text:
2.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/13
 Sag anlagt den 31. januar 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-33/05)
 (2005/C 82/27)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 31. januar 2005 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Sara Pardo Quintillán og Joanna Hottiaux, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger (1), idet det ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 2.
 Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 22. december 2002.
 (1) EFT L 327 af 22.12.2000. s. 1.


text:
4.5.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 109/11
 2) Artikel 69, stk. 1, litra a), i forordning nr. 1408/71, som Bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987
 ændret og ajourført ved forordning nr. 118/97, skal fortolkes om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som
 således, at en arbejdssøgende for at kunne bevare retten til ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2086/97 af 4. no-
 ydelser ved arbejdsløshed, som omhandlet i denne bestemmelse, vember 1997, skal fortolkes således, at immunoglobulinkoncentrater
 skal have stået til rådighed for den kompetente stats arbejdsfor- baseret på tørret, affedtet og »afkaseiniseret« råmælk, der er standardi-
 midling i en samlet periode på mindst fire uger, efter at han seret ved hjælp af lactose, skal tariferes som farmaceutiske produkter
 blev arbejdsløs, uanset om denne periode har været afbrudt. i kapitel 30 i den kombinerede nomenklatur.
 (1) EFT C 211 af 22.7.2000. (1) EFT C 247 af 26.8.2000.
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 (Sjette Afdeling)
 af 7. marts 2002
 i sag C-259/00, Biochem Zusatzstoffe Handels- und Pro- af 7. februar 2002
 duktions GmbH mod Oberfinanzdirektion Nürnberg (an-
 modning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht
 München) (1) i sag C-279/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Den Italienske Republik (1)
 (»Fælles toldtarif — toldpositioner — tarifering af råmælks-
 baseret immunoglobulinkoncentrat — tarifering i den kom- (»Traktatbrud — fri udveksling af tjenesteydelser — frie
 binerede nomenklatur«) kapitalbevægelser — vikarbureauvirksomhed«)
 (2002/C 109/16)
 (2002/C 109/17)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: italiensk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-259/00, angående en anmodning, som Finanzgericht
 München (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Biochem I sag C-279/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 Zusatzstoffe Handels- und Produktions GmbH mod Oberfi- ber (befuldmægtigede: E. Traversa og M. Patakia) mod Den
 nanzdirektion Nürnberg, at opnå en præjudiciel afgørelse Italienske Republik (befuldmægtiget: U. Leanza, bistået af
 vedrørende fortolkningen af kapitel 30 i den kombinerede D. Del Gaizo), angående en påstand om, at det fastslås, at
 nomenklatur, som fremgår af bilag I til Rådets forordning Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser efter
 (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomen- artikel 49 EF og 56 EF ved at kræve, at vikarbureauer, der er
 klaturen og den fælles toldtarif (EFT L 256, s. 1), som etableret i andre medlemsstater, skal have hjemsted eller en
 ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2086/97 af filial i Italien og skal stille en sikkerhed på 700 mio. ITL hos et
 4. november 1997 (EFT L 312, s. 1), har Domstolen (Fjerde kreditinstitut, der har hjemsted eller en filial i Italien, har
 Afdeling), sammensat af D.A.O. Edward (refererende dommer) Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 som fungerende formand for Fjerde Afdeling og dommerne den, F. Macken, og dommerne C. Gulmann, R. Schintgen
 A. La Pergola og C.W.A. Timmermans; generaladvokat: C. Stix- (refererende dommer), V. Skouris og J.N. Cunha Rodrigues;
 Hackl; justitssekretær: R. Grass, den 7. marts 2002 afsagt dom, generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: R. Grass, den 7. fe-
 hvis konklusion lyder således: bruar 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- C 109/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.5.2002
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser efter 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i
 artikel 49 EF og 56 EF ved at kræve, at vikarbureauer, der er henhold til artikel 1 i Rådets forordning (EØF) nr. 4055/86
 etableret i andre medlemsstater, skal have hjemsted eller en filial af 22. december 1986 om anvendelse af princippet om fri
 i Italien og skal stille en sikkerhed på 700 mio. ITL hos et udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport mellem
 kreditinstitut, der har hjemsted eller en filial i Italien. medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og
 tredjelande, idet den har opretholdt en afgift for passagerer, der
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger. går om bord i skibe eller fra borde i Genovas, Napolis og
 Triestes havne (Italien), når passagererne kommer fra eller rejser
 til havne, der er beliggende i en anden medlemsstat eller i et
 (1) EFT C 259 af 9.9.2000. tredjeland, mens en sådan afgift ikke opkræves i forbindelse
 med transport mellem to havne, der er beliggende på det
 nationale område.
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 285 af 7.10.2000.
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 19. februar 2002
 DOMSTOLENS DOM
 i sag C-295/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 (Femte Afdeling)
 skaber mod Den Italienske Republik (1)
 af 27. februar 2002
 (»Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 1 i forordning
 (EØF) nr. 4055/86 — afgift for passagerer, der går om bord
 i skibe eller fra borde — afgift, der ikke pålægges passagerer, i sag C-302/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 der rejser mellem havne, der er beliggende på det nationale skaber mod Den Franske Republik(1)
 område«)
 (»Traktatbrud — direktiv 95/59/EF og 92/79/EØF — EF-
 traktatens artikel 95 (efter ændring nu artikel 90 EF) —
 (2002/C 109/18) forbrugsbeskatning af forarbejdet tobak — minimumsrefe-
 rencepris for alle cigaretter, der er solgt under samme mærke
 (Processprog: italiensk) — forskellig beskatning af cigaretter af brun tobak og af lys
 tobak«)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (2002/C ===/19)
 (Processprog: fransk)
 I sag C-295/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 ber (befuldmægtigede: E. Traversa og B. Mongin) mod Den gjort i Samling af Afgørelser)
 Italienske Republik (befuldmægtiget: U. Leanza, bistået af G. De
 Bellis), angående en påstand om, at det fastslås, at Den
 Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 artikel 1 i Rådets forordning (EØF) nr. 4055/86 af 22. decem- I sag C-302/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber 1986 om anvendelse af princippet om fri udveksling af ber (befuldmægtigede: E. Traversa og C. Giolito) mod Den
 tjenesteydelser inden for søtransport mellem medlemsstaterne Franske Republik (befuldmægtigede: G. de Bergues og S. Seam),
 indbyrdes og mellem medlemsstaterne og tredjelande (EFT angående en påstand om, at det fastslås, at Den Franske
 L 378, s. 1), idet den har opretholdt en afgift for passagerer, Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i
 der går om bord i skibe eller fra borde i Genovas, Napolis og henhold til artikel 9, stk. 1, artikel 8, stk. 2, og artikel 16,
 Triestes havne (Italien), når passagererne kommer fra eller stk. 5, i Rådets direktiv 95/59/EF af 27. november 1995 om
 rejser til havne, der er beliggende i en anden medlemsstat eller forbrugsbeskatning af forarbejdet tobak bortset fra omsætning-
 i et tredjeland, mens en sådan afgift ikke opkræves i forbindelse safgift (EFT L 291, s. 40), som ændret ved Rådets direktiv
 med transport mellem to havne, der er beliggende på det 1999/81/EF af 29. juli 1999 (EFT L 211, s. 47), i henhold til
 nationale område, har Domstolen (Tredje Afdeling), sammen- artikel 2 i Rådets direktiv 92/79/EØF af 19. oktober 1992 om
 sat af afdelingsformanden, F. Macken, og dommerne C. Gul- indbyrdes tilnærmelse af cigaretafgifterne (EFT L 316, s. 8),
 mann og J.-P. Puissochet (refererende dommer); generaladvo- samt i henhold til EF-traktatens artikel 95, stk. 1 (efter ændring
 kat: S. Alber; justitssekretær: R. Grass, den 19. februar 2002 nu artikel 90, stk. 1, EF), og subsidiært i henhold til dennes
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: stk. 2, ved at opretholde

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
11 . 11 . 95 | DA 1 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 299/ 19
 Sagsøgeren har anført, at Rådets afgørelse om ikke at give Slettelse af sag T- 11 2/92 (')
 aktindsigt er en tilsidesættelse af den grundlæggende ret til ( 95 /C 299/33 )
 aktindsigt i dokumenter fra Den Europæiske Unions insti
 tutioner, af princippet om beskyttelse af den berettigede
 forventning og af artikel 4 , stk . 1 og 2 , i Rådets afgørelse (Processprog: engelsk)
 93/73 l /EF , idet Rådet har anvendt de kriterier, der skal
 lægges til grund for et eventuelt afslag, og som er opstillet i Ved kendelse af 11 . juli 1995 har formanden for Fjerde
 de nævnte bestemmelser, forkert . Sagsøgeren har endvidere Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 anført, at Rådets afslag må annulleres , fordi Rådet ikke har Instans besluttet, at sag T- 1 1 2/92 , John Cooney mod
 begrundet det. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes
 af registret.
 (') EFT nr . C 34 af 6 . 2 . 1993 .
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 28 . september 1995
 Slettelse af sag T-425/93 ( )
 i sag T-95 /94 , Chambre syndicale nationale des entreprises ( 95 /C 299/34 )
 de transport de fonds et valeurs ( Sytraval ) og Brink's France
 SARL mod Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber (') (Processprog: engelsk)
 (Statsstøtte — klage fra en konkurrent — manglende
 Ved kendelse af 9 . august 1995 har formanden for Første
 iværksættelse af en undersøgelsesprocedure — retten til at
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 varetage sine interesser — annullationssøgsmål)
 Første Instans besluttet, at sag T-425/93 , David Wilcox mod
 ( 95/C 299/32 ) Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registret.
 (Processprog: fransk)
 (') EFT nr . C 238 af 2 . 9 . 1993 .
 I sag T-95/94 , Chambre syndicale nationale des entreprises
 de transport de fonds et valeurs ( Sytraval ) og Brink's France
 SARL, ved advokat Jean-Michel Payre , Paris , og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31 ,
 Grand-Rue , mod Kommissionen for De Europæiske Fælles Slettelse af sag T-430/93 ( )
 skaber ( befuldmægtigede : Michel Nolin og Ben Smulders ) ( 95/C 299/35 )
 støttet af Den Franske Republik ( befuldmægtigede : Cather
 ine de Salins og Jean-Marc Belorgey ), hvori der er nedlagt
 påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af (Processprog: fransk)
 31 . december 1993 om ikke at imødekomme sagsøgernes
 anmodning om, at Kommissionen fastslår, at Den Franske Ved kendelse af 11 . august 1995 har formanden for Første
 Republik har tilsidesat traktatens artikel 92 og 93 ved at yde Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 støtte til Sécuripost SA, har Retten ( Fjerde Udvidede Første Instans besluttet, at sag T-430/93 , Jean Trelhu mod
 Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden , K. Lenaerts , Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 og dommerne R. Schintgen, C. P. Briët, R. García- Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registret.
 Valdecasas og P. Lindh , justitssekretær : IT . Jung, den
 28 . september 19 95 afsagt dom, hvis konklusion lyder (') EFT nr . C 54 af 25 . 5 . 1993 .
 således :
 1 ) Kommissionens afgørelse af3 1 . december 1 993 om ikke
 at imødekomme sagsøgernes anmodning om , at Kom
 missionen fastslår, at Den Franske Republik har tilside Slettelse af de forenede sager T-436/93 — T-441 /93 ( )
 sat traktatens artikel 92 og 93 ved at yde støtte til ( 95/C 299/36 )
 Sécuripost, annulleres .
 (Processprog: engelsk)
 2 ) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler
 sagsøgernes .
 Ved kendelse af 12 . juli 1995 har formanden for Fjerde
 3 ) Den Franske Republik bærer sine egne omkostninger. Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans besluttet, at de forenede sager T-436/93 —
 T-441 /93 , British Petroleum Company plc ., Barclays Bank
 (') EFT nr . C 103 af 11 . 4 . 1994 .
 plc ., Hanson plc ., Lucas Industries Public Limited Com
 pany, Mars UK Limited , Mars G.B. Limited , Intercon
 tinental Trading Limited, Effem Management Services


