text:
C 357/ 14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 11 . 97
 Ca Brausetabletten « ( brusetabletter) og » Taxofit Vita Europæiske Fællesskaber af den Portugisiske Republik ved
 min C Kautabletten « (tyggetabletter ), som pr. pille professor dr. João Mota de Campos, dr. Luis Fernandes og
 indeholder hhv. 1 000 mg og 500 mg C-vitamin dr. Maria Luisa Duarte, som befuldmægtigede, og med
 ( askorbinsyre ), som indføres i pakninger til detailsalg, valgt adresse i Luxembourg på Portugals Ambassade, 33 ,
 som ifølge brugsanvisningen på de respektive indlægs allée Scheffer.
 sedler under angivelse af en bestemt dosering bl.a . bør
 anvendes » til at styrke modstandskraften: ved forkølel
 sessygdomme og influenza-agtige infektioner, (...) ved Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 allergiforløb « samt » til forebyggende indtagelse ved
 forhøjet infektionsrisiko «, og som er tilladt som læge
 middel i Forbundsrepublikken Tyskland, skal tariferes
 under pos. 3004 — » lægemidler (...) bestående af — Det fastslås at Kommissionens beslutning K(97 ) 2130
 blandede eller ublandede produkter, til terapeutisk endelig udg. af 9 . juli 1997 angående de foranstaltnin
 eller profylaktisk brug, i (...) pakninger til detailsalg «? ger, som Portugal har vedtaget til fordel for EPAC-Em
 presa para a Agro-Alimentaçâo e Cereais, SA, er ugyl
 dig-
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 15 . juli 1997 af Bundesverwaltungsgericht i Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 sagen Sezgin Ergat mod Stadt Ulm
 ( Sag C-329/97)
 — Tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 190 ( beslutnin
 ( 97/C 357/25 ) gens begrundelse er selvmodsigende og utilstrækkelig ).
 Ved kendelse afsagt den 15 . juli 1997, indgået til Domsto — Tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 92, stk. 1 .
 lens Justitskontor den 22 . september 1997, har Bundesver
 waltungsgericht i sagen Sezgin Ergat mod Stadt Ulm fore
 lagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : Den portugisiske regerings garanti i forbindelse med
 en bankfinansiering på 30 mia . esc ., der blev stillet
 med henblik på at konvertere EPAC's kortfristede
 gæld til mellemlang gæld, udgjorde ikke en statsstøtte
 Opfylder en tyrkisk statsborger, der som familiemedlem til til EPAC . Garantistillelse i forbindelse med en almin
 en tyrkisk arbejdstager med tilknytning til det lovlige
 delig omstrukturering af en offentlig virksomheds pas
 arbejdsmarked, i overensstemmelse med de dagældende
 siver indebærer ikke nogen form for overførsel af stats
 nationale udlændingeretlige bestemmelser om indrejse, er
 lige midler til den pågældende virksomhed . Den rente,
 indrejst uden opholdstilladelse, og som efterfølgende, med
 som EPAC efter forhandling med det internationale
 afbrydelser, havde opholdstilladelser, og som indgav ansøg
 bankkonsortium fik lånene til, er alene udtryk for de
 ning om forlængelse af sin sidste opholdstilladelse 26 dage
 efter tilladelsens udløb, betingelserne i artikel 7, stk. 1 , i
 berørte kreditinstitutters vilje til at sikre levedygtighe
 den af en finansiering, der har til formål at omlægge
 afgørelse nr. 1/80 fra Associeringsrådet EØF-Tyrkiet om
 en tidligere kortfristet gæld, der truede EPAC's solvens
 udvikling af associeringen, hvorefter han skal » have haft
 og dermed bankernes dækning af deres tilgodehaven
 lovlig bopæl dér i mindste tre år « ( første led ), eller »i
 der, til langfristet gæld .
 mindst fem år « ( andet led ), når de nationale myndigheder
 har meddelt afslag på ansøgningen om forlængelse ?
 Virksomheden EPAC ejes fuldt ud af det offentlige .
 Det påhviler derfor staten, der er eneaktionær, at sikre
 virksomhedens overlevelse for at tilgodese de almen
 nyttige formål af hensyn til hvilke, virksomheden blev
 oprettet — herunder navnlig opkøb af korn hos de
 nationale landbrugsproducenter og forsyning af hjem
 Sag anlagt den 23 . september 1997 af Den Portugisiske
 memarkedet med en nødvendig vare . Den portugisiske
 Republik mod Kommissionen for De Europæiske Fælles stat er såvel som eneaktionær som i almen interesse
 skaber
 berettiget til, og har samtidig en eksklusiv forpligtelse
 ( Sag C-330/97 ) til, at støtte EPAC. Da denne støtte konkret fik form
 af en garanti, ydede staten ikke EPAC en økonomisk
 ( 97/C 357/26
 eller finansiel fordel, som virksomheden ikke havde
 kunnet opnå ifølge det grundlæggende kriterium om
 en privat investor, der handler inden for markedsøko
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den nomiske rammer. Staten ydede ikke EPAC nogen form
 23 . september 1997 anlagt sag mod Kommissionen for De for støtte . Den har alene i meget begrænset omfang


text:
28.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 283/33
 Rettens dom af 20. juli 2017 — Diesel mod EUIPO — Sprinter megacentros del deporte (gengivelse af buet og vinklet linje)
 (Sag T-521/15) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærke, som gengiver en buet og vinklet linje - det ældre EU-figurmærke, der gengiver det store bogstav »D« - registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2017/C 283/49)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Diesel SpA (Breganze, Italien) (ved advokaterne A. Gaul, M. Frank, A. Parassina og K. Dani)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved J. Ivanauskas og A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Sprinter megacentros del deporte, SL (Elche, Spanien) (ved S. Malynicz, QC)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 18. juni 2015 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 3291/2014-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Diesel og Sprinter megacentros del deporte.
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 18. juni 2015 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 3291/2014-2) annulleres.
 2)
 EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de af Diesel SpA afholdte omkostninger.
 3)
 Sprinter megacentros del deporte, SL bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 381 af 16.11.2015.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
C 191/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.8.2002
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 af 18. juni 2002
 af 18. juni 2002
 i sag C-60/01, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 i sag C-398/00, Kongeriget Spanien mod Kommissionen skaber mod Den Franske Republik (1)
 for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (»Traktatbrud — direktiv 89/369/EØF og 89/429/EØF —
 (»Statsstøtte — anmeldte projekter — Kommissionen ikke luftforurening — kommunale affaldsforbrændingsanlæg —
 vedtaget en beslutning inden for fristen på to måneder — forbrændingsanlæg i Frankrig«)
 frist på 15 arbejdsdage for indledningen af den formelle
 undersøgelsesprocedure — metoder til beregning af fristen
 — betingelser vedrørende fremsendelsen af medlemsstatens (2002/C 191/13)
 forudgående meddelelse og af Kommissionens beslutning —
 fremsendelse ved telefax«)
 (Processprog: fransk)
 (2002/C 191/12)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (Processprog: spansk) gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-60/01, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtigede: H. Støvlbæk og J. Adda) mod Den Franske
 I sag C-398/00, Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: S. Ortiz Republik (befuldmægtigede: først G. de Bergues og D. Colas,
 Vaamonde) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska- derefter R. Abraham og D. Colas), angående en påstand om, at
 ber (befuldmægtigede: G. Rozet og R. Vidal), angående en det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 påstand om annullation af Kommissionens beslutning af forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 89/
 17. august 2000, der blev meddelt Kongeriget Spanien ved 369/EØF af 8. juni 1989 om forebyggelse af luftforurening fra
 skrivelse SG(2000) D/106322 af 22. august 2000, offentlig- nye kommunale affaldsforbrændingsanlæg (EFT L 163, s. 32),
 gjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende den 18. november artikel 2, stk. 1, litra a), og artikel 4 i Rådets direktiv 89/429/
 2000 (EFT C 328, s. 19), om at indlede den formelle EØF af 21. juni 1989 om nedbringelse af luftforurening fra
 undersøgelsesprocedure med henblik på at tage stilling til bestående kommunale affaldsforbrændingsanlæg (EFT L 203,
 foreneligheden med EF-traktaten af støtte, som er blevet ydet s. 50) samt artikel 249, stk. 3, EF, idet den ikke har truffet alle
 virksomheden Santana Motor SA, for så vidt angår samtlige de nødvendige og hensigtsmæssige foranstaltninger med henblik
 heri nævnte foranstaltninger, bortset fra den i juni 1998 på at sikre, at alle affaldsforbrændingsanlæg, som i øjeblikket
 ydede garanti, har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af er i drift i Frankrig, enten drives i overensstemmelse med de
 afdelingsformanden, F. Macken, og dommerne J.-P. Puissochet forbrændingskrav, som er fastsat i direktiv 89/369 og 89/429,
 (refererende dommer) og V. Skouris; generaladvokat: S. Alber; eller at driften af disse anlæg rettidigt bringes til ophør,
 justitssekretær: R. Grass, den 18. juni 2002 afsagt dom, hvis nærmere bestemt inden den 1. december 1990 for så vidt
 konklusion lyder således: angår nye anlæg og inden den 1. december 1996 for så
 vidt angår bestående anlæg, har Domstolen, sammensat af
 præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene
 1) Kommissionens beslutning af 17. august 2000, der blev P. Jann, F. Macken, N. Colneric og S. von Bahr samt dommerne
 meddelt Kongeriget Spanien ved skrivelse SG(2000) D/ A. La Pergola, J.-P. Puissochet, M. Wathelet, V. Skouris,
 106322 af 22. august 2000, om at indlede den formelle J.N. Cunha Rodrigues og C.W.A. Timmermans (refererende
 undersøgelsesprocedure med henblik på at tage stilling til dommer); generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: R. Grass,
 foreneligheden med EF-traktaten af støtte, som er blevet ydet den 18. juni 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 virksomheden Santana Motor SA, for så vidt angår samtlige
 de heri nævnte foranstaltninger, bortset fra den i juni 1998
 ydede garanti, annulleres. 1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold
 til artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 89/369/EØF af 8. juni
 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens 1989 om forebyggelse af luftforurening fra nye kommunale
 omkostninger. affaldsforbrændingsanlæg, artikel 2, stk. 1, litra a), og artikel 4
 i Rådets direktiv 89/429/EØF af 21. juni 1989 om nedbrin-
 gelse af luftforurening fra bestående kommunale affaldsforbræn-
 (1) EFT C 28 af 27.1.2001. dingsanlæg, idet den ikke har truffet alle nødvendige og
 hensigtsmæssige foranstaltninger med henblik på at sikre, at
 alle affaldsforbrændingsanlæg i Frankrig enten drives i


