text:
4 . 5 . 96 | DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 133/23
 Sag anlagt den 16. januar 1996 af Sveriges Betodlares Sagsøgerne understreger, at deres annullationssøgsmål er en
 Centralforening og Sven Ake Henrikson mod Kommissio processuel sikkerhedsforanstaltning. Sagsøgerne forfølger
 nen for De Europæiske Fællesskaber samme mål som i sag T-197/95 , og argumentationen er den
 ( Sag T-5/96 ) samme i de to sager.
 ( 96/C 133 /53 )
 (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er Sag anlagt den 26. januar 1996 af Benjamin Laurence Lay
 den 16 . januar 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen
 Europæiske Fællesskaber af Sveriges Betodlares Centralfo for De Europæiske Fællesskaber
 rening og Sven Ake Henrikson ved Dr. Otfried Lieber ( Sag T- 1 0/96 )
 knecht, Dr . Michael Schütte og Dr. Wolfgang Kirchhoff og 96/C 133 /54
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Bonn &
 Schmitt, Avenue Guillaume 62 .
 (Processprog: engelsk)
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande: Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 26 . januar 1996 anlagt sag mod Rådet for Den
 — Den beslutning, der er indeholdt i Kommissionens Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 skrivelse dateret 17. oktober 1995/VI/040143 ( D(95 ) Fællesskaber af Benjamin Laurence Lay ved Alan Maclean
 VI/ 1242/95 ), annulleres, for så vidt som det herved og Joanne Keddie, Dawson & Co, 2 New Square, Lincoln's
 afvises også for Sveriges vedkommende for produktions Inn, London WC2A 3RZ, England .
 året 1994/95 at fastsætte den specifikke landbrugsom
 regningskurs for minimumspriserne for sukkerroer for Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 perioden 1 , januar 1 995 ( dvs. datoen for tiltrædelsen ) til
 30 . juni 1995 ( udgangen af sukkerproduktionsåret
 1994/95 ).
 — Rådet og/eller Kommissionen tilpligtes at betale erstat
 ning i overensstemmelse med en rapport udarbejdet af
 D. R. Gasson, som er fremlagt som bilag til stævnin
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin gen .
 ger .
 — Rådet og/eller Kommissionen tilpligtes at betale sagens
 omkostninger .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgerne — de svenske sukkerroeavleres forening og Sven
 Åke Henrikson, en svensk sukkerroeavler — ønsker at opnå Sagsøgeren har anlagt sag i anledning af den skade, han har
 fastsættelse af den specifikke landbrugsomregningskurs, lidt som følge af, at han som SLOM III-mælkeproducent — i
 hvilket blev afvist ved forordning ( EF ) nr . 1734/95 . Afvis modsætning til SLOM I-og Il-producenterne — ikke har
 ningen blev bekræftet og gentaget ved den anfægtede fået erstatning for den manglende tildeling af kvoter forud
 beslutning. for indførelsen af SLOM-kvoterne .
 Den 16 . oktober 1 995 anlagde sagsøgerne annullations Med henblik på at opfylde Domstolens dom i sag C-81 /91 ,
 søgsmål ( sag T-197/95 ) til prøvelse af den nævnte forord Twijnstra, udstedte Rådet den 19 . juli 1993 forordning
 ning, idet de gjorde gældende, at det i forordningen ( EØF ) nr . 2055/93 , på grundlag af hvilken sagsøgeren fik
 udtrykkeligt afvises at fastsætte en specifik landbrugsom tildelt en SLOM III-kvote i december 1993 . Tildelingen
 regningskurs for svenske kroner, hvorfor forordningen i så havde imidlertid ikke tilbagevirkende kraft, og den kvote ,
 henseende indeholder en beslutning, der kan gøres til han modtog, giver ham på ingen måde erstatning for de
 genstand for et annullationssøgsmål . Da det ikke helt kunne vanskeligheder, han har haft i perioden 1985-1993 , fordi
 udelukkes , at den manglende fastsættelse af en særlig han ikke fik tildelt nogen kvote, hvorfor han var nødsaget til
 omregningskurs for Sveriges vedkommende i forordning at leje kvoter .
 ( EF ) nr. 1734/95 ville skulle betragtes som en » undladelse af
 at træffe afgørelse « fra Kommissionens side, hvorpå Ifølge sagsøgeren står det forhold, at SLOM III-producenter
 bestemmelserne i traktatens artikel 175 ville finde aven ikke får erstatning for, at de ikke fik tildelt en kvote, som
 delse, opfordrede sagsøgeren Sveriges Betodlares Centralfo kunne give dem mulighed for at genoptage mælkeproduk
 rening den 4 , oktober 1995 udtrykkeligt Kommissionen til tionen efter ikke-markedsføringsperiodens ophør, ikke i
 at fastsætte en landbrugsomregningskurs for Sveriges ved rimeligt forhold til formålet med ikke-markedsføringsord
 kommende for sukkerproduktionsåret 1994/95 . Opfor ningen . Efter at mælkeproduktionen har været standset i
 dringen førte til den anfægtede beslutning. den krævede begrænsede periode, bør denne begrænsede