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/37
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 15. marts 2007 — Dascalu mod Kommissionen
 (Sag T-430/03) (1)
 (Tjenestemænd - udnævnelse - ændring af indplacering i lønklasse og løntrin - anvendelse af Domstolens praksis - artikel 5, artikel 31, stk. 2, artikel 32, andet afsnit og artikel 45 og 62 i tjenestemandsvedtægten)
 (2007/C 95/73)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Iosif Dascalu (Kraainem, Belgien) (ved avocat, N. Lhoëst)
 Sagsøgt: Kommissionen mod De Europæiske Fællesskaber (først ved C. Berardis-Kayser, L. Lozano Palacios og H. Krämer, som befuldmægtigede, og dernæst af H. Krämer, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Dels en påstand om annullation af Kommissionens afgørelser af henholdsvis 23. december 2002 og 14. april 2003, hvorved sagsøgerens indplacering i lønklasse blev ændret, for så vidt som hans indplacering i løntrin på datoen for hans udnævnelse deri fastsættes til lønklasse A6, første løntrin, og de økonomiske følger heraf, herved gives virkning fra den 5. oktober 1995, og hans karriere ikke genoprettes, og, om fornødent, en påstand om annullation af de afgørelser, hvorved sagsøgerens klager afslås, dels en påstand om erstatning for den skade, sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af disse afgørelser.
 Konklusion
 1)
 Kommissionens afgørelse af 14. april 2003 annulleres, for så vidt som datoen for de økonomiske følger heraf fastsættes til den 5. oktober 1995.
 2)
 Kommissionen foretager en sammenligning af sagsøgerens fortjenester med fortjenesterne for de tjenestemænd, der er blevet forfremmet til lønklasse A5 fra den 16. april 1993 og derefter til A4 fra den 16. januar 1998.
 3)
 Efter denne gennemgang og for så vidt som Kommissionen ikke er i stand til at tilbyde sagsøgeren en forfremmelse til den lønklasse, der er berettiget, opfordres parterne til at søge at opnå en aftale om en passende kompensation under hensyntagen til sagsøgerens erstatningspåstand.
 4)
 Parterne informerer Retten inden for en frist af 3 måneder at regne fra denne doms afsigelse om indholdet af den aftale, de måtte være nået frem til, eller i mangel heraf, om deres påstande opgjort i tal vedrørende erstatningsbeløbet.
 5)
 I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 6)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 47 af 21.2.2004.


text:
C 21/20 DA Den Europæiske Unions Tidende 24.1.2004
 — Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost- Sag anlagt den 19. november 2003 af Kommissionen for
 ninger. De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-490/03)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2004/C 21/38)
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter, der gøres
 gældende i denne sag, er identiske med dem, der er gjort
 gældende i sag C-485/03. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. no-
 vember 2003 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved José Luis Buendía
 Sierra, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget,
 og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Sag anlagt den 19. november 2003 af Kommissionen for — Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien forpligtelser i henhold til Kommissionens beslutning af
 11. juli 2001 om den spanske stats støtteordning for
 (Sag C-489/03) nyoprettede virksomheder i Vizcaya (meddelt under num-
 mer K(2001) 1763), idet det ikke inden for den fastsatte
 frist har truffet de nødvendige foranstaltninger for at
 (2004/C 21/37) opfylde det anførte i beslutningens artikel 2 og 3,
 eller under alle omstændigheder ikke har underrettet
 Kommissionen om disse foranstaltninger, således som det
 påhviler Kongeriget Spanien i medfør af beslutningens
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. no- artikel 4.
 vember 2003 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved José Luis Buendía — Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 Sierra, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, ninger.
 og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter, der gøres
 forpligtelser i henhold til Kommissionens beslutning af gældende i denne sag, er identiske med dem, der er gjort
 11. juli 2001 om den spanske stats støtteordning for gældende i sag C-485/03.
 nyoprettede virksomheder i Guipúzcoa [meddelt under
 nummer K(2001) 1761], idet det ikke inden for den
 fastsatte frist har truffet de nødvendige foranstaltninger
 for at opfylde det anførte i beslutningens artikel 2 og 3,
 eller under alle omstændigheder ikke har underrettet
 Kommissionen om disse foranstaltninger, således som det
 påhviler Kongeriget Spanien i medfør af beslutningens
 artikel 4. Sag anlagt den 20. november 2003 (fax: 13.11.2003) af
 Republikken Østrig mod Kommissionen for De Europæi-
 — Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost- ske Fællesskaber
 ninger.
 (Sag C-492/03)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter (2004/C 21/39)
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter, der gøres
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 20. no-
 gældende i denne sag, er identiske med dem, der er gjort
 vember 2003 (fax: 13.11.2003) anlagt sag mod Kommissionen
 gældende i sag C-485/03.
 for De Europæiske Fællesskaber af Republikken Østrig ved Dr.
 Harald Dossi, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i
 Luxembourg.


text:
16.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 89/46
 Sag anlagt den 17. december 2014 — ZZ mod Parlamentet
 (Sag F-139/14)
 (2015/C 089/55)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat F. Moyse)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at overføre de feriedage, som sagsøgeren ikke har afholdt i 2012 på grund af sygeorlov, til 2013, og påstand om erstatning for det angiveligt lidte økonomiske og ikke-økonomiske tab
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelserne af 12. februar 2014 og af 15. september 2014.
 —
 Om fornødent annullation af pensionsopgørelsen for april 2013.
 —
 Parlamentet tilpligtes at erstatte sagsøgerens tab, som er opgjort til 26 677,56 EUR.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
20.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 222/3
 Sag anlagt den 15. marts 2016 – Europa-Kommissionen mod Republikken Slovenien
 (Sag C-153/16)
 (2016/C 222/04)
 Processprog: slovensk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved D. Kukovec og E. Sanfrutos Cano)
 Sagsøgt: Republikken Slovenien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Slovenien har tilsidesat affaldsrammedirektivets artikel 12 (Bortskaffelse), artikel 13 for så vidt angår affaldshåndtering, der tager hensyn til beskyttelsen af miljøet og menneskers sundhed, og artikel 36, stk. 1 (Håndhævelse og sanktioner) samt bestemmelserne i affaldsdeponeringsdirektivets artikel 5, stk. 3, litra d), idet den har tilladt en fortsat og vedvarende miljømæssig og sundhedsmæssig usikker situation i form af en uhensigtsmæssig deponering af store mængder af brugte dæk og andet affald, herunder farligt affald, og tilladt bortskaffelse heraf i strid med kravene i affaldsdeponeringsdirektivet.
 —
 Republikken Slovenien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Republikken Slovenien har tilladt en fortsat og vedvarende miljømæssig og sundhedsmæssig usikker situation i form af en uhensigtsmæssig deponering af store mængder af brugte dæk og andet affald, herunder farligt affald, og tilladt en bortskaffelse heraf i strid med kravene i affaldsdeponeringsdirektivet og affaldsrammedirektivet.