text:
26.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/56
 Sag anlagt den 15. oktober 2007 — Nijs mod Revisionsretten
 (Sag F-108/07)
 (2008/C 22/108)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Bart Nijs (Bereldange, Luxembourg) (ved avocat F. Rollinger)
 Sagsøgt: Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Revisionsrettens afgørelse om at forlænge Revisionsrettens generalsekretærs mandat i seks år med virkning fra den 1. juli 2007 annulleres.
 —
 Subsidiært annulleres de to retsakter, der fremstilles som værende »afgørelser truffet af ansættelsesmyndigheden«, henholdsvis af 8. december 2006, hvorved Retten i Første Instans dom af 3. oktober 2006 i sag T-171/05 fuldbyrdes, og af 12. juli 2007, hvorved sagsøgerens klage af 12. marts 2007 afslås.
 —
 Revisionsretten tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål navnlig bl.a. anført følgende: i) Revisionsrettens generalsekretær har handlet ulovligt, idet han i stedet for at forelægge sagen for OLAF udtrykkeligt har afvist at skride ind eller foranstalte nærmere undersøgelser, da han modtog oplysninger med tilhørende dokumentation om, at der forelå bedrageri til skade for invalidepensionsordningen, ii) en tjenestemand har udøvet sine funktioner på ulovlig vis, iii) meddelelser om forfremmelser og datoen for disse er gentagne gange ikke blevet offentliggjort, iv) Personaleudvalgets valg i 2004 og 2006 er ulovligt af flere grunde, v) forfremmelsesproceduren er i flere tilfælde blevet tilsidesat, og der foreligger flere tilfælde af magtfordrejning med hensyn til flere udnævnelser, samt uretmæssige afgørelser fra en afdelingschef, og flere personlige interesser, der kunne kompromittere ansættelsesmyndighedens uafhængighed med hensyn til stort set alle dennes afgørelser, vi) »ansættelsesmyndighedens afgørelser« er begrundet i sagsøgerens overordnedes personlige interesser og i ønsket om at skjule en opfordring til en kollega om midlertidigt at udøve ledelsesfunktioner og om at skjule den manglende forelæggelse for OLAF, vii) ansættelsesmyndigheden har støttet de anfægtede afgørelser på den samme række af åbenbare fejl, der lå til grund for de oprindelige afgørelser, som de bekræfter, idet de støtter sig på en dom, der ikke er retskraftig, og uden at have imødegået et eneste af sagsøgerens argumenter, viii) de relevante udvælgelseskomitéer er ikke blevet underrettet om, at sagsøgerens overordnedes uafhængighed var kompromitteret.


text:
26.5.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 117/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Hamburg (Tyskland) den 13. marts 2007 — Firma A.O.B. Reuter & Co. mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 (Sag C-143/07)
 (2007/C 117/25)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Hamburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Firma A.O.B. Reuter & Co.
 Sagsøgt: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 Præjudicielle spørgsmål
 Er det udelukkende eksportørens urigtige oplysninger i udførselsangivelsen, som sanktioneres i henhold til artikel 11, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 3665/87 (1), eller er det alene tilsidesættelsen af de materielle betingelser for at opnå restitution, som er genstand for sanktionen?
 (1) EFT L 351, s. 1.


text:
8.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 379/21
 Rettens dom af 25. oktober 2012 — Astrim og Elyo Italia mod Kommisionen
 (Sag T-216/09) (1)
 (Offentlige tjenesteydelsesaftaler - udbudsprocedure - tjenester i forbindelse med vedligeholdelse af klima-, varme- og ventilationsanlæg til Det Fælles Forskningscenter i Ispra - afvisning af tilbud fra en tilbudsgiver - fortolkning af et krav i udbudsbetingelserne - begrundelsespligt)
 2012/C 379/36
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøgere: Astrim SpA (Rom, Italien) og Elyo Italia Srl (Sesto San Giovanni, Italien) (ved advokaterne M. Brugnoletti og M. Civello)
 Sagsøgt: Europa-Kommisionen (først ved N. Bambara og E. Manhaeve, derefter ved E. Manhaeve og F. Moro, som befuldmægtigede, bistået af advokat D. Gullo)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 27. marts 2009 om ikke at vælge sagsøgernes bud inden for rammerne af den offentlige udbudsprocedure, der er offentliggjort den 25. oktober 2008 af Kommissionen om tildeling af almindelige og ekstraordinære tjenester i forbindelse med vedligeholdelse af klima-, varme- og ventilationsanlæg til Det Fælles Forskningscenter i Ispra (EUT 2008/S 208-274999), samt subsidiært en påstand om delvis annullation af punkt 17 i indkaldelsen af tilbud.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Astrim SpA og Elyo Italia Srl betaler sagen omkostninger.
 (1) EUT C 167 af 18.7.2009.


text:
C 348/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.12.2001
 Slettelse af sag C-249/00 (1) Slettelse af sag C-443/00 (1)
 (2001/C 348/39) (2001/C 348/42)
 Ved kendelse af 2. august 2001 har præsidenten for De Ved kendelse af 13. september 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-249/00, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-443/00,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod For-
 Hellenske Republik, skal slettes af registeret. bundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 247 af 26.8.2000. (1) EFT C 45 af 10.2.2001.
 Slettelse af sag C-272/00 (1) Slettelse af sag C-132/01 (1)
 (2001/C 348/40) (2001/C 348/43)
 Ved kendelse af 4. september 2001 har præsidenten for De Ved kendelse af 8. oktober 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-272/00, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-132/01,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republik-
 Hellenske Republik, skal slettes af registeret. ken Østrig, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 259 af 9.9.2000. (1) EFT C 161 af 2.6.2001.
 Slettelse af sag C-354/00 (1) Slettelse af sag C-133/01 (1)
 (2001/C 348/41) (2001/C 348/44)
 Ved kendelse af 4. oktober 2001 har præsidenten for De Ved kendelse af 8. oktober 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-354/00, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-133/01,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeri- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republik-
 get Spanien, skal slettes af registeret. ken Østrig, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 316 af 4.11.2000. (1) EFT C 161 af 2.6.2001.


text:
30.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 130/19
 Sag anlagt den 3. marts 2011 — Kipré mod Rådet
 (Sag T-124/11)
 2011/C 130/36
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Stéphane Kipré (Abidjan, Côte d’Ivoire) (ved advokat J.-C. Tchikaya)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse 2011/18/FUSP af 14. januar 2011 om ændring af Rådets afgørelse 2010/656/FUSP om forlængelse af de restriktive foranstaltninger over for Côte d’Ivoire og Rådets forordning (EU) nr. 25/2011 af 14. januar 2011 om ændring af forordning (EF) nr. 560/2005 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder på baggrund af situationen i Côte d’Ivoire annulleres, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter, som sagsøgeren har gjort gældende, er i det væsentlige identiske med eller ligner dem, der påberåbes i sag T-118/11, Attey mod Rådet.


text:
8.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 144/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal d’instance de Limoges (Frankrig) den 6. februar 2017 — Banque Solfea SA mod Jean-François Veitl
 (Sag C-63/17)
 (2017/C 144/32)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal d’instance de Limoges
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Banque Solfea SA
 Sagsøgt: Jean-François Veitl
 Præjudicielt spørgsmål
 Betyder den regel, der følger af direktiv 98/7/EF (1) af 16. februar 1998 og af direktiv 2008/48/EF (2) af 23. april 2008, hvorefter »beregningens resultat angives med mindst én decimals nøjagtighed. Hvis næste decimal er 5 eller derover, forhøjes den bestemmende decimal med én«, at ÅOP, der er oplyst til 6,75 %, kan anses for at være korrekt, selv om de reelle årlige omkostninger i procent er på 6,75772 %?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/7/EF af 16.2.1998 om ændring af direktiv 87/102/EØF, om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om forbrugerkredit (EFT 1998, L 101, s. 17).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23.4.2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF (EUT 2008, L 133, s. 66)


text:
29.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/6
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 2. juli 2009 — Har Vaessen Douane Service BV mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)
 (Sag C-7/08) (1)
 (Fritagelse for importafgifter - forordning (EØF) nr. 918/83 - artikel 27 - varer, der enkeltvis er af ringe værdi, og sendes som en samlet forsendelse - forsendelser, der sendes direkte fra en tredjestat til en modtager i Fællesskabet)
 2009/C 205/09
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Har Vaessen Douane Service BV
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raas der Nederlanden (Nederlandene) — fortolkning af artikel 27 i Rådets forordning (EØF) nr. 918/83 af 28. marts 1983 om en fællesskabsordning vedrørende fritagelse for import- og eksportafgifter, som ændret ved forordning (EØF) nr. 3357/91 (EFT L 105, s. 1) — forsendelser direkte fra et tredjeland til en modtager i Fællesskabet, som enkeltvis har en ringe værdi, men som samlet forsendelse har en samlet værdi, der overstiger den lovlige maksimale værdigrænse
 Konklusion
 Artikel 27 i Rådets forordning (EØF) nr. 918/83 af 28. marts 1983 om en fællesskabsordning vedrørende fritagelse for import- og eksportafgifter, som ændret ved forordning (EØF) nr. 3357/91 af 7. november 1991, er ikke til hinder for, at samlede forsendelser af varer, hvis samlede egenværdi overstiger værdigrænsen i nævnte artikel 27, men som enkeltvis betragtet er af ringe værdi, indrømmes fritagelse for importafgifter, såfremt hver enkelt pakke i den samlede forsendelse er adresseret til en modtager, der befinder sig i Det Europæiske Fællesskab. Herved er den omstændighed, at modtagernes medkontrahent selv er etableret i Det Europæiske Fællesskab, uden betydning, når blot varerne sendes direkte fra en tredjestat til nævnte modtagere.
 (1) EUT C 92 af 12.4.2008.


