text:
29.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 168/7
 Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 6. april 2017 — Unionen mod Almega Tjänsteförbunden og ISS Facility Services AB (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Arbetsdomstolen — Sverige)
 (Sag C-336/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 2001/23/EF - artikel 3 - varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder - gældende kollektive overenskomster for erhververen og overdrageren - yderligere opsigelsesvarsel tildelt afskedigede arbejdstagere - hensyntagen til den anciennitet, der er erhvervet hos overdrageren))
 (2017/C 168/07)
 Processprog: svensk
 Den forelæggende ret
 Arbetsdomstolen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Unionen
 Sagsøgte: Almega Tjänsteförbunden og ISS Facility Services AB
 Konklusion
 Artikel 3 i Rådets direktiv 2001/23/EF af 12. marts 2001 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller af dele af virksomheder eller bedrifter skal fortolkes således, at under omstændigheder som dem, der foreligger i hovedsagen, skal erhververen — ved afskedigelse af en arbejdstager mere end et år efter virksomhedens overførsel — i forbindelse med beregningen af arbejdstagerens anciennitet, der er relevant med henblik på at fastlægge det opsigelsesvarsel, som denne sidstnævnte har ret til, tage hensyn til den anciennitet, som nævnte arbejdstager har erhvervet hos overdrageren.
 (1) EUT C 311 af 21.9.2015.


text:
C 219/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.9.2002
 Slettelse af sag C-144/01 (1) 01, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Kongeriget Sverige, skal slettes af registeret.
 (2002/C 219/23)
 (1) EFT C 245 af 1.9.2001.
 Ved kendelse af 4. juni 2002 har præsidenten for De Europæi-
 ske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-144/01, Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spani-
 en, skal slettes af registeret.
 Slettelse af sag C-365/01 (1)
 (1) EFT C 161 af 2.6.2001.
 (2002/C 219/27)
 Ved kendelse af 5. juni 2002 har præsidenten for De Europæi-
 ske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-365/01, Kommis-
 Slettelse af sag C-247/01 (1) sionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland, skal slettes
 af registeret.
 (2002/C 219/24)
 (1) EFT C 317 af 10.11.2001.
 Ved kendelse af 20. juni 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-247/
 01, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Kongeriget Sverige, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 227 af 11.8.2001. Slettelse af sag C-391/01 (1)
 (2002/C 219/28)
 Ved kendelse af 27. juni 2002 har præsidenten for De
 Slettelse af sag C-258/01 (1) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-391/01,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Portugisiske Republik, skal slettes af registeret.
 (2002/C 219/25)
 (1) EFT C 348 af 8.12.2001.
 Ved kendelse af 14. maj 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-258/01,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Portugisiske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 245 af 1.9.2001. Slettelse af sag C-412/01 (1)
 (2002/C 219/29)
 Ved kendelse af 7. juni 2002 har præsidenten for De Europæi-
 Slettelse af sag C-279/01 (1) ske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-412/01, Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske
 (2002/C 219/26) Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 348 af 8.12.2001.
 Ved kendelse af 20. juni 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-279/

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
26.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/22
 Sag anlagt den 6. december 2010 — Europa-Kommissionen mod Irland
 (Sag C-570/10)
 2011/C 63/40
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved N. Yerrell og M. Mac Aodha, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Irland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/68/EF af 24. september 2008 om indlandstransport af farligt gods (1), idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 30. juni 2009.
 (1) EUT L 260, s. 13.


text:
5.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 148/29
 Rettens dom af 14. april 2010 — Laboratorios Byly mod KHIM — Ginis (BILLY’S Products)
 (Sag T-514/08) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket BILLY’S Products - de ældre EF-ordmærker BYLY og byly - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b,) i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2010/C 148/51
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Laboratorios Byly, SA (Barberà del Vallès, Spanien) (ved avocat L. Plaza Fernández-Villa)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Vasileios Ginis (Athen, Grækenland)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. september 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 469/2008-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Laboratorios Byly, SA og Vasileios Ginis
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen truffet den 15. september 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 469/2008-2) annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 19 af 24.1.2009.


text:
7.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 256/27
 Rettens dom af 21. juni 2017 — Rare Hospitality International, Inc. mod EUIPO (LONGHORN STEAKHOUSE)
 (Sag T-856/16) (1)
 ((EU-varemærker - ansøgning om EU-ordmærket LONGHORN STEAKHOUSE - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009 - ligebehandlingsprincippet og princippet om god forvaltningsskik))
 (2017/C 256/31)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Rare Hospitality International, Inc. (Orlando, Florida, Forenede Stater) (ved advokat I. Lázaro Betancor)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved S. Bonne, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 12. september 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2149/2015-5) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet LONGHORN STEAKHOUSE som EU-varemærke
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Rare Hospitality International, Inc. betaler sagsomkostningerne.
 (1) EUT C 22 af 23.1.2017.


text:
27.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 232/20
 Rettens dom af 13. maj 2016 – CX mod Kommissionen
 (Sag T-496/15 P) (1)
 ((Appel - personalesag - tjenestemænd - disciplinær forfølgning - disciplinær sanktion - degradering - retten til et forsvar - vedtægtens artikel 4 og 6 - artikel 9 i bilag IX til vedtægten - proportionalitetsprincippet - åbenbart urigtigt skøn))
 (2016/C 232/26)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: CX (Enghien, Belgien) (ved advokat É. Boigelot)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved C. Ehrbar og F. Simonetti, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten for EU-Personalesager (Første Afdeling) den 18. juni 2015, CX mod Kommissionen (F–27/13, EU:F:2015:60) med påstand om ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 CX betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 371 af 9.11.2015.


text:
4.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 243/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha, Sala Contencioso-Administrativo, Sección Segunda (Spanien) den 20. april 2016 – Iberdrola Renovables Castilla La Mancha S.A. mod Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha
 (Sag C-221/16)
 (2016/C 243/21)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha, Sala Contencioso-Administrativo, Sección Segunda
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Iberdrola Renovables Castilla La Mancha S.A.
 Sagsøgt: Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 På baggrund af de »støtteordninger«, der er defineret i artikel 2, litra k), i direktiv 2009/28/EF, og som omfatter skatteincitamenter i form af skattenedsættelse, skattefritagelse og skatterefusion som instrumenter, hvormed målene for forbrug af vedvarende energi, der er fastsat i direktiv 2009/28/EF, skal nås, skal de nævnte incitamenter eller foranstaltninger anses for at være obligatoriske og er bindende for medlemsstaterne, og skal de anses for at have direkte virkning, således at de kan påberåbes direkte af de berørte borgere for enhver offentlig instans, herunder for retslige eller administrative myndigheder?
 2)
 Eftersom listen over de i spørgsmålet ovenfor nævnte »støtteordninger« omfatter, »men er ikke begrænset til« skatteincitamenter, der består i skattenedsættelse, skattefritagelse og skatterefusion, spørges, om dette skal forstås således, at disse incitamenter netop omfatter en manglende beskatning, dvs. et forbud mod enhver form for konkret og individuel afgiftspålæggelse, ud over de almindelige skatter, der pålægges økonomisk virksomhed og produktion af elektricitet, af energi fra vedvarende energikilder? Som led heri fremsættes følgende spørgsmål: Skal det ovennævnte generelle forbud [således] ligeledes anses for at omfatte et forbud mod sammenfald, dobbeltbeskatning, eller overlapning med hensyn til flere almindelige eller individuelle afgifter, som pålægges de forskellige faser i virksomheden i form af produktion af vedvarende energi, når de rammer den samme afgiftsudløsende begivenhed, der pålægges den omhandlede afgift på vindkraft?
 3)
 Såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende, og det accepteres, at energi fra vedvarende energikilder pålægges afgifter, spørges, om begrebet »særlige formål« i henseende til det i artikel 1, stk. 2, i direktiv 2008/118/EF foreskrevne skal fortolkes således, at formålet skal være eksklusivt, og endvidere således, at den afgift, som vedvarende energi pålægges, ud fra sin opbygning skal have en egentlig ikke-skattemæssig karakter og ikke blot en budget- eller opkrævningsmæssig karakter?
 4)
 Henset til, at artikel 4 i direktiv 2003/96/EF, som med hensyn til de afgiftssatser, som medlemsstaterne skal fastsætte for energiprodukter og elektricitet, som reference benytter de ved direktivet fastsatte minimussatser, forstået som summen af alle de direkte eller indirekte afgifter, der pålægges disse produkter ved overgangen til forbrug, indebærer dette da, at de afgiftssatser, som kræves i dette direktiv, ikke omfatter nationale afgifter, som ikke er af en egentlig ikke-skattemæssig karakter i betragtning af såvel deres opbygning som deres specifikke formål, som fortolket under hensyn til svaret på det foregående spørgsmål?
 5)
 Udgør begrebet omkostninger, der er anvendt i artikel 13, stk. 1, litra e), i direktiv 2009/28/EF, et selvstændigt begreb i EU-retten, som skal fortolkes i videre forstand, således at det omfatter og er synonymt med begrebet afgift generelt?
 6)
 Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, spørges om følgende: Kan de i artikel 13, stk. 1, litra e), omtalte omkostninger, som forbrugerne skal betale, alene omfatte de afgifter og skatter, som i givet fald har til formål at kompensere for de skader, som forårsages miljøet, og som har til formål med det oppebårne beløb at kompensere for disse skader, men derimod ikke de afgifter eller gebyrer, som idet de pålægges ikke-forurenende energi, har et hovedsageligt budget- eller opkrævningsmæssigt formål?