text:
3.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 388/33
 Sag anlagt den 1. september 2014 — ZZ m. fl. mod Europa-Kommissionen
 (Sag F-86/14)
 2014/C 388/43
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: ZZ m. fl. (ved advokat O. Mader)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelserne om nedsættelse af det samlede antal årlige feriedage og påstand om, at det fastslås, at artikel 6 i bilag X til vedtægten for tjenestemænd, som ændret ved artikel 1, nr. 70, i forordning nr. 1023/2013, der finder anvendelse fra 1. januar 2014, ikke finder anvendelse.
 Sagsøgernes påstande
 —
 Afgørelserne, rettet til sagsøgerne via Sysper2, om deres nye årlige grundferierettigheder, annulleres.
 —
 Det fastslås, at artikel 1, nr. 70, litra a), i forordning (EU, EURATOM) nr. 1023/2013, der ændrer artikel 6 i bilag X til tjenestemandsvedtægten (»Særlige undtagelsesbestemmelser for tjenestemænd, der gør tjeneste i et tredjeland«) og Kommissionens afgørelse C(2013) 9051 endelig af 16. december 2013ikke finder anvendelse, for så vidt som sagsøgernes rettigheder for så vidt angår det årlige antal feriedage nedsættes.
 —
 Kommissionens afgørelse af 23. maj 2014 (R/123/14), hvorved sagsøgernes klager for så vidt angår årlig ferie blev afvist, annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
C 184/12 DA Den Europæiske Unions Tidende 2.8.2003
 DOMSTOLENS DOM setz) 1997 (østrigsk forbundslov af 1997 om indgåelse af offentlige
 kontrakter).
 (Sjette Afdeling)
 (1) EFT C 31 af 2.2.2002.
 af 19. juni 2003
 i sag C-410/01, Fritsch, Chiari & Partner, Ziviltechniker
 GmbH m.fl. mod Autobahnen- und Schnellstraßen-Finan-
 zierungs-AG (Asfinag) (anmodning om præjudiciel afgø-
 relse indgivet af Bundesvergabeamt) (1)
 DOMSTOLENS DOM
 (»Offentlige kontrakter — direktiv 89/665/EØF — klagepro- (Tredje Afdeling)
 cedurer i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter
 — artikel 1, stk. 3 — personer, som skal have adgang til
 klageprocedurerne — begrebet interesse i at opnå en offentlig af 19. juni 2003
 indkøbs-, bygge- eller anlægskontrakt«)
 i sag C-420/01, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 (2003/C 184/21) skaber mod Den Italienske Republik (1)
 (»Traktatbrud — frie varebevægelser — artikel 28 EF og 30
 (Processprog: tysk) EF — forbud mod salg af energiholdige drikkevarer, hvis
 koffeinindhold overstiger en bestemt grænse — folkesundhed
 — opretholdelse af en national bestemmelse, der er uforenelig
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- med fællesskabsretten«)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (2003/C 184/22)
 I sag C-410/01, angående en anmodning, som Bundesverga- (Processprog: italiensk)
 beamt (Østrig) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Fritsch,
 Chiari & Partner, Ziviltechniker GmbH m.fl. mod Autobahnen- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 und Schnellstraßen-Finanzierungs-AG (Asfinag), at opnå en gjort i Samling af Afgørelser)
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 1,
 stk. 3, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989
 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrø-
 rende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med I sag C-420/01, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskon- (befuldmægtiget: H. van Lier og R. Amorosi) mod Den
 trakter (EFT L 395, s. 33), som ændret ved Rådets direktiv Italienske Republik (befuldmægtiget: U. Leanza, bistået af
 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangs- Fiorilli), angående en påstand om, at det fastslås, at Den
 måderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (EFT Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 L 209, s. 1), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af artikel 28 EF og 30 EF, idet den anvender en ordning på
 afdelingsformanden, J.-P. Puissochet, og dommerne drikkevarer fremstillet og bragt i omsætning i andre medlems-
 R. Schintgen (refererende dommer), V. Skouris, F. Macken og stater, der forbyder salg i Italien af energiholdige drikkevarer
 J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær: med et koffeinindhold over en bestemt grænse, uden at have
 ekspeditionssekretær M.-F. Contet, den 19. juni 2003 afsagt godtgjort, at denne grænse er nødvendig og forholdsmæssig af
 dom, hvis konklusion lyder således: hensyn til beskyttelsen af folkesundheden, har Domstolen
 (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 J.-P. Puissochet, og dommerne F. Macken (refererende dommer)
 Artikel 1, stk. 3, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: J. Mischo; justitsse-
 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrø- kretær: R. Grass, den 19. juni 2003 afsagt dom, hvis konklu-
 rende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af sion lyder således:
 offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved
 Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af
 fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler, er 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i
 til hinder for, at en erhvervsdrivende, som har deltaget i en procedure henhold til artikel 28 EF og 30 EF, idet den anvender en
 for tildeling af en offentlig kontrakt, anses for at have fortabt sin ordning på drikkevarer fremstillet og bragt i omsætning i andre
 interesse i opnåelse af denne kontrakt, hvis han, før han iværksatte en medlemsstater, der forbyder salg i Italien af energiholdige drikke-
 klageprocedure som fastsat i direktivet, undlod at inddrage et varer med et koffeinindhold over en bestemt grænse, uden at
 mæglingsorgan som Bundes-Vergabekontrollkommission, der er oprettet have godtgjort, at denne grænse er nødvendig og forholdsmæssig
 ved Bundesgesetz über die Vergabe von Aufträgen (Bundesvergabege- af hensyn til beskyttelsen af folkesundheden.
 ---pagebreak--- 2.8.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 184/13
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger. DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 (1) EFT C 31 af 2.2.2002.
 af 12. juni 2003
 i sag C-425/01, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Den Portugisiske Republik (1)
 (»Traktatbrud — ufuldstændig gennemførelse af direktiv 89/
 391/EØF — arbejdstagernes sikkerhed og sundhed«)
 (2003/C 184/24)
 DOMSTOLENS DOM (Processprog: portugisisk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (Femte Afdeling) gjort i Samling af Afgørelser)
 af 26. juni 2003 I sag C-425/01, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtigede: H. Kreppel og M. França) mod Den Portugi-
 siske Republik (befuldmægtigede: L. Fernandes og F. Ribeiro
 i sag C-422/01, Försäkringsaktiebolaget Skandia (publ), Ola Lopes), angående en påstand om, at det fastslås, at Den
 Ramstedt mod Riksskatteverket (anmodning om præjudi- Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold
 ciel afgørelse indgivet af Regeringsrätten) (1) til artikel 4 og 10-12 i Rådets direktiv 89/391/EØF af 12. juni
 1989 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af
 arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet
 (»Erhvervstilknyttet pensionsforsikring — forsikring tegnet (EFT L 183, s. 1), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat
 hos et selskab, der er etableret i en anden medlemsstat — af afdelingsformanden, M. Wathelet, og dommerne
 forskellig skattemæssig behandling — foreneligheden med C.W.A. Timmermans, P. Jann, S. von Bahr (refererende
 artikel 49 EF«) dommer) og A. Rosas; generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitsse-
 kretær: R. Grass, den 12. juni 2003 afsagt dom, hvis konklu-
 sion lyder således:
 (2003/C 184/23)
 1) Den Portugisiske Republik frifindes.
 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens
 (Processprog: svensk) omkostninger.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (1) EFT C 348 af 8.12.2001.
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-422/01, angående en anmodning, som Regeringsrätten DOMSTOLENS DOM
 (Sverige) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen
 for i den for nævnte ret verserende sag, Försäkringsaktiebolaget (Femte Afdeling)
 Skandia (publ), Ola Ramstedt mod Riksskatteverket, at opnå en
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktaten, af 5. juni 2003
 særlig artikel 49 EF, har Domstolen (Femte Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, M. Wathelet (refererende i sag C-438/01, Design Concept SA mod Flanders Expo SA
 dommer), og dommerne C.W.A. Timmermans, A. La Pergola, (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de
 P. Jann og A. Rosas; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: cassation) (1)
 R. Grass, den 26. juni 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder (»Sjette momsdirektiv — artikel 9, stk. 2, litra e) — stedet
 således: for afgiftspligtige transaktioner — afgiftsmæssig tilknytning
 — reklamevirksomhed«)
 Artikel 49 EF er til hinder for, at en forsikring, som er tegnet hos et (2003/C 184/25)
 selskab i en anden medlemsstat, og som opfylder alle de betingelser for
 en erhvervstilknyttet pensionsforsikring, der opstilles i national ret — (Processprog: fransk)
 bortset fra betingelsen om, at den skal være tegnet hos et forsikrings-
 selskab i indlandet — behandles forskelligt i skattemæssig henseende, (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 hvilket med hensyn til indkomstskatten kan have virkninger, der, alt gjort i Samling af Afgørelser)
 efter de konkrete omstændigheder, kan være mindre fordelagtige.
 I sag C-438/01, angående en anmodning, som Cour de cassa-
 (1) EFT C 84 af 6.4.2002. tion (Luxembourg) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Design
 Concept SA mod Flanders Expo SA, at opnå en præjudiciel


text:
8.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/39
 Sag anlagt den 13. februar 2006 — Galileo Lebensmittel mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-46/06)
 (2006/C 86/77)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG (Trierweiler, Tyskland) (ved: Rechtsanwalt K. Bott)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning om at reservere domænenavnet galileo.eu annulleres, og Kommissionen tilpligtes at overlade domænet galileo.eu til fri registrering i registret for tildeling af et .eu-topdomæne (EURid).
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har hos en registrator ansøgt om registrering af domænet »galileo.eu« som et .eu-topdomæne. EURid-registret har givet afslag på sagsøgerens ansøgning med den begrundelse, at dette domæne er reserveret til Kommissionen.
 Som begrundelse for søgsmålet har sagsøgeren gjort gældende, at artikel 9 i Kommissionens forordning (EF) nr. 874/2004 (1) er tilsidesat. Derudover er sagsøgerens rettigheder i henhold til artikel 2, stk. 2, artikel 10, stk. 1, første afsnit, og artikel 12, stk. 2, tredje afsnit, i forordning nr. 874/2004 blevet krænket.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 874/2004 af 28.4.2004 om generelle retningslinjer for implementeringen af topdomænet .eu og dets funktioner samt principperne for registrering.


text:
26.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/22
 Appel iværksat den 30. september 2011 af ThyssenKrupp Ascenseurs Luxemburg Sàrl til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 13. juli 2011 i de forenede sager T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 og T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs m.fl. mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-504/11 P)
 2011/C 347/32
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: ThyssenKrupp Ascenseurs Luxemburg Sàrl (ved Rechtsanwalt T. Schaper)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 13. juli 2011 i de forenede sager T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 og T-154/07 (ThyssenKrupp Liften Ascenseurs m.fl. mod Kommissionen) ophæves, i det omfang den frifinder Kommissionen og berører appellanten
 —
 Subsidiært nedsættes i passende omfang størrelsen på den bøde, der er pålagt appellanten ved artikel 2 i Kommissionens anfægtede beslutning af 21. februar 2007
 —
 Mere subsidiært hjemvises sagen til Retten med henblik på fornyet afgørelse
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har med den foreliggende appel anfægtet Rettens dom (Ottende Afdeling) af 13. juli 2011 i sagen T-148/07 m.fl. (ThyssenKrupp Liften Ascenseurs m.fl. mod Europa-Kommissionen) i det omfang denne dom frifinder Kommissionen i den sag, der blev anlagt den 7. maj 2007 til prøvelse af Kommissionens beslutning K(2007) 512 endelig af 21. februar 2007 (sag COMP/E-1/38.823 — elevatorer og rulletrapper), og berører appellanten.
 Appellanten har i alt gjort tre anbringender gældende: Kommissionen har manglet kompetence, tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter, tilsidesættelse af EF-traktaten, henholdsvis EUF-traktaten og de gældende retlige normer for disse traktaters gennemførelse, samt magtfordrejning og krænkelse af de grundlæggende rettigheder.
 For det første har appellanten gjort gældende, at Retten fejlagtigt har bekræftet, at Kommissionen havde kompetence til at gennemføre proceduren. Det er appellantens opfattelse, at Retten burde have annulleret Kommissionens beslutning, henset til at artikel 101 TEUF (tidligere artikel 81 EF) ikke finder anvendelse på grund af manglende mellemstatslig betydning af de kritiserede lokale overtrædelser. Selv om Retten fastslog, at artikel 101 TEUF finder anvendelse, burde den dog under alle omstændigheder have taget hensyn til, at systemet med parallelle kompetencer som fastsat i forordning nr. 1/2003 (1) ifølge meddelelsen vedrørende Det Europæiske Konkurrencenet er til hinder for Kommissionens kompetence. Endelig har Retten ikke taget hensyn til, at Kommissionens efterfølgende indledning af proceduren udgør en tilsidesættelse af det strafferetlige legalitetsprincip, der er beskyttet som en grundlæggende rettighed.
 For det andet har appellanten gjort gældende, at Retten retsstridigt har godkendt Kommissionens beslutning om at holde appellanten solidarisk ansvarlig, hvorved koncernomsætningen i ThyssenKrupp AG blev lagt til grund. I den sammenhæng tilsidesætter dommen artikel 23 i forordning nr. 1/2003, retsstatsprincippet i form af princippet nulla poena sine lege, det strafferetlige princip om proportionalitet, princippet om in dubio pro reo og skyldprincippet. Dommen er fra et retligt synspunkt urigtig i det omfang, den baserer sig på formodningen om, at et datterselskab sammen med moderselskabet (og andre af koncernens selskaber) danner et hæftelsesfællesskab i form af en økonomisk enhed. Endvidere og uafhængigt heraf tilsidesætter dommen skyldprincippet, idet appellanten sammen med dennes moderselskab er blevet pålagt en bøde som solidarisk ansvarlig. Subsidiært anføres det, at Retten til trods for manglende fastsættelse af hæftelseskvoter internt i koncernen har stadfæstet det solidariske ansvar.
 For det tredje har appellanten gjort gældende, at Retten i sin dom har tilsidesat sin retligt pålagte brede prøvelsespligt, idet den alene på utilstrækkelig vis har undersøgt det uforholdsmæssigt fastsatte udgangsbeløb, afskrækkelsesfaktoren og den manglende vurdering af appellantens samarbejde med Kommissionen, og dermed har den tilsidesat den grundlæggende ret til en retfærdig rettergang og de dertil knyttede retsbeskyttelsesgarantier.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1).