text:
21.10.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 302/29
 Sag anlagt den 1. august 2000 af Beemsterboer Coldstore Sag anlagt den 31. juli 2000 af CCBB Vervoer- en
 Services BV mod Kommissionen for De Europæiske Distributiecentrum BV mod Kommissionen for De Euro-
 Fællesskaber pæiske Fællesskaber
 (Sag T-203/00) (Sag T-204/00)
 (2000/C 302/69) (2000/C 302/70)
 (Processprog: nederlandsk) (Processprog: nederlandsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 31. juli 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 den 1. august 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af CCBB Vervoer- en Distributiecen-
 Europæiske Fællesskaber af Beemsterboer Coldstore Services
 trum BV, Rotterdam, ved advokat R.G. Snouckaert van Schau-
 BV, Harderwijk (Nederlandene), ved K.H.L. van Waasbergen,
 burg, Amsterdam.
 advokatkontoret Den Hollander Advocaten, Hellevoetsluis
 (Nederlandene), og med valgt adresse i Luxembourg hos
 J.-J. Soisson, van Ernst & Young SA, Rue Richard Coudenhove Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Kalergi, Kirchberg.
 Principalt:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers beslut-
 — Kommissionens beslutning af 11. april 2000 (REM 34/99) ning af 4. februar 1998, hvorved Nederlandenes ansøg-
 om en ansøgning om fritagelse for importafgifter, som er ning om til fordel for sagsøgeren at undlade en efterføl-
 rettet til Kongeriget Nederlandene, annulleres. gende opkrævning af indførselsafgifter for indførsel af
 fjersynsapparater fra Tyrkiet i november 1993 eller at
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. eftergive dem afvises (beslutning K(98)241), annulleres.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Subsidiært, såfremt beslutningen ikke annulleres:
 Søgsmålet angår angivelse til indførsel af kalkunkød, der er — Kommissionen tilpligtes i det mindste at betale sagens
 slagtet og tilberedt på koshermåde. Dette kød blev af sagsøge- omkostninger (egne omkostninger og sagsøgerens om-
 ren angivet til indførsel under KN-kode 1602 31 11, mens det kostninger).
 ifølge toldmyndighederne skulle være angivet under KN-kode
 0207 27 10. Toldmyndighederne ventede imidlertid mere end
 et år, før de gjorde sagsøgeren opmærksom herpå og efterop- Mere subsidiært:
 krævede importafgifter. Ved den anfægtede beslutning blev
 Beemsterboer’s ansøgning om fritagelse for importafgifter — Kommissionen tilpligtes at bære sine egne omkostninger.
 afslået.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for påstanden om annullation har sagsøgeren frem-
 ført to anbringender: I 1993 indgav sagsøgeren en angivelse om indførsel af 640
 farvefjernsyn til forbrug til toldmyndighederne i Rotterdam.
 — Tilsidesættelse eller urigtig anvendelse af EF-toldkodek- Da der herved blev fremlagt et af de tyrkiske myndigheder
 sens artikel 239: Ifølge sagsøgeren har Kommissionen på udstedt varecertifikat A.TR.1, som fastsat i associeringsrådet
 grundlag af urigtige kriterier og uden at give en forklaring EØF-Tyrkiets afgørelse 5/72, for disse fjernsyn, skulle der ikke
 på, at der er gået godt et halvt år, fra den ifølge svares indførselsafgift.
 toldmyndighederne urigtige KN-kode blev opdaget, til
 der blev påbegyndt en dybtgående undersøgelse heraf,
 konkluderet, at der ikke er tale om »særlige forhold« i den I 1995 meddelte toldmyndighederne i Rotterdam sagsøgeren,
 betydning, der forudsættes i EF-toldkodeksens arti- at det ved en af Europa-Kommissionen gennemført undersøgel-
 kel 239. se var kommet frem, at det af sagsøgeren på det tidspunkt
 fremlagte A.TR.1-certifikat med urette var blevet udstedt af de
 — Tilsidesættelse af begrundelsespligten: Kommissionens tyrkiske myndigheder. Som følge heraf blev indførselsafgifterne
 stillingtagen er ikke begrundet eller støttes på begrundel- opkrævet.
 ser, som er baseret på urigtige faktiske og retlige omstæn-
 digheder, således at de ikke kan berettige denne stilling- Toldmyndighederne forelagde herefter sagen for Europa-Kom-
 tagen. missionen, der den 4. februar 1998 traf en beslutning,
 hvorefter en tilbagebetaling af de opkrævede indførselsafgifter
 ikke er berettiget. Nærværende sag er rettet mod denne
 beslutning.


text:
24.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 279/13
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 25. juni 2015 — Loutfi Management Propriété Intellectuelle SARL mod AMJ Meatproducts NV og Halalsupply NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van beroep te Brussel — Belgien)
 (Sag C-147/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 9, stk. 1, litra b) - virkninger - rettigheder knyttet til EF-varemærket - identiske eller lignende tegn - forbud mod brug - risiko for forveksling - bedømmelse - hensyntagen til anvendelsen af et andet sprog end et officielt sprog i EU))
 (2015/C 279/15)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van beroep te Brussel
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Loutfi Management Propriété Intellectuelle SARL
 Sagsøgte: AMJ Meatproducts NV og Halalsupply NV
 Konklusion
 Artikel 9, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker skal fortolkes således, at der med henblik på bedømmelsen af den risiko for forveksling, som kan foreligge mellem et EF-varemærke og et tegn, der dækker varer af samme eller lignende art, og som begge indeholder et arabisk ord, der er dominerende i latinsk og arabisk skrift, og idet disse ord ligner hinanden på det visuelle plan, skal tages hensyn til betydningen og udtalen af disse ord under omstændigheder, hvor den relevante kundekreds for det pågældende EF-varemærke og det pågældende tegn har et basiskendskab til skriftligt arabisk.
 (1) EUT C 194 af 24.6.2014.


text:
7.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 256/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) den 10. maj 2017 — Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP mod António da Silva Rodrigues
 (Sag C-243/17)
 (2017/C 256/04)
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Supremo Tribunal Administrativo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP
 Sagsøgt: António da Silva Rodrigues
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Fra hvilken dato løber forældelsesfristen på fire år i artikel 3, stk. 1, første afsnit, i forordning nr. 2988/95 i forbindelse med en øjebliksovertrædelse (ikke vedvarende eller gentagen)?
 2)
 I tilfælde af en ikke vedvarende eller gentagen overtrædelse finder følgende ordning da anvendelse: »[f]or de flerårige programmers vedkommende løber forældelsesfristen indtil programmets endelige afslutning«?
 3)
 Finder reglen i samme artikel 3 om, at »[f]orældelsen indtræder [...] senest den dag, da en frist, der er dobbelt så lang som forældelsesfristen, udløber, uden at den kompetente myndighed har pålagt en sanktion« ligeledes anvendelse i tilfælde af et flerårigt program, dvs. at den deri fastsatte frist ligeledes forlænges indtil afslutningen af det flerårige program?
 4)
 Betyder udtrykket »[f]or de flerårige programmers vedkommende løber forældelsesfristen indtil programmets endelige afslutning«, at
 a)
 forældelsesfristen aldrig udløber inden den endelige afslutning af det flerårige program?
 b)
 forældelsesfristen udsættes så længe programmet varer, dvs. indtil dets endelige afslutning, hvorefter fristen forsætter med at løbe fra dette tidspunkt?
 c)
 forældelsesfristen fortsætter med at løbe, og at forældelsen derfor, selv om det drejer sig om et flerårigt program, kan indtræde inden den endelige afslutning af programmet, såfremt den relevante frist i mellemtiden er udløbet?


text:
12.11.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/14
 Sag anlagt den 23. september 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-360/05)
 (2005/C 281/28)
 Processprog: italiensk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 23. september 2005 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved K. Gross og M. Velardo, som befuldmægtigede.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 28 i Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 (1), idet den ikke har vedtaget eller underrettet Kommissionen om de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet.
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Rådets direktiv 2003/96/EF, der har til formål at omstrukturere EF-bestemmelserne om beskatning af energiprodukter og elektricitet, fastsætter i artikel 28, stk. 1:
 »Medlemsstaterne vedtager og offentliggør de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 2003. De underretter straks Kommissionen herom.«
 Det fremgår ikke, at den italienske stat har vedtaget gennemførelsesbestemmelser som foreskrevet i artikel 28, stk. 1, og endvidere har den ikke underrettet Kommissionen, ligesom den ikke er fremkommet med andre oplysninger, som gør det muligt at fastslå, om de nødvendige bestemmelser er blevet vedtaget. Den italienske stat har således tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 28, stk. 1.
 (1) EFT L 283 af 31.10.2003, s. 51.


