P)
 (2008/C 223/31)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Philippe Guigard (ved avocats S. Rodrigues og C. Bernard-Glanz)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Appellen antages til realitetsbehandling.
 —
 Dommen afsagt den 11. marts 2008 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ophæves.
 —
 De af sagsøgeren i første instans nedlagte påstande om annullation og erstatning tages til følge.
 —
 Sagsøgte i første instans tilpligtes at betale samtlige omkostninger i forbindelse med annullationssøgsmålet og appellen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har i det væsentlige anført tre anbringender til støtte for appellen.
 Med det første anbringende, der omfatter to led, har appellanten gjort gældende, at Retten har foretaget en ukorrekt fortolkning af den fjerde Lomé-konvention (1).
 Fejlen består for det første i, at Retten har fastslået, at det i medfør af Lomé-konventionens artikel 313, stk. 2, litra k), påhviler den nationale anvisningsberettigede at træffe bestemmelse om ansættelse af konsulenter og tekniske eksperter, uden at tage hensyn til de beføjelser vedrørende budgetkontrol og forvaltning af midler, som Kommissionen er tillagt ved nævnte konvention, eller til sidstnævnte institutions forpligtelse til at tilbyde den nationale anvisningsberettigede teknisk bistand ved forhandling af kontrakter.
 Den af Retten begåede fejl består for det andet i, at Retten har fastslået, at den nationale anvisningsberettigedes anmodning til Kommissionen med henblik på at indhente en godkendelse af afgørelsen om fornyelse af appellantens ansættelseskontrakt skal indeholde en udtrykkelig henvisning til Lomé-konventionens artikel 314, for at denne bestemmelses frist på 30 dage begynder at løbe, selv om et sådant krav ingenlunde følger af denne artikel. Ifølge appellanten skulle Retten således, hvis den havde fortolket nævnte artikel korrekt, have fastslået, at Kommissionen ikke havde overholdt nævnte frist.
 Med det andet anbringende har appellanten herefter anført, at den anfægtede dom indeholder en klar modsigelse i præmisserne, idet Retten hvad angår anbringendet vedrørende tilsidesættelse af Lomé-konventionens artikel 317, litra a), har fastslået, dels at dette anbringende er fremsat for sent, dels at det i det væsentlige svarer til anbringendet vedrørende tilsidesættelse af samme konventions artikel 313, stk. 2, litra k). Ifølge appellanten kan det samme anbringende ikke både afvises fra realitetsbehandling og være ugrundet.
 Endelig har appellanten med det tredje anbringende gjort gældende, at Retten har tilsidesat hans ret til forsvar, for så vidt som den dels ikke har taget hensyn til hans samlede argumentation under retsmødet, dels har ændret rækkevidden af hans anbringende om tilsidesættelse af omsorgsprincippet, princippet om god forvaltning og princippet om den berettigede forventning.
 (1) Den fjerde konvention indgået mellem staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS) og Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, undertegnet i Lomé den 15.12.1989 (godkendt ved Rådets og Kommissionens afgørelse 91/400/EKSF, EØF af 25.2.1991 om indgåelse af fjerde AVS/EØF- Konvention, EFT L 229. s. 1), som ændret ved aftalen undertegnet den 4.11.1995 på Mauritius (EFT 1998 L 156, s, 3).


text:
29.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 168/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Pitești (Rumænien) den 27. februar 2017 — SC Cali Esprou SRL mod Administraţia Fondului pentru Mediu
 (Sag C-104/17)
 (2017/C 168/29)
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel Pitești
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: SC Cali Esprou SRL
 Sagsøgt: Administraţia Fondului pentru Mediu
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 15 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/62/EF (1) af 20. december 1994 om emballage og emballageaffald fortolkes således, at den er til hinder for, at en EU-medlemsstat vedtager bestemmelser, hvorefter den økonomiske beslutningstager, der markedsfører emballerede produkter og emballager på det nationale marked, men som ikke ændrer produkterne eller emballagen og alene leverer dem i samme form til en økonomisk beslutningstager, der selv leverer dem til den endelige forbruger, skal betale en afgift, hvis beløb fastsættes pr. kilogram (kg) på grundlag af differencen mellem på den ene side mængden af emballageaffald svarende til mindstemålene for nyttiggørelse eller forbrænding i forbrændingsanlæg med energiudnyttelse og nyttiggørelse med genanvendelse og på den anden side mængden af emballageaffald, der reelt er blevet nyttiggjort eller forbrændt i forbrændingsanlæg med energiudnyttelse og nyttiggjort med genanvendelse?
 (1) Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 94/62/EF af 20.12.1994 om emballage og emballageaffald (EFT L 365, s. 10).