text:
6.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/27
 Sag anlagt den 18. marts 2015 — ZZ mod Europa-Kommissionen
 (Sag F-44/15)
 (2015/C 221/36)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat G. Bellotti)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen om at udnævne en anden person til stillingen som chef for kontor C4 (»Legal Advice«) end sagsøgeren, som havde været fungerende chef for denne enhed siden den tidligere kontorchefs fratræden og som indgav sin ansøgning i forbindelse med meddelelsen om en ledig stilling.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelsen, med reference Ares (2015)43686, af 7. januar 2015 om afslag på den klage, der blev indgivet den 30. september 2014 (nr. R/994/14) i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 2.
 —
 Annullation af afgørelsen af 30. juni 2014, som blev truffet af OLAF’s generaldirektør, i dennes egenskab af ansættelsesmyndighed, om udnævnelse af chefen for kontor OLAF.C4 (Legal advice).
 —
 Det fastslås, at proceduren til udvælgelse af chefen for kontor OLAF.C4 (Legal advice) i henhold til den foretagne annullation af de førnævnte to afgørelser er ulovlig fra det tidspunkt, hvor ulovligheden blev konstateret.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes — efter ret og billighed — at erstatte det tab, der er forbundet med den mistede mulighed for sagsøgeren, med et beløb, som ikke kan være mindre end 10 000 EUR.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
C 56/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2.3.2002
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- b) Indebærer direktivets artikel 10 og 11 — hvorefter
 se afsagt den 19. december 2001 af Finanzgericht Düssel- eksamensbeviser på bygningsområdet er ligestillet med
 dorf i sagen Privat-Molkerei Borgmann GmbH & Co. KG eksamensbeviser på arkitekturområdet, hvad angår ad-
 mod Hauptzollamt Bochum gangen til selvstændig erhvervsudøvelse på arkitekturom-
 rådet — en forpligtelse for medlemsstaten til ikke at
 udelukke personer fra at udføre de omhandlede tjeneste-
 (Sag C-1/02) ydelser, som har erhvervet eksamensbevis i Italien og
 gennemgået et studieforløb som det, der tilbagelægges af
 (2002/C 56/18) personer med eksamensbevis på bygningsområdet i Itali-
 en (»laureati in ingegneria civile«)?
 c) Indebærer lighedsprincippet som et generelt fællesskabs-
 Ved kendelse afsagt den 19. december 2001, indgået til retligt princip en forpligtelse til under alle omstændighe-
 Domstolens Justitskontor den 7. januar 2002, har Finanzge- der også at give personer med eksamensbevis på bygning-
 richt Düsseldorf i sagen Privat-Molkerei Borgmann GmbH & sområdet (»laureati in ingegneria civile«) adgang til virk-
 Co. KG mod Hauptzollamt Bochum forelagt De Europæiske somhed, som er forbeholdt arkitekter, på grund af
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse den betydelige lighed mellem det studieforløb og den
 af følgende spørgsmål: faguddannelse, som arkitekter og bygningsingeniører
 gennemgår?
 Er bestemmelserne om pålæggelse af bøde i artikel 3, stk. 2,
 andet afsnit, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 536/93 af
 9. marts 1993 (EFT L 57, s. 12), som ændret ved Kommissio- (1) EFT L 223 af 10.6.1985, s. 15.
 nens forordning (EF) nr. 1001/98 af 13. maj 1998 (EFT L 142,
 s. 22) i strid med proportionalitetsprincippet i tilfælde, hvor
 der kun foreligger en ubetydelig fristoverskridelse, når denne
 endda er uforskyldt?
 Sag anlagt den 10. januar 2002 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 (Sag C-6/02)
 se afsagt den 24. oktober 2001 af Tribunale amministrati-
 vo regionale per il Veneto i sagen Alessandro Mosconi
 og Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia mod (2002/C 56/20)
 Soprintendenza per i Beni Ambientali e Architettonici di
 Venezia — Ministero per i Beni e le Attività Culturali, og
 mod Comune di S. Martino Buon Albergo (VR)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 (Sag C-3/02) 10. januar 2002 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved H. van
 Lier og J. Adda, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i
 (2002/C 56/19) Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Ved kendelse afsagt den 24. oktober 2001, indgået til Domstol-
 ens Justitskontor den 8. januar 2002, har Tribunale ammini-
 strativo regionale per il Veneto i sagen Alessandro Mosconi og — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia mod Soprinten- forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 28 ved at
 denza per i Beni Ambientali e Architettonici di Venezia — opretholde retsbeskyttelsen af betegnelserne »Salaisons
 Ministero per i Beni e le Attività Culturali, og mod Comune d’Auvergne«, »Label régional Savoie«, »Label régional
 di S. Martino Buon Albergo (VR) forelagt De Europæiske France-Comté«, »Label régional Corse«, »Label régional
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse Midi-Pyrénées«, »Label régional Normandie«, »Label régio-
 af følgende spørgsmål: nal Nord-Pas-de-Calais«, »Label régional Ardennes de
 France«, »Label régional Limousin«, »Label régional Langu-
 edoc-Roussilon« og »Label régional Lorraine«.
 a) Skal Rådets direktiv 384/85/EØF (1) af 10. juni 1985
 fortolkes således, at bestemmelserne heri skal anvendes på
 rent nationale forhold, netop fordi direktivet indeholder — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 regler om minimumsharmonisering? ninger.


text:
22.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 399/23
 Rettens kendelse af 13. september 2012 — Bäßler mod KHIM (MAX)
 (Sag T-187/12)
 (Stævning - formkrav - åbenbart afvisningsgrundlag)
 2012/C 399/43
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Uwe Bäßler (Gmunden, Østrig) (ved advokat M.)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 2. februar 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 0909/2011) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket MAX som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Uwe Bäßler bærer sine egne omkostninger.


text:
16.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Treviso (Italien) den 20. april 2011 — straffesag mod Elena Vermisheva
 (Sag C-187/11)
 2011/C 211/21
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Treviso
 Tiltalt i straffesagen
 Elena Vermisheva
 Præjudicielt spørgsmål
 Henset til principperne om loyalt samarbejde og om direktivers effektive virkning, er artikel 15 og 16 i direktiv 2008/115/EF (1) da til hinder for, at en tredjelandsstatsborger med — efter medlemsstatens vurdering — ulovligt ophold straffes med fængsel indtil 4 år i tilfælde af manglende overholdelse af den første afgørelse fra politimyndigheden og med fængsel indtil 5 år i tilfælde af manglende overholdelse af de efterfølgende afgørelser (med samtidig forpligtelse for kriminalpolitiet til at foretage anholdelse på fersk gerning), alene som følge af vedkommendes manglende samarbejde under udvisningsproceduren, og særligt alene som følge af den manglende overholdelse af en udsendelsesafgørelse fra den administrative myndighed?
 (1) EUT L 348, s. 98.


text:
7.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/38
 Sag anlagt den 17. december 2008 — Corsica Ferries France mod Kommissionen
 (Sag T-565/08)
 (2009/C 55/68)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Corsica Ferries France SAS (Bastia, Frankrig) (ved avocats S. Rodrigues og C. Bernard-Glanz)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at nærværende stævning kan antages til realitetsbehandling.
 —
 Kommissionens beslutning af 8. juli 2008 om den støtte til omstrukturering, som Frankrig påtænker at gennemføre til fordel for Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (SNCM), annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 3182 endelig udg. af 8. juli 2008, hvori Kommissionen havde fastslået følgende:
 —
 Den af Den Franske Republik udbetalte kompensation til Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (herefter »SNCM«) på 53,48 mio. EUR for forpligtelser til offentlig tjeneste udgør en ulovlig statsstøtte, men er forenelig med fællesmarkedet.
 —
 Den negative købspris for SNCM på 158 mio. EUR, Compagnie Générale Maritime et Financières (herefter »CGMF«) varetagelse af sociale foranstaltninger over for de ansatte med et beløb på 38,5 mio. EUR og CGMF's fælles og samtidige indskud af ny kapital i SNCM på 8,75 mio. EUR, udgør ikke statsstøtte.
 —
 Den omstruktureringsstøtte på 15,81 mio. EUR, som Den Franske Republik har iværksat til fordel for SNCM, udgør en ulovlig statsstøtte, men er forenelig med fællesmarkedet.
 Sagsøgeren har gjort to anbringender gældende til støtte for sit søgsmål om:
 —
 En mangelfuld begrundelse og en tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar og retten til en effektiv søgsmålsadgang, for så vidt som et alt for stort antal data og oplysninger var udeholdt fra den anfægtede beslutning, således at sagsøgeren ikke kunne forstå dennes indhold, begrundelse og rækkevidde.
 —
 En tilsidesættelse af artikel 87 EF og 88 EF og gennemførelsesbestemmelserne hertil, blandt andet Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, som følge af en urigtig og/eller ufuldstændig vurdering med hensyn til kapitalindskuddet på 53,48 mio. EUR som kompensation for offentlig tjeneste, salget af SNCM til en negativ købspris på 158 mio. EUR, CGMF's kapitalindskud på 8,75 mio. EUR, sociale foranstaltninger på 38,5 mio. EUR samt saldoen på 22,5 mio. EUR, der blev anmeldt som omstruktureringsstøtte.


text:
22.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/4
 DOMSTOLENS DOM
 (Første Afdeling)
 af 25. november 2004
 i sag C-109/03, KPN Telecom BV mod Onafhankelijke Post en Telecommunicatie Autoriteit (OPTA) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra College van beroep voor het bedrijfsleven) (1)
 (Telekommunikation - direktiv 98/10/EF - åbent net for taletelefonitjenesten - levering af oplysninger vedrørende abonnenter - prisfastsættelse)
 (2005/C 19/06)
 Processprog: nederlandsk
 I sag C-109/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nederlandene) ved kendelse af 8. januar 2003, indgået til Domstolen den 10. marts 2003, i sagen: KPN Telecom BV mod Onafhankelijke Post en Telecommunicatie Autoriteit (OPTA), procesdeltagere: Denda Multimedia BV, Denda Directory Services BV, har Domstolen (Første Afdeling) sammensat af afdelingsformanden P. Jann (refererende dommer), og dommerne A. Rosas, K. Lenaerts, S. von Bahr og K. Schiemann; generaladvokat: M. Poiares Maduro; justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von Holstein, har Domstolen (Første Afdeling), den 25. november 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Artikel 6, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/10/EF af 26. februar 1998 om ONP-vilkår for taletelefonitjenesten og om udbud af forsyningspligtydelser på teleområdet under konkurrenceforhold, skal fortolkes således, at udtrykket »relevante oplysninger« alene omfatter oplysninger, der vedrører abonnenter, som ikke har rettet indvendig imod at lade sig optage i en offentligt tilgængelig liste, som er tilstrækkelige til, at brugerne af en abonnentoversigt kan identificere de abonnenter, de søger. Disse oplysninger omfatter i princippet abonnenternes navn og adresse, herunder postnummer, samt det eller de telefonnumre, som den pågældende organisation har tildelt dem. Medlemsstaterne kan imidlertid bestemme, at andre oplysninger skal stilles til rådighed for brugerne, når de under hensyn til specifikke, nationale betingelser anses for nødvendige for at kunne identificere abonnenterne.
 2)
 Artikel 6, stk. 3, i direktiv 98/10 skal, for så vidt det heri bestemmes, at de relevante oplysninger skal stilles til rådighed for tredjemand på rimelige, omkostningsrelaterede og ikke-diskriminerende vilkår, fortolkes således,
 —
 at udbyderen af forsyningspligtydelser, for så vidt angår oplysninger såsom personernes navn og adresse samt det telefonnummer, som de er blevet tildelt, alene kan fakturere de omkostninger, der reelt er forbundet med at stille disse oplysninger til rådighed for tredjemand
 —
 at udbyderen af sådanne ydelser, for så vidt angår supplerende oplysninger, som udbyderen ikke er forpligtet til at stille til rådighed for tredjemand, har ret til i tillæg til de omkostninger, der er forbundet med selve tilrådighedsstillelsen, at fakturere de yderligere omkostninger, som udbyderen har måttet afholde ved at indsamle de supplerende oplysninger, forudsat at tredjemand sikres en ikke-diskriminerende behandling.
 (1) EUT C 146 af 21.6.2003.