text:
Nr. C 252/ 12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16 . 8 . 97
 tilbagebetaling i tilfælde, hvor den ikke-erlagte modydelse 2 ) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 består af naturalydelser, når medlemsstaten indrømmer til
 bagebetaling i tilfælde, hvor modydelsen består af penge. (M EFT nr. C 133 af 4 . 5 . 1996 .
 (') EFT nr. C 333 af 9 . 12 . 1995 .
 DOMSTOLENS DOM
 af 9. juni 1997
 DOMSTOLENS DOM
 i de forenede sager C-34/95 , C-35/95 og C-36/95 , Konsu
 ( Sjette Afdeling ) mentombudsmannen ( KO ) mod De Agostini ( Svenska)
 Forlag AB og Konsumentombudsmannen (KO ) mod TV-
 af 3 . juli 1997 Shop i Sverige AB ( anmodninger om præjudiciel afgørelse
 i sag C-60/96, Kommissionen for De Europæiske Fælles fra Marknadsdomstolen ) (')
 skaber mod Den Franske Republik (') (Direktivet om »fjernsyn uden grænser« — fjernsynsre
 klame udsendt fra en medlemsstat — forbud mod vildle
 (Traktatbrudssøgsmål — moms — sjette direktiv —
 afgiftsfritagelser — udlejning af telte, campingvogne og dende reklame — forbud mod reklame, der henvender sig
 mobile homes) til børn)
 ( 97/C 252/23 )
 ( 97/C 252/22 )
 (Processprog: svensk)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I de forenede sager C-34/95 , C-35/95 og C-36/95 ,
 angående anmodninger, som Marknadsdomstolen ( Sverige )
 I sag C-60/96, Kommissionen for De Europæiske Fælles i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Dom
 skaber ( befuldmægtigede : Héléne Michard og Enrico Tra stolen for i de for nævnte ret verserende sager, Konsument
 versa ) mod Den Franske Republik ( befuldmægtigede : ombudsmannen ( KO ) mod De Agostini ( Svenska ) Forlag
 Catherine de Salins og Gautier Mignot), angående en AB ( C-34/95 ), og Konsumentombudsmannen ( KO ) mod
 påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik har TV-Shop i Sverige AB ( C-35/95 og C-36/95 ) at opnå en
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 i Rådets præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-trak
 sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonise tatens artikel 30 og 59 og af Rådets direktiv 89/552/EØF
 ring af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgif af 3 . oktober 1989 om samordning af visse love og admi
 ter — Det fælles merværdiafgiftssystem : ensartet bereg nistrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende
 ningsgrundlag ( EFT nr. L 145 af 13 . 6 . 1977, s . 1 ), idet udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed ( EFT nr. L 298
 den har indført og opretholdt en administrativ bestem af 17. 10 . 1989, s . 23 ), har Domstolen, sammensat af præ
 melse, der udvider den merværdiafgiftsfritagelse, som efter sidenten, G. C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene
 direktivets artikel 13 , punkt B, litra b ), er forbeholdt udlej G. F. Mancini, J. C. Moitinho de Almeida, J. L. Murray
 ning af fast ejendom, til også at omfatte udlejning af visse ( refererende dommer ) og L. Sevón samt dommerne C. N.
 løsøregenstande, har Domstolen ( Sjette Afdeling ), sam Kakouris, P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann, D. A. O.
 mensat af afdelingsformanden, G. F. Mancini, og dom Edward, J.-R Puissochet, G. Hirsch, P. Jann og H. Ragne
 merne J. L. Murray, C. N. Kakouris, P. J. G. Kapteyn malm; generaladvokat: F. G. Jacobs; justitssekretær: ekspe
 ( refererende dommer) og R. Schintgen; generaladvokat G. ditionssekretær H. A. Rühl, den 9 . juli 1997 afsagt dom,
 Cosmas; justitssekretær: assisterende justitssekretær H. hvis konklusion lyder således : >
 von Holstein, den 3 . juli 1997 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således :
 1 ) Rådets direktiv 89/552/EØF af 3 . oktober 1989 om
 samordning af visse love og administrative bestemmel
 1 ) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i ser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radio
 henhold til artikel 2 i Rådets sjette direktiv 77/388/ spredningsvirksomhed er ikke til hinder for, at en med
 EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlems lemsstat i henhold til generelle bestemmelser om
 staternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fæl beskyttelse af forbrugerne mod vildledende reklame
 les merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrund træffer foranstaltninger over for en annoncør på grund
 lag, idet den har indført og opretholdt en administrativ af en fjernsynsreklame, som udsendes fra en anden
 bestemmelse, der udvider den merværdiafgiftsfrita medlemsstat, på betingelse af at sådanne foranstaltnin
 gelse, som efter direktivets artikel 13, punkt B, litra b), ger ikke hindrer selve retransmissionen på medlemssta
 er forbeholdt udlejning af fast ejendom, til også at tens område af fjernsynsudsendelser fra den anden
 omfatte udlejning af visse løsøregenstande. medlemsstat.
 ---pagebreak--- 16 . 8 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 252/ 13
 2 ) EF-traktatens artikel 30 skal fortolkes således, at den har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verse
 ikke er til binder for, at en medlemsstat på grundlag af rende sag Société civile immobiliére Parodi mod Banque
 bestemmelser i sin nationale lovgivning træffer foran H. Albert de Bary et Cie at opnå en præjudiciel afgørelse
 staltninger over for en annoncør på grund af en fjern vedrørende fortolkningen af EØF-traktatens artikel 59 og
 synsreklame, medmindre bestemmelserne ikke, såvel artikel 61 , stk. 2, har Domstolen, sammensat af afdelings
 retligt som faktisk, påvirker afsætningen af inden formand G. F. Mancini, formand for Anden og Sjette
 landsk fremstillede varer og varer fra andre medlems Afdeling, som fungerende præsident, afdelingsformændene
 stater på samme måde, medmindre de ikke er nødven J. C. Moitinho de Almeida, J. L. Murray og L. Sevon samt
 dige for at varetage tvingende almene hensyn eller et dommerne C. N. Kakouris, C. Gulmann, D. A. O.
 af de mål, der er anført i EF-traktatens artikel 36, eller Edward, J.-P. Puissochet, P. Jann, H. Ragnemalm ( refere
 medmindre de ikke står i rimeligt forhold til det tilsig rende dommer) og M. Wathelet; generaladvokat: Michael
 tede mål, eller disse mål eller tvingende hensyn kan B. Elmer; justitssekretær: assisterende justitssekretær H.
 nås eller varetages ved foranstaltninger, som i mindre von Holstein, den 9 . juli 1997 afsagt dom, hvis konklusion
 grad begrænser samhandelen inden for Fællesskabet. lyder således :
 3 ) EF-traktatens artikel 59 skal fortolkes således, at den EØF-traktatens artikel 59 skal for så vidt angår tiden før
 ikke er til hinder for, at en medlemsstat på grundlag af ikrafttrædelsen af Rådets direktiv 89/646/EØF af
 bestemmelser i sin nationale lovgivning træffer foran 15. december 1989 om samordning af lovgivningen om
 staltninger over for en annoncør på grund af en fjern adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinsti
 synsreklame. Det tilkommer dog den forelæggende ret tut og om ændring af direktiv 77/780/EØF fortolkes såle
 at efterprøve, om bestemmelserne er nødvendige for at des, at denne bestemmelse er til hinder for, at en medlems
 varetage tvingende almene hensyn eller et af de mål, stat stiller krav om, at et kreditinstitut, der allerede har til
 der er anført i traktatens artikel 56, om de står i rime ladelse i en anden medlemsstat, skal indhente tilladelse for
 ligt forhold til det tilsigtede mål, og om disse mål eller at kunne yde lån mod pant i fast ejendom til personer,
 tvingende hensyn ikke kunne nås eller varetages ved som bor på dens område, medmindre dette krav
 foranstaltninger, som i mindre grad begrænser samhan
 delen inden for Fællesskabet. — påhviler enhver person eller ethvert selskab, der driver
 sådan virksomhed på modtagerstatens område
 4 ) Direktiv 89/552/EØF skal fortolkes således, at det er
 til hinder for at bringe en bestemmelse i en national — er begrundet i almene hensyn som f.eks. forbrugerbe
 lov om, radio- og fjernsynsvirksomhed, hvorefter en skyttelse, og
 fjernsynsreklame, der udsendes i reklamesendetiden,
 ikke må være beregnet på at fange opmærksomheden — er objektivt nødvendigt for at sikre overholdelsen af de
 hos børn under 12 år, i anvendelse på fjernsynsudsen regler, der gælder for det pågældende erhverv, og for
 delser fra andre medlemsstater. at beskytte de hensyn, som skal tilgodeses ved reglerne,
 idet det er umuligt at nå til samme resultat ved mindre
 (') EFT nr. C 101 af 22 . 4 . 1995 . indgribende forskrifter.
 (') EFT nr. C 208 af 2 . 9 . 1995 .
 DOMSTOLENS DOM
 af 9. juli 1997 DOMSTOLENS KENDELSE
 i sag C-222/95 , Société civile immobilière Parodi mod af 30. juni 1997
 Banque H. Albert de Bary et Cie ( anmodning om præjudi
 ciel afgørelse fra Frankrigs Cour de cassation ) (') i sag C-66/97, Banco de Fomento e Exterior SA mod
 Amândio Maurício Martins Pechim, Maria da Luz Lima
 (Frie kapitalbevægelser — fri udveksling af tjenesteydelser Barros Raposo Pechim, Confecções Têxteis de Vouzela
 — kreditinstitutter — ydelse af prioritetslån — krav om Ld.a ( CTV) ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 tilladelse i den medlemsstat, hvor tjenesteydelsen mod Tribunal Cível da Comarca de Lisboa ) (')
 tages)
 (Præjudiciel forelæggelse — afvisning)
 ( 97/C 252/24 )
 ( 97/C 252/25 )
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: portugisisk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag 222/95 , angående en anmodning, som Frankrigs I sag C-66/97, angående en anmodning, som Tribunal
 Cour de cassation i medfør af EF-traktatens artikel 177 Cfvel da Comarca de Lisboa i medfør af EF-traktatens


text:
5.5.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 134/3
 DOMSTOLENS DOM Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 6. juli 2000 af Tribunale amministrativo regio-
 nale per il Lazio i sagen Igino Pellegrini m.fl. mod Azienda
 (Femte Afdeling) di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (A.I.M.A.)
 af 14. december 2000
 (Sag C-489/00)
 i sag C-457/98, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 (2001/C 134/05)
 skaber mod Den Hellenske Republik (1)
 Ved dom afsagt den 6. juli 2000, indgået til Domstolens
 (»Traktatbrud — direktiv 96/97/EF — gennemførelse af
 princippet om ligebehandling af mænd og kvinder inden for Justitskontor den 29. december 2000, har Tribunale ammini-
 strativo regionale per il Lazio i sagen Igino Pellegrini m.fl. mod
 de erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger — manglen-
 Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo
 de gennemførelse«)
 (A.I.M.A.) forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (2001/C 134/04)
 1) Skal artikel 1 og 4 i Rådets forordning (EØF)
 nr. 3950/92 (1) af 28. december 1992 og artikel 3 og 4 i
 (Processprog: græsk) Kommissionens forordning (EØF) nr. 536/93 (2) af
 9. marts 1993 fortolkes således, at fristerne for tildeling
 af kvoter og for gennemførelse af udligningsbetalingerne
 og opkrævningen af afgifterne kan fraviges, såfremt
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 afgørelserne herom anfægtes administrativt eller ved
 gjort i Samling af Afgørelser)
 domstolene?
 I sag C-457/98, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede: D. Gouloussis og A. Aresu) mod Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende:
 Den Hellenske Republik (befuldmægtigede: S. Vodina og
 N. Dafniou), angående en påstand om, at det fastslås, at Den 2) Er artikel 1 og 4 i Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92
 Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til af 28. december 1992 og artikel 3 og 4 i Kommissionens
 EF-traktaten, idet den ikke inden for den fastsatte frist har forordning (EØF) nr. 536/93 af 9. marts 1993 gyldige i
 udstedt de love eller administrative bestemmelser, der er relation til traktatens artikel 33 (tidligere artikel 39), for
 nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv 96/97/EF af så vidt som det i de nævnte bestemmelser ikke er fastsat,
 20. december 1996 om ændring af direktiv 86/378/EØF om at fristerne kan fraviges, såfremt afgørelserne om tildeling
 gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og af individuelle referencemængder, om udligningsbetalin-
 kvinder inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordnin- ger og om opkrævning af afgifter anfægtes administrativt
 ger (EFT 1997 L 46, s. 20), subsidiært ikke har givet eller ved domstolene?
 Kommissionen meddelelse om sådanne bestemmelser, har
 Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman- 3) Skal EF-forordningerne nr. 3950/92 og 536/93 fortolkes
 den, A. La Pergola, og dommerne D.A.O. Edward (refererende således, at medlemsstaterne har mulighed for at fastlægge
 dommer), og L. Sevón; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colo- privilegerede producentgrupper, der skal modtage udlig-
 mer; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 14. december ningsbetaling først i forhold til andre grupper, navnlig
 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: ved at fastlægge de såkaldte »ugunstigt stillede områder«
 som efterstillet bjergområderne?
 1) Den Hellenske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der
 påhviler den i henhold til Rådets direktiv 96/97/EF af
 20. december 1996 om ændring af direktiv 86/378/EØF om 4) Skal artikel 3 og 4 i EF-forordning nr. 3950/92 fortolkes
 gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og således, at der ikke stilles krav om nogen officiel meddelel-
 kvinder inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordnin- se af individuelle referencekvoter til producenterne, eller
 ger, idet den ikke inden for den fastsatte frist har udstedt de love kan tildelingen af den individuelle referencekvote finde
 eller administrative bestemmelser, der er nødvendige for at sted uden en individuel meddelelse til de nævnte produ-
 efterkomme direktivet. center?
 2) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT L 405 af 31.12.1992, s. 1.
 (1) EFT C 71 af 13.3.1999. (2) EFT L 57 af 10.3.1993, s. 12.