text:
Nr . C 208/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12 . 8 . 95
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: som en investor under normale markedsvilkår ville
 anlægge. De anslåede omkostninger ved konkurs
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de ( aktionærlån, afvikling af anlæggene, oprensning af
 samme som dem, der er påberåbt med hensyn til forordning jorden ) ville være væsentligt højere end omkostnin
 ( EF ) nr . 2791 /94 i sag C-9/95 (2 ). gerne ved udtræden under dækning af tab . I forhold
 til en afkastningsbetragtning i bredere forstand bør
 (M EFT nr . L 51 af 8 . 3 . 1995 , s . 8 . også synspunktet om imagepleje inddrages . I forbin
 ( 2 ) EFT nr . C 54 af 10 . 3 . 1995 , s . 9 . delse med en sammenligning med en privat investors
 hypotetiske adfærd bør der endvidere tages hensyn
 til situationen i den enkelte medlemsstat; de særlige
 sociale, retlige og økonomiske forhold i Forbunds
 republikken Tyskland, som f.eks . den til fast ejen
 Sag anlagt den 22. maj 1995 af Forbundsrepublikken dom knyttede pligt til at tage hensyn til samfunds
 Tyskland mod Kommissionen for De Europæiske Fælles interesser ifølge den tyske grundlov, må ikke over
 skaber ses .
 ( Sag C-158/95 )
 — Betalingen af 20 mio . DM til Lech-Stahlwerke
 ( 95/C 208/08 )
 GmbH udgør risikokapital, der stilles til rådighed
 i henhold til sædvanlig investeringspraksis på
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den markedsvilkår .
 22 . maj 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Forbundsrepublikken Tysk — Beløbet på 56 mio . DM til dækning af bestemte
 land ved Ministerialrat Ernst Roder, Forbundsøkonomimi
 udgifter er omfattet af Kommissionens godkendelse
 nisteriet, Bonn, som befuldmægtiget. fra august 1988/juni 1989 af en redningsplan.
 Grundlaget for denne plan var rammeaftalen fra
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : 1987, som Kommissionen er bekendt med , og hvori
 1 ) Kommissionens beslutning af 4 . april 1995 om plan indgår et tilsagn om overdragelse af anlæggene fri for
 lagte støtte fra Freistaat Bayern til EKSF-stålvirksomhe fortidens byrder. Det udgør magtfordrejning, når
 Kommissionen nu hævder, at der er tale om støtte,
 derne Neue Maxhiitte Stahlwerke GmbH, Sulzbach
 der ikke kan opnå godkendelse .
 Rosenberg, og Lech-Stahlwerke GmbH, Meitingen
 Herbertshofen ( KOM(95 ) 814 endelig udg.) annulle
 res .
 — Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet: De om
 tvistede finansielle foranstaltninger har kun minimal
 2 ) Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger . indvirkning på det fælles marked for stål . 1 1993 androg
 virksomhedens andel af den samlede produktion af
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: råstål i EKSF 0,2 % . Virksomhedens produktudbud har
 stort set ingen betydning i andre regioner.
 — Mangelfuld begrundelse ( EKSF-traktatens artikel 15 ,
 stk . 1 ): Freistaat Bayerns regering har ved flere lejlighe
 der anført, at den planlagte betaling til pro rata-dækning
 af tab udgør en ydelse fra en aktionær, der frivilligt
 indskyder egenkapital ( til forhøjelse af kapitalreserverne
 med henblik på modregning i fremførte underskud ).
 Kommissionen har afvist at betragte visse fremlagte Sag anlagt den 22. maj 1995 af Kommissionen for De
 eksempler som et egnet bevis for, at overtagelsen af tab Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 af imagemæssige grunde skulle svare til en investors ( Sag C-159/95 )
 adfærd under markedsvilkår. I den sammenhæng har 95 /C 208/09 )
 Kommissionen ifølge sagsøgeren lagt ukorrekte faktiske
 forhold til grund, og Kommissionen har vurderet sagens
 omstændigheder forkert. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 22 . maj 1995 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 — Tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet: Kommis Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria
 sionen har ikke hørt den pågældende for så vidt angår Kontou Durande, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og
 Kommissionens hensigt om at behandle Freistaat med valgt adresse i Luxembourg hos Georgios Kremlis,
 Bayerns indskud som » tabt tilskud «; i meddelelse Kommissionens Juridiske Tjeneste , Wagner-Centret, Kirch
 94/C 377/03 konstaterede Kommissionen, at Freistaat berg.
 Bayerns regering — med henblik på privatisering af
 Bayerns aktier — agtede at tilføre et beløb til pro
 rata-tabsdækning i form af et indskud til egenkapitalen i Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 selskabet.
 1 ) Det fastslås, at Den Hellenske Republik, ved ikke inden
 — Overtrædelse af EKSF-traktatens artikel 4 , litra c ): for den fastsatte frist at have udstedt eller meddelt
 Kommissionen de love og administrative bestemmelser,
 — Kapitaltilførslen på 125,7 mio. DM til dæknig af tab der er nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv
 svarer ud fra et afkastningssynspunkt til den adfærd , 90/313/EØF (*) om fri adgang til miljøoplysninger, har
 ---pagebreak--- 12 . 8 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 208/5
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til traktaten og i Den Hellenske Republik har imidlertid endnu ikke tilsendt
 henhold til direktivet. Kommissionen nogen meddelelse om, at disse foranstaltnin
 ger er vedtaget, og Kommissionen har derfor, efter at have
 2 ) Den Hellenske Republik tilpligtes at afholdes sagens fremsendt sin åbningsskrivelse den 9 . august 1993 og en
 omkostninger. begrundet udtalelse den 7. juni 1994 , anlagt nærværende
 sag med påstand om, at det fastslås, at Den Hellenske
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i
 medfør af artikel 189 , stk . 3 , og artikel 5 , stk. 1 , i traktaten,
 I henhold til artikel 19 i direktiv 90/31 3/EØF skulle såvel som i medfør af direktivet .
 medlemsstaterne senest den 31 . december 1992 sætte de
 nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for (') EFT nr . L 78 af 26 . 3 . 1991 , s . 32 .
 at efterkomme direktivet og straks underrette Rådet
 herom .
 Den Hellenske Republik har imidlertid endnu ikke tilsendt
 Kommissionen nogen meddelelse om, at disse foranstaltnin
 ger er vedtaget, og Kommissionen har derfor, efter at have Sag anlagt den 22 . maj 1995 af Kommissionen for De
 fremsendt sin åbningsskrivelse den 12 . marts 1993 og en Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 begrundet udtalelse som opfølgning heraf, den 19 . juli 1994,
 ( Sag C-161/95 )
 anlagt nærværende sag med påstand om, at det fastslås, at
 Den- Hellenske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der ( 95/C 208/11 )
 påhviler den i medfør af artikel 189 , stk . 3 , og artikel 5 ,
 stk. 1 , i traktaten, såvel som i medfør af direktivet. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 22 . maj 1995 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 f 1 ) EFT nr. L 158 af 23 . 6 . 1990, s . 56 . Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria
 Kontou Durande, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Georgios Kremlis,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirch
 berg.
 Sag anlagt den 22 . maj 1995 af Kommissionen for De
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 ( Sag C-160/95 ) 1 ) Det fastslås, at Den Hellenske Republik, ved ikke inden
 ( 95/C 208/ 10 ) for den fastsatte frist at have udstedt eller meddelt
 Kommissionen de love og administrative bestemmelser,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den der er nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv
 22 . maj 1995 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af 91 /271 /EØF af 21 . marts 1991 om rensning af byspil
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria devand ( 1 ), har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 Kontou Durande, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og traktaten og i henhold til direktivet.
 med valgt adresse i Luxembourg hos Georgios Kremlis,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirch 2 ) Den Hellenske Republik tilpligtes at afholdes sagens
 berg. omkostninger.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 I henhold til artikel 19 i direktiv 91 /271 /EØF skulle
 1 ) Det fastslås, at Den Hellenske Republik, ved ikke inden
 for den fastsatte frist at have udstedt eller meddelt medlemsstaterne senest den 30 . juni 1993 sætte de nødven
 Kommissionen de love og administrative bestemmelser, dige love og administrative bestemmelser i kraft for at
 der er nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv efterkomme direktivet og straks underrette Kommissionen
 herom .
 91 /156/EØF af 18 . marts 1991 (*) om ændring af
 direktiv 75/442/EØF om affald, har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til traktaten og i henhold til Den Hellenske Republik har imidlertid endnu ikke tilsendt
 direktivet. Kommissionen nogen meddelelse om, at disse foranstaltnin
 ger er vedtaget, og Kommissionen har derfor, efter at have
 2 ) Den Hellenske Republik tilpligtes at afholdes sagens fremsendt sin åbningsskrivelse den 9 . august 1993 og en
 omkostninger. begrundet udtalelse, den 25 . marts 1994 , anlagt nærvæ
 rende sag med påsta'nd om, at det fastslås, at Den Hellenske
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i
 medfør af artikel 189 , stk . 1 , og artikel 5 , stk. 1 , i traktaten,
 såvel som i medfør af direktivet .
 I henhold til artikel 2 i direktiv 91 / 156/EØF skulle med
 lemsstaterne senest den 1 . april 1993 sætte de nødvendige
 love og administrative bestemmelser i kraft for at efter (M EFT nr . L 135 af 30 . 5 . 1991 , s . 40 .
 komme direktivet og straks underrette Kommissionen
 herom .


text:
8.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 71/30
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 16. september 2013 — Faita mod EØSU
 (Sag F-92/11) (1)
 (Personalesag - psykisk chikane - anmodning om bistand - en afgørelses begrundelse)
 (2014/C 71/56)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Carla Faita (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og É. Marchal)
 Sagsøgt: Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) (ved M. Arsène og L. Camarena Januzec, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne M. Troncoso Ferrer og F.-M. Hislaire)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs afgørelse om at afslå sagsøgerens ansøgning om anerkendelse af de fejl, der blev begået over for hendes som følge af undladt bistand og tilsidesættelse af administrationens omsorgspligt, og om at der træffes foranstaltninger til at gøre offentligheden bekendt med hendes fortjenester og kompetencer samt en påstand om erstatning.
 Konklusion
 1)
 Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg frifindes.
 2)
 Carla Faita bærer sine egne omkostninger og bærer tre fjerdedele af de af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg afholdte omkostninger.
 3)
 Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg bærer en fjerdedel omkostningerne.
 (1) EUT C 347 af 26.11.2011, s. 46.