text:
14.5.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 115/32
 Sag anlagt den 25. februar 2005 af UCB SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-111/05)
 (2005/C 115/57)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 25. februar 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af UCB SA, Bruxelles, ved avocats Jacques Bourgeois, Jean-François Bellis og Martin Favart.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af Kommissionens beslutning af 9. december 2004 i sagen COMP/E-2/37.533 — Cholinchlorid, vedrørende en procedure i henhold til artikel 81 EF,
 —
 Subsidiært annullation af den bøde, der er blevet pålagt UCB ved den nævnte beslutning, eller en væsentlig nedsættelse af denne,
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Den anfægtede beslutning i den foreliggende sag er den samme som den, der er genstand for sag T-101/05, BASF mod Kommissionen (1). Ved denne beslutning har Kommissionen konstateret, at de seks virksomheder, der er adressater for den nævnte beslutning, har overtrådt EF-traktatens artikel 81, stk. 1, idet de har deltaget i en række aftaler og samordnet praksis med henblik på prisfastsættelse, opdeling af markedet og fællesaktioner mod konkurrenterne (kontrol med forarbejdningsvirksomhederne) i cholinchlorid-branchen inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde. Denne konkurrencestridige adfærd har angiveligt vist sig på to forskellige, men snævert forbundne niveauer, nemlig på verdensplan og på europæisk plan.
 Til støtte for sine påstande, har sagsøgeren gjort gældende:
 —
 Det er med urette, at den anfægtede beslutning kvalificerer overtrædelsen som én enkelt, fortsat overtrædelse, når der reelt kun kan være tale om to adskilte overtrædelser: dels en aftale på verdensplan fra oktober 1992 til april 1994, dels en aftale inden for Fællesskabet fra marts 1994 til september 1998. Kommissionens antagelse har ifølge sagsøgeren til følge, hvis ikke til formål, at undgå anvendelsen af reglerne om forældelse
 —
 Det er — set i lyset af Kommissionens retningslinier vedrørende bødenedsættelse og bødefritagelse med urette, at Kommissionen har pålagt virksomheden en bøde med henvisning både til aftalen på verdensplan, selvom denne overtrædelse allerede var forældet, og til aftalen inden for Fællesskabet. Såfremt Kommissionen juridisk korrekt havde sondret mellem disse to situationer, ville Kommissionen ifølge sagsøgeren nødvendigvis være nået frem til, at der ikke skulle pålægges en bøde i den foreliggende sag
 —
 Subsidiært har sagsøgeren anført, den overtrædelse, selskabet er blevet foreholdt, ville have været forældet såfremt sagsøgeren ikke frivilligt havde afgivet oplysninger i 1999.
 (1) Endnu ikke trykt i EUT.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
25.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 4. juni 2014 — LFB Biomédicaments og Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France) mod Ministre du travail, de l’emploi et de la santé og Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat
 (Sag C-271/14)
 2014/C 282/28
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d’État
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: LFB Biomédicaments og Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France)
 Sagsøgte: Ministre du travail, de l’emploi et de la santé og Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l’Etat
 Præjudicielt spørgsmål
 De af selskabet LFB Biomédicaments og association ADAAT Alpha 1 — France anlagte sager udsættes, indtil Den Europæiske Unions Domstol har truffet afgørelse om følgende spørgsmål: »Kræver bestemmelserne i artikel 6, nr. 5), i Rådets direktiv 89/105/EØF af 21. december 1988 om gennemsigtighed i prisbestemmelserne for lægemidler til mennesker og disse lægemidlers inddragelse under de nationale sygesikringsordninger (1), at en beslutning om at slette et lægemiddel fra listen over lægemidler, som dispenseres til patienter indlagt på sundhedsinstitutioner, og som kan dækkes af de lovpligtige sygesikringsordninger i tillæg til de hospitalsydelser, der er omfattet af faste takster for ophold og behandling for så vidt angår diagnoserelaterede grupper, skal begrundes?
 (1) EFT L 40, s. 8.


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/44
 Sag anlagt den 27. januar 2010 — BASF Specialty Chemicals og BASF Lampertheim mod Kommissionen
 (Sag T-25/10)
 2010/C 100/68
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: BASF Specialty Chemicals Holding GmbH (Basel, Schweiz) og BASF Lampertheim GmbH (Lampertheim, Tyskland) (ved Rechtsanwälte F. Montag og T. Wilson)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Artikel 1, stk. 1, litra q), og artikel 1, stk. 2, litra q), i beslutning K(2009) 8682 endelig af 11. november 2009 (sag COMP/38589 — Varmestabilisatorer) annulleres, for så vidt som den angår BASF Specialty Chemicals Holding GmbH, og artikel 1, stk. 1, litra r), og artikel 1, stk. 2, litra r), annulleres, for så vidt som de angår BASF Lampertheim GmbH og artikel 2, nr. 15) og 36) annulleres, for så vidt som de angår sagsøgerne.
 —
 Subsidiært nedsættes den bøde, der i beslutningens artikel 2, nr. 15) og 36), er pålagt sagsøgerne, til en passende størrelse.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne anfægter Kommissionens beslutning K(2009) 8682 endelig af 11. november 2009 i sag COMP/38589 — Varmestabilisatorer. Den anfægtede beslutning har pålagt sagsøgerne og andre virksomheder bøder for overtrædelse af artikel 81 EF og fra 1. januar 1994 af artikel 53 EØS. Sagsøgerne har efter Kommissionens opfattelse deltaget i flere karteller og/eller samordnede praksis på området for tinstabilisatorer og for ESBO/estere inden for EØS, som har bestået i fastsættelse af priser, opdeling af markeder ved tildeling af salgskvoter, opdeling og tildeling af kunder, udveksling af følsomme forretningsoplysninger, nærmere bestemt vedrørende kunder, produktion og salg.
 Sagsøgerne gør til støtte for deres søgsmål tre anbringender gældende.
 For de første påberåber de sig en tilsidesættelse af artikel 25 i forordning (EF) nr. 1/2003 (1), da sagsøgtes beføjelse til at pålægge sagsøgerne bøder er forældet. I modsætning til Kommissionens opfattelse finder sagsøgerne, at bestemmelsen om afbrydelse af forældelsesfristen i artikel 25, stk. 6, i forordning nr. 1/2003 ikke finder anvendelse i forhold til sagsøgerne.
 For det andet gør sagsøgerne gældende, at den anfægtede beslutning tilsidesætter artikel 101, stk. 1, TEUF, sammenholdt med artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003, da BASF Specialty Chemicals Holding GmbH’s overtrædelse ikke kan tilregnes denne, og at man følgelig ikke har kunnet pålægge selskabet en bøde. Sagsøgerne anfører ligeledes i denne sammenhæng, at Kommissionen således ved fastsættelsen den bøde, der er pålagt BASF Lampertheim GmbH, har tilsidesat artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003, da den ved beregningen af bødens maksimum, som ikke kan overstige 10 % af den samlede omsætning, for de perioder, hvor BASF Specialty Chemicals GmbH ikke pådrog sig ansvar, alene burde have taget BASF Lampertheim GmbH’s omsætning i betragtning.
 Endelig påberåber sagsøgerne sig for det tredje en tilsidesættelse af artikel 23, stk. 2 og 3, i forordning nr. 1/2003, sammenholdt med retningslinjerne for beregning af bøder (2), da Kommissionen ikke har nedsat deres bøder tilstrækkeligt. Sagsøgerne anfører, at Kommissionen burde have taget stærkere hensyn til den urimeligt lange sagsbehandlingstid og sagsøgernes samarbejde inden for rammerne af samarbejdsmeddelelsen (3). Sagsøgerne finder desuden, at bødenedsættelsen burde have taget hensyn til deres aktive samarbejde uden for rammerne af samarbejdsmeddelelsen.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).
 (2) Retningslinjer for beregning af bøder efter artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1/2003 (EUT 2006 C 210, s. 2).
 (3) Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (EFT 2002 C 45, s. 3).