text:
20.7.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 207/47
 Sag anlagt den 21. maj 2013 — Max Mara Fashion Group mod KHIM — Mackays Stores (M&Co.)
 (Sag T-272/13)
 2013/C 207/78
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Max Mara Fashion Group Srl (Torino, Italien) (ved advokat F. Terrano)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Mackays Stores Ltd (Renfrew, Det Forenede Kongerige)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 7. marts 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1199/2012-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Mackays Stores Ltd
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket indeholdende ordbestanddelen »M&Co.« for varer og tjenesteydelser i klasse 25 og 35 — EF-varemærkeansøgning nr. 9 128 679
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Max Mara Fashion Group Srl
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Figurmærker indeholdende ordbestanddelen »M&Co.« for varer og tjenesteydelser i klasse 18, 24, 25, 35 og 42
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
C 47/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19.2.2000
 1. Har før den 1. juni 1997 bestemmelserne i Konventionen Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 om International Handel med Udryddelsestruede Vilde Dyr se afsagt den 12. november 1999 af Ufficio del Giudice
 og Planter (C.I.T.E.S.), og navnlig artikel VII og XIV heri, di Pace di Viadana i sagen CAPE Snc, Parma, mod
 bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 3626/82 af 3. de- IDEALSERVICE SrI, Viadana, og IDEALSERVICE MN RE
 cember 1982(1), navnlig artikel 6 og 15 heri, og EF- Sas, Viadana, mod OMAI SrI, Cadelbosco Sotto
 traktatens artikel 30 og 36 skullet fortolkes således, at en
 medlemsstat herefter kan udstede eller opretholde nationa- (Sagerne C-541/99 og C-542/99)
 le regler, hvorefter der permanent og på hele denne
 medlemsstats område gælder et forbud mod enhver form (2000/C 47/44)
 for anvendelse i kommercielt øjemed af enheder født og
 Ved kendelse afsagt den 12. november 1999, indgået til
 opdrættet i fangenskab af arter, der ikke er husdyrarter, og
 Domstolens Justitskontor den 31. december 1999, har Ufficio
 som findes i naturlig tilstand på hele eller en del af den
 del Giudice di Pace di Viadana i sagen CAPE Snc, Parma, mod
 pågældende medlemsstats område?
 IDEALSERVICE SrI, Viadana, og IDEALSERVICE MN RE Sas,
 Viadana, mod OMAI SrI, Cadelbosco Sotto, forelagt De
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om en
 2. Skal fra den 1. juni 1997 bestemmelserne i Konventionen fortolkning af bestemmelserne i artikel 2, litra b), i Rådets
 om International Handel med Udryddelsestruede Vilde Dyr direktiv 93/13/EØF (1) af 5. april 1993 om urimelige kontrakt-
 og Planter (C.I.T.E.S.), navnlig artikel VII og XIV heri, vilkår i forbrugeraftaler med henblik på afgørelse af følgende
 bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 338/97 af 9. de- spørgsmål:
 cember 1996 om beskyttelse af vilde dyr og planter 1) Kan en erhvervsdrivende, der gennem en aftale med
 ved kontrol af handelen (2) hermed samt EF-traktatens
 en anden erhvervsdrivende under anvendelse af en af
 artikel 30 og 36 fortolkes således, at en medlemsstat sidstnævnte udfærdiget formular, som denne sædvanligt
 herefter kan udstede eller opretholde nationale bestemmel- benytter i sin erhvervsmæssige virksomhed, køber en
 ser, hvorefter der permanent og på hele denne medlems-
 ydelse eller en vare, der alene er tiltænkt hans ansatte
 stats område gælder et forbud mod enhver form for og uden enhver forbindelse med den erhvervsmæssige
 anvendelse i kommercielt øjemed af enheder født og virksomhed, han selv sædvanligvis driver, anses for forbru-
 opdrættet i fangenskab af arter, der ikke er husdyrarter, og
 ger? Kan det i et sådant tilfælde antages, at den pågældende
 som findes i naturlig tilstand på hele eller en del af den ikke har handlet som led i sit erhverv?
 pågældende medlemsstats område?
 2) Kan, såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende,
 en hvilken som helst person eller institution, når den ikke
 handler som led i den erhvervsmæssige virksomhed, den
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 3626 om gennemførelse i Fællesska- sædvanligvis udfører eller med henblik på formål, der
 bet af konventionen om international handel med udryddelses- falder inden for denne virksomhed, anses for forbruger,
 truede vilde dyr og planter — EFT L 384 af 31.12.1982, s. 1. eller omfatter begrebet »forbruger« udelukkende fysiske
 (2) EFT L 61 af 3.3.1997, s. 1. personer og ikke andre retssubjekter?
 3) Kan et selskab anses for forbruger?
 (1) EFT L 95 af 21.4.1993, s. 29.


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/12
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 6. oktober 2009 — SPÖ Landesorganisation Kärnten mod Finanzamt Klagenfurt (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Klagenfurt — Østrig)
 (Sag C-267/08) (1)
 (Moms - retten til at fradrage indgående afgift - begrebet økonomisk virksomhed - et politisk partis delstatsorganisation - reklamevirksomhed til fordel for partiets kredsorganisationer - de med denne virksomhed forbundne udgifter overstiger indtægterne)
 2009/C 282/21
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Klagenfurt
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: SPÖ Landesorganisation Kärnten
 Sagsøgt: Finanzamt Klagenfurt
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Klagenfurt — fortolkning af artikel 4, stk. 1 og 2, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaterne lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — begrebet »økonomisk virksomhed« — ydelser, som et politisk partis delstatsorganisation leverer til dette partis kredsorganisationer i form af mødearrangementer, fremstilling og levering af reklamemateriale og afholdelse af et årligt bal — de med disse ydelser forbundne udgifter overstiger væsentligt de indtægter, der opnås ved faktureringen af visse af disse udgifter til kredsorganisationerne samt ved salg af billetter til ballet
 Konklusion
 Artikel 4, stk. 1 og 2, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at aktiviteter vedrørende ekstern reklame ydet af en afdeling af et politisk parti i en medlemsstat ikke skal anses for at udgøre økonomisk virksomhed.
 (1) EUT C 247 af 27.9.2008.


text:
C 212/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28.7.2001
 1) Det er i henhold til artikel 2, litra c) og d), sidste led, og Franske Republik (befuldmægtigede: først K. Rispal-Bellanger
 artikel 3 i Rådets andet direktiv 88/357/EØF af 22. juni og S. Seam, derefter J.-F. Dobelle og S. Seam), støttet af Det
 1988 om samordning af love og administrative bestemmelser Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (befuldmæg-
 vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsik- tiget: G. Amodeo, bistået af G. Barling), angående en påstand
 ring, om fastsættelse af bestemmelser, der kan lette den faktiske om, at det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 gennemførelse af den frie udveksling af tjenesteydelser, og om forpligtelser i henhold til artikel 17, stk. 2, i Rådets sjette
 ændring af direktiv 73/239/EØF tilladt, at en medlemsstat af direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af
 en juridisk person, der er etableret i en anden medlemsstat, medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det
 opkræver forsikringsafgift af præmier, som den juridiske person fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag
 betaler til et forsikringsselskab, der også er etableret i en anden (EFT L 145, s. 1), som affattet ved Rådets direktiv 95/7/EF af
 medlemsstat, for forsikring af driftsrisici i et direkte eller 10. april 1995 om ændring af direktiv 77/388/EØF og om nye
 indirekte datterselskab, som er etableret i den medlemsstat, der forenklingsforanstaltninger vedrørende moms — anvendelses-
 opkræver afgiften. Det samme gælder, hvis den juridiske person, området for visse fritagelser og reglerne for deres praktiske
 som har betalt præmierne, og den, hvis driftsrisici er dækket, er gennemførelse (EFT L 102, s. 18), idet den betinger fradragsret-
 to selskaber i samme koncern, der står i et andet indbyrdes ten for merværdiafgiften ved anskaffelse af køretøjer, der
 forhold end forholdet mellem moder- og datterselskab. benyttes af afgiftspligtige, der driver køreskole, af, at disse
 køretøjer udelukkende anvendes til denne virksomhed, har
 2) Det er uden betydning for fortolkningen af begreberne »forsik- Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 ringstageren« og »den medlemsstat, hvor risikoen består«, i den den, A. La Pergola, og dommerne D.A.O. Edward, P. Jann,
 forstand, hvori de er anvendt i artikel 2, litra d), sidste led, i S. von Bahr (refererende dommer) og C.W.A. Timmermans;
 direktiv 88/357, hvordan den præmie, der vedrører den generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: R. Grass, den
 forsikrede risiko, faktureres eller betales inden for en sel- 14. juni 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 skabskoncern.
 1) Den Franske Republik frifindes.
 (1) EFT C 204 af 17.7.1999. 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens
 omkostninger.
 3) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer
 sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 333 af 20.11.1999.
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 DOMSTOLENS DOM
 af 14. juni 2001
 (Tredje Afdeling)
 i sag C-345/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Den Franske Republik (1) af 14. juni 2001
 (»Traktatbrud — moms — sjette momsdirektivs artikel 17, i sag C-473/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 stk. 2 og 6 — fradrag af moms på køb af biler, der anvendes skaber mod Republikken Østrig (1)
 til gennemførelse af afgiftspligtige transaktioner — be-
 grænsning af fradragsretten til kun at gælde køretøjer, der (»Traktatbrud — direktiv 95/30/EF — beskyttelse af ar-
 udelukkende anvendes til køreundervisning«) bejdstagerne mod farerne ved at være udsat for biologiske
 agenser under arbejdet — manglende gennemførelse inden
 for den fastsatte frist«)
 (2001/C 212/03)
 (2001/C 212/04)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-345/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- I sag C-473/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede: E. Traversa og H. Michard) mod Den ber (befuldmægtiget: W. Bogensberger) mod Republikken


