text:
17.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 175/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven administrativen sad (Bulgarien) den 1. marts 2016 — Direktor na Direktsia »Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika« — Sofia mod »Iberdrola Inmobilaria Real Estate Investments« EOOD
 (Sag C-132/16)
 (2016/C 175/13)
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Varhoven administrativen sad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Direktor na Direktsia Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika — Sofia
 Sagsøgt:»Iberdrola Inmobilaria Real Estate Investments« EOOD
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er artikel 26, stk. 1, litra b), artikel 168, litra a), og artikel 176 i Rådets direktiv 2006/112/EU af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) til hinder for en national bestemmelse som artikel 70, stk. 1, nr. 2, i Zakon za danak varhu dobavenata stoynost (momsloven), som begrænser retten til at fradrage indgående moms af en tjenesteydelse i forbindelse med opførelse eller forbedring af fast ejendom, der tilhører tredjemand, og som sker til fordel for såvel tjenesteydelsens modtager som ejeren, alene af den grund, at tredjemand modtager resultatet af tjenesteydelsen vederlagsfrit, mens der ikke tages hensyn til, at tjenesteydelserne anvendes inden for rammerne af den afgiftspligtige tjenesteydelsesmodtagers økonomiske virksomhed?
 2)
 Er artikel 26, stk. 1, litra b), artikel 168, litra a), og artikel 176 i direktiv 2006/112 til hinder for en afgiftspraksis, hvorefter retten til at fradrage indgående moms af tjenesteydelser nægtes, når udgifterne til denne tjenesteydelse bogføres under den afgiftspligtige persons generelle omkostninger, eftersom de er anvendt til at opføre eller forbedre en fast ejendom, der ejes af en anden person, mens der ikke tages hensyn til, at denne ejendom også anvendes af modtageren af byggeydelserne inden for rammerne af den pågældendes økonomiske virksomhed?
 (1) EUT L 347, s. 1.


text:
7.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de grande instance de Perpignan (Frankrig) den 14. december 2015 — Procureur de la République mod Noria Distribution SARL
 (Sag C-672/15)
 (2016/C 090/11)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de grande instance de Perpignan
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Procureur de la République
 Sagsøgt: Noria Distribution SARL
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er direktiv 2002/46/EF (1) og de fællesskabsretlige principper vedrørende varernes frie bevægelighed og gensidig anerkendelse til hinder for indførelse af en national [lov]tekst, som bekendtgørelse af 9. maj 2006, der afviser enhver procedure vedrørende gensidig anerkendelse af kosttilskud baseret på vitaminer og mineraler fra en anden medlemsstat, idet den udelukker, at der iværksættes en forenklet procedure for produkter, som lovligt er markedsført i en anden medlemsstat, og som er baseret på næringsstoffer, hvis værdier overskrider de grænseværdier, der er fastsat ved bekendtgørelse af 9. maj 2006?
 2)
 Tillader direktiv 2002/46/EF, navnlig direktivets artikel 5, tillige med de principper, der følger af EU-Domstolens retspraksis vedrørende bestemmelserne om varernes frie bevægelighed, at der fastsættes maksimale daglige doser af vitaminer og mineraler, der er proportionale med den anbefalede daglige tilførsel, idet der lægges en værdi til grund svarende til tre gange den anbefalede daglige tilførsel af de næringsstoffer, der indebærer de mindste risici, en værdi svarende til den anbefalede daglige tilførsel af de næringsstoffer, der indebærer en risiko for overskridelse af den sikre maksimumgrænse, samt en lavere værdi end den anbefalede daglige tilførsel, eller sågar nul, for de næringsmidler, der indebærer de største risici?
 3)
 Tillader direktiv 2002/46/EF tillige med de principper, der følger af EU-Domstolens retspraksis vedrørende bestemmelserne om varernes frie bevægelighed, at der fastsættes doser alene under hensyn til indenlandske videnskabelige anbefalinger, uanset at konklusionen i nyere, internationale videnskabelige anbefalinger under tilsvarende betingelser er højere doser?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/46/EF af 10.6.2002 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om kosttilskud (EFT L 183, s. 51).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
28.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 160/28
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 24. marts 2011 — Canga Fano mod Rådet
 (Sag F-104/09) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - forfremmelse - forfremmelsesåret 2009 - afslag på forfremmelse - sammenligning af fortjenester - åbenbart urigtigt skøn - annullationssøgsmål - erstatningssøgsmål)
 2011/C 160/42
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Diego Canga Fano (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne S. Rodrigues og C. Bernard-Glanz)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bauer og K. Zieleśkiewicz, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Rådets afgørelse om ikke at opføre sagsøgeren på listen over tjenestemænd, der blev forfremmet til lønklasse AD 13 i forfremmelsesåret 2009.
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Diego Canga Fano betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 37 af 13.2.2010, s. 51.


text:
21.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 429/5
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 29. oktober 2015 — Freistaat Bayern mod Verlag Esterbauer GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)
 (Sag C-490/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - retlig beskyttelse af databaser - direktiv 96/9/EF - artikel 1, stk. 2 - anvendelsesområde - database - topografiske kort - selvstændighed af materiale, der indgår i en database - muligt at adskille det nævnte materiale uden at påvirke dets informative indhold - hensyntagen til formålet med et topografisk kort for brugeren))
 (2015/C 429/06)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Freistaat Bayern
 Sagsøgt: Verlag Esterbauer GmbH
 Konklusion
 Artikel 1, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/9/EF af 11. marts 1996 om retlig beskyttelse af databaser skal fortolkes således, at de geografiske data, som udtrækkes af en tredjemand fra et topografisk kort med henblik på fremstilling og salg af et andet kort, bevarer en tilstrækkelig informativ værdi, efter at de er blevet udtrukket, til at kunne kvalificeres som »selvstændigt materiale« i en »database« som omhandlet i den nævnte bestemmelse.
 (1) EUT C 34 af 2.2.2015.


text:
21.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 277/3
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 15. juni 2017 — sag indledt af Ilves Jakelu Oy (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein hallinto-oikeus — Finland)
 (Sag C-368/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 97/67/EF - artikel 9 - fri udveksling af tjenesteydelser - posttjenester - begreberne befordringspligt og væsentlige krav - generelle og individuelle tilladelser - tilladelse til at levere posttjenester i henhold til individuelt indgåede aftaler - pålagte vilkår))
 (2017/C 277/03)
 Processprog: finsk
 Den forelæggende ret
 Korkein hallinto-oikeus
 Parter i hovedsagen
 Ilves Jakelu Oy
 Procesdeltager: Liikenne- ja viestintäministeriö
 Konklusion
 1)
 Artikel 9, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/6/EF af 20. februar 2008, skal fortolkes således, at virksomhed med postforsendelse som den i hovedsagen omhandlede ikke henhører under befordringspligten, hvis brugerne ikke til enhver tid overalt på medlemsstatens område har adgang til et udbud af posttjenester af nærmere fastlagt kvalitet til priser, der er overkommelige for alle brugere. Levering af postforsendelsestjenester, som ikke henhører under befordringspligten, kan alene være underlagt et krav om udstedelse af en generel tilladelse.
 2)
 Artikel 9, stk. 1, i direktiv 97/67, som ændret ved direktiv 2008/6, skal fortolkes således, at levering af posttjenester, som ikke henhører under befordringspligten, kan være underlagt krav som dem, der er fastlagt i artikel 9, stk. 2, andet afsnit, andet led, i dette direktiv som ændret.
 (1) EUT C 311 af 21.9.2015.


text:
21.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 170/27
 Sag anlagt den 16. maj 2007 — Professional Tennis Registry mod KHIM — Registro Profesional de Tenis (PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY)
 (Sag T-168/07)
 (2007/C 170/55)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Professional Tennis Registry, Inc. (Hilton Head Island, De Forenede Stater) (ved barrister M. Vanhegan)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Registro Profesional de Tenis, SL (Madrid, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Punkt 1 i afgørelse truffet den 28. februar 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1050/2005-1), hvorved sagsøgerens ansøgning om EF-varemærke nr. 2 826 709 for varer og tjenesteydelser i klasse 16 og 41 blev afslået, annulleres.
 —
 Der gives pålæg om, at indsigelsen mod sagsøgerens ansøgning om EF-varemærke nr. 2 826 709 forkastes i sin helhed.
 —
 Der gives pålæg om, at sagsøgerens ansøgning om EF-varemærke nr. 2 826 709 tages til følge med hensyn til alle varer og tjenesteydelser i klasse 16, 35 og 41.
 —
 Harmoniseringskontoret betaler sagsøgerens omkostninger i forbindelse med sagen for appelkammeret og sagen for Retten i Første Instans.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Professional Tennis Registry, Inc.
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 25 og 41 — ansøgning nr. 2 826 709
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Registro Profesional de Tenis, SL
 De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: De nationale figurmærker »RPT Registro Profesional de Tenis, SL« og »RPT European Registry of Professional Tennis« for tjenesteydelser i klasse 41
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet i sin helhed.
 Appelkammerets afgørelse: Delvis annullation af Indsigelsesafdelingens afgørelse og afslag på varemærkeansøgningen for varer og tjenesteydelser i klasse 16 og 41
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret fandt, at der var en lighed, der kunne medføre forveksling, mellem sagsøgerens EF-varemærkeansøgning og Registro Profesional de Tenis' ældre varemærker. Appelkammeret undlod på rigtig måde at tage hensyn til de principper, der skal anvendes, når de omhandlede varemærker er sammensatte varemærker.


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 22. maj 2008 — E. Friz GmbH mod Carsten von der Heyden
 (Sag C-215/08)
 (2008/C 209/33)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: E. Friz GmbH
 Sagsøgt: Carsten von der Heyden
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal bestemmelsen i artikel 1, stk. 1, første punktum, i Rådets direktiv 85/577/EØF af 20. december 1985 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler indgået uden for fast forretningssted (1) fortolkes således, at en forbrugers indtrædelse i et personselskab, et personhandelsselskab, en forening eller et andelsselskab er omfattet af bestemmelsen, hvis formålet med indtrædelsen ikke fortrinsvis består i at blive medlem af selskabet, foreningen eller andelsselskabet, men derimod, at deltagelsen som medlem blot er en anden form for kapitalanbringelse eller opnåelse af ydelser, der typisk er led i gensidigt bebyrdende kontrakter, hvilket navnlig ofte er tilfældet ved deltagelse i en lukket ejendomsfond?
 2)
 Skal bestemmelsen i artikel 5, stk. 2, i Rådets direktiv 85/577/EØF af 20. december 1985 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler indgået uden for fast forretningssted fortolkes således, at den er til hinder for en national (dommerskabt) retsvirkning, jf. direktivets artikel 7, hvorefter en forbruger, der er indtrådt i selskabet i en dørsalgssituation, ved sin tilbagekaldelse af indtrædelsen får et krav på sit tilgodehavende i forbindelse med sin udtræden mod selskabet, der beregnes på det tidspunkt, hvor tilbagekaldelsen bliver virksom, mod selskabet, foreningen eller andelsselskabet, dvs. et beløb, der svarer til værdien af hans selskabs-, forenings-, eller andelsselskabsandel på tidspunktet for udtrædelsen, med den (mulige) følge, at han på grund af selskabets, foreningens eller andelsselskabets økonomiske udvikling enten får mindre end værdien af sit indskud tilbage, eller at han i forhold til selskaberne bliver pålagt betalingsforpligtelser ud over tabet af det ydede indskud, da tilgodehavendet er negativt?
 (1) EFT L 372, s. 31.