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/60
 Sag anlagt den 16. juni 2008 — Procter & Gamble mod KHIM — Laboratorios Alcala Farma (oli)
 (Sag T-240/08)
 (2008/C 209/108)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: The Procter & Gamble Company (Cincinnati, De Forende Stater) (ved solicitors N. Beckett og T. Scourfield)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Laboratorios Alcala Farma SL (Alcala de Henares, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 2. april 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1481/2007-2) og afgørelse truffet den 17. juli 2007 af Indsigelsesafdelingen ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (indsigelsessag nr. B 893 216) annulleres.
 —
 Sagsøgers indsigelse mod registrering af ansøgning af 4. oktober 2004 om figurmærket »oli« som EF-varemærke for varer i klasse 3 og 5 tages til følge
 —
 Harmoniseringskontoret pålægges at give afslag på ansøgningen af 4. oktober 2004.
 —
 De andre parter i sagerne tilpligtes at betale sagsomkostningerne
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Laboratorios Alcala Farma SL
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »oli« for varer i klasse 3 og 5 — ansøgning nr. 4 059 176
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: The Procter & Gamble Company
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkerne »OLAY« for varer i klasse 3 og 5
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastes i sin helhed.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94, idet de omtvistede varemærker ligner hinanden, og brugen af det ansøgte varemærke kan skabe risiko for forveksling.


text:
22.3.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 70/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 se afsagt den 4. september 2002 af Bundesfinanzhof om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 i sagen Finanzamt Kassel-Goethestraße mod Qualitair
 Engineering Services Ltd 1. Skal artikel 13, punkt B, litra f), i direktiv 77/388/EØF (1)
 fortolkes således, at en medlemsstat ikke må opkræve
 (Sag C-450/02) merværdiafgift af (lovlig eller ulovlig) afholdelse af ha-
 sardspil eller spil om penge, hvis en tilsvarende virksom-
 hed, når den udføres af godkendte offentlige spillekasino-
 (2003/C 70/01) er, er omfattet af en afgiftsfritagelse?
 2. Er artikel 13, punkt B, litra f), i direktiv 77/388/EØF
 Ved kendelse afsagt den 4. september 2002, indgået til allerede til hinder for, at en medlemsstat opkræver
 Domstolens Justitskontor den 12. december 2002, har Bundes- merværdiafgift af driften af en spilleautomat, hvis driften
 finanzhof i sagen Finanzamt Kassel-Goethestraße mod Quali- af en spilleautomat er omfattet af en afgiftsfritagelse, når
 tair Engineering Services Ltd forelagt De Europæiske Fællesska- den udføres af godkendte offentlige spillekasinoer, eller
 bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af er det endvidere en forudsætning, at de spilleautomater,
 følgende spørgsmål: der drives andre steder end i kasinoer, på væsentlige
 punkter, som f.eks. med hensyn til maksimumsindsatsen
 og maksimumsgevinsten, kan sammenlignes med spil-
 Er det i strid med EF-traktatens artikel 49, såfremt indenlandske leautomater i kasinoer?
 arbejdsgivere, men ikke udenlandske udlejere af arbejdskraft,
 fritages for forpligtelsen til at indeholde kildeskat af lønind- 3. Kan den, der opstiller automater, påberåbe sig afgiftfrita-
 komst, når den udbetalte arbejdsløn i henhold til en overens- gelsen i henhold til artikel 13, punkt B, litra f), i direktiv
 komst til undgåelse af dobbeltbeskatning skal fritages for skat 77/388/EØF?
 af lønindkomst?
 (1 ) EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 6. november 2002 af Bundesfinanzhof i Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 sagen Finanzamt Gladbeck mod Edith Linneweber se afsagt den 30. oktober 2002 af Bundessozialgericht i
 sagen Karin Bautz mod AOK Baden-Württemberg
 (Sag C-453/02)
 (Sag C-454/02)
 (2003/C 70/02)
 (2003/C 70/03)
 Ved kendelse afsagt den 6. november 2002, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 13. december 2002, har Bundes- Ved kendelse afsagt den 30. oktober 2002, indgået til Domsto-
 finanzhof i sagen Finanzamt Gladbeck mod Edith Linneweber lens Justitskontor den 13. december 2002, har Bundessozialge-
 ---pagebreak--- C 70/2 DA Den Europæiske Unions Tidende 22.3.2003
 richt i sagen Karin Bautz mod AOK Baden-Württemberg 2. Kan den, der afholder kortspil, påberåbe sig afgiftsfritagel-
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning sen i henhold til artikel 13, punkt B, litra f), i direktiv 77/
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: 388/EØF?
 1. Er det foreneligt med EF-traktatens artikel 59 og 60, at en (1 ) EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1.
 medlemsstat, der har udformet sin sygesikringsordning
 efter naturalydelsesprincippet, og som lader den ambulan-
 te lægebehandling udføre af læger, med hvem der er
 indgået overenskomst, kun tillader refusion af udgifter til
 behandling hos læger, med hvem der ikke er indgået
 overenskomst, herunder ved behandling i en anden
 medlemsstat, i tilfælde af, at der ikke inden for ordningen Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 med naturalydelser findes en behandling, der lever op til se afsagt den 19. december 2002 af Verwaltungsgericht
 det almindeligt anerkendte niveau for faglig medicinsk Stuttgart i forvaltningsretssagen Inan Cetinkaya mod
 viden? Land Baden-Württemberg
 2. Såfremt dette anses for at være en uretmæssig hindring (Sag C-467/02)
 for den frie udveksling af tjenesteydelser, spørges: Tillader
 de bestemmelser i EF-traktaten, at tysk ret — udover (2003/C 70/05)
 nødstilfælde — betinger refusion af udgifterne til selvfo-
 ranstaltede lægelige ydelser af, at sygekassen forinden har
 truffet afgørelse om, hvorvidt behandling, som ikke er Ved kendelse afsagt den 19. december 2002, indgået til
 dækket af en overenskomst, er berettiget? Domstolens Justitskontor den 27. december 2002, har Verwal-
 tungsgericht Stuttgart i forvaltningsretssagen Inan Cetinkaya
 mod Land Baden-Württemberg forelagt De Europæiske Fælles-
 skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 følgende spørgsmål:
 1. Er et i Forbundsrepublikken Tyskland født barn af en
 tyrkisk arbejdstager, der har tilknytning til det lovlige
 arbejdsmarked, omfattet af anvendelsesområdet for arti-
 kel 7, stk. 1, i Associeringsrådets afgørelse, når barnets
 ophold siden fødslen — og i hvert fald indtil myndigheds-
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 alderens indtræden — (oprindelig) udelukkende har været
 se afsagt den 6. november 2002 af Bundesfinanzhof i
 tilladt af hensyn til familiens enhed eller — i tilfælde hvor
 sagen Finanzamt Herne-West mod Savras Akritidis
 der ikke kræves opholdstilladelse — opholdet ikke er
 blevet bragt til ophør alene af denne grund?
 (Sag C-462/02) 2. Kan familiemedlemmers ret til adgang til arbejdsmarkedet
 samt ret til fortsat ophold i henhold til artikel 7, stk. 1
 (andet led), alene begrænses efter reglerne i artikel 14 i
 (2003/C 70/04) afgørelse nr. 1/80?
 3. Indebærer idømmelse af ungdomsfængsel i tre år, at den
 pågældende endeligt har forladt arbejdsmarkedet og
 følgelig fortaber sine rettigheder ifølge artikel 7, stk. 1
 Ved kendelse afsagt den 6. november 2002, indgået til (andet led), også såfremt der konkret er mulighed for, at
 Domstolens Justitskontor den 23. december 2002, har Bundes- alene en del af straffen kommer til afsoning, dog således
 finanzhof i sagen Finanzamt Herne-West mod Savras Akritidis at der i tilslutning til en førtidig løsladelse skal gennemfø-
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning res en narkobehandling, og den pågældende ikke er til
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: rådighed for arbejdsmarkedet i denne periode?
 4. Fører henholdsvis det tab af beskæftigelse, som følger af
 1. Er artikel 13, punkt B, litra f), i direktiv 77/388/EØF ( 1) idømmelsen af en tidsbestemt (ikke betinget) frihedsstraf,
 allerede til hinder for, at en medlemsstat opkræver og den manglende mulighed for i tilfælde af aktuel
 merværdiafgift af afholdelse af kortspil, hvis en tilsvarende arbejdsløshed at søge beskæftigelse, eo ipso til selvfor-
 virksomhed, når den udføres af godkendte offentlige skyldt (O.a.: Associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 om-
 spillekasinoer, er omfattet af en afgiftsfritagelse, eller er handler den omvendte situation, nemlig at en Uforskyldt
 det endvidere en forudsætning, at kortspil, der afholdes arbejdsløshed ikke fører til det omtalte rettighedstab.)
 andre steder end i kasinoer, på væsentlige punkter, som arbejdsløshed som omhandlet af artikel 6, stk. 2, andet
 f.eks. med hensyn til maksimumsindsatsen og maksi- punktum, i afgørelse nr. 1/80, som ikke er til skade for
 mumsgevinsten, kan sammenlignes med kortspil i kasi- de rettigheder, der følger af artikel 6, stk. 1, og artikel 7,
 noer? stk. 1, i afgørelse nr. 1/80?