text:
22.1.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 20/17
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Artikel 249 EF (tidligere EF-traktatens artikel 189), hvorefter Artikel 249 EF (tidl. EF-traktatens artikel 189), der bestemmer,
 et direktiv med hensyn til det tilsigtede mål er bindende for at et direktiv med hensyn til det tilsigtede mål er bindende for
 enhver medlemsstat, som det rettes til, indebærer en pligt for enhver medlemsstat, pålægger implicit medlemsstaterne en
 medlemsstaterne til at overholde de frister, som er fastsat i pligt til at overholde den frist, der er fastsat i direktivet for
 direktiverne for disses gennemførelse. Denne frist udløb for gennemførelse. Denne frist er udløbet, uden at Irland har truffet
 det foreliggende direktivs vedkommende den 3. september de foranstaltninger, der er nødvendige for at efterkomme de
 1997, uden at Den Italienske Republik havde vedtaget de ovennævnte direktiver.
 nødvendige gennemførelsesbestemmelser.
 (1) EFT L 265 af 8.11.1995, s. 17-22.
 (2) om udstedelse af certifikater for dyr og animalske produkter, EFT
 (1) EFT L 236 af 18.9.1996, s. 36. L 13, af 16.1.1997, s. 28-30.
 (3) EFT L 295 af 29.10.1997, s. 35-36.
 Sag anlagt den 16. november 1999 af Kommissionen for Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 De Europæiske Fællesskaber mod Irland se afsagt den 10 november 1999 af Juzgado de lo Social
 Único de Algeciras i sagen L. Jiménez Melgar mod
 Ayuntamiento de los Barrios
 (Sag C-437/99)
 (Sag C-438/99)
 (2000/C 20/34)
 (2000/C 20/35)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 16. no-
 vember 1999 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for De Ved kendelse afsagt den 10. november 1999, indgået til
 Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent Peter Oliver Domstolens Justitskontor den 17. november 1999, har Juzga-
 og Keir Fitch, der er udstationeret som national ekspert ved do de lo Social Único de Algeciras i sagen L. Jiménez Melgar
 Kommissionens Juridiske Tjeneste i henhold til aftalen om mod Ayuntamiento de los Barrios forelagt De Europæiske
 udveksling mellem medlemsstaternes forvaltninger af nationale Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 embedsmænd, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i af følgende spørgsmål:
 Luxembourg hos Carloz Gómez de la Cruz, Kommissionens
 Juridiske Tjeneste, Wagnercentret. 1) Er bestemmelsen i artikel 10 i direktiv 92/85/EØF (1)
 tilstrækkelig klar, præcis og ubetinget til, at den har direkte
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: virkning?
 2) Når det i direktivets artikel 10 er fastsat, at »medlemsstater-
 — Det fastslås, at Irland har undladt at opfylde de forpligtelser,
 ne træffer de nødvendige foranstaltninger til at forbyde
 der påhviler det i henhold til
 afskedigelse af arbejdstagere [som er gravide, som lige har
 født, eller som ammer] ... i perioden fra graviditetens
 — Rådets direktiv 95/53/EF af 25. oktober 1995 om indtræden til udløbet af den ... fastsatte barselsorlov,
 principperne for tilrettelæggelse af offentlig kontrol på undtagen i særlige tilfælde, som ikke har forbindelse med
 foderstofområdet (1) deres tilstand«, er medlemsstaterne da efter bestemmelsen
 forpligtet til at udstede specifikke og særlige bestemmelser
 — Rådets Direktiv 96/93/EF af 17. december 1996, der om, med hvilken begrundelse en arbejdstager, som er
 fastsætter de regler, der skal overholdes i forbindelse gravid, som lige har født, eller som ammer, kan afskediges,
 med udstedelse af det certifikat, der kræves i veterinær- og således til i forbindelse med de i national ret indeholdte
 forskrifterne (2) generelle bestemmelser om arbejdsaftalers ophør at udste-
 de særlige bestemmelser, som udtrykkeligt er begrænset til
 — Rådets direktiv 97/61/EF af 20. oktober 1997 om kun at omfatte de tilfælde, hvor en arbejdstager er gravid,
 ændring af bilaget til direktiv 91/492/EØF om sund- lige har født eller ammer?
 hedsmæssige betingelser for produktion og afsætning
 af levende toskallede bløddyr (3), 3) Hvilken betydning har bestemmelsen i direktivets artikel
 10 i den situation, at en arbejdsgiver ikke fornyer en
 idet Irland ikke har sat de nødvendige love og administra- tidsbegrænset arbejdsaftale for en gravid kvinde, på de
 tive bestemmelser i kraft til gennemførelse af disse direkti- samme vilkår som i foregående arbejdsaftaler? Har direkti-
 ver i national ret og/eller ikke har oplyst Kommissionen vets artikel 10 betydning for beskyttelsen af en gravid
 herom. arbejdstager i forbindelse med midlertidige ansættelsesfor-
 hold? I bekræftende fald på hvilken måde, på grundlag af
 — Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger. hvilke kriterier og i hvilket omfang?
 ---pagebreak--- C 20/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22.1.2000
 4) Når det i direktivets artikel 10 er fastsat, at afskedigelse af maksimalgrænseværdier for pesticidrester på og i frugt
 en arbejdstager, som er gravid, som lige har født, eller og grøntsager og bilag II til direktiv 90/624/EØF om
 som ammer, skal ske »eventuelt med den kompetente fastsættelse af maksimalgrænseværdier for pesticidres-
 myndigheds samtykke«, kræves det da efter direktivet, at ter på og i visse produkter af vegetabilsk oprindelse,
 afskedigelsen af en arbejdstager, som er gravid, som lige herunder frugt og grøntsager, samt om opstilling af en
 har født, eller som ammer, kun kan ske efter en særlig fortegnelse over maksimalgrænseværdier (1)
 procedure, hvor den kompetente myndighed skal meddele
 samtykke, inden en arbejdsgiver kan gennemføre en på- — Rådets direktiv 96/33/EF af 21. maj 1996 om ændring
 tænkt afskedigelse? af bilagene til direktiv 86/362/EØF og 86/363/EØF
 vedrørende fastsættelse af maksimalgrænseværdier for
 indholdet af pesticidrester i og på korn og levnedsmid-
 (1) Rådets direktiv 92/85/EØF af 19.10.1992 om iværksættelse af ler af animalsk oprindelse (2)
 foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under
 arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller — Rådets direktiv 96/93/EF af 17. december 1996 om
 som ammer (tiende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i
 udstedelse af certifikater for dyr og animalske pro-
 direktiv 89/391/EØF) (EFT L 348 af 28.11.1992, s. 1).
 dukter (3)
 — Kommissionens direktiv 97/72/EF af 15. december
 1997 om ændring af Rådets direktiv 70/524/EØF om
 tilsætningsstoffer til foderstoffer (4)
 Sag anlagt den 18. november 1999 af Kommissionen
 — Kommissionens direktiv 98/19/EF af 18. marts 1998
 for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet
 om ændring af Rådets direktiv 70/524/EØF om tilsæt-
 Luxembourg
 ningsstoffer til foderstoffer (5)
 (Sag C-440/99) og således har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 henholdsvis artikel 4 i direktiv 96/32/EF, artikel 3 i direktiv
 (2000/C 20/36) 96/33/EF, artikel 9 i direktiv 96/93/EF, artikel 2 i direktiv
 97/72/EF samt artikel 2 i direktiv 98/19/EF.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 18. no-
 vember 1999 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg 2. Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gérard omkostninger.
 Berscheid, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmæg-
 tiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Carlos Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner- som i sag C-405/99 (6). Fristerne for gennemførelse udløb
 centret, Kirchberg. henholdsvis den 30. april 1997 (direktiv 96/32/EF og
 96/33/EF), den 1. januar 1998 direktiv 96/93/EF) og den
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: 31. marts 1998 (direktiv 97/72/EF og 98/19/EF).
 1. Det fastslas, at Storhertugdømmet Luxembourg ikke inden ( 1) EFT L 144 af 18.6.1996, s.12.
 for de fastsatte frister har sat de nødvendige love og ( 2) EFT L 144 af 18.6.1996, s.35.
 administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme ( 3) EFT L 13 af 13.1.1997, s.28.
 ( 4) EFT L 351 af 23.12.1997, s. 55.
 — Rådets direktiv 96/32/EF af 21. maj 1996 om ændring ( 5) EFT L 96 af 28.3.1998, s. 39.
 af bilag II til direktiv 76/895/EØF om fastsættelse af ( 6) Jf. s 10 i dette nr. af Tidende.