text:
12.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/40
 Sag anlagt den 17. november 2016 af EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island
 (Sag E-18/16)
 (2017/C 9/10)
 EFTA-Tilsynsmyndigheden, rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgien, har ved Carsten Zatschler og Marlene Lie Hakkebo, som befuldmægtigede, den 17. november 2016 anlagt sag mod Island ved EFTA-Domstolen.
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Island ikke har vedtaget de foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre den retsakt, der er omhandlet i punkt 12zzq i kapitel XV i bilag II til EØS-aftalen (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 98/2013 af 15. januar 2013 om markedsføring og brug af udgangsstoffer til eksplosivstoffer) som tilpasset til EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, i sin nationale retsorden, således som Island er forpligtet til efter EØS-aftalens artikel 7.
 2.
 Island tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Retlige og faktiske omstændigheder samt søgsmålsgrunde:
 —
 Søgsmålet vedrører den omstændighed, at Island ikke inden den 2. maj 2016 har efterkommet den begrundede udtalelse, som EFTA-Tilsynsmyndigheden afgav den 2. marts 2016 om denne stats manglende gennemførelse i sin nationale retsorden af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 98/2013 af 15. januar 2013 om markedsføring og brug af udgangsstoffer til eksplosivstoffer, som omhandlet i punkt 12zzq i kapitel XV i bilag II til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, og som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil (herefter »retsakten«).
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har gjort gældende, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til retsakten og EØS-aftalens artikel 7, idet det ikke har truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre retsakten inden for den fastsatte frist.


text:
27.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/9
 Domstolens kendelse (Første Afdeling) af 30. juni 2011 — Wamo BVBA mod JBC NV og Modemakers Fashion NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank van Koophandel te Dendermonde — Belgien)
 (Sag C-288/10) (1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit - direktiv 2005/29/EF - urimelig handelspraksis - national lovgivning, der forbyder annoncer med eller som antyder prisnedsættelser)
 2011/C 252/15
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank van Koophandel te Dendermonde
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Wamo BVBA
 Sagsøgt: JBC NV og Modemakers Fashion NV
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Rechtbank van Koophandel te Dendermonde — fortolkning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis) (EFT L 149, s. 22) — national lovgivning, der forbyder at annoncere med eller antyde prisreduktioner i visse perioder forud for udsalgsperioder i bestemt afgrænsede sektorer
 Konklusion
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis), skal fortolkes således, at det er til hinder for en national bestemmelse, som den i hovedsagen omhandlede, som indeholder et generelt forbud mod at annoncere med eller antyde prisreduktioner i den periode, der går forud for en udsalgsperiode, for så vidt som denne bestemmelse forfølger et formål om beskyttelse af forbrugerne. Det påhviler den forelæggende ret at vurdere, om dette er tilfældet i hovedsagen.
 (1) EUT C 246 af 11.9.2010.


text:
13.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 228/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Augstākā tiesa (Letland) den 4. maj 2015 — Valsts ieņēmumu dienests mod SIA Latspas
 (Sag C-204/15)
 (2015/C 228/08)
 Processprog: lettisk
 Den forelæggende ret
 Augstākā tiesa
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Valsts ieņēmumu dienests
 Sagsøgt: SIA Latspas
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 29, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 (1) af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks fortolkes således, at den metode, der er fastsat heri, ligeledes finder anvendelse i tilfælde, hvor indførslen af varer og disses overgang til frit forbrug på Fællesskabets toldområde er en følge af den omstændighed, at de importafgiftspligtige varer under transitproceduren ulovligt blev unddraget toldmyndighedernes overvågning, og at de ikke var solgt med det formål at blive indført på Fællesskabets toldområde, men med henblik på at blive udført fra dette område?
 2)
 Skal udtrykket »i nævnte rækkefølge« i artikel 30, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, sammenholdt med retten til god forvaltning i artikel 41 i Den Europæiske Unions Charter om grundlæggende rettigheder og i lyset af princippet om, at administrative retsakter skal begrundes, fortolkes således, at toldmyndigheden er forpligtet til i sin afgørelse at angive grunden til, at den har fundet, at metoderne til fastsættelse af toldværdien i forordningens artikel 29 og 30 ikke skulle finde anvendelse i det foreliggende tilfælde, og følgelig har fastslået, at metoden i forordningens artikel 31 skulle finde anvendelse?
 (1) EFT L 302, s. 1.


text:
Nr. C 252/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16 . 8 . 97
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS 2 ) Hver part bærer sine omkostninger.
 den 10. juli 1997
 O EFT nr. C 233 af 10 . 8 . 1996 .
 i sag T-81/96, Christos Apostolidis m.fl. mod Kommissio
 nen for De Europæiske Fællesskaber (*)
 (Tjenestemænd — vederlag — justeringskoefficient — for
 anstaltninger til opfyldelse af en dom om annullation —
 EF-traktatens artikel 176 — rimelig godtgørelse — retlig
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 ineresse i søgsmålet — procesreglementets artikel 44,
 stk. 1, litra c)) den 11 . juli 1997
 ( 97/C 252/65 ) i sag T-267/94, Oleifici Italiani SpA mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (')
 (Ændret ordning for olivenolie — ingen overgangsperiode
 (Processprog: fransk) — erstatningssøgsmål)
 ( 97/C 252/66 )
 I sag T-81/96, Christos Apostolidis, Philippe Arbore, (Processprog: italiensk)
 Patrick Barraux, Wilhelm Bartscher, Erhard Baumgärtner,
 Ulrich Benedict, Rutger Beukers, Teresa Blanco Oria , I sag T-267/94, Oleifici Italiani SpA, Ostuni ( Italien ), ved
 Bruno Brandalise, Klaas Buijs, Franco Capone, Bernard advokaterne Piero A. M. Ferrari og Massimo Merola,
 Chavane de Dalmassy, Jean-Claude Closset, Bert Cremer, Rom, og advokat Antonio Tizzano, Napoli, og med valgt
 Manfred de Rossi, Geoffroy de Caritat, Peter Erndwein, adresse i Luxembourg hos advokat Alain Lorang, 51 , rue
 Jean-Louis Finet, Serge Fourcaudot, Claude Fuchs, Bruno Albert l er, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles
 Giovannone, Karl-Heinz Gruhlke, Günther Guhl, Her skaber ( befuldmægtigede : Eugenio de March og Alberto
 mann Heidebleck, Wilhelm Heinz, Jean-Pol Hiernaut, Dal Ferro), angående en påstand om erstatning for det
 Tania Hiernaut, Erwin Hohnhäuser, Wolfgang Huber, tab, som sagsøgeren påstår at have lidt som følge af mang
 Klaus Kammerichs, Franz Kopp, Gerold Kramer, Patrick len på overgangsforanstaltninger i Kommissionens forord
 Lajarge, Ulrich Lang, Fabrice Lebrun, Sandra Lessmann , ning (EØF) nr. 1429/92 af 26. maj 1992 om ændring af
 Achim Linder, Mauro Martellenghi, Margit Merten, Erich forordning ( EØF) nr. 2568/91 om kendetegnene for oliven
 Mildenberger, Irmgard Neumann-Schölles, Adrian Nicholl , olie og olivenpresserester og de i den forbindelse anvendte
 Norbert Nolte, Giorgio Pagliosa, Dirk Pel, Jean-Claude metoder ( EFT nr. L 150 af 2 . 6 . 1992, s. 17 ), har Retten
 Perrier, Gert Rasmussen, Cornelis Rijkeboer, Jürgen ( Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R.
 Rodegher, Kuno Römer, Eva-Maria Schäfer, Walter García-Valdecasas, og dommerne J. Azizi og M. Jaeger;
 Schmitt, Herbert Schneider, Hans Schneider, Raoul Self justitssekretær: fuldmægtig A. Mair, den 11 . juli 1997
 slag, Joseph Somers, Vittorino Tebaldi, Hartmut Thiele, afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Hans van de Vegt, Jacques van de Laar, Günther Waigel ,
 Clive Walker, Ludwig Westenfelder, Hans Winkelmann og
 Walter Ziehl, tjenestemænd og midlertidigt ansatte ved 1 ) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifin
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, alle place des.
 ret ved Det Europæiske Institut for Transuraner i Karls
 ruhe (Tyskland ), ved advokaterne Jean-Noél Louis, 2 ) Det sagsøgende selskab betaler sagens omkostninger.
 Thierry Demaseure, og Ariane Tornel, Bruxelles, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, (M EFT nr. C 275 af 1 . 10 . 1994 .
 30, rue de Cessange, mod Kommissionen for De Europæ
 iske Fællesskaber ( befuldmægtigede : Gianluigi Valsesia og
 Julian Currall ), støttet af Rådet for Den Europæiske Union
 ( befuldmægtiget: Diego Canga Fano), hvori der er nedlagt
 påstand dels om annullation af Kommissionens afslag på
 sagsøgernes ansøgning om udfærdigelse af deres lønsedler
 for januar 1992 med henblik på opfyldelse af dom afsagt DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 af Retten den 27. oktober 1994 ( sag T-64/92, Chavane de den 11 . juli 1997
 Dalmassy m.fl . mod Kommissionen, Sml . Pers. II, s . 723 ),
 dels om tilkendelse af godtgørelse for den ikke-økonomi i sag T-29/96, Bernd Schoch mod Europa-Parlamentet (')
 ske skade, sagsøgerne har lidt, har Retten (Tredje Afde (Tjenestemænd — kompensation for ikke-afholdt ferie —
 ling), sammensat af afdelingsformanden, B. Vesterdorf, og sygeorlov — varsel)
 dommerne C. P. Briét og A. Potocki; justitssekretær: fuld
 mægtig A. Mair, den 10 . juli 1997 afsagt dom, hvis kon ( 97/C 252/67)
 klusion lyder således:
 (Processprog: fransk)
 1 ) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber fri I sag C-29/96, Bernd Schoch, tidligere midlertidigt ansat
 findes. ved Den Europæiske Liberale og Demokratiske Gruppe i