text:
19.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/57
 Sag anlagt den 29. marts 2010 — Marsili mod Kommissionen
 (Sag F-19/10)
 (2010/C 161/91)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Letizia Marsili (Bruxelles, Belgien) (ved avocats K. Van Maldegem, C. Mereu og M. Velardo)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af Kommissionens afgørelse om ikke at opføre sagsøgeren på reservelisten for udvælgelsesprøve EPSO/AST/51/08 og erstatning af den skade, som sagsøgeren har lidt.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Udvælgelseskomitéens afgørelse af 17. december 2009 om ikke at opføre sagsøgeren på reservelisten for udvælgelsesprøve EPSO/AST/51/08 annulleres, og Europa-Kommissionen tilpligtes at betale skadeserstatning, der indtil videre ansættes til én euro, og som senere præciseres under sagen, med tillæg af renter og morarenter med 6,75 %, for den forvoldte økonomiske og ikke-økonomiske skade.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
5.2.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 34/3
 1) Artikel 36, stk. 3, i Rådets forordning (EØF) nr. 222/77 af Republik (befuldmægtigede: N. Dafniou og I. Chalkias), angåen-
 13. december 1976 om fællesskabsforsendelse, som ændret ved de en påstand om, at det fastslås, at Den Hellenske Republik
 Rådets forordning (EØF) nr. 474/90 af 22. februar 1990 med har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv
 henblik på afskaffelse af forpligtelsen til at afgive grænseover- 93/43/EØF af 14. juni 1993 om levnedsmiddelhygiejne (EFT L
 gangsattest ved passage af en grænse inden for Fællesskabet, 175, s. 1), idet den ikke inden for den fastsatte frist har
 sammenholdt med artikel 11a, stk. 2, i Kommissionens forord- vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er
 ning (EØF) nr. 1062/87 af 27. marts 1987 om gennemfø- nødvendige for at efterkomme direktivet, har Domstolen
 relsesbestemmelser til og forenkling af proceduren for fællesskabs- (Sjette Afdeling), sammensat af P.J.G. Kapteyn, som fungerende
 forsendelse, som ændret ved Kommissionens forordning (EØF) formand for Sjette Afdeling, og dommerne G. Hirsch og
 nr. 1429/90 af 29. maj 1990, skal fortolkes således, at den H. Ragnemalm (refererende dommer); generaladvokat: P. Léger;
 medlemsstat, som afgangstoldstedet henhører under, kun kan justitssekretær: R. Grass, den 21. oktober 1999 afsagt dom,
 opkræve importafgifterne, såfremt den har meddelt den hovedfor- hvis konklusion Iyder således:
 pligtede, at denne havde en frist på tre måneder til at føre bevis
 for, hvor overtrædelsen eller uregelmæssigheden faktisk er begået, 1) Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold
 og dette bevis ikke er blevet fremlagt inden for den nævnte frist. til Rådets direktiv 93/43/EØF af 14. juni 1993 om levnedsmid-
 delhygiejne, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget
 2) Artikel 36, stk. 3, tredje afsnit, i forordning nr. 222/77, som de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 ændret ved forordning nr. 474/90, skal fortolkes således, at den efterkomme direktivet.
 ikke finder anvendelse i tilfælde af, at den medlemsstat, som
 afgangstoldstedet henhører under, har opkrævet de afgifter, der 2) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 skal betales for varer, som er ekspederet efter proceduren for
 fællesskabsforsendelse, selv om den hovedforpligtede ikke har fået
 tildelt en frist til at føre bevis for, hvor overtrædelsen eller (1) EFT C 397 af 19.12.1998.
 uregelmæssigheden faktisk er begået, således som det foreskrives
 i artikel 11a, stk. 2, i forordning nr. 1062/87, som ændret ved
 forordning nr. 1429/90, og i en sådan situation er godtgørelsen
 af de med urette opkrævede afgifter ikke betinget af, at de afgifter,
 som den hovedforpligtede hæfter for, er blevet betalt i den
 medlemsstat, hvor overtrædelsen har fundet sted.
 (1) EFT C 278 af 5.9.1998.
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 af 21. oktober 1999
 DOMSTOLENS DOM i sag C-430/98, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Storhertugdømmet Luxembourg (1)
 (Sjette Afdeling)
 (»Traktatbrud — direktiv 94/45/EF — manglende gennem-
 af 21. oktober 1999 førelse inden for den fastsatte frist«)
 i sag C-391/98, Kommissionen for De Europæiske Fælles- (2000/C 34/06)
 skaber mod Den Hellenske Republik (1)
 (»Traktatbrud — direktiv 93/43/EØF — manglende gen- (Processprog: fransk)
 nemførelse inden for den fastsatte frist«)
 (2000/C 34/05) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: græsk)
 I sag C-430/98, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede: P.J. Kuijper og N. Yerrell) mod Storher-
 tugdømmet Luxembourg (befuldmægtiget: P. Steinmetz), angå-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- ende en påstand om, at det fastslås, at Storhertugdømmet
 gjort i Samling af Afgørelser) Luxembourg har tilsidesat de forpligtelser, som påhviler det i
 henhold til EFtraktaten, idet det ikke har vedtaget og/eller ikke
 I sag C-391/98, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- meddelt Kommissionen de nødvendige love og administrative
 ber (befuldmægtiget: Kondou-Durande) mod Den Hellenske bestemmelser for at efterkomme Rådets direktiv 94/45/EF af
 ---pagebreak--- C 34/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.2.2000
 22. september 1994 om indførelse af europæiske samarbejds- endnu ikke var blevet opfyldt den 7. marts 1996, eller som så
 udvalg eller en procedure i fællesskabsvirksomheder og fælles- vidt muligt kunne ophæves, har tilsidesat de forpligtelser, der
 skabskoncerner med henblik på at informere og høre arbejdsta- påhviler den i henhold til Rådets direktiv 93/37/EØF af 14. juni
 gerne (EFT L 254, s. 64), eller idet det ikke har sikret sig, at 1993 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til
 arbejdsmarkedets parter har fastsat de nødvendige bestemmel- indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter (EFT L 199,
 ser ved overenskomst, og således ikke har truffet og/eller ikke s. 54) og til Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december
 meddelt Kommissionen de nødvendige foranstaltninger til, at 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser
 det kan garantere de med direktivet tilstræbte resultater, har vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse
 Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af P.J.G. Kapteyn, som med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægs-
 fungerende afdelingsformand, og dommerne G. Hirsch og kontrakter (EFT L 395, s. 33), samt i henhold til EF-traktatens
 H. Ragnemalm (refererende dommer); generaladvokat: P. Léger; artikel 30 (efter ændring nu artikel 28 EF), har Domstolen,
 justitssekretær: R. Grass, den 21. oktober 1999 afsagt dom, sammensat af præsidenten, G.C. Rodriguez Iglesias, afdelings-
 hvis konklusion lyder således: formændene J.C. Moitinho de Almeida, D.A.O. Edward og
 L. Sevón, samt dommerne C. Gulmann (refererende dommer),
 1) Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat de forpligtelser, J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann og M. Wathelet; generaladvo-
 som påhviler det i henhold til Rådets direktiv 94/45/EF af kat: S. Alber; justitssekretær: ekspeditionssekretær D. Louter-
 22. september 1994 om indførelse af europæiske samarbejdsud- man-Hubeau, den 28. oktober 1999 afsagt dom, hvis konklu-
 valg eller en procedure i fællesskabsvirksomheder og fællesskab- sion lyder således:
 skoncerner med henblik på at informere og høre arbejdstagerne,
 idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative 1) Ved opførelsen i Sankt Pölten af det nye forvaltnings- og
 bestemmelser for at efterkomme direktivet, eller idet det ikke har kulturcenter for Land Niederösterreich har Republikken Østrig
 sikret sig, at arbejdsmarkedets parter har fastsat de nødvendige under proceduren for indgåelse af kontrakter, der blev indgået før
 bestemmelser ved overenskomst, og således ikke har truffet de den 6. februar 1996, men endnu ikke var blevet opfyldt den
 nødvendige foranstaltninger til, at det kan garantere de med 7. marts 1996, eller som så vidt muligt kunne ophæves, tilsidesat
 direktivet tilstræbte resultater. de forpligtelser, der påhviler den i henhold til Rådets direktiv
 93/37/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmå-
 2) Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens omkostninger. derne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskon-
 trakter og til Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december
 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser
 (1) EFT C 20 af 23.1.1999. vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med
 indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter,
 samt i henhold fil EF-traktatens artikel 30 (efter ændring nu
 artikel 28 EF).
 2) Republikken Østrig betaler sagens omkostninger.
 DOMSTOLENS DOM (1) EFT C 354 af 23.11.1996.
 af 28. oktober 1999
 i sag C-328/96, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Republikken Østrig (1)
 DOMSTOLENS DOM
 (»Traktatbrud — offentlige bygge- og anlægskontrakter (Sjette Afdeling)
 — formaliteten — forenelighed med fællesskabsretten af
 betingelserne for udbud — manglende offentliggørelse af en af 28. oktober 1999
 udbudsbekendtgørelse i EF-Tidende«)
 i sag C-6/98, Arbeitsgemeinschaft Deutscher Rundfunkan-
 (2000/C 34/07) stalten (ARD) mod PRO Sieben Media AG (anmodning om
 præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Stuttgart) (1)
 (Processprog: tysk) (»Tv-udsendelser — begrænsning af den sendetid, der kan
 benyttes til reklamer«)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (2000/C 34/08)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-328/96, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- (Processprog: tysk)
 ber (befuldmægtigede: H. van Lier og C. Schmidt) mod
 Republikken Østrig (befuldmægtiget: W. Okresek), angående (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 en påstand om, at det fastslås, at Republikken Østrig, ved gjort i Samling af Afgørelser)
 opførelsen i Sankt Pölten af det nye forvaltnings- og kulturcen-
 ter for Land Niederösterreich, under proceduren for indgåelse I sag C-6/98, angående en anmodning, som Oberlandesgericht
 af kontrakter, der blev indgået før den 6. februar 1996, men Stuttgart (Tyskland) i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu


text:
23.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/17
 Sag anlagt den 18. december 2012 — Mikhalchanka mod Rådet
 (Sag T-542/12)
 2013/C 55/30
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Aliaksei Mikhalchanka (Minsk, Hviderusland) (ved advokat M. Michalauskas)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse 2012/642/FUSP af 15. oktober 2012 om restriktive foranstaltninger over for Hviderusland annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådets forordning (EU) nr. 1014/2012 af 6. november 2012 om ændring af forordning (EF) nr. 765/2006 om restriktive foranstaltninger over for Belarus annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1017/2012 af 6. november 2012 om gennemførelse af artikel 8a, stk. 1, i forordning (EF) nr. 765/2006 om restriktive foranstaltninger over for Belarus annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender, som i det væsentlige er identiske med eller ligner dem, der blev påberåbt i sag T-196/11, AX mod Rådet (1).
 (1) EUT 2012 C 165, s. 19.


text:
11.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/11
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 14. november 2013 — Environmental Manufacturing LLP mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) og Société Elmar Wolf
 (Sag C-383/12 P) (1)
 (Appel - EF-varemærker - indsigelsessag - figurmærke, der gengiver et ulvehoved - indsigelse fra indehaveren af internationale og nationale figurmærker, der indeholder ordbestanddelene »WOLF Jardin« og »Outils WOLF« - relative registreringshindringer - skade på det ældre varemærkes særpræg - forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 8, stk. 5 - ændring i den økonomiske adfærd hos gennemsnitsforbrugeren - bevisbyrde)
 2014/C 9/16
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Environmental Manufacturing LLP (ved solicitor M. Atkins, advocate K. Shadbolt og barrister S. Malynicz)
 De andre parter i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget) og Société Elmar Wolf
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 22. maj 2012, Environmental Manufacturing mod KHIM — Wolf (sag T-570/10), hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i et søgsmål indledt af ansøgeren om figurmærket, der gengiver et ulvehoved, for varer i klasse 7 med påstand om annullation af afgørelse truffet den 6. oktober 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 425/2010-2) vedrørende annullation af indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved indsigelsen rejst af indehaveren af de internationale og nationale figurmærker indeholdende ordbestanddelene »WOLF Jardin« og »Outils WOLF« for varer i klasse 1, 5, 7, 8, 12, 13 og 31 blev forkastet — fortolkning af artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009 — relative registreringshindringer — skade på det ældre varemærkes særpræg eller renommé
 Konklusion
 1)
 Den dom, der blev afsagt den 22. maj 2012 af Den Europæiske Unions Ret, Environmental Manufacturing mod KHIM — Wolf (gengivelse af et ulvehoved) (sag T-570/10), ophæves.
 2)
 Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.
 3)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 331 af 27.10.2012.


text:
22.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/6
 Appel iværksat den 28. december 2016 af Meissen Keramik GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 18. oktober 2016 i sag T-776/15 — Meissen Keramik GmbH mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 (Sag C-686/16 P)
 (2017/C 161/07)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Meissen Keramik GmbH (ved Rechtsanwälte M. Vohwinkel og Dr. M. Bagh)
 Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt den 18. oktober 2016 af Den Europæiske Unions Ret (sag T-776/15) ophæves.
 —
 Afgørelse truffet den 28. oktober 2015 af Første Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 0531/2015) annulleres.
 —
 Afgørelse truffet den 13. januar 2015 af EUIPO annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne i alle instanser.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appelsagen er støttet på en forkert fortolkning af EF-varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra c), (1), sammenholdt med en tilsidesættelse af artikel 135, stk. 4, i Rettens procesreglement.
 Klagepunktet vedrørende tilsidesættelse af procesreglementet støttes på den omstændighed, at Retten med sin dom ikke har lagt den forståelse af varemærkets ordbestanddel til grund, der blev fastslået i appelkammerets afgørelse, men har anvendt sin egen forståelse af ordbestanddelen og dermed ændret sagens genstand.
 Klagepunktet vedrørende den forkerte fortolkning af EF-varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra c), er støttet på den omstændighed, at Retten anser en angivelse af den geografiske oprindelse for en bestemt produkttype, som betegnes ved dennes hovedmateriale (Meissen Keramik), for at være beskrivende, også for så vidt angår sådanne varer, der indeholder — nok så ubetydelige — bestanddele af dette materiale, eller som kan forbindes med varer af den betegnede produkttype.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).