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/8
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 16. december 2008 — Société Arcelor Atlantique et Lorraine, Sollac Méditerrannée, Société Arcelor Packaging International, Société Ugine & Alz France, Société Industeel Loire, Société Creusot Métal, Société Imphy Alloys og Arcelor SA mod Premier ministre, Ministre de l'Écologie et du Développement durable og Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d'État — Frankrig)
 (Sag C-127/07) (1)
 (Miljø - integreret forebyggelse og reduktion af forurening - ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner - direktiv 2003/87/EF - anvendelsesområde - anlæg i jern- og stålsektoren omfattet - anlæg i den kemiske sektor og sektoren for ikke-jernholdige metaller udelukket - ligebehandlingsprincip)
 (2009/C 44/13)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d'État
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Société Arcelor Atlantique et Lorraine, Sollac Méditerrannée, Société Arcelor Packaging International, Société Ugine & Alz France, Société Industeel Loire, Société Creusot Métal, Société Imphy Alloys og Arcelor SA
 Sagsøgte: Premier ministre, Ministre de l'Écologie et du Développement durable og Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Conseil d'État — gyldigheden, i forhold til fællesskabsrettens princip om ligebehandling, af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Det Europæiske Fællesskab og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (EUT L 275, s. 32) — forskelsbehandling mellem jern- og stålindustriens anlæg, der er omfattet af ordningen for handel med kvoter for drivhusgasemissioner, som fastsat ved direktivet, og aluminiums- og plastikindustrien, som udleder tilsvarende drivhusgasser men som ikke er omfattet af direktivet — er forskelsbehandlingen objektivt begrundet?
 Konklusion
 Gennemgangen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/101/EF af 27. oktober 2004, på grundlag af ligebehandlingsprincippet har intet frembragt, der kan rejse tvivl om dets gyldighed, for så vidt som det indebærer, at ordningen for handel med kvoter for drivhusgasemissioner finder anvendelse på jern- og stålsektoren, hvorimod den kemiske sektor og sektoren for ikke-jernholdige metaller ikke er omfattet af direktivets anvendelsesområde.
 (1) EUT C 117 af 26.5.2007.


text:
25.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 270/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Østre Landsret (Danmark) den 25. februar 2016, Skatteministeriet mod T Danmark
 (Sag C-116/16)
 (2016/C 270/29)
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Østre Landsret
 Parter
 Sagsøger: Skatteministeriet
 Sagsøgte: T Danmark
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Forudsætter en medlemsstats påberåbelse af direktivets (1) artikel 1, stk. 2, om anvendelsen af interne bestemmelser, som er nødvendige for at hindre svig og misbrug, at den pågældende medlemsstat har vedtaget en specifik national bestemmelse til gennemførelse af direktivets artikel 1, stk. 2, eller at der i national ret findes almindelige bestemmelser eller grundsætninger om svig og misbrug, der kan fortolkes i overensstemmelse med artikel 1, stk. 2?
 1.1
 Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, kan selskabsskattelovens § 2, stk. 1, litra c, der foreskriver, at »det er en betingelse, at beskatningen af udbyttet skal frafaldes .,. efter bestemmelserne i direktiv 90/435/EØF om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater«, da anses for en sådan specifik national bestemmelse som omhandlet i direktivets artikel 1, stk. 2?
 2.
 Er en bestemmelse i en mellem to medlemsstater indgået dobbeltbeskatningsoverenskomst, der er udfærdiget i overensstemmelse med OECD's modeloverenskomst, hvorefter beskatningen af udloddet udbytte afhænger af, om udbyttemodtageren anses for den retmæssige ejer af udbyttet, en sådan overenskomstmæssig anti-misbrugsbestemmelse, som er omfattet af direktivets artikel 1, stk. 2?
 3.
 Såfremt Domstolen besvarer spørgsmål 2 bekræftende, er det da overladt til de nationale domstole at fastlægge indholdet af begrebet »retmæssig ejer«, eller skal begrebet ved anvendelsen af direktiv 90/435/EØF fortolkes således, at der skal anlægges en særlig EU-retlig forståelse af begrebet, der er undergivet EU-Domstolens prøvelse?
 4.
 Såfremt Domstolen besvarer spørgsmål 2 bekræftende og spørgsmål 3 besvares således, at det ikke er overladt til de nationale domstole at fastlægge indholdet af begrebet »retmæssig ejer«, skal begrebet så fortolkes således, at et i en medlemsstat hjemmehørende selskab, der under omstændigheder som de i sagen foreliggende modtager udbytter fra et datterselskab i en anden medlemsstat, er »retmæssig ejer« af disse udbytter, således som dette begreb skal forstås efter EU-retten?
 a)
 Skal begrebet »retmæssig ejer« herefter forstås som det tilsvarende begreb i artikel 1, stk. 1, i direktiv 2003/49/EF (rente-/royaltydirektivet), jf. samme direktivs artikel 1, stk. 4?
 b)
 Skal begrebet fortolkes alene under inddragelse af kommentarerne til artikel 10 i modeloverenskomsten af 1977 (punkt 12), eller kan senere kommentarer inddrages ved fortolkningen, herunder de tilføjelser, der er foretaget i 2003 om »gennemstrømningsenheder«, og de tilføjelser, der er foretaget i 2014 om »kontraktuelle og juridiske forpligtelser«?
 c)
 Hvilken betydning har det for vurderingen af, om udbyttemodtageren må anses for »retmæssig ejer«, om udbyttemodtageren har haft en kontraktuel eller juridisk forpligtelse til at viderebetale udbyttet til en anden person?
 d)
 Hvilken betydning har det for vurderingen af, om udbyttemodtageren må anses for »retmæssig ejer«, at den forelæggende ret efter en bedømmelse af hovedsagens faktiske omstændigheder måtte finde, at modtageren — uden at have været bundet af en kontraktuel eller juridisk forpligtelse til at videreformidle de modtagne udbytter til en anden person — »substantielt« ikke havde rettighederne til at »bruge og nyde« udbytterne som anført i kommentarerne fra 2014 til modeloverenskomsten af 1977?
 5.
 Såfremt det i sagen lægges til grund, at der foreligger »interne bestemmelser eller overenskomster, som er nødvendige for at hindre svig og misbrug«, jf. direktivets artikel 1, stk. 2, at et udbytte er udloddet fra et selskab (A) hjemmehørende i en medlemsstat til et moderselskab (B) i en anden medlemsstat og derfra er viderebetalt til dettes moderselskab (C), der er hjemmehørende uden for EU/EØS, og som igen har udloddet midlerne til sit moderselskab (D), der ligeledes er hjemmehørende uden for EU/EØS, at der ikke er indgået nogen dobbeltbeskatningsoverenskomst mellem den førstnævnte stat og den stat, hvor C er hjemmehørende, at der mellem den førstnævnte stat og den stat, hvor D er hjemmehørende, er indgået en dobbeltbeskatningsoverenskomst, og at den førstnævnte stat efter denne stats lovgivning derfor ikke ville have krav på kildeskat af udbytte udloddet fra A til D, såfremt D havde været den direkte ejer af A, foreligger der så et misbrug efter direktivet, der bevirker, at B ikke er beskyttet heraf?
 6.
 Såfremt et i en medlemsstat hjemmehørende selskab (moderselskabet) konkret ikke anses for at være fritaget for kildeskat i medfør af artikel 1, stk. 2, i direktiv 90/435/EØF vedrørende et udbytte modtaget fra et i en anden medlemsstat hjemmehørende selskab (datterselskabet), er artikel 49 TEUF jf. artikel 54, da til hinder for en lovgivning, hvorefter den sidstnævnte medlemsstat beskatter det i den anden medlemsstat hjemmehørende moderselskab af udbyttet, når den pågældende medlemsstat anser hjemmehørende moderselskaber under i øvrigt tilsvarende forhold for at være skattefritaget af sådanne udbytter?
 7.
 Såfremt et i en medlemsstat hjemmehørende selskab (moderselskabet) konkret ikke anses for at være fritaget for kildeskat i medfør af artikel 1, stk. 2, i direktiv 90/435/EØF vedrørende et udbytte modtaget fra et i en anden medlemsstat hjemmehørende selskab (datterselskabet), og moderselskabet af den sidstnævnte medlemsstat anses som begrænset skattepligtigt i denne medlemsstat af det omhandlede udbytte, er artikel 49 TEUF, jf. artikel 54, da til hinder for en lovgivning, hvorefter den sidstnævnte medlemsstat pålægger den indeholdelsespligtige (datterselskabet) at betale morarenter i tilfælde af forsinket betaling af kildeskattekravet med en højere rentesats, end den morarentesats, som den pågældende medlemsstat tillægger et krav på selskabsskat, som er rejst over for et selskab, der er hjemmehørende i samme medlemsstat?
 8.
 Såfremt Domstolen besvarer spørgsmål 2 bekræftende og spørgsmål 3 besvares således, at det ikke er overladt til de nationale domstole at fastlægge indholdet af begrebet »retmæssig ejer«, og såfremt et i en medlemsstat hjemmehørende selskab (moderselskabet) på det grundlag konkret ikke anses for at være fritaget for kildeskat i medfør af direktiv 90/435/EØF vedrørende et udbytte modtaget fra et i en anden medlemsstat hjemmehørende selskab (datterselskabet), er sidstnævnte medlemsstat da forpligtet i medfør af direktiv 90/435/EØF eller artikel 4, stk. 3, TEU til at oplyse, hvem medlemsstaten i så fald anser for at være retmæssig ejer?
 9.
 Såfremt et i en medlemsstat hjemmehørende selskab (moderselskabet) konkret ikke anses for at være fritaget for kildeskat i medfør af direktiv 90/435/EØF vedrørende et udbytte modtaget fra et i en anden medlemsstat hjemmehørende selskab (datterselskabet), er artikel 49 TEUF, jf. artikel 54 alternativt artikel 63 TEUF da isoleret eller samlet set til hinder for en lovgivning,
 a)
 hvorefter den sidstnævnte medlemsstat pålægger datterselskabet en pligt til at indeholde kildeskat af udbytterne og et ansvar over for det offentlige for ikke-indeholdt kildeskat, når en sådan indeholdelsespligt ikke gælder, hvor moderselskabet er hjemmehørende i medlemsstaten?
 b)
 hvorefter den sidstnævnte medlemsstat beregner sig en morarente af skyldig kildeskat?
 Ved besvarelsen af spørgsmål 9 anmodes EU-Domstolen om at inddrage besvarelsen af spørgsmål 6 og 7.
 10.
 I en situation, hvor
 1.
 et i en medlemsstat hjemmehørende selskab (moderselskabet) opfylder betingelsen i direktiv 90/435/EØF om at eje (i 2011) mindst 10 % af aktiekapitalen i et i en anden medlemsstat hjemmehørende selskab (datterselskabet),
 2.
 moderselskabet konkret ikke anses for at være fritaget for kildeskat i medfør af artikel 1, stk. 2, i direktiv 90/435/EØF vedrørende et af datterselskabet udloddet udbytte,
 3.
 moderselskabets (direkte eller indirekte) aktionær(er), der er hjemmehørende i et tredjeland, anses som de(n) retmæssige ejer(e) af det pågældende udbytte,
 4.
 de nævnte (direkte eller indirekte) aktionær(er) ligeledes opfylder det nævnte kapitalkrav,
 er artikel 63 TEUF da til hinder for en lovgivning, hvorefter den medlemsstat, hvori datterselskabet er beliggende, foretager en beskatning af det omhandlede udbytte, når den pågældende medlemsstat anser hjemmehørende selskaber, der opfylder kapitalkravet i direktiv 90/435/EØF, dvs. i indkomstårene 2011 ejer mindst 10 % af aktiekapitalen i det udbytteudloddende selskab, for at være skattefritaget af et sådant udbytte?
 (1) Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater.
 EFT L 225, s. 6