text:
9.12.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 355/37
 — Artikel 10 i bilag VII til vedtægten er tilsidesat. Sagsøgeren — Tilsidesættelse af omsorgspligten.
 havde ret til dagpenge i henhold til denne bestemmelse,
 for så vidt som hun var forpligtet til at flytte sin bopæl til — Tilsidesættelse af de fællesskabsretlige regler om arbejds-
 Luxembourg alene med henblik på at kunne udføre det kraftens frie bevægelighed.
 arbejde, som hun var blevet ansat til at udføre, mens
 midtpunktet for hendes livsinteresser blev i Portugal. — Tilsidesættelse af begrundelsespligten.
 Sag anlagt den 29. september 2000 af Sjoerd Feenstra Sag anlagt den 10. oktober 2000 af AgipPetroli SpA mod
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-313/00) (Sag T-317/00)
 (2000/C 355/78) (2000/C 355/79)
 (Processprog: fransk) (Processprog: italiensk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 10. oktober 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 den 29. september 2000 anlagt sag mod Kommissionen for
 Europæiske Fællesskaber af AgipPetroli SpA ved advokaterne
 De Europæiske Fællesskaber af Sjoerd Feenstra, Bruxelles, ved
 Mario Siragusa, Rom, Matteo Beretta, Bergamo, Francesca
 advokaterne Georges Vandersanden og Laure Levi, Bruxelles.
 Maria Moretti, Venedig, og Eduardo De Simone, Napoli, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Elvinger
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Hoss & Prussen, 2, Place Winston Churchill.
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse af 27. september Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1999, hvorved sagsøgeren blev indplaceret i lønklasse
 A7, løntrin 3, annulleres. — Den anfægtede beslutning annulleres helt eller delvis, for
 så vidt den vedrører sagsøgeren.
 — Sagsøgte tilpligtes at betale en erstatning, der ex aequo et
 bono foreløbig opgøres til 1 euro. — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger,
 herunder advokathonorar.
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den 9. februar 2000 vedtog Kommissionen en beslutning,
 Sagsøgeren, der har bestået udvælgelsesprøve KOM/A/764, hvorved den erklærede Totalfina’s erhvervelse af Elf Aquitaine
 anfægter ansættelsesmyndighedens afgørelse om i forbindelse SA forenelig med det fælles marked og med aftalen om Det
 med hendes udnævnelse at indplacere hende i lønklasse A7, Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde. Beslutningen var
 løntrin 3. betinget af, at Totalfina opfyldte visse forpligtelser, herunder
 forpligtelsen til at afstå 70 servicestationer langs det franske
 motorvejsnet, som er angivet nærmere i en tabel opført i
 Sagsøgeren har gjort følgende gældende til støtte for sine beslutningens bilag.
 påstande:
 Under nærværende sag anfægter sagsøgeren Kommissionens
 — Der foreligger et åbenbart urigtigt skøn.
 beslutning af 13. september 2000 (SG(2000) D/106729) om
 afslag på Totalfina SA’s plan for gennemførelsen af nævnte
 — Tilsidesættelse af vedtægtens artikel 31, stk. 2, og ar- beslutning af 9. februar 2000 Totalfina/Elf (COMP/M. 1628).
 tikel 32. Ved denne beslutning forkastede Kommissionen Totalfina’s
 forslag med den begrundelse, at to af ansøgerne til at overtage
 — Tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbe- servicestationerne, hvoraf den ene var sagsøgeren selv, ikke
 handling. ville være i stand til at konkurrere effektivt med Totalfina.


text:
4.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/45
 Sag anlagt den 5. juni 2007 — Wiedmann mod Parlamentet
 (Sag F-57/07)
 (2007/C 183/87)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Thomas Wiedmann (Bruxelles, Belgien) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 —
 annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 26. juni 2006 om at udnævne sagsøgeren til tjenestemand i De Europæiske Fællesskaber, for så vidt som sagsøgerens indplacering herved fastsættes til lønklasse AD6, løntrin 1.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet påberåbt sig anbringender, der hovedsagelig ligner dem, der er fremsat i sag F-12/06 (1).
 (1) EUT C 86 af 8.4.2006, s. 48.


text:
25.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 186/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad — Varna (Bulgarien) den 28. marts 2011 — »Klub« ODD mod Direktøren for direktoratet »Klager og Opkrævningsadministration« Varna under centraladministrationen ved Områdedirektion ved Det Nationale Agentur for Indtægter
 (Sag C-153/11)
 2011/C 186/21
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad — Varna
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger:»Klub« ODD
 Sagsøgt: Direktøren for direktoratet »Klager og Opkrævningsadministration« Varna under centraladministrationen ved Områdedirektion ved Det Nationale Agentur for Indtægter
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 168, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) fortolkes således, at det — efter at den afgiftspligtige har gjort brug af sin valgret og henført en fast ejendom, der er et investeringsgode, til virksomhedsformuen — må antages (dvs. indtil det modsatte er bevist), at den afgiftspligtige anvender godet til udførelse af afgiftspligtige transaktioner?
 2)
 Skal artikel 168, stk. 1, litra a), i direktiv 2006/112 fortolkes således, at retten til fradrag af indgående moms ved køb af en fast ejendom, der henføres til en afgiftspligtigs virksomhedsformue, omgående opstår i den afgiftsperiode, hvor afgiften forfalder, til trods for at ejendommen ikke kan benyttes, da den i henhold til lov krævede ibrugtagningstilladelse mangler?
 3)
 Er en forvaltningspraksis som den, der følges af Natsionalna Agentsia po Prihodite, hvorefter afgiftspligtige personer nægtes ret til fradrag af indgående afgift for investeringsgoder med den begrundelse, at de pågældende goder er bestemt til privat brug for selskabets ejere, uden at der opkræves moms af denne brug og retspraksis vedrørende dens fortolkning, i overensstemmelse med direktivet?
 4)
 Har sagsøgeren, selskabet, i en situation, som den der foreligger i tvisten i hovedsagen, ret til fradrag af indgående moms ved køb af en fast ejendom — en toetagers lejlighed i Sofia?
 (1) EUT L 347, s. 1.


text:
27.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 245/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale civile di Roma (Italien) den 13. april 2015 — X mod Presidenza del Consiglio dei Ministri
 (Sag C-167/15)
 (2015/C 245/03)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale civile di Roma
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: X
 Sagsøgt: Presidenza del Consiglio dei Ministri
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal direktiv 2004/80/EF (1) (artikel 12, stk. 2) fortolkes således, at det er til hinder for en national gennemførelseslov, der for så vidt som den hvad angår tilkendelse af erstatning ved hjælp af statslige midler henviser til bestemmelserne i lex specialis til fordel for ofre for forbrydelser, ikke sikrer ofre for almindelige voldsforbrydelser adgang til en generel materiel erstatningsordning og alene regulerer de proceduremæssige aspekter vedrørende adgang til denne ordning i grænseoverskridende situationer?
 2)
 Skal direktiv 2004/80/EF (artikel 12, stk. 2) fortolkes således, at bestemmelsen kræver, at der indføres en generel materiel beskyttelsesordning fra statens side eller i det mindste en ordning med et minimumsindhold og, i det sidstnævnte tilfælde, hvilke kriterier skal da anvendes ved fastlæggelsen af en sådan ordning?
 (1) Rådets direktiv 2004/80/EF af 29.4.2004 om erstatning til ofre for forbrydelser (EUT L 261, s 15).


text:
30.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 237/8
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 27. juni 2006 — Danmark mod Kommissionen
 (Sag T-5/06) (1)
 (Erklæring om inkompetence)
 (2006/C 237/14)
 Processprog: dansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Danmark (ved J. Molde, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Konstantinidis og H. Støvlbæk, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 2005/717/EF af 13. oktober 2005 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/95/EF om begrænsning af anvendelsen af visse farlige stoffer i elektrisk og elektronisk udstyr, for så vidt angår tilpasning af bilaget til den tekniske udvikling (EFT L 271, s. 48).
 Konklusion
 1)
 I sag T-5/06, Kongeriget Danmark mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, erklærer Retten sig inkompetent til fordel for Domstolen, for at Domstolen kan træffe afgørelse om annullationspåstanden.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 74 af 25.3.2006.


text:
26.5.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 117/30
 Sag anlagt den 19. marts 2007 — WWF-UK mod Rådet
 (Sag T-91/07)
 (2007/C 117/47)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: WWF-UK Ltd (Godalming, Det Forenede Kongerige) (ved P. Sands, QC, barrister J. Simor og solicitor R. Stein)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af de TAC'er, der ved Rådets forordning nr. 41/2007 er fastsat for torsk i de områder, der er omfattet af Rådet forordning nr. 423/2004 om foranstaltninger til genopretning af torskebestande.
 —
 De ovennævnte foranstaltninger bør imidlertid forblive i kraft, indtil de erstattes af nye foranstaltninger.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den foreliggende sag er anlagt i medfør af artikel 230 EF vedrørende de samlede tilladte fangstmængder (TAC'er) i 2007, som Rådet har vedtaget i henhold til forordning nr. 41/2007 (1) (»TAC-forordningen«) for torsk i områder, der er omfattet af Rådets forordning nr. 423/2004 om foranstaltninger til genopretning af torskebestande (2) (»genopretningsplanen for torsk«) på forslag fra Kommissionen den 5. december 2006 (3).
 Sagsøgeren har sammenfattende anført, at Rådet har begået en åbenbar retlig fejl, idet det ikke har vedtaget TAC'er på 0, som det ifølge relevante videnskabelige udtalelser har påstået er nødvendige, hvis der skal ske en forøgelse af de nuværende bestande, som er i alvorlig fare for at bryde samme, og hvis man nogensinde skal vende tilbage til sikre biologiske grænser.
 Sagsøgeren har for det første gjort gældende, at de omhandlede TAC'er er ulovlige, idet de ikke er fastsat i henhold til kravene i genopretningsplanen for torsk. Ifølge sagsøgeren har såvel Rådet som Kommissionen endvidere henvist til artikel 20 i forordning nr. 2371/2002 (4) (»2002-forordningen«) ved vedtagelsen af de omhandlede TAC'er, i stedet for at henvise til genopretningsplanen.
 Sagsøgeren har for det andet gjort gældende, at de omhandlede TAC'er er ulovlige, idet de er i uoverensstemmelse med forsigtighedsprincippet i genopretningsplanen for torsk, artikel 5, stk. 3, artikel 4 og artikel 2, stk. 1, i 2002-forordningen, den fælles fiskeripolitik, artikel 174 EF og artikel 5 og 6 i FN- aftalen af 1995.
 Sagsøgeren har for det tredje gjort gældende, at vedtagelsen af de omhandlede TAC'er er ulogisk, idet disse er fastsat til et niveau, hvor bestandene ifølge alle foreliggende videnskabelig data enten forbliver på et niveau, hvor der er alvorlig fare for, at de bryder sammen, eller hvor de simpelt hen vil bryde sammen.
 For det fjerde har Rådet ifølge sagsøgeren begået magtfordrejning, idet det vedtog niveauet for TAC'er med henblik på at opfylde politiske og økonomiske mål, i stedet for at vedtage det niveau, der var nødvendigt med henblik på at opfylde formålene med genopretningsplanen, som er at forøge torskebestandene inden for et år, eller hurtigst muligt, til et niveau, der ligger over det niveau, hvor der er alvorlig risiko for, at de bryder sammen.
 Sagsøgeren har derudover anført, at såfremt det ifølge genopretningsplanen ikke er muligt at fastsætte TAC'er på 0, er planen i sig selv ulovlig, idet den dermed er i strid med forsigtighedsprincippet.
 Endelig har sagsøgeren anført, at Rådet har begået en retlig fejl, idet det ikke tog hensyn til torskebestandene i ICES-område VII(d) (Det Internationale Havundersøgelsesråd) som dækket af genopretningsplanen for torsk.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 41/2007 af 21.12.2006 om fastsættelse for 2007 af fiskerimuligheder og dertil knyttede betingelser for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande gældende for EF-farvande og for EF-fartøjer i andre farvande, som er omfattet af fangstbegrænsninger (EUT L 15, s. 1).
 (2) EUT 204 L 70, s. 8.
 (3) KOM/2006/0774.
 (4) Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20.12.2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (EFT 2002 L 358, s. 59).