text:
20.3.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 71/15
 Sag anlagt den 30. januar 2004 af Kommissionen for De Kongeriget Spanien har nedlagt følgende påstande:
 Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet
 Luxembourg
 — Artikel 3, 4 og 6 i Rådets forordning (EF) nr. 1954/
 2003 (1) af 4. november 2003 om forvaltning af fiskeri-
 (Sag C-35/04) indsatsen for så vidt angår visse fiskerizoner og visse
 fiskeressourcer i EF, om ændring af forordning (EØF)
 (2004/C 71/24) nr. 2847/93 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 685/
 95 og (EF) nr. 2027/95, annulleres.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den — Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale
 30. januar 2004 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxem- sagens omkostninger.
 bourg af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ved K. Banks, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i
 Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsi-
 desat sine forpligtelser i henhold til artikel 13 i Europa-
 Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj Tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehand-
 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og ling
 beslægtede rettigheder i informationssamfundet (1), idet
 det ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at
 efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder — Anvendelsen af den referenceperiode, der er fastlagt i den
 ikke har underrettet Kommissionen herom. anfægtede forordnings artikel 3, 4 og 6, der vedrører
 1998-2002, indebærer en forskelsbehandling på grundlag
 af nationalitet af den spanske fiskerflåde, idet den spanske
 — Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens fiskerflåde i de pågældende år i medfør af akten om
 omkostninger. Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltrædelse
 af De Europæiske Fællesskaber havde en begrænset
 adgang til ICES-område V b, VI, VII og VIII a, b, d og e.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Oprettelsen af det følsomme område, der er omhandlet i
 artikel 6, er ligeledes udtryk for en forskelsbehandling,
 Fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 22. decem- når henses til, at det nye følsomme område er delvis
 ber 2002. sammenfaldende med den såkaldte »irske boks«, hvor der
 gælder restriktioner for den spanske fiskerflåde i henhold
 til akten om Kongeriget Spaniens og Republikken Portu-
 (1) EFT L 167 af 22.6.2001, s. 10. gals tiltrædelse.
 Magtfordrejning: beskyttelsen af det følsomme område, der er
 reguleret i artikel 6, burde være blevet vedtaget i henhold til de
 procedurer, der er fastsat i forordning (EF) nr. 850/1998 om
 bevarelse af fiskeressourcerne gennem tekniske foranstalt-
 Sag anlagt den 2. februar 2004 af Kongeriget Spanien mod ninger til beskyttelse af unge marine organismer, hvori der er
 Rådet for Den Europæiske Union fastsat foranstaltninger, der vedrører bestemte perioder af året,
 bestemte områder eller anvendelse af bestemte særligt udvalgte
 (Sag C-36/04) fiskeredskaber for at sikre disse unge organismers oplevelse. I
 stedet fortsættes ved den anfægtede forordning forskelsbehand-
 lingen af den spanske fiskerflåde i farvandene ved Irland under
 (2004/C 71/25) dække af et ønske om at bevare kulmulebestanden.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2. fe- (1) EUT L 289 af 7.11.2003, s. 1.
 bruar 2004 (telefax af 29. januar 2004) anlagt sag mod Rådet
 for Den Europæiske Union af Kongeriget Spanien ved Abogado
 del Estado Nuria Díaz Abad, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg.


text:
23.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 389/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Općinski sud u Novom Zagrebu (Kroatien) den 11. september 2015 — Ibrica Zulfikarpašić mod Slaven Gajer
 (Sag C-484/15)
 (2015/C 389/21)
 Processprog: kroatisk
 Den forelæggende ret
 Općinski sud u Novom Zagrebu, stalna služba u Samoboru
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ibrica Zulfikarpašić
 Sagsøgt: Slaven Gajer
 Præjudicielt spørgsmål
 Er bestemmelserne i loven om tvangsfuldbyrdelse for så vidt angår det europæiske tvangsfuldbyrdelsesdokument i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 805/2004 (1), nærmere bestemt — i sager om udstedelse af en fuldbyrdelsesordre på baggrund af et bekræftet dokument i forbindelse med en fuldbyrdelsessag — om begrebet »ret« i Republikken Kroatien ligeledes omfatter notarer, om notarerne kan udstede attester som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for endelige og eksigible fuldbyrdelsesordrer på baggrund af bekræftede dokumenter, og disse attester udstedes, såfremt de førnævnte ordrer er ubestridte, og, såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, om retterne kan udstede attester som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for fuldbyrdelsesordrer på baggrund af et bekræftet dokument, der er udfærdiget af en notar, når disse ordrer, ifølge deres indhold, vedrører ubestridte krav, og, i så fald, hvilken formular der skal anvendes?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 805/2004 af 21.4.2004 om indførelse af et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav (EUT L 143, s. 15).


text:
1.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/43
 Rettens dom af 9. marts 2010 — Euro-Information mod KHIM (EURO AUTOMATIC CASH)
 (Sag T-15/09) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EURO AUTOMATIC CASH som EF-ordmærke - absolutte registreringshindringer - manglende fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009) - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2010/C 113/69
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Européenne de traitement de l’information (Euro-Information) (Strasbourg, Frankrig) (ved avocat A. Grolée)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 18. november 2008 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 70/2006-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket EURO AUTOMATIC CASH som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 18. november 2008 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) sag R 70/2006-4) annulleres.
 2)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) betaler fjerde femtedele af de af parterne afholdte omkostninger.
 3)
 Européenne de traitement de l’information (Euro-Information) betaler en femtedel af de af parterne afholdte omkostninger.
 4)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) betaler de for sagen for Harmoniseringskontorets appelkammer nødvendige omkostninger, som Européenne de traitement de l’information (Euro-Information) har afholdt.
 (1) EUT C 69 af 21.3.2009.


text:
C 59/10 DA Den Europæiske Unions Tidende 6.3.2004
 Sag anlagt den 15. december 2003 af Kommissionen for Oikeus i sagen 1. Katja Candolin, 2. Jari-Antero Viljaniemi,
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien 3. Veli-Matti Paananen, 4. Vahinkovakuutusosakeyhtiö Pohjo-
 la, 5. Jarno Ruokoranta forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 (Sag C-534/03) spørgsmål:
 (2004/C 59/16)
 1. Fastsætter kravet i artikel 1 i tredje direktiv 90/232/
 EØF (1), hvorefter personskader, der ved færdsel med et
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 15. de- køretøj forvoldes på andre passagerer end føreren, dækkes
 cember 2003 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommis- af forsikringen, eller nogen anden fællesskabsretlig be-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved Knut Simonsson stemmelse eller princip begrænsninger ved vurderingen
 og Wouter Wils, som befuldmægtigede. af betydningen af passagerens egen medvirken i henhold
 til national ret, når der er tale om hans ret til den
 erstatning, der skal betales af den lovpligtige ansvarsfor-
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: sikring for motorkøretøjer?
 1. Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2002/
 35/EF (1) af 25. april 2002 om ændring af Rådets direktiv 2. Er det i overensstemmelse med fællesskabsretten i enhver
 97/70/EF om etablering af harmoniserede sikkerheds- anden situation end de i andet direktivs (2) artikel 2, stk. 1,
 forskrifter for fiskeskibe med en længde på 24 meter og andet afsnit, nævnte tilfælde at nægte eller at begrænse,
 derover, idet det ikke har udstedt de nødvendige love og på grundlag af passageren i køretøjets adfærd, hans ret til
 administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet, at opnå erstatning for skade lidt ved et trafikuheld i
 og under alle omstændigheder ikke har givet Kommissio- henhold til den lovpligtige ansvarsforsikring for motorkø-
 nen meddelelse herom. retøjer? Kan dette f.eks. komme i betragtning, når en
 person har taget plads i et køretøj som passager, selv om
 2. Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost- han har kunnet bemærke, at faren for et uheld og for at
 ninger. han ville lide skade var større end normalt?
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: 3. Fastsætter fællesskabsretten en hindring for, at førerens
 beruselse, som påvirker hans evne til at føre køretøjet på
 sikker måde, anses for en omstændighed, der skal tages i
 Fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 1. januar betragtning?
 2003.
 (1) EFT L 112 af 27.4.2002, s. 21-33.
 4. Fastsætter fællesskabsretten en hindring for, at den ret,
 som tilkommer ejeren af en bil, der er passager i bilen, til
 at få betalt erstatning for personskade i henhold til den
 lovpligtige ansvarsforsikring for motorkøretøjer, vurderes
 strengere end andre passagerers ret, fordi han har tilladt
 en beruset person at føre hans bil?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut-
 ning truffet den 19. december 2003 af Korkein Oikeus i
 sagen 1. Katja Candolin, 2. Jari-Antero Viljaniemi, 3. Veli-
 Matti Paananen, 4. Vahinkovakuutusosakeyhtiö Pohjola, (1) Rådets tredje direktiv 90/232/EØF af 14.5.1990 om indbyrdes
 5. Jarno Ruokoranta tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring
 for motorkøretøjer (EFT L 129, s. 33).
 (2) Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30.12.1983 om indbyrdes
 (Sag C-537/03) tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring
 for motorkøretøjer (EFT L 8 af 11.1.1984, s. 17).
 (2004/C 59/17)
 Ved beslutning truffet den 19. december 2003, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 22. december 2003, har Korkein


text:
30.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 398/2
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 6. oktober 2015 — Ville de Mons mod Base Company SA, tidligere KPN Group Belgium SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d’appel de Mons — Belgien)
 (Sag C-346/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - elektroniske kommunikationsnet og -tjenester - direktiv 2002/20/EF - artikel 13 - afgift for tilladelse til at installere faciliteter - anvendelsesområde - kommunal ordning, hvorefter ejerne af pyloner og sendemaster til mobiltelefoni pålægges en afgift))
 (2015/C 398/02)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d’appel de Mons
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ville de Mons
 Sagsøgt: Base Company, tidligere KPN Group Belgium SA
 Konklusion
 Artikel 13 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og tjenester (tilladelsesdirektivet) skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for, at en afgift som den i hovedsagen omhandlede, kan pålægges ejeren af anlæg på eget anlægsområde, såsom pyloner eller sendemaster, der har til formål at bære de for mobiltelefonnettets funktion nødvendige antenner, og som ikke har kunnet placeres på et eksisterende anlægsområde.
 (1) EUT C 252 af 31.8.2013.