text:
31.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/38
 Rettens dom af 9. juni 2010 — Muñoz Arraiza mod KHIM — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja (RIOJAVINA)
 (Sag T-138/09) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket RIOJAVINA - det ældre kollektive EF-figurmærke RIOJA - relativ registreringshindring - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2010/C 209/57
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Félix Muñoz Arraiza (Logroño, Spanien) (ved avocats J. Grimau Muñoz og J. Villamor Muguerza)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved J.F. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja (Logroño) (ved avocat J.I. Martínez De Torre)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 29. januar 2009 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 721/2008-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja og Félix Muñoz Arraiza.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Félix Muñoz Arraiza betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 153 af 4.7.2009.


text:
27.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/31
 Rettens dom af 12. juli 2011 — Mitsubishi Electric mod Kommissionen
 (Sag T-133/07) (1)
 (Konkurrence - aftaler - markedet for projekter angående gasisoleret koblingsudstyr - beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 81 EF og EØS-traktatens artikel 53 - opdeling af markedet - ret til forsvar - bevis for overtrædelse - overtrædelsens varighed - bøder - udgangsbeløb - referenceår - ligebehandling)
 2011/C 252/73
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Mitsubishi Electric Corp. (Tokyo, Japan) (ved solicitor R. Denton og advokat K. Haegeman)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved først ved F. Arbault og J. Samnadda, dernæst ved X. Lewis, dernæst ved P. Van Nuffel og J. Bourke, og endelig ved P. Van Nuffel og N. Khan, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Principalt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 6762 endelig af 24. januar 2007 om en procedure i henhold til artikel 81 EF og artikel 53 EØS (sag COMP/F/38.899 — gasisoleret koblingsudstyr), for så vidt som den vedrører sagsøgeren og TM T&D, subsidiært annullation af artikel 2, litra g), i denne beslutning, samt artikel 2, litra h), i nævnte beslutning, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, og mere subsidiært ændring af samme beslutnings artikel 2 med henblik på annullation, eller i mangel heraf nedsættelse af den bøde, som sagsøgeren er blevet pålagt
 Konklusion
 1)
 Artikel 2, litra g) og h) i Kommissionens beslutning K(2006) 6762 endelig af 24. januar 2007 om en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F/38.899 — gasisoleret koblingsudstyr) annulleres, for så vidt som den vedrører Mitsubishi Electric Corp.
 2)
 I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.
 3)
 Mitsubishi Electric betaler tre fjerdedele af de omkostninger, parterne har afholdt for Retten.
 4)
 Europa-Kommissionen betaler en fjerdedel af de omkostninger, parterne har afholdt for Retten.
 (1) EUT C 140 af 23.6.2007.


text:
19.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/18
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 10. juni 2008 — Ceuninck mod Kommissionen
 (Sag T-282/03) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - udnævnelse - stilling som konsulent i OLAF - afslag på ansøgning - OLAF-generaldirektørens beføjelser - lovligheden af meddelelsen om ledig stilling - tilsidesættelse af reglerne for udnævnelse af tjenestemænd i lønklasse A4 og A5 - magtfordrejning - åbenbar fejlvurdering)
 (2008/C 183/36)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Paul Ceuninck (Hertsberge, Belgien) (først ved avocats G. Vandersanden og A. Finchelstein, derefter ved avocats G. Vandersanden og L. Levi)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved V. Joris og C. Berardis-Kayser, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation dels af meddelelsen om ledig stilling KOM/051/02 og hele den udvælgelsesprocedure, som blev afholdt som følge af denne meddelelse, dels af den af ansættelsesmyndigheden trufne afgørelse af 13. september 2002 om at ansætte S. og af den stiltiende afvisning af sagsøgerens ansøgning.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Paul Ceuninck og Kommissionen bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 251 af 18.3.2003.


text:
24.5.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 124/7
 Appel iværksat den 14. marts 2003 af Augusto Fichtner, b) selv hvis det lægges til grund, at sagsøgeren har
 forhenværende tjenestemand ved Kommissionen for De tilsidesat denne forpligtelse, kan det under alle
 Europæiske Fællesskaber, til prøvelse af dom afsagt den omstændigheder ikke antages, at tilsidesættelsen er
 16. januar 2003 af De Europæiske Fællesskabers Ret i sket »forsætligt eller uagtsomt«.
 Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-75/00, Augusto
 Fichtner mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- 2) Det forvaltningsretlige proportionalitetsprincip er blevet
 skaber tilsidesat, idet:
 a) der foreligger magtfordrejning: Da Kommissionen
 (Sag C-116/03 P)
 vedtog den anfægtede afgørelse, forfulgte den et
 andet formål end det, der er hensigten med den
 (2003/C 124/11) kompetence, den har fået tillagt (opretholdelse af
 orden inden for den offentlige forvaltning) og den
 forfulgte under alle omstændigheder andre mål end
 dem, den har angivet
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 14. marts
 2003 iværksat appel af Augusto Fichtner ved avvocati Michele b) retten har foretaget et åbenbart urigtigt skøn for så
 Tamburini og Franco Colussi, og med valgt adresse i Luxem- vidt angår sagens faktiske omstændigheder: Kom-
 bourg, 36 rue de Wiltz, til prøvelse af dom afsagt den missionen har undladt at tage hensyn til:
 16. januar 2003 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-75/00, Augusto Fichtner mod 1) at sagsøgeren var i god tro
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 2) at man under alle omstændigheder ikke kunne
 have nægtet sagsøgeren den omtvistede tilladel-
 Appellanten har nedlagt følgende påstande: se, idet den bibeskæftigelse, sagsøgeren har
 udøvet, ikke har antastet hans uafhængighed
 eller hans arbejde inden for Fællesskabets
 — Den appellerede dom annulleres.
 rammer.
 — Appellanten gives medhold i sine påstande for første
 instansen, dvs.
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse af 30.9.1999,
 der er genstand for sagen, annulleres
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 — Kommissionen tilpligtes at betale den løn og de se afsagt den 17. december 2002 af Consiglio di Stato —
 tillæg, der ikke er blevet udbetalt til sagsøgeren med 6. Afdeling — i sagen Società Italiana Dragaggi SpA m.fl.
 reguleringer og renter fra datoen for dommens mod Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti og
 afsigelse til betaling sker Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia
 — Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for (Sag C-117/03)
 den økonomiske og ikke-økonomiske skade, der er
 forvoldt sagsøger, og som bør ansættes til et samlet
 beløb på 50 000 EUR eller et andet rimeligt beløb (2003/C 124/12)
 efter Rettens vurdering, subsidiært fastsættes erstat-
 ningens størrelse ved en særskilt dom
 Ved kendelse afsagt den 17. december 2002, indgået til
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. Domstolens Justitskontor den 18. marts 2003, har Consiglio
 di Stato, 6. Afdeling, i sagen Società Italiana Dragaggi SpA
 m.fl. mod Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti og
 Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia forelagt De Europæi-
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter ske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel
 afgørelse af følgende spørgsmål:
 Rettens afgørelse forekommer at være truffet under tilsidesæt-
 telse af fællesskabsretten, navnlig af Skal artikel 4, stk. 5, i direktiv 92/43 ( 1) af 21. maj 1992
 fortolkes således, at foranstaltninger i henhold til artikel 6 og
 1) artikel 86, stk. 1, i tjenestemandsvedtægten, for så vidt navnlig artikel 6, stk. 3, først er bindende for medlemsstaterne,
 som efter at listen over lokaliteter er endeligt godkendt af Fællesska-
 bet i henhold til artikel 21, eller skal der, ud over fastsættelsen
 a) sagsøgeren ikke har tilsidesat sin forpligtelse i hen- af det tidspunkt, hvorfra bevaringsforanstaltninger normalt
 hold til vedtægtens artikel 12, tredje led, idet det er træder i kraft, sondres mellem konstaterende og retsstiftende
 godtgjort, at sagsøgeren har anmodet om tilladelse angivelser (hvoriblandt de førstnævnte omfatter prioriterede
 til at udøve en bibeskæftigelse naturtyper), og bør det ikke med henblik på at sikre direktivets
 ---pagebreak--- C 124/8 DA Den Europæiske Unions Tidende 24.5.2003
 effektive virkning, hvis formål er at bevare naturtyperne, 2.b) Såfremt artikel 2, nr. 4, i direktiv 92/46/EØF også
 antages, at der består en forpligtelse til at underkaste planer og omfatter halvfabrikata, efter hvilke kriterier skal det da
 projekter, som kan påvirke lokaliteten væsentligt, såfremt afgøres, om mælk eller et mejeriprodukt enten mængde-
 en medlemsstat har udpeget en lokalitet, hvor der findes mæssigt eller i kraft af de kendetegn, som det giver
 prioriterede naturtyper eller arter, som værende af fællesskabs- produktet, udgør et væsentligt element som omhandlet i
 betydning, også før Kommissionen har udarbejdet et udkast til artikel 2, nr. 4, i direktiv 92/46/EØF?
 en liste over lokaliteter, eller før denne liste er endeligt vedtaget
 i henhold til direktivets artikel 21, nemlig i det væsentlige fra
 tidspunktet for opstillingen af den nationale liste? (1 ) EFT L 268, s. 1.
 ( 1) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.
 Sag anlagt den 20. marts 2003 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 Tyskland
 (Sag C-126/03)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørel-
 se truffet den 11. marts 2003 af College van Beroep voor (2003/C 124/14)
 het bedrijfsleven i sagen 1) Artrada (Freezone) NV,
 2) Videmecum BV og 3) Jac Meisner Internationaal Expedi-
 tiebedrijf BV mod Rijksdienst voor de keuring van Vee
 en Vlees Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 20. marts
 2003 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kom-
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Klaus Wiedner,
 (Sag C-124/03) Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og
 med valgt adresse i Luxembourg.
 (2003/C 124/13)
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilside-
 sat sine forpligtelser i henhold til direktiv 92/50 ( 1), da
 Ved afgørelse truffet den 11. marts 2003, indgået til Domsto-
 byen München har indgået kontrakter om transport af
 lens Justitskontor den 20. marts 2003, har College van Beroep
 affald uden at iagttage de regler for offentliggørelse, der
 voor het bedrijfsleven i sagen 1) Artrada (Freezone) NV, er fastsat i direktivets artikel 8, sammenholdt med
 2) Videmecum BV og 3) Jac. Meisner Internationaal Expeditie-
 artikel 15, stk. 2, og artikel 16, stk. 1.
 bedrijf BV mod Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: — Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 1.a) Skal begrebet »mælk til fremstilling af mælkebaserede
 produkter« i artikel 2, nr. 2, i direktiv 92/46/EØF ( 1)
 fortolkes således, at det (tillige) omfatter bestanddele af Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 mejeriprodukter i et produkt, som også indeholder andre
 bestanddele, der ikke er bestanddele af mejeriprodukter,
 således at disse bestanddele ikke kan adskilles fra de Såfremt betingelserne for, at der er tale om et offentligretligt
 øvrige bestanddele? organ er opfyldte — således som det er tilfældet for den lokale
 myndighed, byen München — er det i henhold til direktivet
 ikke nødvendigt for hver enkelt udbudt tjenesteydelse at fastslå,
 1.b) Såfremt spørgsmål 1.a besvares bekræftende, skal arti-
 om den imødekommer almenhedens behov og om den er af
 kel 22 i direktiv 92/46/EØF fortolkes således, at direktivet
 erhvervs- eller forretningsmæssig karakter eller ej. Det er
 ved import fra tredjelande alene finder anvendelse på
 følgelig ikke af betydning, at byen München — i det foreliggen-
 mælkebestanddele i et produkt og følgelig ikke på det
 de tilfælde inden for rammerne af en tjenesteydelse udført for
 produkt, som indeholder mælkebestanddelen?
 tredjemand — forbrænder affald i dets forbrændingsanlæg,
 men at byen ikke selv sørger for transporten til anlægget, som
 2.a) Omfatter begrebet »mælkebaserede produkter« i artikel 2, udføres af en privat virksomhed. Når et offentligt organ tildeles
 nr. 4, i direktiv 92/46/EØF udelukkende endelige produk- opgaven med at udføre en tjenesteydelse i sin helhed, men må
 ter eller også halvfabrikata, som skal yderligere forarbej- gøre brug af andres delydelser, er den forpligtet til at overholde
 des, inden de kan sælges til den endelige forbruger? den i direktiv 92/50 forskrevne fremgangsmåde.