text:
25.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 186/25
 Rettens dom af 11. maj 2011 — Flaco-Geräte mod KHIM — Delgado Sánchez (FLACO)
 (Sag T-74/10) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket FLACO - det ældre nationale ordmærke FLACO - relativ registreringshindring - varer af samme art - artikel 8, stk. 1, litra a) og b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - begæring om godtgørelse af reel brug af det ældre varemærke indgivet for første gang for appelkammeret - artikel 42, stk. 2 og 3, i forordning nr. 207/2009 og regel 22 i forordning (EF) nr. 2868/95)
 2011/C 186/46
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Flaco-Geräte GmbH (Gütersloh, Tyskland) (ved advokat M. Wirtz)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Jesús Delgado Sánchez (Socuellamos, Spanien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 23. november 2009 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 86/2009-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Jesús Delgado Sánchez og Flaco Geräte GmbH.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Flaco-Geräte GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 100 af 17.4.2010.


text:
12.10.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 247/9
 Sag anlagt den 27. august 2002 af Kommissionen for De — den ikke har forfulgt klart konstaterbare overtrædel-
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik ser, og ikke har pålagt gerningsmændene bøder.
 Den klare mangel på kontrol er blevet fastslået ved
 (Sag C-304/02) adskillige inspektioner over flere år på trods af de
 forbedringer i kontrolforanstaltningerne og i antallet af
 (2002/C 247/14) kontrolbesøg, som de franske myndigheder har henvist
 til i deres korrespondance med Kommissionen. Kommis-
 sionen har i øvrigt aldrig benægtet, at den har konstateret
 overtrædelser. Men den har fastslået og anmærket overfor
 de franske myndigheder, at kontrollen er talmæssigt
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den utilstrækkelig, og at der tilsyneladende udvises almindelig
 27. august 2002 anlagt sag mod Den Franske Republik af tolerance med hensyn til overtrædelser angående fisk, der
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Hendrik ikke helt opfylder mindstemålene.
 van Lier og Thomas van Rijn, som befuldmægtigede, og med
 valgt adresse i Luxembourg.
 — Tvangsbøde
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: Kommissionen henviser til sine meddelelser af 21. august
 1996 ( 6) og af 28. februar 1997 (7) og anvender på
 grundbeløbet på 500 EUR faktor 10 (muligt maksimum:
 — Det fastslås, at Den Franske Republik ikke har truffet de 20) for overtrædelsen grovhed, under hensyntagen til
 nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dom af nedgangen i antallet af klagepunkter i forhold til det
 11.6.1991, Kommissionen mod Frankrig (C-64/88) (1) og oprindelige traktatbrud, faktor 3 (muligt maksimum: 3)
 således har tilsidesat sine forpligtelser efter traktatens for overtrædelsens varighed, og faktor 21.1 for Den
 artikel 228 EF, idet den stadig ikke sikrer en kontrol Franske Republiks betalingsevne.
 som garanterer overholdelsen af Fællesskabets tekniske
 foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne i hen-
 hold til Rådets forordning (EØF) nr. 171/83 af 25. januar
 1983 ( 2) og forordning (EØF) nr. 3094/86 af 7. oktober (1 ) Sml. 1991 I, s. 2748.
 1986 ( 3) og ikke opfylder sine forpligtelser hverken i (2 ) EFT L 24 af 27.1.1993, s. 14.
 henhold til artikel 1 i Rådets forordning (EØF) nr. 2057/ (3 ) EFT L 288 af 11.10.1986, s. 1.
 82 af 29. juni 1982 om fastsættelse af visse foranstalt- (4 ) EFT L 220 af 29.7.1982, s. 1.
 ninger til kontrol med fiskeri fra fartøjer hjemmehørende (5 ) EFT L 207 af 29.7.1987, s. 1.
 i medlemsstaterne (4) eller i henhold til artikel 1 i Rådets (6 ) EFT C 242, s. 6.
 (7 ) EFT C 63, s. 2.
 forordning (EØF) nr. 2241/87 af 23. juli 1987 om
 fastsættelse af visse foranstaltninger til kontrol af fi-
 skeri (5).
 — Den Franske Republik tilpligtes til Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber på kontoen »EF’s egne indtægter«
 at betale en tvangsbøde på 316 500 EUR pr. dags
 forsinkelse med fastsættelsen af de foranstaltninger, der
 er nødvendige til opfyldelse af kravene i ovenfor nævnte
 dom Kommissionen mod Frankrig, beregnet fra afsigelsen
 af denne dom.
 Sag anlagt den 28. august 2002 af Kommissionen for De
 — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongerige
 ninger.
 (Sag C-305/02)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2002/C 247/15)
 — Overtrædelse af fællesskabsretten, artikel 228 EF:
 Kommissionen har anført, at Den Franske Republik ikke
 har efterkommet dommen af 11. juni 1991 i sag C-64/
 88 idet, Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 28. august 2002 anlagt sag mod Det Forenede Kongerige af
 — den ikke har sikret overholdelsen af de tekniske Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Lena
 foranstaltninger angående bevarelse af fiskenes Ström, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem-
 mindstemål, særligt vedrørende kulmulen og idet, bourg.
 ---pagebreak--- C 247/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12.10.2002
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at De Forenede Kongerige har tilsidesat sine — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2000/ forpligtelser efter artikel 3 i Kommissionens direktiv
 21/EF af 25. april 2000 om den fortegnelse over fælles- 2000/21/EF af 25. april 2000 om den fortegnelse over
 skabsregler, der er omhandlet i artikel 13, stk. 1, femte fællesskabsregler, der er omhandlet i artikel 13, stk. 1,
 led, i Rådets direktiv 67/548/EØF (1) (2), idet det ikke for femte led, i Rådets direktiv 67/548/EØF ( 1), da den ikke
 Gibraltar har vedtaget de nødvendige love og administra- har udstedt de love og administrative bestemmelser, der
 tive bestemmelser for at efterkomme direktivet, eller idet er nødvendige for at efterkomme direktiv eller i hvert fald
 det ikke har underrettet Kommissionen herom. ikke har underrettet Kommissionen.
 — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 2. Det Forenede Kongerige tilpligtes at betale sagens omkost- ninger.
 ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Medlemsstaternes forpligtelse efter artikel 249, stk. 3, EF
 omfatter også en forpligtelse til at respektere de i direktiverne
 Kommissionen er af den opfattelse, at myndighederne i Det fastsatte frister. Fristen efter nævnte direktiv udløb den 1. april
 Forenede Kongerige er forpligtet til i tide at indlede de 2002, uden at Den Franske Republik havde udstedt de
 procedurer, der er nødvendige for at gennemføre direktivet i bestemmelser, der var nødvendige for at efterkomme direk-
 national lovgivning, således at gennemførelsen uanset procedu- tivet.
 rernes karakter er afsluttet inden for den fastsatte frist, og til at
 underrette Kommissionen herom.
 (1 ) EFT L 103 af 28.4.2000, s. 70.
 Det Forenede Kongerige har for så vidt angår Gibraltar tilsidesat
 sine forpligtelser i henhold til det pågældende direktiv, idet det
 ikke for Gibraltar har underrettet Kommissionen om de love
 og administrative bestemmelser, som det har vedtaget for at
 efterkomme direktivet.
 Sag anlagt den 29. august 2002 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet
 ( 1) EFT L 103 af 28.4.2000, s. 70. Luxembourg
 ( 2) af 27.6.1967 om tilnærmelse af lovgivning om klassificering,
 emballering og etikettering af farlige stoffer (EFT P 196 af
 (Sag C-308/02)
 16.8.1967, s. 1).
 (2002/C 247/17)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 29. august 2002 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxem-
 bourg af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved
 Lena Ström, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i
 Sag anlagt den 29. august 2002 af Kommissionen for De Luxembourg.
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 (Sag C-307/02)
 — Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsi-
 (2002/C 247/16) desat sine forpligtelser efter artikel 3 i Kommissionens
 direktiv 2000/21/EF af 25. april 2000 om den fortegnelse
 over fællesskabsregler, der er omhandlet i artikel 13,
 stk. 1, femte led, i Rådets direktiv 67/548/EØF ( 1), da det
 ikke har udstedt de love og administrative bestemmelser,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv eller i
 29. august 2002 anlagt sag mod Den Franske Republik af hvert fald ikke har underrettet Kommissionen.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Lena
 Ström, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem- — Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens
 bourg. omkostninger.