text:
15.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 13/39
 Sag anlagt den 23. september 2010 — AI mod Domstolen
 (Sag F-85/10)
 ()
 2011/C 13/77
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: AI (ved advokat M. Erniquin)
 Sagsøgt: Domstolen for Den Europæiske Union
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Dels påstand om annullation af udvælgelseskomitéens rådslagninger vedrørende resultaterne af franskprøven i forbindelse med den interne udvælgelsesprøve på grundlag af prøver nr. CJ 12/09 og om fornødent af ansættelseskontrakterne for og udnævnelserne af de personer, der bestod den pågældende udvælgelsesprøve, dels om annullation af afgørelsen om ikke at forlænge sagsøgerens ansættelseskontrakt som midlertidigt ansat samt om skadeserstatning.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Udvælgelseskomitéens rådslagninger vedrørende franskprøven i forbindelse med den interne udvælgelsesprøve på grundlag af prøver nr. CJ 12/09 annulleres.
 —
 Om fornødent annulleres udnævnelserne af de otte ansøgere, der bestod denne prøve.
 —
 Sagsøgeren gøres bekendt med de bedømmelseskriterier, der ligger til grund for udvælgelsen.
 —
 Principalt: sagsøgerens ansættelseskontrakt på bestemt tid konverteres til en ansættelseskontrakt på ubestemt tid og følgelig annulleres afgørelsen om ikke at forlænge hendes kontrakt som midlertidigt ansat af januar 2009, subsidiært annulleres afgørelsen om ikke at forlænge hendes kontrakt som midlertidig ansat af januar 2009, og hun genansættes følgelig som midlertidigt ansat.
 —
 Det fastslås som en konsekvens heraf, at sagsøgeren har ret til en godtgørelse svarende til forskellen mellem det vederlag, som sagsøgeren ville have oppebåret, såfremt den nævnte kontrakt var blevet forlænget ud over den 1. januar 2010, og det vederlag, som sagsøgeren rent faktisk har oppebåret med virkning fra denne dato, og indtil datoen for dennes effektive genansættelse.
 —
 Domstolen tilpligtes at betale erstatning for den ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt bl.a. som følge af den uretmæssige manglende forlængelse af vedkommendes ansættelseskontrakt, hvilken erstatning kan opgøres til 100 000 EUR i tilfælde af, at Domstolen tilpligtes at genansætte sagsøgeren, ellers udbetales 500 000 EUR, hvis en genansættelse af sagsøgeren skulle vise sig ikke at være mulig.
 —
 Domstolen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
20.10.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 247/17
 Appel iværksat den 3. august 2007 af Mebrom NV til prøvelse af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 22. maj 2007 i sag T-216/05, Mebrom NV mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-373/07 P)
 (2007/C 247/21)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Mebrom NV (ved avocats K. Van Maldegem og C. Mereu)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Appellen antages til realitetsbehandling og appellanten gives medhold
 —
 Retten i Første Instans' dom af 22. maj 2007 i sag T-216/05 ophæves
 —
 Appellantens påstand i sag T-216/05 antages til realitetsbehandling og tages til følge
 —
 Appellantens påstand om erstatning fremsat for Retten i Første Instans tages til følge eller, subsidiært, sagen hjemvises til Retten i Første Instans til realitetsbehandling, og
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale omkostningerne ved begge retsinstanser
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Appellanten har gjort gældende, at Retten i Første Instans (herefter »RFI«) ikke værnede om lov og ret ved fortolkningen og anvendelsen af fællesskabsretten, således som den er forpligtet til i henhold til artikel 220 EF. I den anfægtede dom blev påstanden om annullation forkastet på grundlag af en fejlagtig fortolkning og anvendelse af artikel 3, 4, 5 og 6 i forordning (EF) nr. 2037/2000 (1). Desuden er dommen kendetegnet ved manglen på et tilstrækkeligt og sammenhængende ræsonnement og den indeholder en række retlige fejl og fordrejning af sagsakterne. Appellanten har gjort gældende, at RFI fejlagtigt antog, at den sagsøgte med rette kunne konkludere, at der ikke længere skulle tildeles importkvoter til importører, men at det følger af forordningens artikel 7, at der fra 2005 kun måtte gives kvoter til desinfektører (der er brugere i modsætning til importører). RFI fastslog, at artikel 7 i forordning (EF) nr. 2037/2000 overlod det til den sagsøgte frit at vælge i denne henseende. Endvidere har sagsøgeren gjort gældende, at RFI undlod at foretage en korrekt vurdering af, om den sagsøgte havde gjort korrekt brug af sit påståede skøn i denne henseende. RFI undlod ligeledes fejlagtigt at fastslå, at sagsøgte handlede ultra vires og undlod videre at vurdere og tage korrekt stilling til, om sagsøgte tilsidesatte sagsøgerens berettigede forventninger. Endelig er det gjort gældende, at RFI ligeledes fejlagtigt undlod at tage fuld og hel stilling til sagsøgerens argumenter i stævningen.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2037/2000 af 29.6.2000 om stoffer, der nedbryder ozonlaget (EFT L 244, s. 1).


text:
2.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 66/32
 Anmodning om en rådgivende udtalelse fra EFTA-Domstolen indgivet af Héraðsdómur Reykjavíkur den 12. maj 2016 i sagen Fjarskipti hf. mod Póst- og fjarskiptastofnun
 (Sag E-6/16)
 (2017/C 66/12)
 Héraðsdómur Reykjavíkur (Reykjavík herredsret) har ved skrivelse af 12. maj 2016, som indgik til EFTA-Domstolens justitskontor den 18. maj 2016, anmodet om en rådgivende udtalelse i sagen Fjarskipti hf. mod Póst- og fjarskiptastofnun om følgende spørgsmål:
 1.
 Kan artikel 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) fortolkes således, at udtrykket »elektronisk kommunikationsnet« omfatter overføring af signaler, der er skrevet som SMS på brugerens slutanordning, som er forbundet via en webbrowser til webserveren »Mine sider« på en telekommunikationsvirksomheds webdomæne via det offentlige internet og til PHP-scriptsoftwaren på den samme telekommunikationsvirksomheds webdomæne, som modtager signalerne, bearbejder dem og overfører dem fra telekommunikationsvirksomhedens webdomæne til en SMS-server (SMSC) i virksomhedens kommunikationssystem, der derefter sender dem over et telefonnet til modtagerens telefonnummer?
 2.
 Hvis svaret på spørgsmål 1 er bekræftende, kan artikel 2, litra c), i direktiv 2002/21/EF så fortolkes således, at udtrykket »elektronisk kommunikationstjeneste« omfatter en tjeneste, som består i overføring af signaler, der finder sted på et kommunikationsnet som beskrevet i spørgsmål 1, både når i) der opkræves en afgift for en sådan tjeneste, og når ii) der ikke opkræves en afgift for en sådan tjeneste?
 3.
 Hvis svaret på spørgsmål 2 er bekræftende, kan artikel 2, litra d), i direktiv 2002/21/EF så fortolkes således, at udtrykket »offentligt kommunikationsnet« omfatter den elektroniske kommunikationstjeneste, der er beskrevet i spørgsmål 2, som leveres på et elektronisk kommunikationsnet som beskrevet i spørgsmål 1, uanset om denne tjeneste er i) tilgængelig for offentligheden eller ii) tilgængelig alene for alle telekommunikationsvirksomhedens abonnenter?


text:
22.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/8
 Rettens dom af 7. maj 2013 — macros consult mod KHIM — MIP Metro (makro)
 (Sag T-579/10) (1)
 (EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-figurmærket makro - selskabsnavnet macros consult GmbH - rettighed, der erhverves inden ansøgningen om registrering af et EF-varemærke, og som giver dens indehaver ret til at forbyde anvendelsen af det ansøgte EF-varemærke - ikke-registrerede tegn, der nyder beskyttelse i tysk ret - Markengesetz’ § 5 - artikel 8, stk. 4, artikel 53, stk. 1, litra c), og artikel 65 i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2013/C 178/13
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: macros consult GmbH — Unternehmensberatung für Wirtschafts — und Finanztechnologie (Ottobrunn, Tyskland) (først ved advokat T. Raible, derefter ved advokat M. Daubenmerkl)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (først ved R. Manea, derefter ved G. Schneider, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokaterne J.-C. Plate og R. Kaase)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 18. oktober 2010 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 339/2009-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem macros consult GmbH — Unternehmensberatung für Wirtschafts- und Finanztechnologie og MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 macros consult GmbH — Unternehmensberatung für Wirtschafts- und Finanztechnologie betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 55 af 19.2.2011.


text:
24.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 245/8
 Rettens dom af 9. juli 2013 — Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro mod Kommissionen
 (Sag T-552/11) (1)
 (Annullationssøgsmål - kontrakt om finansiel EU-støtte til et projekt på området for lægeligt samarbejde - debetnota - tvistens kontraktlige karakter - retsakt, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål - afvisning - modpåstand om betaling)
 2013/C 245/11
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE (Athen, Grækenland) (ved advokat E. Tzannini)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved M. Condou-Durande og S. Lejeune, som befuldmægtigede, bistået af advokat E. Petritsi)
 Sagens genstand
 Dels en påstand om annullation af Kommissionens debetnota af 9. september 2011 vedrørende tilbagesøgning af 83 001,09 EUR, der er blevet udbetalt til sagsøgeren inden for rammerne af finansiel EU-støtte til et projekt, dels en modpåstand om, at sagsøgeren tilpligtes at betale nævnte beløb med tillæg af renter.
 Konklusion
 1)
 Annullationssøgsmålet afvises.
 2)
 Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE betaler Europa-Kommissionen hovedstolen på 83 001,09 EUR og 11,37 EUR pr. dag i påløbne morarenter fra den 25. oktober 2011 og frem til afviklingen af hovedstolen.
 3)
 Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE betaler sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med begæringen om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 6 af 7.1.2012.