text:
Nr . C 101/6 T DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 4 . 95
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Fjerde Afdeling ) (Fjerde Afdeling)
 den 21 . februar 1995 den 23 . februar 1995
 i sag T-506/93 , Andrew Macrae Moat mod Kommissionen i sag T-535/93 , F mod Rådet for Den Europæiske
 for De Europæiske Fællesskaber (' ) Union (^
 (Tjenestemænd — forfremmelse — gennemgang afbedøm (Tjenestemænd — ansættelse — nægtelse af ansættelse på
 melserne — klage — intet begrundet svar — annullations grund af fysisk uegnethed — ret til kontradiktion —
 søgsmål — formaliteten — erstatning) åbenbart urigtigt skøn)
 ( 95/C 101 /16 ) ( 95/C 101/17)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: engelsk) I sag T-535/93 , F, Esbjerg (Danmark ), ved advokat Jean-
 Noël Louis, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg
 hos Fiduciaire Myson SARL, 1 , rue Glesener, mod Rådet for
 Den Europæiske Union ( befuldmægtiget: O. Petersen ),
 I sag T-506/93 , Andrew Macrae Moat, tjenestemand ved angående en påstand om annullation af Rådets afgørelse af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, ved advo 6 , november 1992 om ikke at ansætte sagsøgeren under
 kat Luc Govaert, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxem henvisning til, at han er fysisk uegnet til at udøve hvervet
 bourg hos advokat Lucy Dupong, 14A, rue des Bains, mod som maskinskriver — truffet på grundlag af den rådgivende
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld læges udtalelse, som Lægeudvalget tilsluttede sig, og hvori
 mægtiget: T. F. Cusak), hvori der dels er nedlagt påstand om sagsøgeren erklæres fysisk uegnet — og om annullation, om
 annullation af forskellige afgørelser fra Kommissionens side fornødent, af afvisningen af sagsøgerens klage, har Retten
 om udnævnelse og forfremmelse af tjenestemænd, dels om ( Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C. P.
 erstatning for den skade, sagsøgeren mener at have lidt som Briët, og dommerne A. Saggio og C. W. Bellamy; justitsse
 følge af, at der ikke blev givet et begrundet svar på hans to kretær: fuldtmægtig J. Palacio Gonzalez, den 23 . februar
 klager, og som følge af, at han ikke blev udnævnt eller 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 forfremmet, har Retten ( Fjerde Afdeling ), sammensat af
 afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne R. Schint 1 ) Sagsøgte frifindes.
 gen og R. García-Valdecasas; justitssekretær: fuldmægtig B.
 Pastor, den 21 . februar 1995 afsagt dom, hvis konklusion 2 ) Sagsøgte bærer sine egne omkostninger, sagsøgerens
 lyder således:
 omkostninger og halvdelen af intervenientens omkost
 ninger.
 1 ) Sagen afvises, for så vidt angår påstanden om annulla 3 ) Intervenienten bærer halvdelen af sine omkostninger.„
 tion af Kommissionens afgørelser om forfremmelse til
 lønklasse A3 for 1991 og 1992 og om udnævnelse til (M EFT nr. C 325 af 9 . 12 . 1993 .
 den stilling som kontorchef, der var genstand for
 meddelelse om ledig stilling KOM/22/92, og for så vidt
 angår påstanden om erstatning for de ulovlige handlin
 ger, som hævdes at være foretaget i forbindelse med de
 pågældende procedurer. DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 15 . marts 1995
 i sag T-514/93 , Cobrecaf SA m.fl. mod Kommissionen for
 2 ) I øvrigt frifindes sagsøgte.
 De Europæiske Fællesskaber ( l )
 (Fiskeri — fællesskabsstøtte til bygning af fiskerfartøjer —
 forordning (EØF) nr. 4028/86 — formaliteten — beslut
 ning, der bekræfter en tidligere beslutning — erstatnings
 3 ) Hver part bærer sine omkostninger. søgsmål)
 ( 95/C 101 /18 )
 (M EFT nr. C 277 af 15 . 10 . 1993 . (Processprog: fransk)
 I sag T-514/93 , Cobrecaf, Concarneau ( Frankrig), Pêche et
 Froid SA, Boulogne sur Mer ( Frankrig), Klipper investisse
 ments SARL, Concarneau, mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtiget: G. Rozet), angå


text:
14.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 414/11
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. oktober 2015 — Vasilka Ivanova Gogova mod Ilia Dimitrov Iliev (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Varhoven kasatsionen sad (Bulgarien) — Bulgarien)
 (Sag C-215/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar - forordning (EF) nr. 2201/2003 - anvendelsesområde - artikel 1, stk. 1, litra b) - tilkendelse, udøvelse, delegation og hel eller delvis frakendelse af forældreansvar - artikel 2 - begrebet »forældreansvar« - tvist mellem forældre vedrørende deres barns rejse og om udstedelse af et pas til barnet - aftale om værneting - artikel 12 - betingelser - accept af kompetencen for de retter, ved hvilke der er anlagt sag - sagsøgtes udeblivelse - kompetencen ikke bestridt af den rettergangsfuldmægtig, der ex officio er udpeget for sagsøgte af de retter, ved hvilke der er anlagt sag))
 (2015/C 414/14)
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Varhoven kasatsionen sad (Bulgarien)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Vasilka Ivanova Gogova
 Sagsøgt: Ilia Dimitrov Iliev
 Konklusion
 1)
 Et søgsmål, hvorved den ene af forældrene har nedlagt påstand om, at en ret skal afhjælpe det manglende samtykke fra den anden af forældrene vedrørende deres barns rejse til en anden medlemsstat end den, hvor barnet har sit sædvanlige opholdssted, og om udstedelse af et pas i barnets navn, er omfattet af det materielle anvendelsesområde for Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000, selv om den afgørelse, der træffes under denne sag, skal tages i betragtning af myndighederne i den medlemsstat, hvor barnet er statsborger, i forbindelse med den administrative procedure for udstedelse af dette pas.
 2)
 Artikel 12, stk. 3, litra b), i forordning nr. 2201/2003 skal fortolkes således, at kompetencen for en ret, ved hvilken der er anlagt sag vedrørende forældreansvar, ikke kan anses for at være »udtrykkeligt eller på anden utvetydig måde [...] accepteret af alle parter i sagen« som omhandlet i denne bestemmelse alene som følge af, at den rettergangsfuldmægtig, som repræsenterer sagsøgte, og som, henset til, at det ikke har været muligt at forkynde det indledende processkrift for sagsøgte, ex officio er blevet udpeget af denne ret, ikke har bestridt denne rets kompetence.
 (1) EUT C 236 af 20.7.2015.


text:
28.1.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/12
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 24. november 2005 — Simonds Farsons Cisk mod KHIM
 (Sag T-3/04) (1)
 (»EF-varemærker - indsigelsessag - registreringsansøgning om et EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »KINJI by SPA« - ældre EF-ordmærke KINNIE - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 73 i forordning nr. 40/94«)
 (2006/C 22/23)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Simonds Farsons Cisk plc (Mrieħel, Malta) (ved: M. Bagnall, solicitor I. Wood og barrister R. Hacon)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved: A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Anden part i appelsagen, og intervenient for Retten: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgien) (ved avocats L. de Brouwer, E. Cornu, É. De Gryse og D. Moreau)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 4. november 2003 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 996/2002-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Simonds Farsons Cisk plc og Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV
 Domskonklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 59 af 6.3.2004.


text:
4.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 300/34
 Sag anlagt den 7. oktober 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Edith Cresson
 (Sag C-432/04)
 (2004/C 300/64)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. oktober 2004 anlagt sag mod Edith Cresson af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Hans Peter Hartvig og Julian Curral, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Edith Cresson har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 213.
 2.
 Det bestemmes følgelig, at Edith Cresson helt eller delvist fratages retten til pension og/eller samtlige andre fordele knyttet hertil eller tilsvarende fordele, idet Kommissionen overlader det til Domstolens skøn at bestemme, for hvilket tidsrum og i hvilket omfang frakendelsen skal ske.
 3.
 Edith Cresson tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Mens Edith Cresson var kommissær, begunstigede hun to af sine personlige venner i strid med almene interesser og med de forpligtelser, som påhvilede hende i henhold til EF-traktatens artikel 213. En af vennerne blev ansat på Edith Cressons foranledning, selv om hans profil ikke svarede til de stillinger, som han blev ansat i. Det var efterfølgende gentagne gange åbenbart, at Edith Cresson beskyttede ham, selv om det arbejde, han udførte, var klart utilstrækkeligt, både hvad angår kvantitet, kvalitet og relevans. På samme måde blev en anden af Edith Cressons venner på hendes foranledning tilbudt kontrakter, uden at tjenestegrenene havde anmodet herom eller havde noget behov herfor. Edith Cressons adfærd var ikke i institutionens interesse, men var hovedsagelig begrundet i ønsket om at begunstige de to nævnte personer. Edith Cresson har i det mindste ikke på noget tidspunkt forhørt sig om, hvorvidt de trufne afgørelser eller iværksatte procedurer var lovlige. En sådan kontrol var nødvendig, når der var tale om personer, som hun stod på venskabelig fod med. Hun har med denne adfærd tilsyneladende udøvet favoritisme eller i det mindste udvist en udpræget forsømmelighed.