text:
13.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/12
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 28. januar 2010 — Europa-Kommissionen mod Irland
 (Sag C-456/08) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 93/37/EØF - offentlige bygge- og anlægskontrakter - meddelelse til ansøgere og bydende om afgørelser vedrørende tildelingen af kontrakten - direktiv 89/665/EØF - klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter - søgsmålsfrist - tidspunkt, fra hvilket søgsmålsfristen begynder at løbe)
 2010/C 63/18
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Zavvos, M. Konstantinidis og E. White, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Irland (ved D. O’Hagan, som befuldmægtiget, A. Collins, SC)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — overtrædelse af artikel 1, stk. 1, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter (EFT L 395, s. 33) — overtrædelse af artikel 8, stk. 2, i Rådets direktiv 93/37/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter (EFT L 199, s. 54) — underretning om afgørelsen om indgåelse af en kontrakt — pligt til klart at angive fristen for anfægtelse af en afgørelse om indgåelse af en offentlig kontrakt
 Konklusion
 1)
 Irland har
 —
 på grund af den omstændighed, at National Roads Authority ikke oplyste den forbigåede bydende om sin beslutning om tildeling af kontrakten vedrørende planlægning, bygning, finansiering og drift af omfartsvejen vest for byen Dundalk, og
 —
 ved at opretholde bestemmelserne i Order 84A(4) i procesreglement for de højere retsinstanser (Rules of the Superior Courts) i den version, der følger af Statutory Instrument No 374/1998, for så vidt som disse medfører en usikkerhed vedrørende den beslutning, der anlægges søgsmål til prøvelse af, og vedrørende fastlæggelsen af fristerne for et sådan søgsmåls anlæggelse
 for så vidt angår det første klagepunkt tilsidesat de forpligtelser, som påhviler det i henhold til artikel 1, stk. 1, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992, og artikel 8, stk. 2, i Rådets direktiv 93/37/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/52/EF af 13. oktober 1997, og for så vidt angår det andet klagepunkt de forpligtelser, som påhviler det i henhold til artikel 1, stk. 1, i direktiv 89/665, som ændret ved direktiv 92/50.
 2)
 Irland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 313 af 6.12.2008.


text:
20.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 114/6
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 28. februar 2013 — Europa-Kommissionen mod Republikken Østrig
 (Sag C-555/10) (1)
 (Traktatbrud - transport - udvikling af Fællesskabets jernbaner - direktiv 91/440/EØF - artikel 6, stk. 3, og bilag II - direktiv 2001/14/EF - artikel 4, stk. 2, og artikel 14, stk. 2 - infrastrukturforvalter - uafhængighed med hensyn til organisation og beslutningstagning - holdingstruktur - ufuldstændig gennemførelse)
 2013/C 114/06
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Braun, B. Simon og R. Vidal Puig og H. Støvlbæk som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Østrig (ved C. Pesendorfer og U. Zechner, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for den anden part i sagen: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato S. Fiorentino)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme artikel 6, stk. 3, i og bilag II til Rådets direktiv 91/440/EØF af 29. juli 1991 om udvikling af Fællesskabets jernbaner (EFT L 237, s. 25), samt af artikel 4, stk. 2, og artikel 14, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF af 26. februar 2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering (EFT L 75, s. 29)
 Konklusion
 1)
 Republikken Østrig frifindes.
 2)
 Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 3)
 Den Italienske Republik bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 30 af 29.1.2011.


text:
5.1.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 3/9
 3) Artikel 44, stk. 3, sammenholdt med artikel 58, stk. 1, i DOMSTOLENS DOM
 nævnte associeringsaftale med Republikken Polen på den ene
 side, og artikel 45, stk. 3, sammenholdt med artikel 59, stk. 1,
 i nævnte associeringsaftale med Den Tjekkiske Republik på den
 af 20. september 2001
 anden side, er i princippet ikke til hinder for en ordning
 med forudgående kontrol, som indebærer, at de kompetente
 udlændingemyndigheder kun kan udstede en indrejse- og
 opholdstilladelse, såfremt ansøgeren godtgør, at han reelt har i sag C-383/99 P, Procter & Gamble Company mod
 til hensigt at påbegynde selvstændig erhvervsvirksomhed uden Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Vare-
 samtidig at udøve lønnet beskæftigelse eller modtage offentlig mærker og Design) (1)
 støtte, at han fra begyndelsen råder over tilstrækkelige økonomi-
 ske midler til at kunne udøve den omhandlede selvstændige
 virksomhed, og at der er rimelige udsigter for den planlagte
 (Appel — formaliteten — EF-varemærker — forordning
 virksomhed.
 (EF) nr. 40/94 — absolut registreringshindring — særpræg
 — varemærker, som udelukkende består af beskrivende tegn
 Materielle betingelser som dem, der er fastsat i kapitel B12, eller angivelser — ordsammensætningen »BABY-DRY«)
 afsnit 4.2.3, i det nederlandske Vreemdelingencirculaire (udlæn-
 dingecirkulære), herunder kravet om, at polske og tjekkiske
 statsborgere, som ønsker at etablere sig i værtsmedlemsstaten,
 fra begyndelsen råder over tilstrækkelige økonomiske midler, (2002/C 3/12)
 har netop til formål at give denne stats kompetente myndigheder
 mulighed for at foretage en sådan kontrol og er egnede til at
 sikre, at et sådant mål kan nås. (Processprog: fransk)
 4) Artikel 44, stk. 4, litra a), nr. i), i nævnte associeringsaftale
 med Republikken Polen og artikel 45, stk. 4, litra a), nr. i), i (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 nævnte associeringsaftale med Den Tjekkiske Republik skal gjort i Samling af Afgørelser)
 fortolkes således, at begrebet selvstændig erhvervsvirksomhed,
 der anvendes i nævnte bestemmelser, har det samme indhold og
 den samme rækkevidde som begrebet selvstændig erhvervsvirk-
 somhed i EF-traktatens artikel 52 (efter ændring nu artikel 43
 EF).
 I sag C-383/99 P, Procter & Gamble Company, Cincinnatti (De
 Prostitutionsvirksomhed udøvet af en selvstændig erhvervsdri- Forenede Stater), ved avocat T. van Innis, mod Kontoret for
 vende kan betragtes som en tjenesteydelse, der udføres mod Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 vederlag, og henhører derfor under begge begreber. (befuldmægtigede: O. Montalto og E. Joly), angående appel af
 dommen, der er afsagt den 8. juli 1999 af De Europæiske
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i sag
 5) Artikel 44 i nævnte associeringsaftale med Republikken Polen T-163/98, Procter & Gamble mod Harmoniseringskontoret
 og artikel 45 i nævnte associeringsaftale med Den Tjekkiske (BABY-DRY) (Sml. II, s. 2383), hvori der er nedlagt påstand
 Republik skal fortolkes således, at prostitution henhører under om, at denne dom ophæves, i det omfang Retten heri fastslår,
 selvstændig erhvervsvirksomhed som omhandlet i disse bestem- at Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det
 melser, når det er godtgjort, at den udøves af tjenesteyderen: Indre Marked (Varemærker og Design) ikke ved sin afgørelse
 af 31. juli 1998 (sag R 35/1998-1) har tilsidesat artikel 7,
 stk. 1, litra c), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. decem-
 — uden for enhver form for underordnelsesforhold for så vidt
 ber 1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1), har
 angår valg af dette erhverv, arbejdsvilkår og vederlag
 Domstolen, sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesi-
 as, afdelingsformændene C. Gulmann, M. Wathelet og V. Skou-
 — på eget ansvar, og ris samt dommerne J.-P. Puissochet (refererende dommer),
 P. Jann, L. Sevón, R. Schintgen, F. Macken, N. Colneric og
 S. von Bahr; generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær:
 — mod vederlag, der udbetales i sin helhed og direkte. afdelingschef D. Louterman-Hubeau, den 20. september 2001
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Det tilkommer den nationale ret under hensyn til de fremlagte
 beviselementer i hvert enkelt tilfælde at vurdere, om disse
 betingelser er opfyldt. 1) Dommen, der er afsagt af Retten i Første Instans den 8. juli
 1999 (sag T-163/98, Procter & Gamble mod KHIM (BABY-
 DRY), ophæves, for så vidt som Retten heri fastslår, at Første
 Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre
 (1) EFT C 265 af 18.9.1999.
 Marked (Varemærker og Design) ikke har tilsidesat artikel 7,
 stk. 1, litra c), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af
 20. december 1993 om EF-varemærker ved sin afgørelse af
 31. juli 1998 (sag R 35/1998-1).
 ---pagebreak--- C 3/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.1.2002
 2) Afgørelsen, der er truffet af Første Appelkammer ved Kontoret aftalen af 2. maj 1992 om Det Europæiske Økonomiske
 for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) Samarbejdsområde (EFT 1994 L 1, s. 3), har Domstolen,
 den 31. juli 1998 (sag R 35/1998-1), annulleres, for så vidt sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelings-
 som den i henhold til artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning formændene P. Jann, N. Colneric og S. von Bahr samt
 nr. 40/94 afviser ansøgningen om at registrere varemærket dommerne C. Gulmann (refererende dommer), D.A.O. Edward,
 Baby-dry. A. La Pergola, J.-P. Puissochet, L. Sevón, V. Skouris og
 C.W.A. Timmermans; generaladvokat: C. Stix-Hackl; justits-
 3) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker sekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 20. november 2001
 og Design) betaler sagens omkostninger ved begge instanser. afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (1) EFT C 6 af 8.1.2000.
 1) Artikel 7, stk. 1, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af
 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemssta-
 ternes lovgivning om varemærker, som ændret ved aftalen af
 2. maj 1992 om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsom-
 råde, skal fortolkes således, at varemærkeindehaverens samtykke
 til markedsføring inden for Det Europæiske Økonomiske
 Samarbejdsområde af varer, der er forsynet med varemærket,
 og som tidligere er markedsført uden for Det Europæiske
 DOMSTOLENS DOM Økonomiske Samarbejdsområde af indehaveren eller med hans
 samtykke, kan være stiltiende, når det fremgår af forhold eller
 af 20. november 2001 omstændigheder, der er tidligere end, sammenfaldende med
 eller senere end markedsføringen uden for Det Europæiske
 Økonomiske Samarbejdsområde, og som efter den nationale
 i de forenede sager C-414/99, C-415/99 og C-416/99, Zino rets bedømmelse ligeledes med sikkerhed viser indehaverens
 Davidoff SA mod A & G Imports Ltd (sag C-414/99), Levi afkald på sin ret til at modsætte sig en markedsføring inden for
 Strauss & Co., Levi Strauss (UK) Ltd mod Tesco Stores Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde.
 Ltd, Tesco plc (sag C-415/99) og Levi Strauss & Co., Levi
 Strauss (UK) Ltd, mod Costco Wholesale UK Ltd, (sag
 C-416/99) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High 2) Et stiltiende samtykke kan ikke fremgå af:
 Court of Justice (England & Wales), Chancery Division
 (Patent Court)) (1)
 — at varemærkeindehaveren ikke har meddelt alle efterfølgen-
 (»Varemærker — direktiv 89/104/EØF — artikel 7, stk. 1 de erhververe af de varer, der er markedsført uden for
 — konsumption af varemærkeretten — markedsføring uden Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, at han
 for EØS — indførsel i EØS — varemærkeindehaverens modsætter sig markedsføring inden for Det Europæiske
 samtykke — nødvendigt med et udtrykkeligt eller et stiltiende Økonomiske Samarbejdsområde
 samtykke — lov, der finder anvendelse på en kontrakt —
 formodning for samtykke — anerkendes ikke«)
 — at der ikke på varerne er angivet et forbud mod markedsfø-
 ring inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejds-
 (2002/C 3/13) område
 (Processprog: engelsk)
 — det forhold, at varemærkeindehaveren har overdraget
 ejendomsretten til de varer, der er forsynet med varemær-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- ket, uden aftalemæssige begrænsninger, og at den over-
 gjort i Samling af Afgørelser) dragne ejendomsret ifølge den lovgivning, der finder
 anvendelse på aftalen, uden sådanne begrænsninger giver
 en ubegrænset ret til videresalg eller i det mindste en ret
 til efterfølgende at markedsføre varerne inden for Det
 I de forenede sager C-414/99, C-415/99 og C-416/99, angåen- Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde.
 de anmodninger, som High Court of Justice (England & Wales),
 Chancery Division (Patent Court) (Det Forenede Kongerige), i
 medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i de for 3) Det er for så vidt angår konsumption af varemærkeindehaverens
 nævnte ret verserende sager, Zino Davidoff SA mod A & G eneret ikke relevant:
 Imports Ltd (sag C-414/99), Levi Strauss & Co., Levi Strauss
 (UK) Ltd mod Tesco Stores Ltd, Tesco plc (sag C-415/99) og
 Levi Strauss & Co., Levi Strauss (UK) Ltd, mod Costco — at den erhvervsdrivende, der indfører de varer, der er
 Wholesale UK Ltd, tidligere Costco UK Ltd (sag C-416/99), at forsynet med varemærket, ikke har kendskab til, at
 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af indehaveren modsætter sig, at de markedsføres inden for
 artikel 7 i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde eller at
 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgiv- de markedsføres på dette marked af andre end autoriserede
 ning om varemærker (EFT 1989 L 40, s. 1), som ændret ved detailhandlere, eller