text:
4.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 153/29
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Simvoulio tis Epikrateias (Grækenland) den 8. maj 2009 — K. Fragkopoulos kai SIA Ο.Ε. mod Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias (Amtet Korinth)
 (Sag C-161/09)
 2009/C 153/54
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Simvoulio tis Epikrateias
 Parter i hovedsagen
 Appellant: K. Fragkopoulos kai SIA Ο.Ε.
 Indstævnt: Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias (Amtet Korinth)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan et selskab, der som appellanten fremstiller tørrede druer og emballerer dem, og som er etableret i en særlig landsregion, hvortil det efter loven er forbudt at indføre forskellige varianter af tørrede druer fra andre landsområder med henblik på fremstilling og emballering, hvilket hindrer selskabet i at eksportere tørrede druer, som det ville have fremstillet af de ovenfor nævnte varianter af tørrede druer, for domstolene gøre gældende, at den pågældende lov er i strid med artikel 29 EF?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Er de pågældende græske lovbestemmelser, der dels forbyder indførsel af tørrede druer fra forskellige områder i landet med henblik på lagring, fremstilling og efterfølgende eksport til et bestemt område, hvori der kun kan fremstilles lokalt dyrkede tørre druer, og som forbeholder muligheden for anerkendelse af en beskyttet oprindelsesbetegnelse for tørrede druer, som er blevet fremstillet og emballeret i det særlige område, hvori de er dyrket, i strid med artikel 29 EF om forbud mod kvantitative udførselsrestriktioner såvel som alle foranstaltninger med tilsvarende virkning?
 3)
 Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende: Kan beskyttelse af kvaliteten af et produkt, som er fastlagt geografisk ved en medlemsstats nationale lov, og som ikke har opnået ret til at bære en særlig betegnelse, som ville angive dets generelt anerkendte høje kvalitet og sjældenhed på grund af dets oprindelse fra et bestemt geografisk område, i henhold til artikel 30 i Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Fællesskab anses for en bydende almen interesse, som begrunder en undtagelse fra artikel 29 EF om forbud mod kvantitative udførselsrestriktioner såsom alle foranstaltninger med tilsvarende virkning?


text:
3.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 65/19
 Sag anlagt den 10. januar 2012 — Kazino Parnithas mod Kommissionen
 (Sag T-14/12)
 2012/C 65/37
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Elliniko Kazino Parnithas AE (Maroussi, Grækenland) (ved barrister F. Carlin, og lawyers N. Niejahr, Q. Azau, F. Spyropoulos, I. Dryllerakis samt K. Spyropoulos)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 24. maj 2011 om Grækenlands statsstøtte til visse græske kasinoer (C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09)) (EUT L 285, s. 25) annulleres
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse i det omfang den finder anvendelse på sagsøgeren, eller
 —
 mere subsidiært, den anfægtede afgørelse annulleres for så vidt angår kravet om tilbagesøgning af beløb fra sagsøgeren, og
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sine egne og sagsøgerens omkostninger i forbindelse med sagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1)
 Første retlige anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat artikel 107, stk. 1, TEUF ved at fastslå, at den pågældende foranstaltning udgjorde en støtteforanstaltning, idet den:
 —
 fastslog, at sagsøgeren fik en økonomisk fordel i form af »afgiftsmæssig forskelsbehandling« for et beløb på 7,20 EUR pr. billet
 —
 fandt, at foranstaltningen vedrørte statsmidler, der var blevet givet afkald på
 —
 vurderede, at foranstaltningen var selektiv til fordel for sagsøgeren, og
 —
 konkluderede, at foranstaltningen fordrejede konkurrencen og påvirkede samhandelen mellem medlemsstaterne.
 2)
 Andet retlige anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat artikel 296 TEUF ved ikke at give en tilstrækkelig begrundelse, der gør det muligt for sagsøgeren at forstå, og for Domstolen at efterprøve den begrundelse, som den har lagt til grund for at fastslå, at sagsøgeren fik en selektiv fordel, at en sådan fordel involverede statsmidler, der var givet afkald på, og ville være i stand til at fordreje konkurrencen og påvirke samhandlen mellem medlemsstater.
 3)
 Tredje retlige anbringende om, at for så vidt som den anfægtede afgørelse kræver tilbagesøgning af beløb fra sagsøgeren, tilsidesætter den:
 —
 artikel 14, stk. 1, første punktum, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999, (1) i henhold til hvilken tilbagesøgning skal vedrøre den støtte, som støttemodtageren har modtaget, idet Kommissionen ikke korrekt har fastsat størrelsen på den støtte, som sagsøgeren eventuelt har fået, og
 —
 artikel 14, stk. 1, andet punktum, af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999), idet det er i modstrid med generelle EU-retlige principper, nemlig princippet om den berettigede forventning, retssikkerheds- og proportionalitetsprincippet.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, s. 1).


text:
C 20/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22.1.2000
 b) derefter de dommere, der er tilknyttet den anden lille DOMSTOLENS DOM
 afdeling, i anciennitetsrækkefølge.
 I hver sag sammensættes den store afdeling af: (Sjette Afdeling)
 — afdelingsformanden
 af 5. oktober 1999
 — den refererende dommer
 — tre dommere, der udpeges efter rækkefølgen på den i sag C-84/96, Kongeriget Nederlandene mod Kommissio-
 pågældende liste, idet udgangspunktet ændres med ét nen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 navn for hvert almindeligt møde.
 (»Den Europæiske Fond for Regionaludvikling — automa-
 I tilfælde af en eller flere dommeres forfald træder en anden tisk frigørelse«)
 dommer i vedkommendes sted, hvorved listen følges. Er
 det imidlertid afdelingsformanden for en stor afdeling, som
 har forfald, skal han søges erstattet af afdelingsformanden
 for den lille afdeling. (2000/C 20/03)
 Skønner Domstolen eller en afdeling, at flere sager bør
 påkendes samlet (uanset om der formelt er truffet bestem-
 melse om sagernes forening), foretages påkendelsen af den (Processprog: nederlandsk)
 sammensætning af dommere, som er udpeget til at påkende
 den af sagerne, som først er blevet behandlet på et
 almindeligt møde.«
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 3. Endvidere er de lister for fastlæggelsen af Fjerde og gjort i Samling af Afgørelser)
 Femme Afdelings sammensætning, der følger af punkt 4 i
 Domstolens beslutning af 6. oktober 1999, for perioden
 15. december 1999 til 6. oktober 2000 blevet ændret således:
 I sag C-84/96, Kongeriget Nederlandene (befuldmægtigede:
 J.S. van den Oosterkamp og M. A. Fierstra) mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: E. Mennens
 Fjerde Afdeling
 og P. Oliver), angående en påstand om annullation af Kommis-
 sionens beslutninger af 16. februar 1996 om afslutning af
 infrastrukturprojekterne EFRU nr. 80.07.03.002 (Veendam-
 (Afdelingsformand: D.A.O. Edward)
 Musselkanaal) og EFRU nr. 84.07.03.004 (Weg Veendam),
 som blev samfinansieret af Den Europæiske Fond for Regional-
 udvikling, samt af en på én af beslutningerne støttet debetnota,
 Dommer P.J.G. Kapteyn, Dommer A.M. La Pergola og Dommer
 har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 H. Ragnemalm
 manden, P.J.G. Kapteyn, og dommerne G. Hirsch, J.L. Murray
 (refererende dommer), H. Ragnemalm og R. Schintgen; general-
 advokat: A. La Pergola; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett,
 Femte Afdeling
 den 5. oktober 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (Afdelingsformand: D.A.O. Edward)
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 Dommer P.J.G. Kapteyn, Dommer A.M. La Pergola, Dommer
 H. Ragnemalm, Dommer P. Jann, Dommer L. Sevón og 2) Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger.
 Dommer M. Wathelet.
 (1) EFT C 133 af 4.5.1996.
 (1) EFT C 333 af 20.11.1999, s. 1.


text:
19.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/52
 Sag anlagt den 21. april 2010 — Spanien mod Kommissionen
 (Sag T-178/10)
 (2010/C 161/82)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (ved N. Díaz Abad)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-kommissionens beslutning af 22. februar 2010, hvorved de anmodninger om mellemliggende betaling, som Spanien indgav i perioden mellem den 17. november og den 30. december 2009, blev suspenderet, annulleres, og subsidiært annulleres denne beslutning delvist, for så vidt som den vedrører følgende anmodninger om mellemliggende betaling:
 —
 2007ES161PO008 Andalucía
 94 370 752,75 EUR
 —
 2007ES161PO008 Andalucía
 479 712 483,22 EUR
 —
 2007ES162PO001 Cantabria
 4 697 332,79 EUR
 —
 2007ES162PO006 Cataluña
 15 392 569,98 EUR
 —
 2007ES162PO008 Aragón
 12 451 358,48 EUR
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale renter som følge af forsinkelsen med den effektive betaling af de mellemliggende anmodninger, der uretmæssigt blev suspenderet.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den foreliggende sag er anlagt til prøvelse af Kommissionens beslutning om at afbryde betalingsfristen for bestemte betalingsanmodninger, som Spanien indgav i perioden mellem den 17. november og den 30. december 2009. Denne afbrydelse vedrører tyve anmodninger om mellemliggende betalinger af i alt 1 890 708 859,51 EUR.
 —
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet fremsat følgende anbringender:
 Tilsidesættelse af artikel 91, stk. 1, litra a), i forordning nr. 1083/2006 (1), idet Kommissionen i medfør af den anfægtede beslutning afbrød betalingsfristen for bestemte ansøgninger om mellemliggende betaling, som Spanien havde indgivet, uden at der var afgivet nogen rapport fra et nationalt revisionsorgan eller fællesskabsrevisionsorgan, hvoraf det klart fremgik, at der var alvorlige mangler i forvaltnings- og kontrolsystemerne, og uden at der forelå sådanne mangler.
 —
 Tilsidesættelse af de af Kommissionen godkendte kontrolstrategier, for så vidt som Kommissionen afbrød betalingsfristen for disse mellemliggende betalinger med den begrundelse, at den manglede systemrevision udgør en væsentlig forsinkelse i gennemførelsen af strategierne, for så vidt som disse strategier gjorde det muligt for Kongeriget Spanien at fremlægge denne systemrevision senest den 30. juni 2010.
 —
 Tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, eftersom Kongeriget Spanien ifølge den anfægtede beslutning skulle have fremskyndet systemrevisionen i forhold til den tidsplan, som blev fastlagt i samarbejde med Kommissionen, hvilket er et krav, som de spanske myndigheder ikke havde mulighed for at forudse.
 —
 Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, henset til at de nationale myndigheder handlede ud fra de tidsplaner for revision, som var blevet godkendt af Kommissionen for disse strategier, og som blev overholdt, uden at Kommissionen på noget tidspunkt har antydet, at dette udgjorde en mangel i forvaltnings- og kontrolsystemet.
 —
 Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, eftersom den af Kommissionen vedtagne foranstaltning er uforholdsmæssig og i strid med forsvarlig økonomisk forvaltning, og henset til at der forekommer andre mindre indgribende, retlige foranstaltninger, hvormed samme mål kan opnås.
 Subsidiært har sagsøger gjort gældende, at den anfægtede beslutning annulleres delvist med henvisning til en tilsidesættelse af artikel 87, stk. 2, i forordning nr. 1083/2006, eftersom udbetalingen i forbindelse med de ovenfor nævnte ansøgninger ikke blev foretaget inden for to måneder efter indgivelsen af anmodningen.
 Endelig har Kongeriget Spanien nedlagt påstand om betaling af morarenter i henhold til artikel 87, stk. 2, i forordning nr. 1083/2006, artikel 83 i forordning nr. 1605/2002 (2) og artikel 106, stk. 5, i Kommissionens forordning nr. 2342/2002 (3).
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11.7.2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og ophævelse af forordning (EF) nr. 1260/1999 (EUT L 210, s. 25).
 (2) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25.6.2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 25, s. 43).
 (3) Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23.12.2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 357, s. 1).