text:
C 122/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 29.4.2000
 Sag anlagt den 29. februar 2000 af Kommissionen for De Slettelse af sag C-373/98 (1)
 Europæiske Fællesskaber mod Irland
 (2000/C 122/30)
 (Sag C-70/00)
 (2000/C 122/28) Ved kendelse af 13. januar 2000 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-373/98,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den Franske Republik, skal slettes af registeret.
 29. februar 2000 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber ved Michael Shotter, Kommissio-
 nens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommis- (1) EFT C 378 af 5.12.1998.
 sionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Irland har undladt at opfylde sine forpligtel-
 ser i henhold til Kommissionens direktiv 98/36/EF (1) af 2.
 juni 1998 om ændring af direktiv 96/5/EF om forarbejdede
 levnedsmidler baseret på cerealier og babymad til spæd-
 børn og småbørn (2), idet det ikke har sat de nødvendige
 love og administrative bestemmelser i kraft for at efter- Slettelse af sag C-161/99 (1)
 komme direktivet eller ikke har underrettet Kommission
 herom.
 (2000/C 122/31)
 — Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ved kendelse af 13. januar 2000 har præsidenten for De
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-161/99,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Italienske Republik, skal slettes af registeret.
 Artikel 249 EF (tidl. artikel 189 i EF-traktaten), hvorefter
 direktiver med hensyn til det tilsigtede mål er bindende for
 enhver medlemsstat, indebærer en forpligtelse for medlemssta-
 terne til at overholde direktivets frist for opfyldelsen. Fristen
 (1) EFT C 188 af 3.7.1999.
 udløb den 31. december 1998, hvor Irland ikke havde gennem-
 ført de nødvendige bestemmelser for at opfylde det i Kommis-
 sionens påstand nævnte direktiv.
 (1) EFT L 167 af 12.6.1998, s. 23.
 (2) Kommissionens direktiv 96/5/EF, Euratom af 16.2.1996, EFT L 49
 af 28.2.1996, s. 70.
 Slettelse af sag C-149/99 (1)
 (2000/C 122/32)
 Slettelse af sag C-360/98 (1)
 Ved kendelse af 14. januar 2000 har præsidenten for De
 (2000/C 122/29) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-149/99,
 Johannes Blachnitzky mod Landes-Grundverkehrskommission
 beim Amt der Tiroler Landesregierung (anmodning om præju-
 Ved kendelse af 13. januar 2000 har præsidenten for De diciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof), skal slettes af regis-
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-360/98, teret.
 Bernard Bauduin og Laurent Blondeau mod SA Renault
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra conseil de prud’hom-
 mes de Bobigny), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 188 af 3.7.1999.
 (1) EFT C 358 af 21.11.1998.


text:
3.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 388/30
 Sag anlagt den 7. august 2014 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-76/14)
 2014/C 388/38
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne G. Suárez de Castro og M. Orman)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at opføre sagsøgeren på reservelisten efter udvælgelsesprøve EPSO/AD/248/13.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagsøgeren opføres på reservelisten for den nævnte udvælgelsesprøve, idet der endnu er en plads på reservelisten efter udvælgelsesprøve EPSO/AD248/13 med henblik på oprettelse af en ansættelsesreserve af administratorer inden for område 1 (»bygningssikkerhed«), og idet sagsøgeren har opnået en karakter på 53,38, der ligger over den af EPSO fastsatte minimumskarakter på 51,01.
 —
 Subsidiært annulleres bedømmelsen af prøve d), henset til, at der foreligger adskillige uregelmæssigheder i forbindelse med vurderingen af denne prøve, og ansøgerne i udvælgelsesprøven omklassificeres i forhold til de øvrige karakterer, hvor der ikke har fundet uregelmæssigheder sted.
 —
 Såfremt sagsøgeren gives medhold i sagen tilpligtes Europa-Kommissionen at betale sagens omkostninger.