text:
9.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 338/20
 Sag anlagt den 26. august 2017 — A & O Hotel and Hostel Friedrichshain mod Kommissionen
 (Sag T-578/17)
 (2017/C 338/23)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: A & O Hotel and Hostel Friedrichshain GmbH (Berlin, Tyskland) (ved advokaterne S. Heise og M. Lindner)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse C(2017) 3220 final af 29. maj 2017 vedrørende de af Tyskland gennemførte ikke-skattemæssige støtteforanstaltninger til fordel for Jugendherberge Berlin Ostkreuz gGmbH (m.fl.) SA.43145 (2016/FC) (EUT 2017, C 193, s. 1) annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført ét anbringende.
 Tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter og procedureregler i henhold til såvel artikel 108, stk. 2, TEUF, sammenholdt med artikel 4, stk. 4, og artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 2015/1589 (1), som artikel 296, stk. 2, TEUF
 —
 Kommissionen har tilsidesat sagsøgerens processuelle rettigheder, for så vidt som den vedtog den anfægtede afgørelse efter kun en foreløbig undersøgelse, skønt den var forpligtet til at indlede en formel undersøgelsesprocedure. Sagsøgeren har i denne henseende gjort gældende, at Kommissionen i forbindelse med den obligatoriske vurdering af de for den foreliggende oplysninger, skulle have rejst tvivl om, hvorvidt, de ikke-skattemæssige støtteforanstaltninger, som Tyskland uretmæssigt har gennemført til fordel for Jugendherberge Berlin Ostkreuz gGmbH (m.fl.), var forenelige [med EU-retten].
 —
 For så vidt som Kommissionen ikke eller kun på en utilstrækkelig eller en med hensyn til væsentlige aspekter urigtig måde har taget hensyn til disse oplysninger, der giver anledning til bekymring, i den anfægtede afgørelse, har sagsøgeren endvidere gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF.
 (1) Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13.7.2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT 2015, L 248, s. 9).


text:
28.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 320/25
 Kendelse af formanden for Domstolens Tredje Afdeling den 17. juni 2015 — CD Consulting s. r. o. mod Anna Pančurová, Róbert Demeter, Kristína Pužová, Katarína Harakľová, Roman Novák, Marcela Grundzová, Milan Pulko, Peter Chomča, Jarmila Lešková, Katarína Malarová, Jana Belajová, Tatiana Kučkovská, Marián Demeter, Helena Chomčová, Marcela Troščáková, Nataša Virágová, Kvetuša Hudáková, Peter Grundza, Dávid Renner, Zdenko Ričalka, Jarmila Kurejová og Mária Maxinová (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajský súd v Prešove — Slovakiet)
 (Sag C-328/14) (1)
 (2015/C 320/35)
 Processprog: slovakisk
 Formanden for Tredje Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.
 (1) EUT C 351 af 6.10.2014.


text:
16.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 56/10
 Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 18. november 2014 — Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito mod Evaristo Méndez Sena, Edelmira Pérez Vicente, Daniel Méndez Sena og Victoriana Pérez Bicéntez (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de Primera Instancia no 34 de Barcelona — Spanien)
 (Sag C-645/13) (1)
 (2015/C 056/14)
 Processprog: spansk
 Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registret.
 (1) EUT C 71 af 8.3.2014.


text:
9.5.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 116/2
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 1. april 2008 — Europa-Parlamentet (sag C-14/06) og Kongeriget Danmark (sag C-295/06) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Forenede sager C-14/06 og C-295/06) (1)
 (Direktiv 2002/95/EF - elektrisk og elektronisk udstyr - begrænsning af anvendelsen af visse farlige stoffer - decabromodiphenylether (deca-BDE) - Kommissionens beslutning 2005/717/EF - undtagelse af deca-BDE fra anvendelsesforbuddet - annullationssøgsmål - Kommissionens gennemførelsesbeføjelser - tilsidesættelse af bemyndigelse)
 (2008/C 116/04)
 Processprog: engelsk og dansk
 Parter
 Sagsøgere: Europa-Parlamentet (ved K. Bradley, A. Neergaard og I. Klavina, som befuldmægtigede) (sag C-14/06) og Kongeriget Danmark (ved J. Molde, B. Weis Fogh og J. Bering Liisberg, som befuldmægtigede) (sag C-295/06)
 Intervenienter til støtte for sagsøgerne: Kongeriget Danmark (sag C-14/06) (ved J. Molde, B. Weis Fogh og J. Bering Liisberg, som befuldmægtigede), Den Portugisiske Republik (ved L. Fernandes og M.J. Lois, som befuldmægtigede), Republikken Finland (ved A. Guimaraes-Purokoski, som befuldmægtiget), Kongeriget Sverige (ved A. Kruse, som befuldmægtiget) og Kongeriget Norge (ved I. Djupvik, K. Waage og K.B. Moen, som befuldmægtigede, og advokat E. Holmedal)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved X. Lewis, M. Konstantinidis og H. Støvlbæk, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved V. Jackson, som befuldmægtiget, og barrister J. Maurici)
 Sagens genstand
 Annullation af Kommissionens beslutning af 13. oktober 2005 (meddelt under nummer K(2005) 3754) om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/95/EF af 27. januar 2003 om begrænsning af anvendelsen af visse farlige stoffer i elektrisk og elektronisk udstyr, for så vidt angår tilpasning af bilaget til den tekniske udvikling (EUT L 271, s. 48) — undtagelse af decabromodiphenylether (»DecaBDE«) fra det markedsføringsforbud, der er fastsat i artikel 4, stk. 1, i direktiv 2002/95/EF, uden at betingelserne i direktivets artikel 5, stk. 1, er opfyldt.
 Konklusion
 1)
 Punkt 2 i bilaget til Kommissionens beslutning 2005/717/EF af 13. oktober 2005 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/95/EF om begrænsning af anvendelsen af visse farlige stoffer i elektrisk og elektronisk udstyr for så vidt angår tilpasning af bilaget til den tekniske udvikling annulleres.
 2)
 Virkningerne af punkt 2 i bilaget til beslutning 2005/717 opretholdes til og med den 30. juni 2008.
 3)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler Europa-Parlamentets omkostninger og Kongeriget Danmarks omkostninger i sag C-295/06.
 4)
 Kongeriget Danmark, i sag C-14/06, Den Portugisiske Republik, Republikken Finland, Kongeriget Sverige, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland samt Kongeriget Norge bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 86 af 8.4.2006.


text:
10.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 73/6
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 26. januar 2012 — Europa-Kommissionen mod Republikken Slovenien
 (Sag C-185/11) (1)
 (Traktatbrud - direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring - direktiv 73/239/EØF og 92/49/EØF - ukorrekt og ufuldstændig gennemførelse)
 2012/C 73/09
 Processprog: slovensk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved K.-Ph. Wojcik, M. Žebre og N. Yerrell, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Slovenien (ved A. Vran, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 56 og 63 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde — tilsidesættelse af artikel 8, stk. 3, i Rådets første direktiv 73/239/EØF af 24. juli 1973 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udøvelse af direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring (EFT L 228, s. 3), og af artikel 29 og 39 i Rådets direktiv 92/49/EØF af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (»tredje skadesforsikringsdirektiv«, EFT L 228, s. 1)
 Konklusion
 1)
 Republikken Slovenien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 8, stk. 3, i Rådets første direktiv 73/239/EØF af 24. juli 1973 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udøvelse af direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/68/EF af 16. november 2005, og i henhold til artikel 29 og 39 i Rådets direktiv 92/49/EØF af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (tredje skadesforsikringsdirektiv), som ændret ved direktiv 2005/68, idet den ikke har gennemført disse direktiver korrekt og fuldstændigt i national ret.
 2)
 I øvrigt frifindes Republikken Slovenien.
 3)
 Europa-Kommissionen og Republikken Slovenien bærer hver deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 269 af 10.9.2011.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/18
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 9. november 2006 — Monique Chateignier mod Office national de l'emploi (ONEM) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour du travail de Liège — Belgien)
 (Sag C-346/05) (1)
 (Anmodning om præjudiciel afgørelse - artikel 39 EF og artikel 3 og 67 i forordning (EØF) nr. 1408/71 - udbetaling af arbejdsløshedsydelser betinget af tilbagelæggelse af en beskæftigelsesperiode i den kompetente medlemsstat)
 (2006/C 326/36)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour du travail de Liège
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Monique Chateignier
 Sagsøgt: Office national de l'emploi (ONEM)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour du travail de Liège — fortolkning af EF-traktatens artikel 39, stk. 2, og artikel 3, stk. 1, og artikel 67, stk. 3, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 149, s. 2) — bestemmelse i forordningen, hvorefter udbetalingen af arbejdsløshedsydelser til en fællesskabsborger er betinget af, at denne har tilbagelagt en beskæftigelsesperiode i sin bopælsmedlemsstat, hvorimod den nationale lovgivning ikke indeholder et sådant krav, hverken i forhold til fællesskabsborgere eller i forhold til tredjelandsstatsborgere
 Konklusion
 Artikel 39, stk. 2, EF og artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning, hvorefter den kompetente institution i en bopælsmedlemsstat nægter en statsborger fra en anden medlemsstat ret til arbejdsløshedsydelser med den begrundelse, at den pågældende på tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen ikke havde tilbagelagt en fastsat beskæftigelsesperiode på nævnte bopælsmedlemsstats område, mens en sådan betingelse ikke gælder for statsborgere fra denne medlemsstat.
 (1) EUT C 315 af 10.12.2005.