text:
27.2.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/5
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. december 2009 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Danmark
 (Sag C-461/05) (1)
 (Traktatbrud - toldfritagelse for indførsel af forsvarsmateriel)
 2010/C 51/07
 Processprog: dansk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved C. Cattabriga, G. Wilms, D. Triantafyllou og H. Støvlbæk, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Danmark (ved J. Molde, J. Bering Liisberg og B. Weis Fogh, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Den Hellenske Republik (ved E.-M. Mamouna, A. Samoni-Rantou og K. Boskovits, som befuldmægtigede), Den Portugisiske Republik (ved C. Guerra Santos, L. Inez Fernandes og J. Gomes, som befuldmægtigede), og Republikken Finland (ved E. Bygglin og A. Guimaraes-Purokoski, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 2, 9, 10 og 11, i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (EFT L 155, s. 1), og — for perioden efter 31. maj 2000 — Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (EFT L 130, s. 1) — toldfri import af militært materiel
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Danmark har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i henhold til henholdsvis artikel 2 og 9-11 i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, som ændret ved Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 1355/96 af 8. juli 1996, indtil den 31. maj 2000, og fra denne dato de samme artikler i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, idet Kongeriget Danmark har afvist at beregne og indbetale unddragne egne indtægter til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i perioden fra den 1. januar 1998 til den 31. december 2002 i forbindelse med toldfri import af militært materiel, og idet det har afvist at betale morarenter af egne indtægter, som Kongeriget Danmark har undladt at stille Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber til rådighed.
 2)
 Kongeriget Danmark betaler sagens omkostninger.
 3)
 Den Hellenske Republik, Den Portugisiske Republik og Republikken Finland bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 48 af 25.2.2006.


text:
10.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/23
 Rettens dom af 18. maj 2017 — Sabre GLBL mod EUIPO (INSTASITE)
 (Sag T-375/16) (1)
 ((EU-varemærker - ansøgning om EU-ordmærket INSTASITE - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2017/C 221/31)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Sabre GLBL, Inc. (Southlake, Texas, De Forenede Stater) (ved advokat J. Zecher)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Hanf og S. Crabbe, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 27. april 2016 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1742/2015-2) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet INSTASITE som EU-varemærke
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Sabre GLBL, Inc. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 326 af 5.9.2016.


text:
10.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 233/8
 Rettens dom af 3. juli 2013 — GRE mod KHIM — Villiger Söhne (LIBERTE american blend på rød baggrund)
 (Sag T-206/12) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket LIBERTE american blend - det ældre EF-ordmærke La LIBERTAD - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2013/C 233/13
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (Kloster Lehnin, Tyskland) (ved advokaterne I. Memmler og S. Schulz)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Villiger Söhne GmbH (Waldshut-Tiengen, Tyskland) (ved advokaterne B. Pikolin og H. McKenzie)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 1. marts 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 411/2011-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Villiger Söhne GmbH og GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 209 af 14.7.2012.


text:
24.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 279/44
 Sag anlagt den 24. juni 2015 — Certuss Dampfautomaten mod KHIM — Universal for Engineering Industries (Universal 1800 TC)
 (Sag T-329/15)
 (2015/C 279/54)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Certuss Dampfautomaten GmbH & Co. KG (Krefeld, Tyskland) (ved advokat J. Sroka)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Universal for Engineering Industries SAE (Giza, Egypten)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger: Certuss Dampfautomaten GmbH & Co. KG
 Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket »Universal 1800 TC« — registreringsansøgning nr. 10 632 503
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 9. april 2015 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1303/2014-2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
C 144/56 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.6.2002
 Sag anlagt den 6. april 2002 af Matratzen Concord GmbH Indsigelsesafdelingens Afvisning af ansøgningen for
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked afgørelse: varer i klasse 20 og 24. Forkastelse
 (Varemærker og Design) af indsigelsen vedrørende varer i
 klasse 10
 (Sag T-105/02)
 Appelkammerets afgø- Afvisning af sagsøgerens klage.
 relse:
 (2002/C 144/110)
 Søgsmålsgrunde: — Ingen forvekslingsrisiko efter
 artikel 8 i forordning (EF)
 Processproget afgøres i henhold til procesreglementets artikel 131, nr. 40/94 (1).
 stk. 2 — det i stævningen anvendte sprog: tysk
 — Ingen lighed mellem de kolli-
 derende varemærker.
 — Ulovlig opløsning af vare-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der mærket i dettes enkelt be-
 den 6. april 2002 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering standdele.
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Matratzen
 Concord GmbH, Köln (Tyskland), ved Rechtsanwalt W.-W. — Manglende hensyntagen til
 Wodrich, og med valgt adresse i Luxembourg. Den anden part Domstolens praksis vedrø-
 i sagen for Appelkammeret: Kukla Germany S.A., Castellbisbal rende helhedsindtrykket af
 (Spanien). varemærket.
 — En konkurrent på markedet
 har ret til at kombinere be-
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: tegnelsen for sine vigtigste
 produkter med sit firma-
 navn.
 — Afgørelsen fra sagsøgte (Andet Appelkammer) af
 25. januar 2002 (klagesagsnr: R 1045/2000-2) annul- — Det modholdte varemærke
 leres. er ikke beskyttelsesegnet.
 — Indsigerens indsigelse af 17. december 1998 (sagsnr. B
 115 057) forkastes. (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær-
 ker (EFT 1994 L 11, s. 1).
 — Sagsøgte og indsigeren tilpligtes at betale alle omkostnin-
 ger og gebyrer ved behandlingen i indsigelsesafdelingen,
 for Appelkammeret og i forbindelse med nærværende
 søgsmål.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sag anlagt den 9. april 2002 af Jégo-Quéré & Cie S.A. mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Anmelderen af EF-vare- Sagsøgeren.
 mærket:
 (Sag T-108/02)
 Det anmeldte EF-vare- Figurmærket »MATRATZEN
 mærke: CONCORD« for varer i klasse 10,
 20 og 24 — anmeldel- (2002/C 144/111)
 sesnr. 739722
 Indehaveren af det under Hukla Germany S.A. (Processprog: fransk)
 indsigelsessagen påbe-
 råbte varemærke eller
 tegn:
 Det under indsigelsessa- Det spanske ordmærke »MA- Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 gen påberåbte varemær- TRATZEN« for varer i klasse 20. den 9. april 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 ke eller tegn: Europæiske Fællesskaber af Jégo-Quéré & Cie S.A., Lorient


text:
29.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/48
 Sag anlagt den 11. maj 2009 — Schopphoven mod Kommissionen
 (Sag F-48/09)
 2009/C 205/88
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Nikolaus Schopphoven (Zemmer, Tyskland) (ved avocats S. Rodrigues og C. Bernard-Glanz)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af EPSO’s afgørelse om ikke at optage sagsøgeren på reservelisten for den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AD/117/08
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det Europæiske Personalekontors (EPSO) afgørelse om ikke at optage sagsøgerens navn på reservelisten for den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AD/117/08 annulleres, og om nødvendigt annulleres EPSO’s afgørelser om ikke at imødekomme sagsøgerens anmodninger om reeksamination.
 —
 Reservelisten for den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AD/117/08 annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
28.8.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 246/21
 Anbringender og væsentligste argumenter 1. Ved fastlæggelsen af, om sagsøgeren, som er »British
 National (Overseas)«, og som ifølge gældende ret i Det
 Forenede Kongerige ikke er berettiget til at indrejse eller
 Tilsidesætte af fællesskabsretten (artikel 175 i traktaten om tage ophold i Det Forenede Kongerige, er en »statsborger i
 oprettelse af Det Europæiske Fællesskab), idet der foreligger en medlemsstat« og dermed »unionsborger« i EF-traktatens
 en urigtig fortolkning af fællesskabsretten, som ikke er i artikel 8’s forstand,
 overensstemmelse med nutidens realiteter, og er blevet gen-
 nemført med tilsidesættelse af de personlige grundrettigheder, 1) hvilken retsvirkning efter fællesskabsretten skal der
 der er anerkendt i artikel F.2 i traktaten om Den Europæiske (i givet fald) tillægges følgende erklæringer:
 Union og i almindelige retsgrundsætninger:
 a) Det Forenede Kongeriges erklæring af 1972 »vedrø-
 — Appellanten har krav på en effektiv domstolsbeskyttelse rende definitionen af udtrykket “statsborgere”«,
 over for en overdreven formalistisk fortolkning af de som blev afgivet på tidspunktet for tiltrædelsen til
 gældende betingelser for at anlægge sag med påstand om, De Europæiske Fællesskaber, og som blev vedlagt
 at der foreligger retsstridig undladelse eller passivitet: som bilag til tiltrædelseskonferencens slutakt,
 Retten i Første Instans’ fuldstændig formalistiske fortolk-
 ning af traktatens artikel 175 er ukorrekt, hvilket ses af b) Det Forenede Kongeriges erklæring af 1982 »vedrø-
 dens konklusioner. Kommissionen vidste, at der fandtes et rende betydningen af en statsborger i Det Forenede
 fartøj med besætning, som var tilbageholdt under forkert Kongerige« og
 anklage, idet Kommissionen havde de fornødne beviser
 for det utilstrækkelige anklagegrundlag, hvilke endda var c) Erklæring nr. 2 til traktaten om Den Europæiske
 fremskaffet af dens egne sagkyndige; Kommissionen var Union undertegnet den 7. februar 1992, hvorefter
 klar over det uretmæssige i tilbageholdelsen, men den statsborgerskab udelukkende besluttes under hen-
 foretog sig intet. Man kan ikke tiltræde en så formalistisk visning til den pågældende medlemsstats egen
 teori, hvorefter det gælder, at når sagsøgeren fremsætter lovgivning, og hvorefter medlemsstaterne til orien-
 den antagelse, at Kommissionen bør opfylde en traktat og tering kan afgive en erklæring om, hvem der i
 få frigivet de uberettigede tilbageholdte personer, foreligger henseende til Fællesskabet skal anses for at være
 der ikke hermed i sig selv et krav om, at den skal handle. deres statsborgere?
 2) I det omfang det følger af fællesskabsretten, at Det
 — Urigtig anvendelse af retten til ligebehandling, idet forskelli- Forenede Kongerige ikke kan påberåbe sig de under 1)
 ge forhold behandles ens. anførte erklæringer, hvilke kriterier er da relevante ved
 afgørelsen af, om en person er statsborger i en
 — Tilsidesættelse af princippet om retssikkerhed, som skal medlemsstat i artikel 8’s forstand, når der efter national
 ligge til grund for EF’s retsorden og være vejledende for ret findes flere kategorier af statsborgerskab, hvoraf
 EF-institutionerne. kun nogle giver ret til at indrejse og tage ophold i
 denne medlemsstat?
 — Retten til frihed og sikkerhed samt til ære og moralsk
 integritet for besætningen på Albor Uno, der ejes af den 3) Hvilken retsvirkning har i den forbindelse det af
 appellerende virksomhed Pescados Congelados Jogamar Sl. sagsøgeren påberåbte fællesskabsretlige princip om
 overholdelsen af grundlæggende menneskerettigheder,
 herunder navnlig artikel 3, stk. 2, i fjerde protokol til
 den europæiske menneskerettighedskonvention, som
 ikke er ratificeret af Det Forenede Kongerige, men
 ifølge hvilken ingen kan berøves retten til at indrejse i
 den stat, i hvilken han er statsborger?
 2. Skal EF-traktatens artikel 8A, stk. 1, under hensyn til
 de faktiske omstændigheder i nærværende sag fortolkes
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- således, at
 se af 14. april 1999 af High Court of Justice (England &
 Wales), Queen’s Bench Division (Crown Office), i sagen a) en unionsborger har ret til at indrejse og tage ophold i
 The Queen mod Secretary of State for the Home Depart- den medlemsstat, i hvilken han er statsborger, selv om
 ment, ex parte: Cheung Chiu Hung den pågældende ikke har en sådan ret ifølge national
 ret,
 (Sag C-256/99) b) bestemmelsen indrømmer rettigheder ud over dem,
 der gjaldt i henhold til EF-traktaten før den ved
 traktaten om Den Europæiske Union indførte ændring,
 (1999/C 246/42)
 c) bestemmelsen indfører rettigheder, som har direkte
 virkning, og som kan påberåbes af unionsborgere for
 Ved kendelse af 14. april 1999, indgået til Domstolens Justits-
 en national ret,
 kontor den 9. juli 1999, har High Court of Justice (England &
 Wales), Queen’s Bench Division (Crown Office), i sagen The d) bestemmelsen finder anvendelse på situationer, som er
 Queen mod Secretary of State for the Home Department, ex rent interne for en medlemsstat?
 parte: Cheung Chiu Hung, forelagt De Europæiske Fællesska-
 bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 følgende spørgsmål:


text:
10.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 175/37
 Rettens dom af 9. april 2014 — Grækenland mod Kommissionen
 (Sag T-150/12) (1)
 ((Statsstøtte - rentefrie lån omfattet af en statsgaranti stillet af de hellenske myndigheder til fordel for sammenslutninger af landbrugskooperativer inden for kornsektoren - afgørelse, som erklærer støtten uforenelig med det indre marked - begrundelsespligt - fordel - støtte, der tilsigter at afhjælpe en alvorlig forstyrrelse af en medlemsstats økonomi))
 2014/C 175/48
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Den Hellenske Republik (ved I. Chalkias, X. Basakou og A. Vasilopoulou, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved S. Thomas og D. Triantafyllou, derefter ved M. Triantafyllou og P. Němečkova, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse 2012/320/EU af 25. januar 2012 om Grækenlands støtte til kornproducenter og kornopkøbende kooperativer (EUT L 164, s. 10).
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 184 af 23.6.2012.


text:
3.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 225/48
 Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 18. april 2013 — Adiamix mod Ministre de l’Économie et des Finances (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour administrative d’appel de Nantes — Frankrig)
 (Sag C-368/12) (1)
 (Artikel 53, stk. 2, i procesreglementet - præjudiciel forelæggelse - statsstøtte - kommissionsbeslutning, der fastslår en støtteordnings uforenelighed med fællesmarkedet - tilbagebetaling af statsstøtte - vurdering af gyldigheden af en EU-retsakt - manglende præcisering af begrundelsen for nødvendigheden af en besvarelse af de præjudicielle spørgsmål - åbenbart afvisningsgrundlag)
 2013/C 225/84
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour administrative d’appel de Nantes
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Adiamix
 Sagsøgt: Ministre de l’Économie et des Finances
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour administrative d’appel de Nantes — gyldigheden af Kommissionens beslutning 2004/343/EF af 16. december 2003 om Frankrigs støtteordning for overtagelse af kriseramte virksomheder (EUT L 108, s. 38)
 Konklusion
 Anmodningen om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour administrative d’appel de Nantes (Frankrig) ved afgørelse af 26. juli 2012 afvises.
 (1) EUT C 295 af 29.9.2012.


text:
C 234/16 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 25.7.98
 til 13. betragtning til og artikel 2, stk. 1, litra a), motorkùretùjets eller kombinationen af sammenkoblede
 nr. vii) i direktivet er »aftaler om finansielle tjeneste- kùretùjers antal af aksler, uanset deres indbyrdes afstand
 ydelser vedrùrende emission, kùb, salg og overfùrsel af og uafhñngigt af, om en aksel er i brug under kùrslen eller
 vñrdipapirer eller andre finansielle instrumenter . . . lùftet op, eller skal tandem- og lùftbare aksler holdes uden
 undtaget fra begrebet finansielle tjenesteydelser (jf. for afgiftsberegningen?
 kategori 6 i bilag I A)«?
 (2) Om fortolkningen af artikel 8, stk. 1, i aftalen om opkrñvning
 (1) EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1. af afgifter for tunge erhvervskùretùjers benyttelse af visse veje
 af 9. februar 1994 (Bundesgesetzblatt, del II, s. 1768).
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 8. maj 1998 af Oberlandesgericht Köln i bùde-
 afsagt den 30. april 1998 af Oberster Gerichtshof i sagen
 sagen mod Alois Pfennigmann
 Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gerwerkschaft
 (Sag C-193/98) öffentlicher Dienst mod Republik Österreich
 (98/C 234/30) (Sag C-195/98)
 (98/C 234/32)
 Ved kendelse afsagt den 8. maj 1998, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 20. maj 1998, har Oberlandesge- Ved kendelse afsagt den 30. april 1998, indgået til Dom-
 richt Köln i bùdesagen mod Alois Pfennigmann forelagt stolens Justitskontor den 20. maj 1998, har Oberster
 De Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om Gerichtshof i sagen Österreichischer Gewerkschaftsbund,
 prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål (1): Gewerkschaft öffentlicher Dienst mod Republik Österreich
 forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmod-
 Ved afgùrelsen af, om et motorkùretùj eller en kombina- ning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 tion af sammenkoblede kùretùjer Ð som dette forstås i
 aftalens artikel 2, stk. 1, sammenholdt med artikel 2, 1. »Kan der indhentes en prñjudiciel afgùrelse fra De
 fjerde led, i Rådets direktiv 93/89/EéF (2) Ð udelukkende Europñiske Fñllesskabers Domstol i henhold til EF-
 er beregnet til vejgodstransport, skal da tidspunktet og traktatens artikel 177 i en sag, hvor Oberster Gerichts-
 karakteren af den konkrete anvendelse lñgges til grund, hof på grund af de af en part anfùrte og af navngivne
 eller afhñnger afgùrelsen Ð uanset det konkrete anvendel- personer uafhñngige faktiske omstñndigheder, som
 sesformål Ð af, om der foreligger en generel formålsdefi- skal lñgges uprùvet til grund, skal tage stilling til den
 nition for motorkùretùjet eller kombinationen af sammen- pågñldende parts begñring om, at der består eller ikke
 koblede kùretùjer med henblik på anvendelse til vejgods- består rettigheder eller retsforhold på det arbejdsretlige
 transport? område, som ifùlge det af denne part anfùrte, som skal
 lñgges uprùvet til grund, har betydning for mindst tre
 (1) Om fortolkningen af art. 2, stk. 1, i aftalen om opkrñvning af arbejdsgivere eller arbejdstagere, og retten trñffer
 afgifter for tunge erhvervskùretùjers benyttelse af visse veje af afgùrelse som fùrste og samtidig sidste instans?«
 9. februar 1994 (Bundesgesetzblatt, del II, s. 1768).
 (2) EFT L 279 af 12.11.1993, s. 32.
 Såfremt spùrgsmål 1) besvares bekrñftende, ùnskes
 fùlgende spùrgsmål besvaret:
 2. »Er EF-traktatens artikel 48 eller andre fñllesskabsret-
 lige bestemmelser, navnlig artikel 7 i Rådets forordning
 (EéF) nr. 1612/68 (1), til hinder for, at det fremrykkede
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse tidspunkt, der lñgges til grund ved indplaceringen af
 afsagt den 8. maj 1998 af Oberlandesgericht Köln i bùde- de hos indklagede beskñftigede overenskomstansatte
 sagen mod Eckard Pörschke lñrere og assistenter i deres respektive lùntabeller, fast-
 (Sag C-194/98) sñttes forskelligt, idet beskñftigelsesperioder, der er til-
 bagelagt i et ansñttelsesforhold, hvis omfang mindst
 (98/C 234/31) har udgjort halvdelen af, hvad der krñves for fuldtids-
 ansatte i et ansñttelsesforhold med en national kollek-
 tiv enhed eller som ansat lñrer på en national offentlig
 Ved kendelse afsagt den 8. maj 1998, indgået til Domsto-
 skole, et universitet, en hùjere lñreanstalt, kunstakade-
 lens Justitskontor den 20. maj 1998, har Oberlandesge-
 miet eller på en national privatskole, der er tillagt
 richt Köln i bùdesagen mod Eckard Pörschke forelagt De
 offentligretlig status, godskrives fuldt ud, mens beskñf-
 Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om
 tigelsesperioder, der er tilbagelagt ved lignende institu-
 prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål (1):
 tioner i andre medlemsstater, kun efter forbundsfinans-
 ministerens godkendelse, og såfremt de for den over-
 Skal beregningen af den afgift, der skal erlñgges i henhold enskomstansattes udfùrelse af arbejdet er af sñrlig
 til aftalens artikel 8, stk. 1, alene ske på grundlag af betydning, godskrives fuldt ud, for ansñttelsesforhold,


text:
22.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 462/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polen) den 5. september 2014 — ROZ-ŚWIT Zakład Produkcyjno-Handlowo-Usługowego Henryk Ciurko, Adam Pawłowski spółka jawna mod Dyrektor Izby Celnej w Wrocławiu
 (Sag C-418/14)
 (2014/C 462/20)
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: ROZ-ŚWIT Zakład Produkcyjno-Handlowo-Usługowego Henryk Ciurko, Adam Pawłowski spółka jawna
 Sagsøgt: Dyrektor Izby Celnej w Wrocławiu
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 5, sammenholdt med artikel 2, stk. 3, og artikel 21, stk. 4, i Rådets direktiv 2003/96/EF (1) af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (EUT L 283 af 31.10.2003, s. 51, herefter »direktiv 2003/96«) fortolkes således, at den er til hinder for den nationale bestemmelse i artikel 89, stk. 16, i punktafgiftsloven af 6. december 2008 (ustawa o podatku akcyzowym, Dz. U. 2009, nr. 3, pos. 11, med ændringer, herefter: »UPA«), hvorefter punktafgiftssatsen for brændstof finder anvendelse på fyringsolie, hvis den afgiftspligtige person ikke opfylder formkravet i henhold til UPA’s artikel 89, stk. 14 og 15?
 2)
 Er proportionalitetsprincippet ikke til hinder for formkravet i henhold til UPA’s artikel 89, stk. 14 og 15, hvorefter den reducerede punktafgiftssats for fyringsolie kun kommer til anvendelse, hvis der inden for den i loven fastsatte frist udarbejdes og fremlægges en oversigt over købernes erklæringer, uanset om det materielle krav om salg af brændsel til opvarmning er opfyldt?
 3)
 Er den i UPA’s artikel 89, stk. 16, fastsatte sanktion, hvorefter punktafgiften på salget af fyringsolie — sådan som det er tilfældet i den foreliggende sag — pålægges sælgeren med den sats, der gælder for motorbrændstof (UPA’s artikel 89, stk. 4, nr. 1), hvis formkravet i henhold til UPA’s artikel 89, stk. 14 og 15, ikke er opfyldt, i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet?
 (1) Rådets direktiv 2003/96/EF af 27.10.2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (EUT L 283, s. 51).