text:
27.10.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 380/24
 Sag anlagt den 15. september 2014 — Belgien mod Kommissionen
 (Sag T-664/14)
 2014/C 380/31
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Belgien (ved C. Pochet og J.- C. Halleux som befuldmægtigede, bistået af advokat J. Meyers)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 2, stk. 4, i Europa-Kommissionens afgørelse C(2014) 1021 af 3. juli 2014 om garantiordningen til beskyttelse af individuelle andelshavere i finansielle kooperativer i sag SA.33927 annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et enkelt anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat artikel 107 og 108 TEUF samt proportionalitetsprincippet, idet den nævnte afgørelse ud over at pålægge Belgien forpligtelsen til at opkræve støtten hos de kooperative selskaber, der har modtaget denne, forbyder Belgien at foretage nogen udbetaling til individuelle andelshavere, der er beskyttet af garantien.


text:
24.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 283/39
 Sag anlagt den 25. september 2007 — Kaloudis mod KHIM — Fédération Française de Tennis (Roland Garros SPORTSWEAR)
 (Sag T-380/07)
 (2007/C 283/70)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Dimitrios Kaloudis (Dassia-Corfou, Grækenland) (ved avocat G. Kaloudis)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret:Fédération Française de Tennis (Paris, France)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 19. juli 2007 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked annulleres.
 —
 Der gives medhold i ansøgningen om EF-varemærket Roland Garros SPORTSWEAR nr. 3114477 for varer i klasse 25
 —
 Fédération Française de Tennis tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket:Dimitrios Kaloudis
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærke »Roland Garros SPORTSWEAR« for varer i klasse 25 — ansøgning nr. 3114477.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:Fédération Française de Tennis.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:Det nationale varemærke »Roland Garros« for varer i klasse 3, 16, 18, 22, 25, 28, 32, 41 og 42.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse:Indsigelsen taget til følget for alle de omtvistede varer
 Appelkammerets afgørelse:Sagsøgerens klage anset for ikke at være indgivet, idet klagegebyret blev betalt for sent.


text:
12.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 220/36
 Sag anlagt den 13. juli 2009 — PVS mod KHIM — MeDiTA Medizinischer Kurierdienst (medidata)
 (Sag T-270/09)
 2009/C 220/77
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: PVS — Privatärztliche Verrechnungsstelle Rhein-Ruhr GmbH (Mülheim an der Ruhr, Tyskland) (ved Rechtsanwalt F. Lindenberg)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: MeDiTA Medizinische Kurierdienst- u. Handelsg. mbH (Düsseldorf, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 14. maj 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1724/2007-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale omkostningerne ved retssagen og klagesagen.
 —
 I det omfang Harmoniseringskontoret ikke i de foreskrevne former og inden for den fastsatte frist har indgivet svarskrift, afsiges der udeblivelsesdom uden mundtlig forhandling.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: PVS — Privatärztliche Verrechnungsstelle Rhein-Ruhr GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »medidata« i farverne blå, grå og hvid for tjenesteydelser i klasse 35, 36, 41, 42 og 44 (ansøgning nr. 4 495 842)
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: MeDiTA Medizinische Kurierdienst- u. Handelsg. mbH
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det tyske ordmærke »MeDiTa« for tjenesteydelser i klasse 35 og 39, idet indsigelsen er rejst mod registreringen i klasse 35.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Medhold i indsigelsen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 (1), da der ikke mellem de omtvistede varemærker er risiko for forveksling.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1)


text:
25.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 270/10
 Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 7. april 2016 — straffesag mod Andrea Gaiti, Sidi Amidou Billa, Joseph Arasomwan, Giuseppe Carissimi og Sahabou Songne (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Bergamo — Italien)
 (Sag C-534/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - enslydende præjudicielle spørgsmål - artikel 49 TEUF og 56 TEUF - etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - hasardspil - national lovgivning - omorganisering af koncessionssystemet gennem en synkronisering af udløbstidspunktet - nyt udbud - koncessioner med en kortere varighed end de tidligere koncessioner - vederlagsfri overdragelse af anvendelsen af egne materielle og immaterielle aktiver, som udgør nettet til forvaltning og indsamling af væddemålene - restriktion - tvingende almene hensyn - proportionalitet))
 (2016/C 270/13)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Bergamo
 Tiltalte i straffesagen
 Andrea Gaiti, Sidi Amidou Billa, Joseph Arasomwan, Giuseppe Carissimi og Sahabou Songne
 Konklusion
 1)
 Artikel 49 TEUF og 56 TEUF samt ligebehandlingsprincippet og effektivitetsprincippet skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national hasardspilslovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der foreskriver afholdelse af et nyt udbud af koncessioner med en kortere varighed end de tidligere tildelte koncessioner ved hjælp af en omorganisering af systemet gennem en synkronisering af udløbstidspunktet for koncessionerne.
 2)
 Artikel 49 TEUF og 56 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en restriktiv national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter hasardspilskoncessionshaveren i forbindelse med ophøret af aktiviteten som følge af udløbet af koncessionens varighed pålægges vederlagsfrit at overdrage anvendelsen af egne materielle og immaterielle aktiver, som udgør nettet til forvaltning og indsamling af væddemål, såfremt denne restriktion går ud over, hvad der er nødvendigt for at opnå det formål, der faktisk forfølges med denne bestemmelse, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 (1) EUT C 34 af 2.2.2015.


text:
31.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/14
 Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 4. maj 2017 — Jitka Svobodová mod Česká republika — Okresní soud v Náchodě (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší soud České republiky — Den Tjekkiske Republik)
 (Sag C-653/16) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - den faktiske og retlige sammenhæng i hovedsagen - manglende tilstrækkelig præcisering - åbenbart afvisningsgrundlag - artikel 53, stk. 2, og artikel 94 i Domstolens procesreglement))
 (2017/C 249/20)
 Processprog: tjekkisk
 Den forelæggende ret
 Nejvyšší soud České republiky
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Jitka Svobodová
 Sagsøgt: Česká republika — Okresní soud v Náchodě
 Procesdeltager: Česká republika — Ministerstvo spravedlnosti ČR
 Konklusion
 Anmodningen om præjudiciel afgørelse, der blev indgivet af Nejvyšší soud (øverste domstol, Den Tjekkiske Republik) ved afgørelse af 2. december 2016, afvises.
 (1) EUT C 78 af 13.3.2017.