text:
5.2.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 34/11
 2. Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende: 3. Bevares tidsprioriteten for en sag om patentindgreb, som
 sagsøgeren i eget navn har anlagt for patenthaveren, når
 det patent, sagen angår, mens sagen verserer, overdrages
 Finder forordning (EØF) nr. 1408/71 også anvendelse, når til sagsøgeren, og denne under sagen da ikke længere gør
 en flygtning, der er beskæftiget som arbejdstager, og dennes fremmede krav gældende, men egne rettigheder som
 familiemedlemmer, er indrejst direkte fra et tredjeland til patenthaver?
 en medlemsstat og ikke er flyttet inden for Fællesskabet?
 4. Gælder tidsprioriteten for et mod patenthaveren anlagt
 3. Er fællesskabsretlige bestemmelser til hinder for en national negativt anerkendelsessøgsmål, hvorved det søges afklaret,
 ordning, hvorefter kravet på familieydelser er afhængigt af om et bestemt produkt krænker patenthavers patent,
 en faktisk meddelelse af en bestemt opholdstilladelse, selv fortsat, når det patent, sagen angar, overdrages, mens sagen
 om flygtningen er anerkendt som asylberettiget? verserer, og det negative anerkendelsessøgsmål derpå rettes
 mod den nye patenthaver?
 (1) EFT 1971 (II), s. 366.
 Sag anlagt den 5. november 1999 af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske
 Republik
 (Sag C-429/99)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 30. september 1999 af Oberlandesgericht
 Düsseldorf i sagen Connaught Laboratories Inc. mod (2000/C 34/21)
 1. SmithKline Beecham Pharma GmbH og 2. SmithKline
 Beecham Biologicals Manufacturing SA
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 5. no-
 vember 1999 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af
 (Sag C-426/99) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Ana Maria
 Alves Vieira og Barry Doherty, Kommissionens Juridiske
 Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxem-
 (2000/C 34/20) bourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg.
 Ved kendelse afsagt den 30. september 1999, indgået til Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Domstolens Justitskontor den 3. november 1999, har Oberlan-
 desgericht Düsseldorf i sagen Connaught Laboratories Inc. — Det fastslås, at Den Portugisiske Republik ikke har opfyldt
 mod 1. SmithKline Beecham Pharma GmbH og 2. SmithKline sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 4, andet
 Beecham Biologicals Manufacturing SA forelagt De Europæiske afsnit, i direktiv 90/388/EØF (1), som ændret ved direktiv
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse 96/19/EF (2).
 af følgende spørgsmål:
 — Den Portugisiske Republik tilpligtes at afholde sagens
 1. Fremsættes et krav, der indtales i form af en subsidiær omkostninger.
 påstand, allerede, nar den omstændighed, der efter national
 ret i sig selv ligger til grund for, at det fremsættes (her
 stævningens forkyndelse), indtræder, eller er kravet i
 Bruxelleskonventionens artikel 21’s forstand først fremsat Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (»sagen ... anlagt«) på det tidspunkt, hvor (også) den
 processuelle betingelse, under hvilken den subsidiære
 påstand er nedlagt, er opfyldt? Kommissionen er af den opfattelse, at tilbagekaldstjenester
 (»call-back«) ikke er taletelefonitjenester i den betydning, hvori
 udtrykket er anvendt i Kommissionens direktiv 90/388/EØF
 2. Hvem skal betragtes som part, når sagsøgeren i henhold til om liberalisering af markedet for teletjenester, og at artikel 3 i
 en bemyndigelse til at føre sagen fra den materielt berettige- Kommissionens beslutning 97/310/EF følgelig ikke indrøm-
 de gør dennes (fremmede) krav gældende i eget navn — er mer en supplerende gennemførelsesfrist med hensyn til tilrå-
 parten den, der indtaler kravet i sit eget navn, eller er dighedsstillelsen af sådanne tjenester, der allerede skulle have
 parten den materielt berettigede? været liberaliseret i Portugal med virkning fra direktivets
 ---pagebreak--- C 34/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.2.2000
 ikrafttræden. Portugal kan ikke udstede lovforskrifter, der Sag anlagt den 12. november 1999 af Kommissionen
 forbyder en sådan tjeneste, uden at tilsidesætte direktivet. for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske
 Artikel 47, stk. 1, litra a), i lovdekret nr. 240/97 er derfor i Republik
 strid med direktivet, for så vidt som den forbyder erlæggelse af
 tilbagekaldstjenester.
 (Sag C-435/99)
 (1) Kommissionens direktiv 90/388/EØF af 28.6.1990 om liberalise- (2000/C 34/23)
 ring af markedet for teletjenester (EFT L 192 af 24.7.1990, s. 10).
 (2) Kommissionens direktiv 96/19/EF af 13.3.1996 om ændring
 af direktiv 90/388/EØF for så vidt angår gennemførelse af Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 12. no-
 liberaliseringen af markederne for teletjenester (EFT L 74 af vember 1999 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af
 22.3.1996, s. 13).
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 konsulent Lena Ström og António Caeiros, Kommissionens
 Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse
 i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret,
 Kirchberg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 a) Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse forelagt ved ken- forpligtelser i henhold til
 delser afsagt den 30. september 1999 og 14. oktober 1999
 af Commissione Tributaria di Primo Grado di Trento —
 Sjette Afdeling — i sagerne 1) Panarotta 2002 Srl, Affi — artikel 13, stk. 1, i Rådets direktiv 76/464/EØF (1) af
 (VR), mod Ufficio Imposte Dirette di Trento og 2) NTB 4. maj 1976 om forurening, der er forårsaget af
 SpA (tidligere Nuova Tessilbrenta SpA), Montebello Vi- udledning af visse farlige stoffer i Fællesskabets vand-
 centino (VI), mod Ufficio Imposte Dirette di Tione di miljø
 Trento.
 — artikel 14 i Rådets direktiv 78/176/EØF (2) af 20. feb-
 ruar 1978 om affald fra titandioxidindustrien, som
 (Sagerne C-433/99 og C-434/99) ændret ved direktiv 83/29/EØF (3)
 (2000/C 34/22) — artikel 16 i Rådets direktiv 78/659/EØF (4) af 18. juli
 1978 om kvaliteten af ferskvand, der kræver beskyttel-
 se eller forbedring for at være egnet til, at fisk kan leve
 Ved kendelser afsagt den 30. september 1999 og 14. oktober deri, senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1985
 1999 i sagerne 1) Panarotta 2002 Srl, Affi (VR), mod Ufficio
 Imposte Dirette di Trento og 2) NTB SpA (tidligere Nuova
 — artikel 16, stk. 1, i Rådets direktiv 80/68/EØF (5) af
 Tessilbrenta SpA), Montebello Vicentino (VI), mod Ufficio
 17. december 1979 om beskyttelse af grundvandet
 Imposte Dirette di Tione di Trento, indgået til Domstolens
 mod forurening forårsaget af visse farlige stoffer
 Justitskontor den 11. november 1999, har Commissione
 Tributaria di Primo Grado di Trento — Sjette Afdeling —
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol anmodninger — artikel 5, stk. 1, og stk. 2, første afsnit, i Rådets direktiv
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: 82/176/EØF (6) af 22. marts 1982 om grænseværdier
 og kvalitetsmålsætninger for udledninger af kviksølv
 fra elektrolyse af alkaliske klorider
 »Er det foreneligt med fællesskabsretten, og navnlig med
 direktiv 335 af 17. juli 1969 (1) at der i medfør af lovdekret nr.
 324 af 30. september 1992 foretages en flerårlig opkrævning — artikel 5, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 83/513/EØF (7)
 af en afgift på 0,75 % p.a. af den del af afgiftsgrundlaget for af 26. september 1983 om grænseværdier og kvalitets-
 afgiften på nettoformuen, som udgøres af selskabsformuen målsætninger for udledninger af cadmium
 ifølge den årlige balance, og som i forvejen er undergivet en
 kapitaltilførselsafgift på 1 %?« — artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 84/156/EØF (8) af
 8. marts 1984 om grænseværdier og kvalitetsmålsæt-
 ninger for udledninger af kviksølv fra andre sektorer
 (1) EFT 1969 II, s. 405.
 end elektrolyse af alkalichlorider
 — artikel 5, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 84/491/EØF (9)
 af 9. oktober 1984 om grænseværdier og kvalitetsmål-
 sætninger for udledninger af hexachlorcyklohexan