text:
8.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 303/33
 Sag anlagt den 11. juni 2014 — Wine in Black mod KHIM — Quinta do Noval — Vinhos (Wine in Black)
 (Sag T-420/14)
 2014/C 303/41
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Wine in Black GmbH (Berlin, Tyskland) (ved advokaterne A. Bauer og V. Ahmann)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Quinta do Noval — Vinhos, SA (Pinhão, Portugal)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 6. marts 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1601/2013-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret og Quinta do Noval — Vinhos, SA tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Wine in Black GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: EF-ordmærket »Wine in Black« for varer og tjenesteydelser i klasse 33, 35 og 42 — EF-varemærkeansøgning nr. 1 0 9 49 071
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Quinta do Noval — Vinhos, SA
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-ordmærket »NOVAL BLACK« for varer i klasse 33
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Overtrædelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009


text:
12.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 335/53
 Sag anlagt den 14. juni 2016 — ZZ m.fl. mod Kommissionen
 (Sag F-29/16)
 (2016/C 335/69)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøgere: ZZ m.fl. (ved advokat C. Cortese)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af den afgørelse om pensionsindeholdelse, der blev vedtaget af Kommissionen i henhold til vedtægtens artikel 85, på 22 368,13 EUR, som skal indeholdes i sagsøgerens efterladtepension samt i børnepensionen til sagsøgerens tre børn.
 Sagsøgernes påstande
 —
 Annullation af afgørelsen truffet af Kontoret for Forvaltning og Fastsættelse af Individuelle Rettigheder (PMO.4) den 17. august 2015 om tilbagesøgning af fejlagtigt udbetalte beløb i efterladtepension og børnepension, hvad angår ZZ’s og dennes to mindreårige døtres rettigheder, og, om fornødent, af den udtrykkelige afgørelse om afslag på klagen.
 —
 Annullation af afgørelsen truffet af Kontoret for Forvaltning og Fastsættelse af Individuelle Rettigheder (PMO.4) den 17. august 2015 om tilbagesøgning af fejlagtigt udbetalte beløb i efterladtepension og børnepension, hvad angår ZZ’s rettigheder, og, om fornødent, af den stiltiende afgørelse om afslag på klagen.
 —
 Kommissionen tilpligtes at erstatte det økonomiske og ikke-økonomiske tab, som sagsøgerne har lidt som følge af tilsidesættelsen af deres ret til god forvaltningsskik samt af administrationens omsorgspligt over for dem, idet erstatningen opgøres til henholdsvis:
 —
 forskellen mellem ZZ’s aflønning som midlertidigt ansat i EFSA i lønklasse AD9, og den aflønning, som han ville oppebære som tjenestemand i Kommissionen i lønklasse AD 12, i en periode på et år.
 —
 størrelsen af den tilbagesøgning, der kræves af sagsøgerne i den anfægtede afgørelse, med tillæg af forskellen mellem størrelsen af de pensioner, der fastsættes i ændringsudtalelse nr. 2, og den størrelse, der fastsættes i ændringsudtalelse nr. 3, fra ikrafttrædelsen af udtalelse nr. 3 og indtil det tidspunkt, hvor familien er i stand til at flytte tilbage til det tidligere bopælssted, idet denne frist efter ret og billighed kan fastsættes til et år at regne fra denne sags afslutning.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
29.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/13
 Domstolens kendelse af 30. marts 2006 — European Federation for Cosmetic Ingredients (EFfCI) mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-113/05 P) (1)
 (Appel - direktiv 2003/15/EF - annullationssøgsmål - kosmetiske midler - beskyttelse af den offentlige sundhed - dyreforsøg - forbud mod kræftfremkaldende, mutagene eller reproduktionstoksiske stoffer - åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet)
 (2006/C 178/21)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: European Federation for Cosmetic Ingredients (EFfCI) (ved avocats K. Van Maldegem og Mereu)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Parlamentet (ved K. Bradley og M. Moore, som befuldmægtigede, Rådet for Den Europæiske Union (ved E. Karlson og C. Giorgi Fort, som befuldmægtigede))
 Sagens genstand
 Appel iværksat til prøvelse af kendelse afsagt den 10. december 2004 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling), EFfCI mod Parlamentet og Rådet (sag T-196/03) — formaliteten med hensyn til et søgsmål om delvis annullation af artikel 1 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/15/EF af 27. februar 2003 om ændring af Rådets direktiv 76/768/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler (EUT L 66, s. 26) — person som er umiddelbart og individuelt berørt i artikel 230, stk. 4, EF's forstand
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 European Federation for Cosmetic Ingredients betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 115 af 14.5.2005.


text:
7.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de première instance de Namur (Belgien) den 26. november 2008 — Atenor Group SA mod État belge — SPF Finances
 (Sag C-514/08)
 (2009/C 32/32)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de première instance de Namur
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Atenor Group SA
 Sagsøgt: État belge — SPF Finances
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel 4, første led, i Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990 om fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater (1) til hinder for en national lovgivning, som underlægger muligheden for at fradrage udbytte modtaget i form af samlet skattepligtige indkomst (»DBI«) en betingelse om, at moderselskabet har et skattepligtigt overskud?
 (1) EFT L 225, s. 6.


text:
27.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/16
 Sag anlagt den 24. januar 2017 — Lotte mod EUIPO — Nestlé Schöller (gengivelse af en koala)
 (Sag T-41/17)
 (2017/C 095/25)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Lotte Co. Ltd (Tokyo, Japan) (ved advokat M. Knitter)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Nestlé Schöller GmbH & Co. KG
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Lotte Co. Ltd
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærket (gengivelse af en koala) — registreringsansøgning nr. 6 158 463
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 28. oktober 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 250/2016-5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Indsigelsen forkastes i sin helhed.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 42, stk. 2 og 3, i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af regel 22, stk. 2, i forordning 2868/95
 —
 Tilsidesættelse af artikel 15, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
14.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 98/38
 Rettens dom af 28. januar 2016 — Arbuzov mod Rådet
 (Sag T-434/14) (1)
 ((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Ukraine - indefrysning af midler - liste over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer - sagsøgerens navn omfattet - bevis for grundlaget for opførelsen på listen))
 (2016/C 098/49)
 Processprog: tjekkisk
 Parter
 Sagsøger: Sergej Arbuzov (Kiev, Ukraine) (ved advokaterne M. Machytková og P. Radošovský)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved A. Westerhof Löfflerová og J.-P. Hix, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Rådets afgørelse 2014/119/FUSP af 5. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine (EUT L 66, s. 26) og Rådets gennemførelsesafgørelse 2014/216/FUSP af 14. april 2014 om gennemførelse af afgørelse 2014/119 (EUT L 111, s. 91), for så vidt som sagsøgerens navn er opført på listen over personer, enheder og organer, som er omfattet af de restriktive foranstaltninger
 Konklusion
 1)
 Rådets afgørelse 2014/119/FUSP af 5. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine, som ændret ved Rådets gennemførelsesafgørelse 2014/216/FUSP af 14. april 2014 om gennemførelse af afgørelse 2014/119, annulleres, for så vidt som den angår Sergej Arbuzov.
 2)
 Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger og betaler Sergej Arbuzovs omkostninger.
 (1) EUT C 282 af 25.8.2014.


text:
20.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 319/6
 Rettens dom af 12. september 2012 — Grækenland mod Kommissionen
 (Sag T-356/08) (1)
 (EUGFL - garantisektionen - udgifter, som er udelukket fra finansiering - markafgrøder - proportionalitet - forhøjelse af satsen for den faste korrektion på grund af gentagen misligholdelse)
 2012/C 319/08
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Den Hellenske Republik (ved I. Chalkias, E. Leftheriotou og V. Karra, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved H. Tserepa-Lacombe og A. Markoulli, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2008/582/EF af 8. juli 2008 om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) (EUT L 186, s. 39), for så vidt som den udelukker visse udgifter afholdt af Den Hellenske Republik fra EF-finansiering.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 285 af 8.11.2008.


text:
25.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/15
 Appel iværksat den 27. november 2013 af Productos Asfálticos (PROAS), S.A. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 16. september 2013 i sag T-495/07, PROAS mod Kommissionen
 (Sag C-616/13 P)
 2014/C 24/27
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Productos Asfálticos (PROAS), S.A. (ved abogada C. Fernández Vicién)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Sagen fremmes til realitetsbehandling, og der gives sagsøgeren medhold.
 —
 Rettens dom af 16. september 2013 annulleres.
 —
 Appellanten gives medhold i sin påstand for Retten i Første Instans og Kommissionens afgørelse af 3. oktober 2007 i sag COMP/38.710 — Bitume (Spanien) annulleres. Subsidiært nedsættes den bøde, der er pålagt sagsøgeren.
 —
 Subsidiært hjemvises sagen til Retten til fornyet behandling.
 —
 Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale samtlige sagens omkostninger, herunder omkostningerne i sagen for Retten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 1)
 Retten har tilsidesat princippet om en effektiv retsbeskyttelse, idet den i forbindelse med udøvelsen af sin fulde prøvelsesret har undladt at behandle de anbringender, som Productos Asfálticos, S.A. har gjort gældende vedrørende fastsættelsen af bødens størrelse. Denne tilsidesættelse konkretiseres således:
 —
 Retten har forvansket de anbringender, som Proas har gjort gældende i annullationssøgsmålet for Retten.
 —
 Retten har ikke foretaget nogen selvstændig analyse af forholdsmæssigheden eller begrundelsen for sanktionen, for så vidt angår overtrædelsens virkninger.
 —
 Retten har ikke analyseret Kommissionens overholdelse af ligebehandlingsprincippet og retssikkerhedsprincippet i forhold til Kommissionens tidligere afgørelser.
 —
 Retten har ikke foretaget en effektiv analyse af Proas’ specifikke vægt i overtrædelsen og med urette afvist de begærede foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse.
 2)
 Retten har tilsidesat retssikkerhedsprincippet og ligebehandlingsprincippet samt Proas’ ret til forsvar
 , idet den har fortolket retningslinjerne for beregningen af bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, sidste afsnit, i forordning nr. 17, forkert (1):
 —
 Retten har givet Kommissionen lov til at tilsidesætte sine egne retningslinjer ved at give den mulighed for at undlade at tage hensyn til en overtrædelses virkning ved fastsættelsen af bøden.
 —
 Retten har tilsidesat Proas’ ret til forsvar ved ikke at give selskabet mulighed for at afkræfte formodningen om, at karteller altid har virkninger.
 3)
 Retten har tilsidesat principperne om god forvaltningsskik og om overholdelse af en rimelig frist.
 4)
 Retten har tilsidesat de principper, der finder anvendelse på udgifter.
 (1) Forordning (EØF) nr. 17: Første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikler 85 og 86 (EFT 13 af 21.2.1962, s. 204).