text:
C 289/2 DA Den Europæiske Unions Tidende 29.11.2003
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling) (Sjette Afdeling)
 af 16. oktober 2003 af 16. oktober 2003
 i sag C-339/00, Irland mod Kommissionen for De Euro- i sag C-223/01, AstraZeneca A/S mod Lægemiddelstyrel-
 pæiske Fællesskaber (1) sen (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af
 Østre Landsret) (1)
 (»EUGFL — regnskabsafslutning — regnskabsårene
 1997 og 1998 — støtte til skovrejsning på landbrugsarealer (»Lægemidler — markedsføringstilladelse for et generisk
 — artikel 2, stk. 1, litra c), og artikel 2, stk. 2, litra b), i lægemiddel — tilbagetrækning af markedsføringstilladelsen
 forordning (EØF) nr. 2080/92 — begrebet »privatretlig for referencelægemidlet — forkortet procedure«)
 juridisk person« — princippet om beskyttelse af den beretti-
 gede forventning — pligt til loyalt samarbejde«)
 (2003/C 289/03)
 (2003/C 289/02)
 (Processprog: dansk)
 (Processprog: engelsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- I sag C-223/01, angående en anmodning, som Østre Landsret
 (Danmark) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen
 gjort i Samling af Afgørelser)
 for i den for nævnte ret verserende sag, AstraZeneca A/S mod
 Lægemiddelstyrelsen, procesdeltager: Generics (UK) Ltd, at
 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af
 Rådets direktiv 65/65/EØF af 26. januar 1965 om tilnærmelse
 af lovgivning om lægemidler (EFT 1965-1966, s. 17), som
 I sag C-339/00, Irland (befuldmægtiget: D.J. O’Hagan, bistået ændret ved Rådets direktiv 93/39/EØF af 14. juni 1993 (EFT
 af R. Brady, SC, og A. M. Collins, BL) mod Kommissionen for L 214, s. 22), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: M. Niejahr og afdelingsformanden, J.-P. Puissochet, og dommerne R. Schint-
 K. Fitch, bistået af J. O’Reilly, SC), angående en påstand om gen, C. Gulmann (refererende dommer), N. Colneric og
 annullation af Kommissionens beslutning 2000/449/EF af J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekre-
 5. juli 2000 om at udelukke visse udgifter, som medlemsstater- tær: assisterende justitssekretær H. von Holstein, den 16. okto-
 ne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond ber 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 for Landbruget (EUGFL), »Garantisektionen«, fra EF-finansie-
 ring (EFT L 180, s. 49), for så vidt som udgifter på i alt
 4 844 345,35 EUR, som Irland havde afholdt til skovrejsnings- 1) Artikel 4, stk. 3, nr. 8, andet afsnit, litra a), nr. iii), i Rådets
 støtte, derved blev udelukket fra fællesskabsfinansiering for direktiv 65/65/EØF af 26. januar 1965 om tilnærmelse af
 regnskabsårene 1997 og 1998, har Domstolen (Femte Afde- lovgivning om lægemidler, som ændret ved Rådets direktiv 93/
 ling), sammensat af formanden for Fjerde Afdeling, 39/EØF af 14. juni 1993, skal fortolkes således, at ordet
 C.W.A. Timmermans, som fungerende formand for Femte »markedsført« refererer til et lægemiddel, for hvilket der er
 Afdeling, og dommerne A. La Pergola, P. Jann, S. von Bahr udstedt en markedsføringstilladelse i den berørte medlemsstat.
 (refererende dommer) og A. Rosas; generaladvokat: A. Tizzano;
 justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den 16. okto-
 ber 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: 2) For at en ansøgning om markedsføringstilladelse for et generisk
 lægemiddel kan behandles efter den forkortede procedure i
 henhold til artikel 4, stk. 3, nr. 8, andet afsnit, litra a),
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. nr. iii), i direktiv 65/65, som ændret, er det nødvendigt og
 tilstrækkeligt, at markedsføringstilladelsen for referencelæge-
 midlet er gældende i den berørte medlemsstat på ansøgnings-
 2) Irland betaler sagens omkostninger. tidspunktet.
 (1) EFT C 335 af 25.11.2000. (1) EFT C 227 af 11.8.2001.


text:
24.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/29
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 4. december 2008 — People's Mojahedin Organization of Iran mod Rådet
 (Sag T-284/08) (1)
 (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger truffet mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme - indefrysning af midler - annullationssøgsmål - ret til forsvar - domstolskontrol)
 (2009/C 19/55)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: People's Mojahedin Organization of Iran (Auvers-sur-Oise, Frankrig) (først ved avocat J.-P. Spitzer, D. Vaughan, QC, derefter ved J.-P. Spitzer, D. Vaughan samt barrister M.E. Demetriou)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (først ved G.J. Van Hegleson, M. Bishop og E. Finnegan, derefter ved M. Bishop og E. Finnegan, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Den Franske Republik (ved G. de Bergues og A.L. During, som befuldmægtigede) og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Aalto og S. Boelaert, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Rådets afgørelse 2008/583/EF af 15. juli 2008 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af afgørelse 2007/868/EF (EUT L 188, s. 21) for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 Konklusion
 1)
 Rådets afgørelse 2008/583/EF af 15. juli 2008 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af afgørelse 2007/868/EF annulleres for så vidt som den vedrører People's Mojahedin Organization of Iran.
 2)
 Rådet for Den Europæiske Union bærer foruden sine egne omkostninger People's Mojahedin Organization of Irans omkostninger.
 3)
 Den Franske Republik og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 236 af 13.9.2008.