text:
C 47/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19.2.2000
 Sag anlagt den 14. december 1999 af Kommissionen for Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørel-
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien se truffet den 8. december 1999 af Centrale Raad van
 Beroep, i sagen H. Lommers mod Minister van Landbouw,
 (Sag C-474/99) Natuurbeheer en Visserij
 (2000/C 47/39) (Sag C-476/99)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 14. de- (2000/C 47/40)
 cember 1999 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved G. Valero Jordana, Ved afgørelse truffet den 8. december 1999, indgået til Dom-
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i stolens Justitskontor den 16. december 1999, har Centrale
 Luxembourg hos C. Gomez de la Cruz, Kommissionens Juri- Raad van Beroep i sagen H. Lommers mod Minister van
 diske Tjeneste, Wagnercentret. Landbouw, Natuurbeheer en Visserij forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: af følgende spørgsmål:
 — Det fastslås at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine Er artikel 2, stk. 1 og 4, i Rådets direktiv 76/207/EØF (1)
 forpligtelser efter direktiv 85/377/EØF (1), da det ikke har af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om
 vedtaget de nødvendige foranstaltninger til en korrekt ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang
 gennemførelse af den forpligtelse, der følger af bestemmel- til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt ar-
 serne i direktivets artikel 2, stk. 1, og artikel 4, stk. 2 (jf. bejdsvilkår til hinder for en ordning indført af en arbejdsgiver,
 bilag II), og da det har opretholdt en ordning, som i strid hvorefter der udelukkende stilles subventionerede børnepas-
 med direktivets bestemmelser ikke giver nogen mulighed ningspladser til rådighed for kvindelige medarbejdere, med-
 for at foretage en vurdering for hele det nationale områdes mindre der med hensyn til en mandlig arbejdstager foreligger
 vedkommende af den virkning, som visse typer af projekter et nødsfald, hvilket skal afgøres af arbejdsgiveren?
 i henhold til direktivets bilag II har på miljøet, og den
 virkning, som mange andre typer af projekter i henhold til
 samme bilag har for store dele af det nationale område. (1) EFT 1976 L 39, s. 40.
 — Kongeriget Spanien tilpligtes at afholde sagens omkost-
 ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Artikel 4, stk. 2, i direktiv 85/337/EØF skal fortolkes på Sag anlagt den 21. december 1999 af Kommissionen
 grundlag af artikel 2, stk. 1. Disse bestemmelser kræver, at for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske
 medlemsstaterne i hvert enkelt konkret tilfælde foretager en Republik
 undersøgelse af de særlige kendetegn ved hver enkelt af de
 projekter, som er nævnt i bilag II. Denne undersøgelse skal (Sag C-484/99)
 gøre det muligt efterfølgende at fastslå, om det pågældende
 projekt på grund af sin art, sine dimensioner eller sin placering (2000/C 47/41)
 kan få væsentlig indvirkning på miljøet. Ifølge direktivets
 artikel 4, stk. 2, andet afsnit, kan medlemsstaterne gøre denne
 undersøgelse lettere ved at fastsætte visse kriterier og/eller Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 21. de-
 grænseværdier. Medlemsstaterne kan dog under ingen omstæn- cember 1999 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 digheder ved gennemførelsen af de nævnte bestemmelser eller Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria
 ved fastsættelsen af de nævnte kriterier og/eller grænseværdier Patakia, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og Manuel Desan-
 på forhand fritage visse af de typer projekter, som er nævnt i tes, der er udstationeret som national ekspert ved Kommissio-
 bilag II, fra en sådan undersøgelse. På grundlag af en gennem- nens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i Luxembourg
 gang af de dokumenter, som den spanske regering har hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske
 fremsendt, slutter Kommissionen, at de nuværende statslige og Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 regionale bestemmelser i Spanien generelt og definitivt for hele
 det spanske områdes vedkommende udelukker adskillige typer Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 af de projekter, som er omhandlet i direktivets bilag II, fra
 forpligtelsen til at undersøge deres virkninger for miljøet. — Det fastslås, at Den Hellenske Republik ved ikke inden for
 den fastsatte frist at have vedtaget de love og administrative
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Euro-
 (1) Rådets direktiv af 27.6.1985 om vurdering af visse offentlige og
 private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 175 af 5.7.1985, pa-Parlamentet og Rådets direktiv 96/9/EF af 11. marts
 s. 40). 1996 om retlig beskyttelse af databaser (1), subsidiært
 ved ikke at have underrettet Kommissionen herom, har
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til traktaten og det
 nævnte direktiv.