text:
21.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/12
 Sag anlagt den 6. februar 2012 — Europa-Kommissionen mod Republikken Litauen
 (Sag C-61/12)
 2012/C 118/20
 Processprog: litauisk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A. Steiblytė, G. Wilms og G. Zavvos)
 Sagsøgt: Republikken Litauen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Litauen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 70/311/EØF af 8. juni 1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om styreapparater for motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (1), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF af 5. september 2007 om fastlæggelse af en ramme for godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer (2) samt artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, idet den har forbudt registrering af personkøretøjer, hvis rat er monteret i højre side og/eller inden registreringen kræver, at et rat, der er monteret i højre side i et nyt personkøretøj eller i et personkøretøj, der tidligere har været registreret i en anden medlemsstat, flyttes til køretøjets venstre side.
 —
 Republikken Litauen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1)
 Ifølge Republikken Litauens lovgivning er det ikke tilladt at registrere nye personkøretøjer med styreapparatet i højre side, selv om de pågældende køretøjer opfylder alle kravene i rammedirektiv 2007/46/EF og i de særdirektiver, der henvises til i bilag IV dertil. Den 29. april 2009 blev direktiv 70/156/EØF (3) ophævet og ændret ved direktiv 2007/46/EF. Medlemsstaterne skal have gennemført bestemmelserne i direktiv 2007/46/EF i national ret senest den 29. april 2009.
 2)
 I henhold til artikel 4, stk. 3, i rammedirektiv 2007/46/EF skal en medlemsstats kompetente institutioner registrere et nyt personkøretøj, hvis det opfylder de tekniske krav i dette direktiv og i særdirektiverne. Direktiv 2007/46/EF gør det ikke muligt at afslå at registrere et nyt personkøretøj under hensyntagen til, hvilken side styreapparatet er monteret i. Denne konklusion bekræftes af bestemmelserne i særdirektiv 70/311/EØF, der er anført i bilag IV til rammedirektivet. Artikel 2a i direktiv 70/311/EØF forbyder, at en medlemsstat giver afslag på registrering af et personkøretøj på grund af dettes styreapparat, såfremt dette apparat opfylder kravene i nævnte direktiv. Det er ikke i bilagene til direktiv 70/311/EØF specificeret, i hvilken side styreapparatet, herunder rattet, skal være monteret eller end mindre specificeret, at den side af vejen, hvor bilen skal køre, er afgørende for, i hvilken side af køretøjet styreapparatet skal placeres.
 3)
 Såfremt et personkøretøj opfylder alle kravene i nævnte direktiver, er der ingen begrundelse for, at en medlemsstat, hvor der er højrekørsel, kræver, at rattet flyttes til venstre side af køretøjet, for at det kan blive registreret. Med henblik på at sikre færdselssikkerheden kræves det ikke i henhold til rammedirektivet og særdirektiverne, at et køretøj med rattet i højre side tilpasses højrekørslen ved at flytte rattet til venstre side af køretøjet.
 4)
 Republikken Litauens retsforskrifter tillader heller ikke registrering af personkøretøjer, der tidligere har været registreret i en anden medlemsstat, og hvis styreapparat er monteret i højre side. Det skal bemærkes, at der i Republikken Litauens retsforskrifter ikke sondres mellem, om et sådant køretøj tidligere var registreret i en medlemsstat, hvor der er venstrekørsel, eller i en medlemsstat, hvor der er højrekørsel.
 5)
 Artikel 34 TEUF, der forbyder kvantitative indførselsrestriktioner såvel som alle foranstaltninger med tilsvarende virkning, finder anvendelse på sådanne forbud. På grundlag af Domstolens faste praksis skal medlemsstaternes retlige foranstaltninger, der direkte eller indirekte, aktuelt eller potentielt, vil kunne hindre samhandelen i Den Europæiske Union, anses for at være foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative indførselsrestriktioner.
 6).
 Det forbud, der finder anvendelse i Republikken Litauen, som forhindrer registrering af personkøretøjer med styreapparatet i højre side, og hvor disse køretøjer tidligere har været registreret i en anden medlemsstat, har en virkning svarende til kvantitative indførselsrestriktioner som omhandlet i artikel 34 TEUF, idet varer fra en anden medlemsstat (personkøretøjer, der er produceret og registreret i en anden medlemsstat) ikke kan udnyttes på det litauiske marked, medmindre styreapparatet flyttes til den anden side af køretøjet. Afslag på registrering af køretøjer med rattet i højre side tvinger ejere af et sådant køretøj til at foretage den relativt omkostningsfulde flytning af styreapparatet og modvirker import af sådanne køretøjer til Republikken Litauen.
 7)
 Republikken Litauens forbud mod at registrere personkøretøjer med rattet i højre side er ikke en passende måde at sikre færdselssikkerheden på. Efter Kommissionens opfattelse afstedkommer en bil med rattet i højre side ikke færdselssikkerhedsproblemer, men føreren af bilen skal vænne sig til at køre højrekørsel i en bil med styreapparatet i højre side, således at kørsel i en sådan bil ikke giver anledning til fare for andre trafikanter. Kommissionen ønsker at gøre Domstolen opmærksom på den manglende sammenhæng i Republikken Litauens holdning: Personer, der lejlighedsvis kører biler med rattet i højre side (f.eks. turister), som ikke er vant til de særlige omstændigheder ved højrekørsel, giver anledning til en større trussel mod færdselssikkerheden end bilister, der på permanent basis kører højrekørsel i sådanne biler. Med tiden bliver bilister, der på permanent basis kører i personkøretøjer med rattet i højre side, vant til højrekørsel og giver ikke anledning til nogen form for trussel mod færdselssikkerheden.
 (1) Rådets direktiv 70/311/EØF af 8.6.1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om styreapparater for motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (EFT 1970 II, s. 323).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF af 5.9.2007 om fastlæggelse af en ramme for godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer (Rammedirektiv) (EUT L 263, s. 1).
 (3) Rådets direktiv 70/156/EØF af 6.2.1970 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil (EFT 1970 I, s. 82).


text:
25.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 27/59
 Sag anlagt den 25. september 2015 — Post Bank Iran mod Rådet
 (Sag T-559/15)
 (2016/C 027/76)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Post Bank Iran (Teheran, Iran) (ved advokat D. Luff)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsøgeren erstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt som følge af Rådets ulovlige pålæggelse af restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren i henhold til følgende ulovlige retsakter fra Rådet: i) Rådets afgørelse 2010/644/FUSP af 25. oktober 2010 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP (1), ii) Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25. oktober 2010 (2), iii) Rådets afgørelse 2011/783/FUSP af 1. december 2011 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (3), iv) Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1245/2011 af 1. december 2011 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 961/2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran (4), v) Rådets forordning (EU) nr. 267/2012 af 23. marts 2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EU) nr. 961/2010 (5).
 —
 Der tildeles erstatning for et samlet beløb på 203 695 040 EUR til dækning af både den ikke-økonomiske og økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt som følge af Rådets ulovlige retsakter.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.
 1.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at personer, der lider skade forvoldt af en EU-institution, kan kræve erstatning af denne institution i henhold til artikel 340 TEUF. Betingelserne for at fremsætte et sådant krav er blevet fastsat i retspraksis og er blevet opsummeret på følgende måde i Rettens dom af 25. november 2014 i sagen Safa Nicu Sepahan mod Rådet (T-384/11, Sml., EU:T:2014:986): a) den adfærd, der lægges institutionerne til last, har været retsstridig, b) der foreligger et reelt tab, og c) der er en årsagsforbindelse mellem denne adfærd og det påståede tab.
 2.
 Sagsøgeren har anført, at de tre ovennævnte betingelser er opfyldt med hensyn til sagsøgerens situation: Som fastslået af Retten i dom af 6. september 2013 i sagen Post Bank Iran mod Rådet (T-13/11, EU:T:2013:402) gjorde Rådet sig skyldig i »en kvalificeret tilsidesættelse af en retsregel, der har til formål at tillægge borgerne rettigheder som omhandlet i retspraksis«; sagsøgeren har lidt en væsentlig ikke-økonomisk og økonomisk skade; denne skade er den direkte følge af de ulovlige sanktioner.
 3.
 Sagsøgeren har ligeledes anført, at således som det er nærmere beskrevet i den i stævningen indeholdte redegørelse, er den ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt, opgjort til 1 000 000 EUR; den økonomiske skade, som er opgjort af uafhængige revisorer, beløber sig til 202 695 040 EUR.
 (1) EUT L 281, s. 81.
 (2) Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25.10.2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EF) nr. 423/2007 (EUT L 281, s. 1).
 (3) EUT L 319, s. 71.
 (4) EUT L 319, s. 11.
 (5) EUT L 88, s. 1.


text:
17.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 229/32
 Sag anlagt den 12. juli 2005 af Paulo Sequeira Wandschneider mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-282/05)
 (2005/C 229/69)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 12. juli 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Paulo Sequeira Wandschneider, Bruxelles, ved avocats Georges Vandersanden og Chiara Ronzi.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Annullation af karriereudviklingsrapporten for referenceperioden fra den 1. januar 2003 til den 31. december 2003.
 2.
 Om fornødent: Annullation af afgørelsen om afvisning af den klage, sagsøgeren indgav den 2. december 2004.
 3.
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en godtgørelse for den lidte ikke-økonomiske og økonomiske skade, som efter billighed fastsættes til 2 500 EUR med forbehold af en forhøjelse af beløbet.
 4.
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 De af sagsøgeren påberåbte søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter er identiske med dem, der er påberåbt i sag T-110/04, Sequeira Wandschneider mod Kommissionen (1).
 (1) EUT C 106 af 30.4.2004, s. 86.


text:
Nr. C 199/ 18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28 . 6 . 97
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Slettelse af sag C-282/94 (*)
 ( 97IC 199/35 )
 Den præceptive karakter af EF-traktatens artikel 189,
 stk. 3 , og artikel 5 , stk . 1 , indebærer en pligt for medlems
 staterne til at vedtage de nødvendige foranstaltninger for Ved kendelse af 17. april 1997 har præsidenten for De
 at gennemføre de direktiver, der er rettet til dem, i deres Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 nationale retsorden, inden udløbet af den herfor fastsatte C-282/94, Den Franske Republik mod Kommissionen for
 frist og til omgående at underrette Kommissionen herom . De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registret.
 Denne frist, der er fastsat i direktivets artikel 21 , er udlø
 bet, uden at Den Portugisiske Republik har vedtaget de (') EFTnr. C 351 af 10 . 12 . 1994 .
 nødvendige bestemmelser.
 (') EFT nr. L 20 af 26 . 1 . 1980 , s . 43 .
 Slettelse af sag C-174/95 (')
 ( 97/C 199/36 )
 Sag anlagt den 16. maj 1997 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 ( Sag C-190/97) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-174/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura
 ( 97/C 199/34
 circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf
 fesag mod Siro Mattei, skal slettes af registret.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 16 . maj 1997 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kom O EFT nr. C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gotz zur
 Hausen, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Lu
 xembourg hos Carlos Gomez de la Cruz, Wagner-Centret.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har ned
 lagt følgende påstande : Slettelse af sag C-175/95 (')
 ( 97/C 199/37 )
 — Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til direktiv 67/548/EØF af
 27. juni 1967 om tilnærmelse af lovgivning om klassi Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 ficering, emballering og etikettering af farlige stof Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 fer ('), idet det ikke har udstedt eller ikke har givet C-175/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura
 meddelelse om de administrativt eller ved lov fastsatte circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme fesag mod Bruno Belli , skal slettes af registret.
 Kommissionens direktiv 93/72/EØF (2 ) af 1 . september
 1993 og Kommissionens direktiv 93/101 /EØF ( 3 ) om (') EFT nr. C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 henholdsvis nittende og tyvende tilpasning til den
 tekniske udvikling af direktiv 67/548/EØF.
 — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost
 ninger.
 Slettelse af sag C-l 76/95 (')
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: ( 97/C 199/38 )
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 C-l 86/97. De fastsatte frister udløb henholdsvis den 1 . juli Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 1994 og den 1 . januar 1995 . C-176/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura
 circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf
 fesag mod Armando Scrocca , skal slettes af registret.
 (') EFT 1967, s . 211 .
 ( J ) EFT nr. L 258 af 16 . 10 . 1993 , s . 29 .
 C ) EFTnr. L 13 af 15 . 1 . 1994 , s . 1 . (') EFT nr. C 208 af 12 . 8 . 1995 .