text:
20.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 127/43
 Sag anlagt den 11. februar 2015 — ZZ mod Rådet
 (Sag F-24/15)
 (2015/C 127/61)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat M. Velardo)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen om afslag på sagsøgerens ansøgning om, at hans kontrakt som kontraktansat i ansættelsesgruppe I ændres til en kontrakt som midlertidigt ansat eller subsidiært til en kontrakt som kontraktansat i ansættelsesgruppe III, samt en påstand om erstatning for det økonomiske og ikke-økonomiske tab, der angiveligt er lidt
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 11. april 2014 om afslag på at ændre sagsøgerens kontrakt som kontraktansat til en kontrakt som midlertidigt ansat eller subsidiært til en kontrakt som kontraktansat i ansættelsesgruppe III samt af stadfæstelsen heraf ved den stiltiende afgørelse om afslag på klagen i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 2.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale morarenter på 6,75 % af det lidte økonomiske og ikke-økonomiske tab.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
11.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 36/26
 Sag anlagt den 16. december 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-449/05)
 (2006/C 36/53)
 Processprog: italiensk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 16. december 2005 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved C. Cattabriga og L. Visaggio, som befuldmægtigede.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt følgende påstande:
 1)
 Det fastslås, at Den Italienske Republik ved ikke at indføre de ved lov og administrativt fastsatte bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/99/EF (1) af 17. november 2003 om overvågning af zoonoser og zoonotiske agenser, om ændring af Rådets beslutning 90/424/EØF (2) og om ophævelse af Rådets direktiv 92/117/EØF (3), subsidiært ved ikke at have underrettet Kommissionen om sådanne bestemmelser, har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til direktivets artikel 14, stk. 1, første afsnit.
 2)
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 12. april 2004.
 (1) EUT L 325 af 12.12.2003, s. 31.
 (2) EFT L 224 af 18.8.1990, s. 19.
 (3) EFT L 62 af 15.3.1993, s. 38.


text:
14.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 145/19
 Rettens dom af 24. marts 2011 — Comap mod Kommissionen
 (Sag T-377/06) (1)
 (Konkurrence - karteller - sektoren for kobberfittings og fittings af kobberlegeringer - beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 81 EF - overtrædelsens varighed - bøder - fastsættelse af bødens udgangsbeløb - proportionalitet)
 2011/C 145/28
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Comap SA (Paris, Frankrig) (først ved advokaterne A. Waschmann og C. Pommiès, derefter ved advokaterne A. Waschmann og D. Nourissier, og endelig ved advokaterne A. Waschmann og S. de Guigné)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Nijenhuis og V. Bottka, som befuldmægtigede, bistået af advokat N. Coutrelis)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4180 af 20. september 2006 om en procedure efter artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F-1/38.121 — Tilslutningsrør) samt nedsættelse af den bøde, som sagsøgerne er blevet pålagt i henhold til nævnte beslutning
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Comap SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 42 af 24.2.2007.


text:
20.8.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/22
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 2. juni 2005
 i sag T-326/03, Hippocrate Vounakis mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Tjenestemænd - forfremmelse - vedtægtens artikel 90, stk. 2 - forudgående administrativ klage - frister - præceptive - afvisning)
 (2005/C 205/39)
 Processprog: fransk
 I sag T-326/03, Hippocrate Vounakis, tjenestemand ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Wezembeek-Oppem (Belgien), ved avocats J.-N. Louis, E. Marchal, A. Coolen og S. Orlandi, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: C. Berardis-Kayser og G. Berscheid, og med valgt adresse i Luxembourg), angående en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse A4 i forfremmelsesåret 2002, har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Jaeger, og dommerne V. Tiili og O. Czúcz; justitssekretær: H. Jung, den 2. juni 2005 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 289 af 29.11.2003


text:
29.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 314/30
 Sag anlagt den 29. juni 2016 — Ville de Bruxelles mod Kommissionen
 (Sag T-352/16)
 (2016/C 314/41)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Ville de Bruxelles (Belgien) (ved advokaterne M. Uyttendaele og S. Kaisergruber)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling, og sagsøgerne gives medhold.
 —
 Kommissionens forordning (EU) nr. 2016/646 af 20. april 2016 om ændring af forordning (EF) nr. 692/2008 med hensyn til emissioner fra lette personbiler og lette erhvervskøretøjer (Euro 6) annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.
 1.
 Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 37 og 53 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, af femte og sjette betragtning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 715/2007 af 20. juni 2007 om typegodkendelse af motorkøretøjer med hensyn til emissioner fra lette personbiler og lette erhvervskøretøjer (Euro 5 og Euro 6), og om adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer (EUT 2007, L 171, s. 1), af bilag I til denne forordning og om overskridelse af beføjelser og magtfordrejning begået af Europa-Kommissionen.
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 5a, stk. 3, i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (EFT 1999, L 184, s. 23), af tredje betragtning til Rådets afgørelse 2006/512/EF af 17. juli 2006 om ændring af afgørelse 1999/468/EF om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (EUT 2006, L 200, s. 11), af 25. betragtning til forordning (EF) nr. 715/2007, af artikel 5, stk. 3, i sidstnævnte forordning, samt om Kommissionens manglende kompetence til at vedtaget den anfægtede forordning og den magtfordrejning, som Kommissionen har begået.


text:
5.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 148/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Belgien) den 15. marts 2010 — De Europæiske Fællesskaber mod Région de Bruxelles-Capitale
 (Sag C-137/10)
 2010/C 148/24
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d’État
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgt: Région de Bruxelles-Capitale
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 282 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, navnlig ordene »[i] denne henseende repræsenteres det af Kommissionen«, der findes i artiklens andet punktum, fortolkes således, at en institution har gyldig bemyndigelse til at repræsentere Fællesskabet alene på grundlag af en bemyndigelse, hvorved Kommissionen har delegeret sin kompetence til at repræsentere Fællesskabet i retssager til denne institution, uafhængigt af om bemyndigelsen ved navns nævnelse udpeger en fysisk person, som er beføjet til at repræsentere den institution, der er delegeret til?
 2)
 Såfremt spørgsmålet besvares benægtende, spørges: Kan en national ret, såsom Conseil d’État, efterprøve, om en sag anlagt af en europæisk institution, der har behørig bemyndigelse fra Kommissionen til at anlægge sagen efter betydningen i artikel 282, andet punktum, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, kan antages til realitetsbehandling ved at undersøge, om denne institution er repræsenteret af den rigtige fysiske person, der har bemyndigelse til at anlægge sag ved den nationale ret?
 3)
 Subsidiært, og såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, spørges: Skal artikel 207, stk. 2, første afsnit, første punktum, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, nærmere bestemt ordene »bistået af en vicegeneralsekretær med ansvar for Generalsekretariatets daglige drift«, fortolkes således, at Rådets vicegeneralsekretær gyldigt kan repræsentere Rådet med henblik på sagsanlæg ved de nationale retsinstanser?