text:
C 55/26 DA Den Europæiske Unions Tidende 8.3.2003
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I ved avocat C. Tagaras, mod Kommissionen for De Europæiske
 FØRSTE INSTANS Fællesskaber (befuldmægtigede: H. Tserepa-Lacombe og F. Clo-
 tuche-Duvieusart), angående en påstand om udsættelse af
 den 3. december 2002 gennemgørelsen af afgørelser om ansættelse af en vicekontor-
 chef for den administrative enhed FC A.01 i Generaldirektora-
 tet for Finanskontrol og om ansættelse af en chef for tjeneste-
 i sag T-181/02 R, Neue Erba Lautex GmbH Weberei
 und Veredlung mod Kommissionen for De Europæiske grenen »Interne politikker og kontorer«, har Rettens præsident
 Fællesskaber den 13. december 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 således:
 (Særlige rettergangsformer — statsstøtte — støtte til de
 nye delstater — støtte til redning og omstrukturering —
 tilbagesøgningsforpligtelse — uopsættelighed — interesse- 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 afvejning)
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (2003/C 55/73)
 (Processprog: tysk)
 I sag T-181/02 R, Neue Erba Lautex GmbH Weberei und
 Veredlung, Neugerdorf (Tyskland), ved U. Ehricke, med valgt
 adresse i Luxembourg, støttet af Freistaat Sachsen ved Rechts-
 anwalt M. Schütte, med valgt adresse i Luxembourg, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 gede: V. Kreuschitz, V. Di Bucci og T. Scharf), angående Sag anlagt den 29. november 2002 af Vitakraft-Werke
 principalt en påstand om udsættelse af gennemførelsen af Wührmann & Sohn GmbH & Co. KG mod Kontoret
 Kommissionens beslutning 2002/783/EF af 12. marts 2002 for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og
 om Tysklands statsstøtte C 62/2001 (ex NN 8/2000) til Neue Design)
 Erba Lautex GmbH og Erba Lautex GmbH in Gesamtvollstrec-
 kung (EFT L 282, s. 48), og subsidiært om en gradvis
 tilbagebetaling af den pågældende støtte, har Rettens præsident
 (Sag T-356/02)
 den 3. december 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 således:
 (2003/C 55/75)
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (Processproget vil blive afgjort i henhold til procesreglementets
 artikel 131, stk. 2 — det i stævningen anvendte sprog: tysk)
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 FØRSTE INSTANS Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 29. november 2002 anlagt sag mod Kontoret for
 den 13. december 2002 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 Vitakraft-Werke Wührmann & Sohn GmbH & Co. KG, Bremen
 i sag T-234/02 R, Christos Michael mod Kommissionen (Tyskland), ved Rechtsanwalt Ulrich Sander. Den anden part i
 for De Europæiske Fællesskaber sagen for appelkammeret var Krafft SA, Andoain (Spanien).
 (Foreløbige forholdsregler — tjenestemænd — afgørelser om
 ansættelser — antagelse til realitetsbehandling — uopsætte- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 lighed — ingen)
 (2003/C 55/74) — Delvis annullation af afgørelsen truffet den 4. september
 2002 af Fjerde Appelkammer i det omfang, KRAFFT S. A.
 (Processprog: græsk) fik medhold i sin klage, og i det omfang sagsøgeren ikke
 fik medhold i sin klage.
 I sag T-234/02 R, Christos Michael, tjenestemand ved Kommis- — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Bruxelles, kostninger.
 ---pagebreak--- 8.3.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/27
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde: — Tilsidesættelse af artikel 43,
 stk. 2, i forordning (EF)
 nr. 40/94 (1) og regel 22,
 stk. 2, i gennemførelsesfo-
 rordningen ( 2).
 EF-varemærkets ansø- Sagsøgeren. — Tilsidesættelse af artikel 8,
 ger: stk. 1, litra b), i forordning
 (EF) nr. 40/94.
 EF-varemærket, der Ordmærket »VITAKRAFT« for
 (1 ) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær-
 søges registreret: varer i klasse 1, 3, 4, 12 og
 ker (EFT L 1994 11, s. 1).
 19 (bl.a. kemiske produkter til (2 ) Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95 af 13.12.1995 om
 industrielle, videnskabelige og fo- gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 40/94
 tografiske formål samt til anven- om EF-varemærker (EFT L 303, s. 1).
 delse i landbrugs-, havebrugs-, og
 skovbrugsøjemed, blegemidler og
 andre midler til vask og rensning
 af tøj, olier og fedtstoffer, køretø-
 jer og byggematerialer (ikke af
 metal)) — ansøgning nr. 303909.
 Indehaver af det i indsi- KRAFFT SA. Sag anlagt den 27. november 2002 af Wolf-Dieter Graf
 gelsessagen påberåbte Yorck von Wartenburg mod Kommissionen for De Euro-
 varemærke eller tegn: pæiske Fællesskaber
 (Sag T-360/02)
 Det i indsigelsessagen Det spanske billedmærke »krafft«
 påberåbte varemærke for varer i klasse 1, 3, 4, 12 og
 eller tegn: 19 (bl.a. kemiske produkter til (2003/C 55/76)
 industrielle, videnskabelige og fo-
 tografiske formål samt til anven-
 delse i landbrugs-, havebrugs-, og (Processprog: tysk)
 skovbrugsøjemed, blegemidler og
 andre midler til vask og rensning
 af tøj, olier og fedtstoffer, køretø-
 jer og byggematerialer (ikke af
 metal)). Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 27. november 2002 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Wolf-Dieter Graf Yorck von
 Wartenburg, Wittibreut (Tyskland) ved Rechtsanwalt H.-H.
 Indsigelsesafdelingens Afgørelse om at afslå ansøgningen Heyland og med valgt adresse i Luxembourg.
 afgørelse: for så vidt angår klasse 1 og 3 og
 ikke at tage indsigelsen til følge,
 for så vidt den angik klasse 4, 12
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 og 19.
 — Det fastslås, at Kommissionen som en del af ansættelses-
 myndigheden har gennemført ændringen af afgørelsen af
 Appelkammerets afgø- KRAFFT SA’s klage tages ikke til 22. juni 2000 og den efterfølgende klagesag R/332/2002
 relse: følge for så vidt angår følgende under tilsidesættelse af såvel administrativt fastsatte regler
 varer i ansøgningen: »lys og som lovforskrifter, idet den bekendtgjorde en ændring af
 væger« i klasse 4, »køretøjer, be- afgørelsen af 22. juni 2000, undlod at høre Personaleud-
 fordringsmidler til brug på land, i valget efter at sagsøgeren såvel som den, der umiddelbart
 luften eller i vandet« i klasse 12 og blev begunstiget ved afgørelsen, havde gjort indsigelse, og
 »transportable bygninger (ikke af simpelt hen satte sig ud over de formelle udlægsbetingel-
 metal), monumenter (ikke af ser i tysk og belgisk ret, selv om disse blev meddelt den
 metal)« i klasse 19, og sagsøgerens skriftligt, og i stedet for anmodede foged M om at
 klage tages ikke til følge for så vidt udarbejde en fordelingsordning, som den modtog og
 angår alle varer i ansøgningen derefter, uden angivelse af begrundelsen herfor, undlod at
 henhørende under klasse 1 og 3. føre ud i livet.


text:
11.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/26
 Sag anlagt den 24. oktober 2013 — ISOTIS mod Kommissionen
 (Sag T-562/13)
 2014/C 9/42
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Koinonia tis Pliroforias Anoichti stis Eidikes Anagkes — ISOTIS (Athen, Grækenland) (ved advokat S. Skliris)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kommissionen ved at afkræve sagsøgeren 47 197,93 EUR, som Kommissionen har ydet som led i kontrakt 238940 REACH 112, har tilsidesat den omtvistede kontrakt.
 —
 Det fastslås, at sagsøgeren ikke er forpligtet til at tilbagebetale ovennævnte beløb, som Kommissionen har ydet.
 —
 Det fastslås, at den af Kommissionen fremsatte fordring under alle omstændigheder er fuldstændigt ubegrundet for så vidt angår beløbet på 13 821,12 EUR.
 —
 Det fastslås, at de almindelige bestemmelser i FP6-kontrakterne ikke finder anvendelse som led i kontrakt 238940 REACH 112, og at sagsøgeren derfor som led i den omtvistede kontrakt ikke skal betale noget beløb i form af en konventionalbod (liquidated damages),
 —
 Det fastslås, at Kommissionen ved at erklære, at den havde til hensigt at gøre krav på en konventionalbod (liquidated damages) i henhold til de almindelige bestemmelser i FP6-kontrakterne, har tilsidesat den omtvistede kontrakt 238940 REACH 112.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet påberåber sagsøgeren sig dels den omtvistede kontrakts voldgiftsklausul, dels belgisk ret, som denne kontrakt henviser til. Sagsøgeren har anført tre anbringender.
 1)
 Første anbringende vedrører Kommissionens tilsidesættelse af den gode tro og god markedsføringsskik. Sagsøgeren gør nærmere bestemt gældende, at Kommissionen har opkrævet forskellige beløb uden at gøre præcise og konkrete grunde gældende hvad angår grundlaget for disse krav, og at Kommissionens kontraktsadfærd er i strid med bestemmelserne i chartret om grundlæggende rettigheder. Endvidere gør sagsøgeren gældende, at Kommissionens tilsidesættelse af sine kontraktmæssige forpligtelser ligeledes fremgår af Kommissionens hensigt om at påberåbe sig rettigheder udledt af andre almindelige kontraktsbestemmelser (FP 6) end dem, der finder anvendelse på den omtvistede kontrakt REACH 112.
 2)
 Det andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel II.28, stk. 1 og 5, i kontrakt 238940 REACH 112. Sagsøgeren gør nærmere bestemt gældende, at Kommissionen har påberåbt sig krav, uden at der er foretaget en forudgående kontrol som led i den omtvistede kontrakt, og at Kommissionen i generelle og abstrakte begreber har påberåbt sig en revisionsrapport, som ikke vedrører den omtvistede kontrakt REACH 112.
 3)
 Det tredje anbringende, som er fremsat subsidiært, vedrører den omstændighed, at den af Kommissionen fremsatte fordring er udtryk for misbrug og fremsat i ond tro.