text:
27.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 138/9
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 5. marts 2015 — Europa-Kommissionen mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-502/13) (1)
 ((Traktatbrud - afgifter - moms - anvendelse af en nedsat afgiftssats - levering af digitale bøger eller e-bøger))
 (2015/C 138/10)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved C. Soulay og F. Dintilhac, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgeren: Rådet for Den Europæiske Union (ved E. Chatziioakeimidou og A. de Gregorio Merino, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Storhertugdømmet Luxembourg (ved D. Holderer, som befuldmægtiget)
 Intervenient til støtte for den anden part i sagen: Kongeriget Belgien (ved M. Jacobs og J.-C. Halleux, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 96-99, 110 og 114 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2010/88/EU af 7. december 2010, sammenholdt med bilag II og III til det pågældende direktiv og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 af 15. marts 2011 om foranstaltninger til gennemførelse af direktiv 2006/112, idet det har anvendt en sats for merværdiafgift på 3 % på levering af digitale bøger eller e-bøger.
 2)
 Storhertugdømmet Luxembourg bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 3)
 Kongeriget Belgien og Rådet for Den Europæiske Union bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 344 af 23.11.2013.


text:
14.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/31
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 7. februar 2007 — Caló mod Kommissionen
 (Forenede sager T-118/04 og T-134/04) (1)
 (Tjenestemænd - forflyttelse af en direktør til en stilling som ledende konsulent - tjenestens interesse - stillingernes ækvivalens - omstrukturering af Eurostat - udnævnelse til en stilling som direktør - stillingsopslag - begrundelsespligt - bedømmelse af ansøgernes fortjenester - annullationssøgsmål - erstatningssøgsmål)
 (2007/C 82/67)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Giuseppe Caló (Luxembourg, Luxembourg) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og H. Krämer, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 9. juli 2003 om at forflytte sagsøgeren fra en stilling som direktør til en stilling som ledende konsulent, af Kommissionens afgørelse af 1. oktober 2003 om omstrukturering af Eurostat, for så vidt som sagsøgerens forflyttelse herved stadfæstes, og en påstand om erstatning for det ikke-økonomiske tab, sagsøgerens angiveligt har lidt, dels en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 30. marts 2004 om udnævnelse af N til stillingen som direktør for Direktoratet »Statistikker over Landbrug, Fiskeri, Strukturfondene og Miljø «i Eurostat og om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning til denne stilling.
 Konklusion
 1)
 I sag T-118/04 tilpligtes Kommissionen at betale sagsøgeren 1 EUR i erstatning for tjenstlig fejl.
 2)
 I sag T-134/04 tilpligtes Kommissionen at betale sagsøgeren 5 000 EUR i erstatning for tjenstlig fejl.
 3)
 I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 4)
 I sag T-118/04 bærer Kommissionen sine egne omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler ved Retten, og en femtedel af de af sagsøgeren afholdte omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler ved Retten.
 5)
 I sag T-118/04 bærer sagsøgeren fire femtedele af sine egne omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler ved Retten.
 6)
 I sag T-134/04 bærer Kommissionen samtlige omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler ved Retten.
 (1) EUT C 118 af 30.4.2004.


text:
28.8.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/8
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 8. juli 2004
 i sag C-292/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Finland (1)
 (Traktatbrud - miljø - udrangerede køretøjer - direktiv 2000/53/EF)
 (2004/C 217/14)
 Processprog: finsk
 I sag C-292/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: M. Konstantinidis og P. Aalto) mod Republikken Finland (befuldmægtiget: A. Guimaraes-Purokoski), hvori der er nedlagt påstand om, at det fastslås, at Republikken Finland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/53/EF af 18. september 2000 om udrangerede køretøjer (EFT L 269, s. 34), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom, har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden J.N. Cunha Rodrigues, og dommerne F. Macken (referende dommer), og K. Lenaerts; generaladvokat: M. Poiares Maduro; justitssekretær: R. Grass, den 8. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Republikken Finland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/53/EF af 18. september 2000 om udrangerede køretøjer, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 2)
 Republikken Finland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1) EFT C 213 af 6.9.2003.


text:
20.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 222/39
 Personalerettens kendelse (Tredje Afdeling) af 4. maj 2016 – Dun mod Kommissionen
 (Sag F-131/11) (1)
 ((Personalesag - midlertidigt ansatte - pensioner - artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten - pensionsrettigheder erhvervet inden tiltrædelsen af tjenesten ved Unionen i henhold til en national pensionsordning - overførsel til Unionens pensionsordning - ansættelsesmyndighedens forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår, som ikke umiddelbart blev accepteret af den pågældende - nyt forslag om godskrivning baseret på nye almindelige gennemførelsesbestemmelser - begrebet bebyrdende retsakt - åbenbart afvisningsgrundlag - procesreglementets artikel 81))
 (2016/C 222/50)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Peter Dun (Bruxelles, Belgien) (først ved advokaterne D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal og S. Orlandi, derefter ved advokaterne D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis og S. Orlandi, og endelig ved advokat J.-N. Louis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved D. Martin og J. Baquero Cruz, som befuldmægtigede, derefter ved MM. J. Currall og G. Gattinara, som befuldmægtigede, dernæst ved G. Gattinara, som befuldmægtiget og endelig ved G. Gattinara og F. Simonetti, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om overførsel af de pensionsrettigheder, der var erhvervet forud for tiltrædelsen af tjenesten ved Kommissionen, på grundlag af det omberegnede forslag fra Kontoret for Forvaltning og Fastsættelse af Individuelle Rettigheder (PMO).
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Peter Dun bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 65 af 3.3.2012, s. 23.


text:
11.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 60/14
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Femte Afdeling)
 af 2. december 2005
 i sag C-117/05, Manfred Seidl mod Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich) (1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit - fri bevægelighed for personer - artikel 43 EF - oprettelse af køreskole)
 (2006/C 60/30)
 Processprog: tysk
 I sag C-117/05, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich (Østrig), ved afgørelse af 4. marts 2005, indgået til Domstolen den 10. marts 2005, i sagen Manfred Seidl mod Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen, har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Makarczyk, og dommerne R. Silva de Lapuerta (refererende dommer) og J. Klučka; generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den 2. december 2005 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 43 EF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter det er forbudt at udstede bevilling til at oprette en køreskole til en person, som allerede er indehaver af en bevilling til samme formål.
 (1) EUT C 155 af 25.6.2005.