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/63
 Sag anlagt den 25. juni 2008 — Z mod Kommissionen
 (Sag F-60/08)
 (2008/C 223/120)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Z (Bruxelles, Belgien) (ved S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning om efter udtalelse fra invaliditetsudvalget at anvende forbeholdet i artikel 100 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 7. september 2007, hvorved sagsøgerens ansættelsesvilkår som hjælpekontraktansat fastlægges, for så vidt som det deri bestemmes, at forbeholdet i artikel 100 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte skal finde anvendelse.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
16.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/4
 Appel iværksat den 20. juni 2017 af Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o., Star Agro Analyse und Handels GmbH og Agria Beteiligungsgesellschaft mbH til prøvelse af dom afsagt af Retten den 16. maj 2017 i sag T-480/15, Agria Polska m.fl. mod Kommissionen
 (Sag C-373/17 P)
 (2017/C 347/04)
 Processprog: polsk
 Parter
 Appellanter: Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o., Star Agro Analyse und Handels GmbH og Agria Beteiligungsgesellschaft mbH (ved Rechtsanwälte P. Graczyk og W. Roclawski)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom af 16. maj 2017 i sag T-480/15 ophæves.
 —
 Der træffes endelig afgørelse i tvisten, dvs. Kommissionens afgørelse kendes ugyldig.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanterne har med det første appelanbringende gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 101 TEUF og artikel 102 TEUF, sammenholdt med artikel 17, stk. 1, andet punktum, TEU og artikel 7, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 773/2004 samt artikel 7, stk. 1 og 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003, idet Retten så bort fra åbenlyse fejl, som Kommissionen begik ved bedømmelsen af sandsynligheden for, at der forelå en overtrædelse af artikel 101 TEUF eller artikel 102 TEUF, af spørgsmålet, om der forelå en EU-interesse i at indlede en undersøgelse, og af omfanget af nødvendige beviser.
 Appellanterne har med dette appelanbringende bl.a. gjort gældende, at Retten begik følgende fejl: (i) den omstændighed, at appellanternes konkurrenter handlede samtidigt (tidsmæssigt sammenfaldende anmeldelse til de nationale myndigheder), var udelukkende begrundet i de erklæringer, som de har fremlagt; (ii) der er ikke taget hensyn til, at de fleste administrative afgørelser imod appellanterne og de sanktioner, som de er pålagt, og som er udløst af klager, som konkurrenter har indgivet, er blevet annulleret; (iii) der er set bort fra, at der til dels er indgivet klager til de forkerte myndigheder, og at det alene blev fastslået, at det i betragtning af risikoen for en skade på omdømmet eller negative påvirkning af de markedsførte produkters oprindelige tilstand kunne være legitimt at underrette de kompetente myndigheder; (iv) det blev tiltrådt, at Kommissionen havde lagt til grund, at der ikke forelå en tilstrækkelig EU-interesse i indledning af en undersøgelse, selv om de aktiviteter, der var omfattet af appellanternes klage, havde berørt flere medlemsstaters områder og multinationale selskaber; det blev ukorrekt lagt til grund, at appellanternes klage til de nationale myndigheder havde begrundet, at disse myndigheder havde enekompetence; (v) der blev ikke taget hensyn til, at omfanget af de nødvendige beviser og behovet for at afsætte betydelige ressourcer talte for, at Kommissionen var ansvarlig; (vi) det blev lagt til grund, at betingelserne for, at der forelå »misbrug af procedurer« ikke var opfyldt i retssagen.
 Appellanterne har med det andet appelanbringende gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af EU-rettens effektive virkning (effet utile) og en urigtig fortolkning af dette princip med hensyn til den praktiske anvendelse af artikel 101 TEUF og artikel 102 TEUF, sammenholdt med artikel 105 TEUF og artikel 17, stk. 1, TEU, eftersom Retten (i) så bort fra Kommissionens rolle i EU-systemet om konkurrencebeskyttelse og lagde til grund, at der ikke består en forpligtelse for Kommissionen til at efterprøve, om de nationale myndigheder havde pasende ressourcer til rådighed til at efterkomme forpligtelserne i henhold til forordning nr. 1/2003; (ii) så bort fra appellanternes argument om, at der savnes effektive retsmidler for de nationale retter til, at private kan håndhæve konkurrencereglerne, da polsk ret ikke indeholder en passende procedure, og forældelsesfristen i henhold til polsk ret allerede er udløbet; (iii) fastslog, at appellanterne ikke havde godtgjort, at de polske konkurrencemyndigheder (formanden for kontoret for konkurrence- og forbrugerbeskyttelse [UOKiK]) ikke agtede at forfølge overtrædelser og pålægge sanktioner herfor, selv om det er ubestridt, at formanden for UOKiK havde afvist at indlede en undersøgelse, henset til, at den på daværende tidspunkt gældende forældelsesfrist var udløbet.
 Appellanterne har med det tredje anbringende gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af princippet om en effektiv domstolsbeskyttelse (artikel 13 EMRK), retten til effektive retsmidler for en domstol (artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder) og retten til god forvaltning (artikel 41, stk. 1, i chartret om grundlæggende rettigheder), idet Retten (i) opretholdt Kommissionens afgørelse, hvormed denne institution havde forkastet appellanternes klage uden at efterprøve, om der forelå overtrædelser, selv om de nationale konkurrencemyndigheder forinden havde afvist at indlede en undersøgelse på grund af formelle krav, og selv om der ikke reelt var nogen mulighed for gennemførelse af privatretlige erstatningssøgsmål; (ii) med urette afviste, at der forelå en tilsidesættelse af princippet om en effektiv domstolsbeskyttelse med den begrundelse, at appellanterne kunne have anfægtet den afgørelse, hvormed Kommissionen forkastede appellanternes klage; (iii) så bort fra, at retten til effektiv domstolsbeskyttelse, retten til effektive retsmidler og retten til god forvaltning også omfatter retten til at få en afgørelse inden for en rimelig frist, hvilket ikke er overholdt i nærværende sag, da Kommissionen først traf den afgørelse, hvormed den afviste at indlede en undersøgelse, fire et halvt år efter, at appellanterne havde indgivet deres klage.


text:
26.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 313/32
 Sag anlagt den 23. august 2013 — Larrañaga Otaño mod KHIM
 (Sag T-459/13)
 2013/C 313/61
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøgere: Joseba Larrañaga Otaño (San Sebastian, Spanien) og Mikel Larrañaga Otaño (San Sebastian) (ved advokat F. Bueno Salamero)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Sagsøgernes påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »GRAPHENE« for varer og tjenesteydelser i klasse 2, 6, 10 og 22 — EF-varemærkeansøgning nr. 10 892 446
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning nr. 207/2009.


text:
3.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 65/26
 Sag anlagt den 27. december 2011 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-143/11)
 2012/C 65/52
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat G. Cipressa)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af Kommissionens stiltiende afgørelse om ikke at erstatte en fjerdedel af de sagsomkostninger, som sagsøgeren har afholdt i forbindelse med sag F-81/09, Marcuccio mod Kommissionen, og som Kommissionen blev pålagt at betale ved dom af 15. februar 2011.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af den afgørelse, der hidrører fra, eller som under alle omstændigheder kan føres tilbage til Kommissionen, om at afslå sagsøgerens ansøgning af 16. august 2011, der blev fremsendt til Kommissionen repræsenteret ved dennes daværende legale repræsentant, og til Kommissionens ansættelsesmyndighed.
 —
 Det fastslås, at Kommissionen har undladt at iværksætte foranstaltninger til opfyldelse af den dom, som Personaleretten afsagde den 15. februar 2011 i sag F-81/09, Marcuccio mod Kommissionen, og navnlig de foranstaltninger til opfyldelse af ovennævnte dom, der vedrører sagsomkostningerne.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 3 316,31 EUR, hvilket beløb såfremt det ikke eller i det omfang det ikke udbetales til sagsøgeren, tillægges renter på 10 % om året med årlig opskrivning med virkning fra i morgen og indtil nævnte betaling finder sted.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 5 EUR pr dag for hver yderligere dag fra i morgen, hvor undladelsen fortsætter og indtil den 180. dag efter den 17. august 2011, hvilket beløb på 5 EUR skal udbetales ved udløbet af samme dag, og såfremt det ikke bliver det, eller i det omfang det ikke bliver det, tilkendes sagsøgeren renter på 10 % årligt med årlig opskrivning med virkning fra dagen efter, at nævnte betaling skulle have fundet sted, og indtil den dag, hvor den faktisk finder sted.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 6 EUR om dagen for hver yderligere dag fra den 181. dag efter den 17. august 2011, hvor undladelsen fortsætter og indtil den 270. dag efter den 17. august 2011, hvilket beløb på 6 EUR skal udbetales ved udløbet af samme dag, og såfremt det ikke bliver det, eller i det omfang det ikke bliver det, tilkendes sagsøgeren renter på 10 % årligt med årlig opskrivning med virkning fra dagen efter, at nævnte betaling skulle have fundet sted, og indtil den dag, hvor den faktisk finder sted.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 7,5 EUR om dagen for hver yderligere dag fra den 271. dag efter den 17. august 2011, hvor undladelsen fortsætter og indtil den 360. dag efter den 17. august 2011, hvilket beløb på 7,5 EUR skal udbetales ved udløbet af samme dag, og såfremt det ikke bliver det, eller i det omfang det ikke bliver det, tilkendes sagsøgeren renter på 10 % årligt med årlig opskrivning med virkning fra dagen efter, at nævnte betaling skulle have fundet sted, og indtil den dag, hvor den faktisk finder sted.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 10 EUR om dagen for hver yderligere dag fra den 361. dag efter den 17. august 2011, hvor undladelsen fortsætter, uden tidsbegrænsning, hvilket beløb på 10 EUR skal udbetales ved udløbet af samme dag, og såfremt det ikke bliver det, eller i det omfang det ikke bliver det, tilkendes sagsøgeren renter på 10 % årligt med årlig opskrivning med virkning fra dagen efter, at nævnte betaling skulle have fundet sted, og indtil den dag, hvor den faktisk finder sted.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.