text:
2.8.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 184/53
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra Fællesskaber) at ændre den metode, som blev anvendt til
 et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller beregning af de årlige rejseudgifter til Grækenland for så
 andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgerne var vidt angår ruten via Brindisi, der benyttes til destinationen
 tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske Athen, annulleres, eller
 Fællesskaber) at godtgøre sørejsen fra Brindisi til de
 forskellige græske grænseovergangssteder (Korfu, Igoumen- subsidiært:
 itsa, Patras) på grundlag af billetprisen for køb af »flysæ-
 deplads« (»aircraft type seats«) annulleres. — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra
 et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller
 — Samtlige af sagsøgernes lønsedler, som er udarbejdet i andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgerne var
 henhold til de påklagede afgørelser, annulleres. tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber) at godtgøre sørejsen fra Brindisi til de
 — De beløb, der som konsekvens af de påklagede afgørelser forskellige græske grænseovergangssteder (Korfu, Igoumen-
 ikke er udbetalt sagsøgerne, tilbagebetales disse med tillæg itsa, Patras) på grundlag af billetprisen for køb af »flysæ-
 af renter i henhold til loven. deplads« (»aircraft type seats«) annulleres.
 — Retten træffer afgørelse vedrørende omkostninger, udgifter — Samtlige af sagsøgernes lønsedler, som er udarbejdet i
 og honorarer, og Kommissionen tilpligtes at betale disse. henhold til de påklagede afgørelser, annulleres.
 — De beløb, der som konsekvens af de påklagede afgørelser
 ikke er udbetalt sagsøgerne, tilbagebetales disse med tillæg
 af renter i henhold til loven.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Retten træffer afgørelse vedrørende omkostninger, udgifter
 I denne sag har sagsøgerne nedlagt påstand om annullation af og honorarer, og Kommissionen tilpligtes at betale disse.
 Kommissionens afgørelse om at ændre den metode, som
 anvendes til beregning af årlige rejseudgifter til Grækenland.
 De søgsmålsgrunde og argumenter, der er anført af sagsøgerne
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 til støtte for deres påstande, er de samme som i sag T-221/
 02 (1) og T-44/03 (2).
 I denne sag har sagsøgerne nedlagt påstand om annullation af
 Kommissionens afgørelse om at ændre den metode, som
 (1) EFT C 247 af 12.10.2002, s. 17. anvendes til beregning af årlige rejseudgifter til Grækenland.
 (2) EUT C 101 af 26.4.2003, s. 40.
 De søgsmålsgrunde og argumenter, der er anført af sagsøgerne
 til støtte for deres påstande, er de samme som i sag T-221/
 02 (1) og T-44/03 (2).
 (1) EFT C 247 af 12.10.2002, s. 17.
 (2) EUT C 101 af 26.4.2003, s. 40.
 Sag anlagt den 11. juni 2003 af Panayotis Adamopoulos m.
 fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-206/03)
 (2003/C 184/111)
 Sag anlagt den 11. juni 2003 af Athanassios Rammos mod
 (Processprog: fransk) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-207/03)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 11. juni 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 (2003/C 184/112)
 Europæiske Fællesskaber af Panayotis Adamopoulos, Bruxelles,
 og 118 andre tjenestemænd ved avocats Gilles Bounéou og
 Frédéric Frabetti, og med valgt adresse i Luxembourg. (Processprog: fransk)
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra den 11. juni 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller Europæiske Fællesskaber af Athanassios Rammos, Uccle
 andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgerne var (Belgien), ved avocats Gilles Bounéou og Frédéric Frabetti, og
 tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske med valgt adresse i Luxembourg.
 ---pagebreak--- C 184/54 DA Den Europæiske Unions Tidende 2.8.2003
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Europæiske Fællesskaber af Nicolas Georgiopoulos, Waterloo
 (Belgien), og 11 andre tjenestemænd ved avocats Gilles
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra Bounéou og Frédéric Frabetti, og med valgt adresse i Luxem-
 et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller bourg.
 andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgeren var
 tjenestemand ved Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber) at ændre den metode, som blev anvendt til Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 beregning af de årlige rejseudgifter til Grækenland for så
 vidt angår ruten via Brindisi, der benyttes til destinationen
 Athen, annulleres, eller — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra
 et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller
 subsidiært: andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgerne var
 tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra Fællesskaber) at ændre den metode, som blev anvendt til
 et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller beregning af de årlige rejseudgifter til Grækenland for så
 andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgeren var vidt angår ruten via Brindisi, der benyttes til de destinati-
 tjenestemand ved Kommissionen for De Europæiske oner på de græske øer, hvortil man rejser via Athen og
 Fællesskaber) at godtgøre sørejsen fra Brindisi til de Piræus, annulleres, eller
 forskellige græske grænseovergangssteder (Korfu, Igoumen-
 itsa, Patras) på grundlag af billetprisen for køb af »flysæ-
 deplads« (»aircraft type seats«) annulleres. subsidiært:
 — Samtlige af sagsøgerens lønsedler, som er udarbejdet i
 henhold til de påklagede afgørelser, annulleres. — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra
 et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller
 — De beløb, der som konsekvens af de påklagede afgørelser andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgerne var
 ikke er udbetalt sagsøgeren, tilbagebetales ham med tillæg tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske
 af renter i henhold til loven. Fællesskaber) at godtgøre sørejsen fra Brindisi til de
 forskellige græske grænseovergangssteder (Korfu, Igoumen-
 — Retten træffer afgørelse vedrørende omkostninger, udgifter
 itsa, Patras) på grundlag af billetprisen for køb af »flysæ-
 og honorarer, og Kommissionen tilpligtes at betale disse.
 deplads« (»aircraft type seats«) annulleres.
 — Samtlige af sagsøgernes lønsedler, som er udarbejdet i
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter henhold til de påklagede afgørelser, annulleres.
 I denne sag har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af
 — De beløb, der som konsekvens af de påklagede afgørelser
 Kommissionens afgørelse om at ændre den metode, som
 ikke er udbetalt sagsøgerne, tilbagebetales disse med tillæg
 anvendes til beregning af årlige rejseudgifter til Grækenland.
 af renter i henhold til loven.
 De søgsmålsgrunde og argumenter, der er anført af sagsøgeren
 til støtte for hans påstande, er de samme som i sag T-221/ — Retten træffer afgørelse vedrørende omkostninger, udgifter
 02 (1) og T-44/03 (2). og honorarer, og Kommissionen tilpligtes at betale disse.
 (1) EFT C 247 af 12.10.2002, s. 17.
 (2) EUT C 101 af 26.4.2003, s. 40.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sag anlagt den 11. juni 2003 af Stavroula Gogos-Skarpatzi I denne sag har sagsøgerne nedlagt påstand om annullation af
 m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Kommissionens afgørelse om at ændre den metode, som
 anvendes til beregning af årlige rejseudgifter til Grækenland.
 (Sag T-208/03)
 De søgsmålsgrunde og argumenter, der er anført af sagsøgerne
 (2003/C 184/113) til støtte for deres påstande, er de samme som i sag T-221/
 02 (1) og T-44/03 (2).
 (Processprog: fransk)
 (1) EFT C 247 af 12.10.2002, s. 17.
 (2) EUT C 101 af 26.4.2003, s. 40.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 11. juni 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De


text:
3.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 364/57
 Personalerettens kendelse (Tredje Afdeling) af 21. juli 2016 — Stanley mod Kommissionen
 (Sag F-5/16) (1)
 ((Personalesag - kontraktansat - ansøgning som omhandlet i vedtægtens artikel 90, stk. 1 - ansøgning om ændring af kontrakt - rimelig frist - foreligger ikke - åbenbart afvisningsgrundlag))
 (2016/C 364/75)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: John Stanley (Apia, Samoa) (ved advokat O. Mader)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved G. Berscheid og C. Berardis-Kayser, som befuldmægtigede, og advokat B. Wägenbaur)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om afslag på at ændre sagsøgerens kontrakt til en kontrakt som midlertidig ansat, og, subsidiært, påstand om erstatning for det økonomiske tab, der angiveligt er lidt
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 John Stanley bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 145 du 25.4.2016, s. 37.


text:
22.12.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/36
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 8. november 2007 — MPDV Mikrolab mod KHIM (manufacturing score card)
 (Sag T-459/05) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket manufacturing score card - absolutte registreringshindringer - beskrivende karakter - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2007/C 315/67)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor (Mosbach, Tyskland) (ved Rechtsanwalt W. Göpfert)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 19. oktober 2005 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1059/2004-2) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket »manufacturing score card« som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 60 af 11.3.2006.


text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/39
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 27. september 2006 — GlaxoSmithKline Services mod Kommissionen
 (Sag T-168/01) (1)
 (Konkurrence - engrosforhandling af lægemidler - parallelle transaktioner - differentierede priser - artikel 81, stk. 1, EF - aftale - konkurrencebegrænsning - genstand - det relevante marked - virkning - artikel 81, stk. 3, EF - bidrag til fremme af den tekniske udvikling - ingen udelukkelse af konkurrence - bevis - begrundelse - subsidiaritet)
 (2006/C 294/82)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: GlaxoSmithKline Services Unlimited, tidligere Glaxo Wellcome plc, (Brentford, Middlesex, Det Forenede Kongerige) (ved avocat S. Martínez Lage, I. Forrester, QC, og avocats F. Depoortere, A. Schulz, T. Louko og I Vandenborre)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (først ved P. Oliver, dernæst ved É. Gippini Fournier, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: European Association of Euro Pharmaceutical Companies (EAEPC) (Bruxelles, Belgien) (først ved avocats U. Zinsmeister og M. Lienemeyer, dernæst ved avocat A. Martin-Ehlers, endelig ved avocat M. Hartmann-Rüppel); Bundesverband der Arzneimittell-Importeure eV (Mülheim an der Ruhr, Tyskland) (først ved avocats M. Epping og W. Rehmann, dernæst ved avocat W. Rehmann); Spain Pharma SA (Madrid, Spanien) (ved avocats P. Muñoz Carpena, B. Ortúzar Somoza og R. Gutiérrez Sánchez); og Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar) (Madrid, Spanien) (først ved avocats M. Araujo Boyd og R. Sanz, dernæst ved avocats M. Araujo Boyd og J.L. Buendia Sierra)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2001/791/EF af 8. maj 2001 om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 [Sager: IV/36.957/F3 Glaxo Wellcome (anmeldelse), IV/36.997/F3 Aseprofar og Fedifar (klage), IV/37.121/F3 Spain Pharma (klage), IV/37.138/F3 BAI (klage) og IV/37.380/F3 EAEPC (klage)] (EFT L 302, s. 1).
 Konklusion
 1)
 Artikel 2, 3 og 4 i Kommissionens beslutning 2001/791/EF af 8. maj 2001 om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 [Sager: IV/36.957/F3 Glaxo Wellcome (anmeldelse), IV/36.997/F3 Aseprofar og Fedifar (klage), IV/37.121/F3 Spain Pharma (klage), IV/37.138/F3 BAI (klage) og IV/37.380/F3 EAEPC (klage)] annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 3)
 GlaxoSmithKline Services Unlimited bærer halvdelen af sine egne omkostninger og betaler halvdelen af Kommissionens omkostninger, herunder omkostningerne forbundet med interventionerne.
 4)
 Kommissionen bærer halvdelen af sine egne omkostninger og betaler halvdelen af GlaxoSmithKline Services' omkostninger, herunder omkostningerne forbundet med interventionerne.
 5)
 Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar), Bundesverband der Arzneimittell-Importeure eV, European Association of Euro Pharmaceutical Companies (EAEPC) og Spain Pharma SAbærer hver især deres egne omkostninger.
 (1) EFT C 275 af 29.9.2001.