text:
22.3.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 70/33
 De Europæiske Fællesskaber af Specialarbejderforbundet i Endelig gør sagsøgeren gældende, at der er anlagt et åbenbart
 Danmark (SID), København, ved barrister Philip Bentley, QC, urigtigt skøn. Ifølge sagsøgeren burde Kommissionen have
 advokat Anders Worsøe og advocaat Filip Ragolle. foretaget en vurdering af skattefritagelsens virkning på beskæf-
 tigelsessituationen for sømænd, der bor i en medlemsstat og er
 ansat på vilkår og betingelser, der lever op til den høje
 standard, der er fremherskende i Fællesskabet.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (1 ) EF-retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren (EFT 1997
 — Kommissionens beslutning K(2002) 4370 endelig udg. af
 C 205, s. 5).
 13. november 2002 annulleres, for så vidt det er besluttet
 ikke at gøre indsigelser mod de fiskale foranstaltninger,
 der siden 1. januar 1989 har været gældende for sømænd
 om bord på fartøjer, der er registreret i Danmark, enten i
 DAS eller i DIS.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 31. januar 2003 af GRUPO SADA, PA, SA,
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Sag T-31/03)
 Sagsøgeren, Specialarbejderforbundet i Danmark, fremsendte
 en klage til Kommissionen angående de skatteforhold, der (2003/C 70/53)
 gjaldt for sømænd om bord på skibe, der var registreret i
 Danmarks Internationale Skibsregister (DIS). I den anfægtede
 beslutning besluttede Kommissionen ikke at gøre indsigelser (Processprog: spansk)
 mod de fiskale foranstaltninger, idet den mente, at disse
 udgjorde statsstøtte, men at foranstaltningerne var og stadig er
 forenelige med det fælles marked som følge af EF-traktatens
 artikel 87, stk. 3, litra c). Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 31. januar 2003 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 GRUPO SADA, PA, SA, Madrid (Spanien), ved advokaterne
 De omhandlede fiskale foranstaltninger giver skattefritagelser
 til alle sømænd om bord på skibe, der er registreret i DIS. Álvaro Aguilar De Armas og José María Marrero Ortega.
 Kommissionen mente, at dette forhold var i overensstemmelse
 med EF-retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren (1),
 ifølge hvilke en lavere indkomstbeskatning af EF-søfolk om Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 bord på skibe, der er registreret i en medlemsstat, er forenelig
 med det fælles marked. — Annullation af afgørelse truffet den 20. november 2002
 af Harmoniseringskontoret, for så vidt som ansøgningen
 om registrering af GRUPO SADA som EF-varemærke
 afslås.
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren gjort gældende, at
 der er sket en tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter
 og princippet om god forvaltningsskik. Ifølge sagsøgeren — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 indeholder sagen væsentlige problemer, hvorfor Kommissio- kostninger.
 nen burde have indledt en undersøgelse i medfør af EF-
 traktatens artikel 88, stk. 2.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har yderligere gjort gældende, at der er sket en
 tilsidesættelse af henholdsvis EF-traktatens artikel 87, stk. 3,
 litra c), i forbindelse med EF-retningslinjer for statsstøtte til Ansøger om EF-vare- Sagsøgeren.
 søtransportsektoren og princippet om beskyttelse af den mærket:
 berettigede forventning. Ifølge sagsøgeren har Kommissionen
 anlagt en urigtig fortolkning af begrebet »EF-sømænd«, idet EF-varemærket, der Figurmærket GRUPO SADA —
 den har ment, at det omfattede enhver sømand, der arbejder søges registreret: ansøgning nr. 157545 for varer i
 om bord på et fartøj, der er registreret i en medlemsstat. klasse 29, 31 og 35.
 ---pagebreak--- C 70/34 DA Den Europæiske Unions Tidende 22.3.2003
 Indehaver af det i indsi- SADIA CONOCORDIA SA IN- ansøgningen imødekommet for
 gelsessagen påberåbte DUSTRIA E COMERCIO. varer i klasse 31 og 35.
 varemærke eller tegn:
 Appelkammerets afgø- Afslag på klagen.
 Det i indsigelsessagen Figurmærket SADIA (registreret i relse:
 påberåbte varemærke de nationale spanske, italienske
 eller tegn: og tyske registre, henholdsvis Søgsmålsgrunde: Fejlagtig anvendelse af artikel 8,
 nr. 1919733, 642151 og stk. 1, litra b), i forordning (EF)
 2077409) for varer i klasse 29. nr. 40/94 såvel som af retspraksis
 om bedømmelse af de modståen-
 Indsigelsesafdelingens Afslag på ansøgningen om regi- de varemærker og om risikoen
 afgørelse: strering for varer i klasse 29, for, at de forveksles.


text:
29.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/34
 Sag anlagt den 4. januar 2016 — Allstate Insurance mod KHIM (DRIVEWISE)
 (Sag T-3/16)
 (2016/C 078/46)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Allstate Insurance Company (Northfield, De Forenede Stater) (ved advokat G. Würtenberger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket »DRIVEWISE« — registreringsansøgning nr. 13 455 019
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 8. oktober 2015 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 956/2015-2)
 Påstande
 —
 Afgørelse truffet den 8. oktober 2015 af Andet Appelkammer i sag R 956/2015-2 vedrørende EF-varemærkeansøgning nr. 13 455 019 »DRIVEWISE« annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), artikel 7, stk. 1, litra c), og artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 75 i forordning nr. 207/2009.


text:
14.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 13/2
 Appel iværksat den 24. maj 2011 af Massimo Campailla til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 14. marts 2011 i sag T-429/09, Campailla mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-265/11 P)
 2012/C 13/02
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Massimo Campailla (ved M. Campailla)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Ved kendelse af 6. oktober 2011 har Domstolen (Femte Afdeling) afvist appellen.


text:
19.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/4
 Domstolens dom (Femte Afdeling Afdeling) af 27. marts 2014 — Ballast Nedam NV mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-612/12 P) (1)
 ((Appel - konkurrence - karteller - det nederlandske marked for vejanlægsbitumen - fastsættelse af bruttoprisen for vejanlægsbitumen - fastsættelse af en rabat til vejbygningsvirksomheder - forordning (EF) nr. 1/2003 - artikel 27 - ret til forsvar - nedsættelse af bøden))
 2014/C 151/05
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Appellant: Ballast Nedam NV (ved advocaten A. Bosman og E. Oude Elferink)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Ronkes Agerbeek og P. Van Nuffel, som befuldmægtigede, bistået af avocat F. Tuytschaever)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 27. september 2012 i sag T-361/06, Ballast Nedam mod Kommissionen, hvorved Retten forkastede et søgsmål med påstand principalt om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4090 endelig af 13. september 2006 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] (sag COMP/F/38 456 — Bitumen (Nederlandene)), for så vidt som den vedrører appellanten, og subsidiært dels en påstand om delvis annullation af den pågældende beslutning, for så vidt som den fastsætter varigheden af overtrædelsen vedrørende appellanten, dels en påstand om nedsættelse af den bøde, appellanten er blevet pålagt
 Konklusion
 1)
 Dommen i sagen Ballast Nedam mod Kommissionen (sag T-361/06) ophæves, for så vidt som den forkaster Ballast Nedam NV’s anbringende om tilsidesættelse af artikel 27, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i artikel [81 EF] og [82 EF] og af retten til forsvar under den administrative procedure, som førte til Kommissionens beslutning K(2006) 4090 endelig af 13. september 2006 om en procedure i henhold til artikel [81 EF] (sag COMP/F/38 456 — Bitumen (NL)).
 2)
 Artikel 1, litra a), i beslutning K(2006) 4090 endelig annulleres, for så vidt som den vedrører den af Ballast Nedam NV begåede overtrædelse af artikel 81 EF i perioden fra den 21. juni 1996 til den 30. september 2000.
 3)
 Artikel 2, litra a), i beslutning K(2006) 4090 endelig annulleres, for så vidt som Ballast Nedam NV’s bøde herved fastsættes til 4,65 mio. EUR.
 4)
 Den bøde, som Ballast Nedam NV solidarisk er blevet pålagt i artikel 2, litra a), i beslutning K(2006) 4090 endelig, fastsættes til 3,45 mio. EUR.
 5)
 Europa-Kommissionen betaler samtlige omkostninger forbundet med denne appelsags behandling.
 6)
 Hver part bærer sine egne omkostninger i sagen i første instans.
 (1) EUT C 71 af 9.3.2013.


text:
29.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/46
 Sag anlagt den 7. juli 2009 — Mannatech mod KHIM (BOUNCEBACK)
 (Sag T-263/09)
 2009/C 205/84
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Mannatech, Inc. (Coppell, De Forenede Stater) (ved lawyers R. Niebel og C. Steuer)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 26. marts 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 100/2009-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: ordmærket »BOUNCEBACK« for varer i klasse 5
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på sagsøgerens EF-varemærke
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 7, stk. 2, i Rådets nr. forordning 207/2009, idet appelkammeret begik en fejl i anvendelsen af de retlige normer i de nævnte bestemmelser.