text:
C 369/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22.12.2001
 — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved G. zur
 ninger. Hausen, som befuldmægtiget, bistået af avocats H. van der
 Woude og V. Landes, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Den omstændighed, at der er blevet udlagt bestemt antal
 beskyttelsesområder, udgør ikke i sig selv en fuldstændig
 og korrekt gennemførelse af direktivets artikel 4, stk. 1 — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 og 2, idet disse udlægninger kun har til formål at forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 90/219/EØF af
 gennemføre de generelle forpligtelser i henhold til direkti- 23. april 1990 om indesluttet anvendelse af genetisk
 vet. Der foreligger derimod ingen bindende retsregler, der modificerede mikroorganismer (1), som ændret, og arti-
 finder anvendelse på nogen af de to regioners område, og kel 249 EF, idet den hverken har gennemført artikel 14,
 hvorefter regionerne som særligt beskyttede områder skal litra a) og b), artikel 15, stk. 1 og 2, artikel 16, stk. 1, og
 udlægge de områder, som med hensyn til antal og artikel 19, stk. 2, 3 og 4, korrekt eller fuldstændigt, og
 overfladeareal er bedst egnede til beskyttelse af de fuglear- idet den ikke har gennemført direktivets bestemmelser
 ter, der er benævnt i bilag I, samt de regelmæssigt for visse indesluttede anvendelser, der foretages af for-
 tilbagevendende trækfuglearter, der ikke er anført i bilag I, svarsministeriet.
 for så vidt angår de pågældende arters yngle-, fjerskifte-
 og overvintringsområder samt rasteområderne inden for
 deres trækruter. — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 — Regionernes udlægning af de særligt beskyttede områder
 kan ikke gøres gældende over for tredjemand, idet de ikke
 er blevet offentliggjort, og der ikke er blevet vedtaget
 nationale bestemmelser, der udtrykkeligt fastsætter, at en
 offentliggørelse af bestemmelserne uden kort er uden
 betydning for deres bindende virkning overfor tredje-
 mand. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — For så vidt angår Regionen Flandern har de særligt
 beskyttede områder ikke den beskyttelses- og bevarings-
 status, der er fastsat i fællesskabsretten på dette område,
 idet de eneste foranstaltninger, der finder anvendelse, Kommissionen gør gældende, at de af de franske myndigheder
 er spredte og enkeltstående eller tværtimod er yderst meddelte foranstaltninger gennemfører visse af direktivets
 generelle, og har nøjagtig den samme gyldighed uden for bestemmelser ufuldstændigt, nemlig:
 som inden for de særligt beskyttede områder.
 — Artikel 14, litra a), for så vidt angår den anvendelse
 (1) Rådets direktiv 79/409/EØF af 2.4.1979 om beskyttelse af vilde af genetisk modificerede mikroorganismer, der tilhører
 fugle (EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1). gruppe I og II for undervisning, forskning og udvikling,
 (2) Rådets direktiv 92/43/EØF af 21.5.1992 om bevaring af naturty-
 per samt vilde dyr og planter (EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7).
 og for så vidt angår andre anlæg end dem, der kræver
 godkendelse, den anvendelse, der foretages med ikke-
 industrielle eller ikke kommercielle formål.
 — Artikel 14, litra b), for så vidt angår anlæg, der er omfattet
 af en erklæringspligt, og for så vidt angår underretning af
 de øvrige berørte medlemsstater om visse oplysninger
 Sag anlagt den 5. november 2001 af Kommissionen for om sikkerhedsforanstaltninger og om korrekt adfærd i
 De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik tilfælde af uheld.
 (Sag C-429/01) — Artikel 15, stk. 1, for så vidt som de af de franske
 myndigheder iværksatte foranstaltninger ikke angiver
 (2001/C 369/17) listen over de oplysninger, brugeren skal angive.
 — Artikel 15, stk. 2, for så vidt angår etableringen af en
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 5. no- ramme for de foranstaltninger, der har til formål at advare
 vember 2001 anlagt sag mod Den Franske Republik af alle de medlemsstater, der kan blive berørt af et uheld.
 ---pagebreak--- 22.12.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 369/11
 — Artikel 16, stk. 1, for så vidt angår etableringen af en — Artikel 19, stk. 4, for så vidt angår offentlighedens adgang
 ramme, inden for hvilken medlemsstaterne kan rådføre til visse ikke-fortrolige oplysninger.
 sig med hinanden og hurtigt underrette Kommissionen i
 tilfælde af et uheld.
 — Samtlige direktivets bestemmelser for så vidt de angår
 — Artikel 19, stk. 2, for så vidt angår den forpligtelse, en forsvarsministeriets indesluttede anvendelser af GMO.
 ejer af et anlæg har til at vedlægge en verificerbar
 begrundelse, når han ønsker, at visse af de oplysninger,
 der er indeholdt i hans ansøgning om godkendelse, skal
 behandles fortroligt. (1) EFT L 117 af 8.5.1990, s. 1.


text:
19.2.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/21
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 13. december 2004
 i sag T-251/02, E mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Tjenestemænd - løn - udlandstillæg - dagpenge - bosættelsespenge - godtgørelse af rejseudgifter ved tiltræden af tjenesten og af flytteudgifter - indkaldelsessted - artikel 4, 5, 7, 9 og 10 i vedtægtens bilag VII - annullationssøgsmål - erstatningssøgsmål)
 (2005/C 45/48)
 Processprog: fransk
 I sag T-251/02, E, tjenestemand ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles (Belgien), ved avocats G. Vandersanden og L. Levi, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Curall, bistået af D. Waelbroeck, og med valgt adresse i Luxembourg), angående en påstand dels om annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 29. august 2001 om at fastsætte Bruxelles som sagsøgerens hjem- og indkaldelsessted og om at afslå at betale udlandstillæg, bosættelsespenge, dagpenge, rejsegodtgørelse samt flytteudgifter i forbindelse med dennes tiltrædelse, dels påstande om betaling af morarenter og om tilkendelse af erstatning, har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Pirrung, og dommerne A.W.H. Meij og N.J. Forwood; justitssekretær: fuldmægtig I. Natsinas, den 13. december 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine omkostninger.
 (1) EFT C 247 af 12.10.2002.