text:
C 7/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11.1.2003
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- havns Byret i straffesagen mod Knud Grøngaard og Allan Bang
 se afsagt den 9. oktober 2002 af Vestre Landsret i sagen forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 Cimber Air A/S mod Skatteministeriet om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (Sag C-382/02)
 Spørgsmål 1
 (2003/C 7/20)
 Er artikel 3, litra a, i direktiv 89/592 (1) til hinder for, at en
 person videregiver intern viden, når personen har modtaget
 den interne viden i sin egenskab af medarbejdervalgt bestyrel-
 Ved kendelse afsagt den 9. oktober 2002, indgået til Domstol-
 sesmedlem i den virksomhed, som den interne viden angår, og
 ens Justitskontor den 23. oktober 2002, har Vestre Landsret i
 videregivelsen sker til formanden for den faglige organisation,
 sagen Cimber Air A/S mod Skatteministeriet forelagt De
 som organiserer de medarbejdere, der har valgt personen som
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi-
 bestyrelsesmedlem?
 ciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1. Skal artikel 15, nr. 7) og 9), jf. artikel 15, nr. 6), i sjette
 momsdirektiv (Rådets direktiv 77/388/EØF (1) fortolkes
 således, at en medlemsstat er berettiget til ikke at indrøm- Spørgsmål 2
 me momsfritagelse for leverancer til fly, der beflyver en
 indenrigsrute, uanset at selskabet, der anvender flyet,
 hovedsageligt flyver i udenrigstrafik, eller har en medlems- Er artikel 3, litra a, i direktiv 89/592 til hinder for, at en person
 stat pligt til at momsfritage sådanne leverancer? videregiver intern viden, når personen har modtaget den
 interne viden i sin egenskab af medlem af virksomhedens
 2. Såfremt Domstolen måtte finde, at der er pligt til at koncernsamarbejdsudvalg, og videregivelsen sker til forman-
 momsfritage leverancer, hvis luftfartselskabet hovedsage- den for den faglige organisation, der har valgt personen som
 ligt flyver i udenrigstrafik, anmodes Domstolen om at medlem af koncernsamarbejdsudvalget?
 udtale sig om, hvilke kriterier i form af eksempelvis
 omsætning, sædekilometer, passagerkilometer eller antal
 passagerer og afgange, der efter artikel 15, nr. 6) er
 afgørende for, om et luftfartsselskab kan siges »hovedsage-
 ligt« at flyve i udenrigstrafik? Spørgsmål 3
 Er artikel 3, litra a, i direktiv 89/592 til hinder for, at en faglig
 ( 1) af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgiv- organisations formand videregiver intern viden, når formanden
 ning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: har modtaget den interne viden under de i spørgsmål 1 nævnte
 ensartet beregningsgrundlag — EFT L 145, s. 1, berigtigelse L 149, omstændigheder, og videregivelsen sker til henholdsvis
 s. 26.
 a) formandens to næstformænd,
 b) den øverste administrative leder af organisationens sekre-
 tariat og
 c) formandens medarbejder i organisationens sekretariat?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut-
 ning truffet den 14. august 2002 af Københavns Byret i
 straffesagen mod Knud Grøngaard og Allan Bang Spørgsmål 4
 (Sag C-384/02) Er artikel 3, litra a, i direktiv 89/592 til hinder for, at en faglig
 organisations formand videregiver intern viden, når formanden
 har modtaget den interne viden under de i spørgsmål 2 nævnte
 (2003/C 7/21) omstændigheder, og videregivelsen sker til henholdsvis
 a) formandens to næstformænd,
 Ved beslutning truffet den 14. august 2002, indgået til b) den øverste administrative leder af organisationens sekre-
 Domstolens Justitskontor den 25. oktober 2002, har Køben- tariat og


text:
6.6.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Østrig) den 10. marts 2009 — Ingrid Schmelz mod Finanzamt Waldviertel
 (Sag C-97/09)
 2009/C 129/08
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ingrid Schmelz
 Sagsøgt: Finanzamt Waldviertel
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Er ordlyden »samt levering af goder og tjenesteydelser, som foretages af en afgiftspligtig person, der ikke er etableret i indlandet« i artikel 24, stk. 3, og i artikel 28i i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (1) (herefter »sjette direktiv«), som ændret ved punkt 21 i Rådets direktiv 92/111/EØF af 14. december 1992 om ændring af direktiv 77/388/EØF og om forenklingsforanstaltninger med hensyn til merværdiafgift samt en ordning til gennemførelse af denne bestemmelse i national ret i strid med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (2) (herefter »traktaten«), navnlig med forbuddet mod forskelsbehandling (traktatens artikel 12), med etableringsfriheden (traktatens artikel 43 ff.), den frie udveksling af tjenesteydelser (traktatens artikel 49 ff.) eller med fællesskabsretlige grundlæggende rettigheder (det fællesskabsretlige lighedsprincip), idet bestemmelsen medfører, at unionsborgere, der ikke er etableret i den pågældende medlemsstat, er udelukket fra afgiftsfritagelsesordningen i henhold til sjette direktivs artikel 24, stk. 2 (særordning for små virksomheder), mens unionsborgere, der er etableret i den pågældende medlemsstat, kan fritages for afgift, såfremt denne medlemsstat i overensstemmelse med direktivet indrømmer mindre erhvervsdrivende afgiftsfritagelse?
 2.
 Er ordlyden »levering af varer og ydelser, som foretages af en afgiftspligtig person, der ikke er etableret i den medlemsstat, hvor momsen skal betales« i artikel 283, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (3) (herefter »direktivet om merværdiafgiftssystemet«) samt en ordning til gennemførelse af denne bestemmelse i national ret i strid med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (herefter »traktaten«), navnlig med forbuddet mod forskelsbehandling (traktatens artikel 12), med etableringsfriheden (traktatens artikel 43 ff.), den frie udveksling af tjenesteydelser (traktatens artikel 49 ff.) eller med fællesskabsretlige grundlæggende rettigheder (det fællesskabsretlige lighedsprincip), idet bestemmelsen medfører, at unionsborgere, der ikke er etableret i den pågældende medlemsstat, ikke kan omfattes af afgiftsfritagelsesordningen i henhold til artikel 282 ff. i direktivet om merværdiafgiftssystemet (særordning for små virksomheder), mens unionsborgere, der er etableret i den pågældende medlemsstat, kan fritages for afgift, såfremt denne medlemsstat i overensstemmelse med direktivet indrømmer mindre erhvervsdrivende afgiftsfritagelse?
 3.
 Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende: Er ordlyden »samt levering af goder og tjenesteydelser, som foretages af en afgiftspligtig person, der ikke er etableret i indlandet« i sjette direktivs artikel 24, stk. 3, og artikel 28i ugyldig som omhandlet i traktatens artikel 234, litra b)?
 4.
 Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende: Er ordlyden »levering af varer og ydelser, som foretages af en afgiftspligtig person, der ikke er etableret i den medlemsstat, hvor momsen skal betales« i artikel 283, stk. 1, litra c), i direktivet om merværdiafgiftssystemet ugyldig som omhandlet i traktatens artikel 234, litra b)?
 5.
 Såfremt spørgsmål 3 besvares bekræftende: Defineres »årlig omsætning« i den forstand, hvori begrebet anvendes henholdsvis i bilag XV til traktaten mellem Kongeriget Belgien, Kongeriget Danmark, Forbundsrepublikken Tyskland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Irland, Den Italienske Republik, Storhertugdømmet Luxembourg, Kongeriget Nederlandene, Den Portugisiske Republik, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (medlemmer af Den Europæiske Union) og Kongeriget Norge, Republikken Østrig, Republikken Finland, Kongeriget Sverige om Kongeriget Norges, Republikken Østrigs, Republikken Finlands og Kongeriget Sveriges tiltrædelse af Den Europæiske Union samt slutakten (EU-tiltrædelsestraktat), IX. Beskatning, punkt 2, litra c), og i sjette direktivs artikel 24 (4), som den omsætning, der er opnået i et givet år i den medlemsstat, hvor ordningen for mindre erhvervsdrivende ønskes anvendt, eller som den omsætning, som den erhvervsdrivende har opnået i et givet år inden for hele fællesskabsområdet?
 6.
 Såfremt spørgsmål 4 besvares bekræftende: Defineres »årlig omsætning« i den forstand, hvori begrebet anvendes i artikel 287 i direktivet om merværdiafgiftssystemet, som den omsætning, der er opnået i et givet år i den medlemsstat, hvor ordningen for mindre erhvervsdrivende ønskes anvendt, eller som den omsætning, som den erhvervsdrivende har opnået i et givet år inden for hele fællesskabsområdet?
 (1) EFT L 245, s. 1
 (2) EFT L 384, s. 47.
 (3) EUT L 347, s. 1.
 (4) EFT 1994 C 241, s. 335.


text:
29.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 189/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo Social 1 de Benidorm (Spanien) den 16. april 2013 — Víctor Manuel Julián Hernández m.fl. mod Puntal Arquitectura S.L. m.fl.
 (Sag C-198/13)
 2013/C 189/10
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de lo Social de Benidorm
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Víctor Manuel Julián Hernández, Chems Eddine Adel, Jaime Morales Ciudad, Bartolomé Madrid Madrid, Martín Selles Orozco, Alberto Martí Juan og Said Debbaj
 Sagsøgt: Puntal Arquitectura S.L., Obras Alteramar S.L., Altea Diseño y Proyectos S.L., Ángel Muñoz Sánchez, Vicente Orozco Miro og Subdelegación del Gobierno de España en Alicante
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er bestemmelsen i artikel 57 i lov om statutten for arbejdstagere, sammenholdt med artikel 116, stk. 2, i den konsoliderede bekendtgørelse af lov om fremgangsmåden ved indgåelse af arbejdsaftaler, som omhandler Kongeriget Spaniens praksis med, i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens, direkte til arbejdstagerne at udbetale de såkaldte »salarios de tramitación«, der er påløbet efter den 60. (nu 90.) arbejdsdag efter anlæggelsen af sagen ved den kompetente ret, omfattet af anvendelsesområdet for Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/94/EF (1) af 22. oktober 2008 om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens — nærmere bestemt bestemmelserne i direktivets artikel 1, stk. 1, artikel 2, stk. 3 og 4, samt artikel 3, 5 og 11?
 2)
 Hvis svaret er bekræftende, vil Kongeriget Spaniens praksis med, i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens, direkte til arbejdstagerne at udbetale de såkaldte »salarios de tramitación«, der er påløbet efter den 60. (nu 90.) arbejdsdag efter sagsanlægget, men kun i forbindelse med afskedigelser, der retsligt er erklæret uberettigede, og ikke i forbindelse med dem, der retsligt er erklæret ugyldige, da være i strid med artikel 20 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (2) og under alle omstændigheder med EU-rettens almindelige princip om lighed og forbud mod forskelsbehandling?
 3)
 I samme retning som i det foregående spørgsmål ønskes oplyst, om en retsinstans som den, der forelægger spørgsmålet, kan undlade at anvende en lovgivning, som tillader, at Kongeriget Spanien, i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens, direkte til arbejdstagerne udbetaler de såkaldte »salarios de tramitación«, der er påløbet efter den 60. (nu 90.) arbejdsdag efter sagsanlægget, men kun i forbindelse med afskedigelser, der retsligt er erklæret uberettigede, og ikke i forbindelse med dem, der retsligt er erklæret ugyldige, når der mellem de to typer hvad angår dette spørgsmål (»salarios de tramitación«) ikke kan fastslås objektive forskelle?
 (1) EUT L 283, s. 36.
 (2) EFT 2000 C 364, s. 1.