text:
7.2.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 41/3
 DOMSTOLENS DOM boende på en anden medlemsstats område efter deÂr at
 have udùvet selvstñndig erhvervsvirksomhed ved at
 (Femte Afdeling) opretholde en rñkke lovbestemmelser, der begrñnser
 retten til registrering i de grñske skibsregistre til skibe,
 af 27. november 1997 som for mere end 50 %'s vedkommende ejes af grñske
 statsborgere eller af grñske juridiske personer, hvis
 i sag C-62/96, Kommissionen for De Europñiske
 kapital for samme procentdels vedkommende ejes af
 Fñllesskaber mod Den Hellenske Republik (1)
 grñske statsborgere.
 (Traktatbrud Ð registrering af skibe Ð betingelse om
 ejerens nationalitet)
 (98/C 41/04) 2) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 158 af 1.6.1996.
 (Processprog: grñsk)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 I sag C-62/96, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber (befuldmñgtigede: Frank Benyon og Maria Kon- af 27. november 1997
 tou-Durande) mod Den Hellenske Republik (befuldmñgti-
 gede: Aikaterini Samoni-Rantou, bistået af Evi Skandalou i sag C-137/96, Kommissionen for De Europñiske
 og Stamatina Vodina), angående en påstand om, at det Fñllesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (1)
 fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine for-
 (Traktatbrud Ð manglende gennemfùrelse af direktiv 91/
 pligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 6, 48, 52, 58
 414/EéF)
 og 221 samt artikel 7 i Kommissionens forordning (EéF)
 nr. 1251/70 af 29. juni 1970 om arbejdstageres ret til at (98/C 41/05)
 blive boende på en medlemsstats område efter at have haft
 beskñftigelse deÂr (EFT 1970 II, s. 348) og i henhold til
 artikel 7 i Rådets direktiv 75/34/EéF af 17. december
 1974 om retten for statsborgere i en medlemsstat til at (Processprog: tysk)
 blive boende på en anden medlemsstats område efter deÂr
 at have udùvet selvstñndig erhvervsvirksomhed (EFT L 14
 af 20.1.1975, s. 10) ved at opretholde en rñkke lovbe-
 stemmelser, der begrñnser retten til registrering i de grñ-
 ske skibsregistre til skibe, som for mere end 50 %'s ved- (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 kommende ejes af grñske statsborgere eller af grñske juri- offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 diske personer, hvis kapital for samme procentdels
 vedkommende ejes af grñske statsborgere, har Domstolen
 (Femte Afdeling), sammensat af formanden for Fùrste
 Afdeling, M. Wathelet, som fungerende formand for Femte I sag C-137/96, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 Afdeling, og dommerne J. C. Moitinho de Almeida, skaber (befuldmñgtiget: Klaus-Dieter Borchardt) mod For-
 D. A. O. Edward, P. Jann (refererende dommer) og L. bundsrepublikken Tyskland (befuldmñgtiget: Ernst Röder
 Sevón; generaladvokat: G. Tesauro; justitssekretñr: ekspe- og Sabine Maass), angående en påstand om, at det fast-
 ditionsekretñr H. A. Rühl, den 27. november 1997 afsagt slås, af Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine
 dom, hvis konklusion lyder således: forpligtelser i henhold til EF-traktaten ved ikke inden for
 den fastsatte frist at have vedtaget alle de love og admi-
 nistrative bestemmelser, som er nùdvendige for at gen-
 nemfùre Rådets direktiv 91/414/EéF af 15. juli 1991 om
 1) Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser markedsfùring af plantebeskyttelsesmidler (EFT L 230 af
 i henhold til EF-traktatens artikel 6, 48, 52, 58 og 221 19.8.1991, s. 1) i den nationale retsorden, har Domstolen
 samt artikel 7 i Kommissionens forordning (EéF) (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.
 nr. 1251/70 af 29. juni 1970 om arbejdstageres ret til Gulmann, og dommerne M. Wathelet, J. C. Moitinho de
 at blive boende på en medlemsstats område efter at Almeida, J.-P. Puissochet (refererende dommer) og L.
 have haft beskñftigelse deÂr og i henhold til artikel 7 i Sevón; generaladvokat: A. La Pergola; justitssekretñr: R.
 Rådets direktiv 75/34/EéF af 17. december 1974 om Grass, den 27. november 1997 afsagt dom, hvis konklu-
 retten for statsborgere i en medlemsstat til at blive sion lyder således:
 ---pagebreak--- C 41/4 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 7.2.98
 1) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine for- L. Sevón; generaladvokat: A. La Pergola; justitssekretñr:
 pligtelser i henhold til Rådets direktiv 91/414/EéF af ekspeditionssekretñr H. A. Rühl, den 2. december 1997
 15. juli 1991 om markedsfùring af plantebeskyttelses- afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 midler ved ikke inden for den fastsatte frist at have
 vedtaget alle de love og administrative bestemmelser,
 som er nùdvendige for at gennemfùre direktivet, bort-
 set fra artikel 10, stk. 1, andet led, i den nationale rets- Socialsikringsinstitutionerne og domstolene i en medlems-
 orden. stat er i sager vedrùrende sociale ydelser til en vandrende
 arbejdstager, der er EF-statsborger, forpligtet til at aner-
 kende personregisterudskrifter og lignende dokumenter,
 der er udstedt af de kompetente myndigheder i de ùvrige
 2) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkost- medlemsstater, medmindre der på grund af de konkrete
 ninger. forhold i den enkelte sag er alvorlig tvivl om rigtigheden
 heraf.
 (1) EFT C 180 af 22.6.1996.
 (1) EFT C 392 af 31.12.1994.
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 af 2. december 1997
 af 2. december 1997
 i sag C-336/94, Eftalia Dafeki mod Landesversicherungs-
 anstalt Württemberg (anmodning om prñjudiciel afgùrelse i sag C-188/95, Fantask A/S m.fl. mod Industriministeriet
 fra Sozialgericht Hamburg) (1) (Erhvervsministeriet) (anmodning om prñjudiciel afgùrelse
 fra éstre Landsret) (1)
 (Arbejdskraftens frie bevñgelighed Ð ligebehandling Ð
 social sikring Ð nationale bestemmelser, hvorefter person- (Direktiv 69/335/EéF Ð gebyrer for registrering af sel-
 registerudskrifter har forskellig bevisvñrdi afhñngigt af, skabsforhold Ð processuelle frister i national ret)
 om de er udstedt af nationale eller udenlandske myndig-
 heder) (98/C 41/07)
 (98/C 41/06)
 (Processprog: dansk)
 (Processprog: tysk)
 I sag C-188/95, angående en anmodning, som éstre
 Landsret i medfùr af EF-traktatens artikel 177 har indgivet
 til Domstolen for i den for nñvnte ret verserende sag, Fan-
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive task A/S m.fl. mod Industriministeriet (Erhvervsministe-
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) riet), at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrùrende fortolk-
 ningen af Rådets direktiv 69/335/EéF af 17. juli 1969 om
 kapitaltilfùrselsafgifter (EFT 1969 II, s. 405), som senest
 ñndret ved Rådets direktiv 85/303/EéF af 10. juni 1985
 I sag C-336/94, angående en anmodning, som Sozialge- (EFT L 156 af 15.6.1985, s. 23), har Domstolen, sammen-
 richt Hamburg (Tyskland) i medfùr af EF-traktatens sat af prñsidenten, G. C. Rodríguez Iglesias, afdelingsfor-
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte mñndene C. Gulmann, H. Ragnemalm og M. Wathelet
 ret verserende sag Eftalia Dafeki mod Landesversiche- samt dommerne G. F. Mancini, J. C. Moitinho de
 rungsanstalt Württemberg at opnå en prñjudiciel afgùrelse Almeida, P. J. G. Kapteyn, J. L. Murray, D. A. O. Edward,
 vedrùrende fortolkningen af EF-traktatens artikel 48 og 51 J.-P. Puissochet (refererende dommer), G. Hirsch, P. Jann
 med hensyn til bestemmelser i den tyske lovgivning, hvor- og L. Sevón; generaladvokat: F. G. Jacobs; justitssekretñr:
 efter personregisterudskrifter har forskellig bevisvñrdi assisterende justitssekretñr H. von Holstein, den 2. decem-
 afhñngigt af, om de er udstedt af nationale eller udenland- ber 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 ske myndigheder, har Domstolen, sammensat at forman-
 den for Fjerde og Sjette Afdeling, H. Ragnemalm, som
 fungerende prñsident, og dommerne G. F. Mancini, J. C.
 Moitinho de Almeida, J. L. Murray, D. A. O. Edward, J.- 1) Artikel 12, stk. 1, litra e), i Rådets direktiv 69/335/
 P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann (refererende dommer) og EéF af 17. juli 1969 om kapitaltilfùrselsafgifter, som


text:
C 21/8 DA Den Europæiske Unions Tidende 24.1.2004
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling) (Tredje Afdeling)
 af 27. november 2003 af 27. november 2003
 i sag C-332/02, Kommissionen for De Europæiske Fælles- i sag C-66/03, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og skaber mod Den Franske Republik (1)
 Nordirland (1)
 (»Traktatbrud — manglende gennemførelse — direktiv
 (»Traktatbrud — manglende gennemførelse af direktiv 2000/39/EF«)
 1999/13/EF«)
 (2004/C 21/14)
 (2004/C 21/13)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: engelsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- gjort i Samling af Afgørelser)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-66/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 I sag C-332/02, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- (befuldmægtiget: N. Yerrell), og med valgt adresse i Luxem-
 ber (befuldmægtiget: X. Lewis) og med valgt adresse i Luxem- bourg, mod Den Franske Republik (befuldmægtigede: G. de
 bourg, mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordir- Bergues og C. Bergeot-Nunes), angående en påstand om, at det
 land (befuldmægtiget: først P. Ormond, derefter C. Jackson, fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser
 bistået af M. Demetriou), angående en påstand om, at det i henhold til EF-traktaten, idet den ikke har vedtaget de love
 fastslås, at Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordir- og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 land har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 15 i efterkomme Kommissionens direktiv 2000/39/EF af 8. juni
 Rådets direktiv 1999/13/EF af 11. marts 1999 om begræns- 2000 om etablering af den første liste over vejledende
 ning af emissionen af flygtige organiske forbindelser fra grænseværdier for erhvervsmæssig eksponering til gennemfø-
 anvendelse af organiske opløsningsmidler i visse aktiviteter og relse af Rådets direktiv 98/24/EF om beskyttelse af arbejdsta-
 anlæg (EFT L 85, s. 1), idet det ikke har vedtaget alle de love gernes sundhed og sikkerhed mod farerne ved at være udsat
 og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at for kemiske agenser under arbejdet (EFT L 142, s. 47), har
 efterkomme direktivet, eller i det mindste ikke har givet Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 Kommissionen underretning herom, har Domstolen (Tredje den, A. Rosas, og dommerne D.A.O. Edward (refererende
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas (refere- dommer) og R. Schintgen; generaladvokat: A. Tizzano; justits-
 rende dommer), og dommer R. Schintgen og N. Colneric; sekretær: R. Grass, den 27. november 2003 afsagt dom, hvis
 generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: R. Grass, den konklusion lyder således:
 27. november 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold
 1) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har til Kommissionens direktiv 2000/39/EF af 8. juni 2000 om
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 15 i Rådets etablering af den første liste over vejledende grænseværdier for
 direktiv 1999/13/EF af 11. marts 1999 om begrænsning af erhvervsmæssig eksponering til gennemførelse af Rådets direktiv
 emissionen af flygtige organiske forbindelser fra anvendelse af 98/24/EF om beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og
 organiske opløsningsmidler i visse aktiviteter og anlæg, idet det sikkerhed mod farerne ved at være udsat for kemiske agenser
 ikke har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, under arbejdet, idet den ikke har vedtaget alle de love og
 der er nødvendige for at efterkomme direktivet. administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkom-
 me direktivet.
 2) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler
 sagens omkostninger. 2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 274 af 9.11.2002. (1) EUT C 70 af 22.3.2003.


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/61
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 23. september 2009 — Cohausz mod KHIM — Izquierdo Faces (acopat)
 (Sag T-409/07) (1)
 (EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-figurmærket acopat - de ældre nationale ordmærker COPAT - relativ registreringshindring - ingen reel brug af de ældre varemærker - artikel 56, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 57, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2009/C 267/107
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Helge B. Cohausz (Düsseldorf, Tyskland) (først ved avocat I. Friedhoff, derefter ved avocats S. von Petersdorff-Campen og H. Timmann)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved D. Botis, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: José Izquierdo Faces (Bilbao, Spanien) (ved avocat H. Bock)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 6. september 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 289/2006-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Helge B. Cohausz og José Izquierdo Faces
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Helge B. Cohausz betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 8 af 12.1.2008.


text:
12.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 220/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Belgien) den 1. juli 2009 — État belge mod Nathalie de Fruytier
 (Sag C-237/09)
 2009/C 220/39
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: État belge
 Sagsøgt: Nathalie de Fruytier
 Præjudicielt spørgsmål
 Udgør virksomhed med transport af organer og prøver fra mennesker, der udøves som selvstændig for hospitaler og laboratorier, en levering af organer, blod og mælk fra mennesker, som er fritaget for merværdiafgift i henhold til artikel 13, punkt A, stk. 1, litra d), i Rådets direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (1)?
 (1) EFT L 145, s. 1.


text:
19.2.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/24
 Sag anlagt den 5. november 2004 af Eurohypo AG mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 (Sag T-439/04)
 (2005/C 45/54)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 5. november 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Eurohypo AG, Eschborn (Tyskland), ved Rechtsanwalt M. Kloth, Hamburg (Tyskland), og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Afgørelse truffet den 6. august 2004 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R-829/2002-4) annulleres i det omfang klagen afvises.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ansøger om EF-varemærket:
 Eurohypo AG
 EF-varemærket, der søges registreret:
 Ordmærket EUROHYPO for tjenesteydelser i klasse 36 (finansiel virksomhed, valutarisk virksomhed, ejendomsmæglervirksomhed, finansielle tjenester, finansiering, finansielle analyser, kapitalinvestering, forsikringsvirksomhed).
 Undersøgerens afgørelse:
 Afslag på EF-varemærkeansøgningen vedrørende alle de ansøgte tjenesteydelser.
 Appelkammerets afgørelse:
 Annullation af den anfægtede afgørelse hvad angår tjenesteydelserne »finansielle analyser, kapitalinvestering, forsikringsvirksomhed« i klasse 36. I øvrigt afvises klagen.
 Søgsmålsgrunde:
 Misforståelse af kravene i artikel 74, stk. 1, første punktum.
 Fejlagtig fortolkning af artikel 7, stk. 1, litra b).