text:
26.5.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Sofia-grad (Bulgarien) den 16. marts 2015 — H. M. mod Agentsia za darzhavna finansova inspektsia (ADFI)
 (Sag C-129/15)
 (2015/C 171/27)
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad Sofia-grad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: H. M.
 Sagsøgt: Agentsia za darzhavna finansova inspektsia (ADFI)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal et organ/handelsselskab anses for at være et offentligretligt organ som omhandlet i artikel 1, stk. 9, i direktiv 2004/18/EF (1), blot fordi mere end 30 % af dets indtægter fra virksomheden året før stammer fra medicinsk virksomhed, som er betalt af Natsionalna zdravnoosiguritelna kasa (den nationale sygekasse), og som er udført i faktisk konkurrence med andre sundhedsorganer?
 2)
 Skal private handelsselskabers udførelse af medicinske tjenesteydelser i faktisk konkurrence — når de er oprettet med gevinst for øje — anses for »at imødekomme almenhedens behov« som omhandlet i artikel 1, stk. 9, i direktiv 2004/18?
 3)
 Skal artikel 1, stk. 9, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, fortolkes således, at den er til hinder for § 1, nr. 21), i Dopalnitelni razporedbi (tillægsbestemmelser) til Zakon za obshtestvenite porachki (lov om offentlige indkøb), hvorefter det er tilstrækkeligt for at klassificere et organ som et offentligretligt organ, at én af de forudsætninger foreligger, som svarer til de i direktivet fastlagte kumulative forudsætninger?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 34, s. 114).


text:
28.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 227/22
 Sag anlagt den 21. maj 2012 — Ålands Industrihus mod Kommissionen
 (Sag T-212/12)
 2012/C 227/38
 Processprog: svensk
 Parter
 Sagsøger: Ålands Industrihus Ab (Mariehamn, Finland) (ved advokat L. Laitinen)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 13. juli 2011 nr. C 6/2008 om de foranstaltninger, som regionalregeringen for Ålandsøerne har gennemført til fordel for Ålands Industrihus Ab, annulleres, og
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført syv anbringender.
 1)
 Første anbringende om fejlagtig anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF — ikke statsstøtte
 Sagsøgeren gør gældende, at de omhandlede kapitaltilførsler og lånegarantier ikke udgør statsstøtte, fordi støtten ikke har fordrejet konkurrencen i et sådant omfang, at det påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne. Kommissionen har foretaget en åbenlys urigtig bedømmelse af sagens omstændigheder, særligt ved at fastslå, at der ikke foreligger nogen absolut hindring for, at udenlandske virksomheder driver virksomhed på Ålandsøerne, og at intet hindrer disse i at investere i det lokale marked for fast ejendom.
 2)
 Andet anbringende om fejlagtig anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF i forbindelse med begrebet privat investor — ikke statsstøtte
 Sagsøgeren gør gældende, at samtlige kapitaltilførsler har været forenelige med det markedsøkonomiske investorprincip og således ikke har fordrejet eller truet med at fordreje konkurrencen i en sådan udstrækning, at det påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne. Kommissionen har foretaget en fejlagtig bedømmelse vedrørende foranstaltningens forenelighed med det markedsøkonomiske investorprincip, idet Kommissionen bl.a. fejlagtigt og vilkårligt har bedømt det forventede afkasts størrelse ved kun at fokusere på det årlige afkast. Ifølge sagsøgeren var det virkelige forventede afkast en kombination af det årlige afkast og den forventede værdiforøgelse.
 3)
 Tredje anbringende om manglende hensyntagen til det eksisterende støtteprogram vedrørende garantierne
 Kommissionen har ikke taget hensyn til, at mindst to af de udstedte garantier er omfattet af en eksisterende støtteordning.
 4)
 Fjerde anbringende om fejlagtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder og manglende begrundelse
 Hvis de omhandlede foranstaltninger trods alt anses for at udgøre statsstøtte, er de beløb, som skal tilbagesøges, fastsat forkert. Kommissionen har for det første med en svag, mangelfuld og yderst kortfattet begrundelse vilkårligt fastsat, at størrelsen af tilbagesøgningskravet omfatter hele det investerede kapitalbeløb. Kommissionen har for det andet med mangelfuld begrundelse vilkårligt fastsat støtteandelen for garantierne til et urimeligt og urealistisk højt niveau. Sagsøgeren gør gældende, at manglerne og vilkårligheden i Kommissionens begrundelse gør det næsten umuligt for sagsøgeren at imødegå Kommissionens påstande på adækvat vis.
 5)
 Femte anbringende om fejlagtig anvendelse af regelsættet for referencesatsen
 Kommissionen har ved beregningen af støtteandelen i forbindelse med garantierne anvendt sin meddelelse om revision af metoden for fastsættelse af referencesatsen og kalkulationsrenten (1) med tilbagevirkende kraft. Den uretmæssige anvendelse med tilbagevirkende kraft har ført til, at den tilbagesøgte støtteandel for garantierne er højere end den ville have været, hvis den korrekte retsakt var blevet lagt til grund, hvilket ifølge sagsøgeren er meddelelse 97/C 273/03 om metoden for fastsættelse af referencesatsen og kalkulationsrenten (2).
 6)
 Sjette anbringende om sagsøgerens berettigede forventninger vedrørende statsstøtten
 Sagsøgeren havde på grundlag af de i første, andet og tredje anbringende anførte omstændigheder berettigede forventninger om, at regionalregeringens foranstaltninger ikke udgjorde ulovlig statsstøtte. Sagsøgeren fremlagde endvidere spørgsmålet for regionalregeringen, som bekræftede, at foranstaltningerne var omfattet af de anmeldte støtteordninger.
 7)
 Syvende anbringende, ifølge hvilket Kommissionens afgørelse truer retssikkerheden og krænker de ejendomsretlige ordninger som omhandlet i artikel 345 TEUF
 Kommissionen har fuldstændig ignoreret de parallelle investeringer, som Mariehamn by har foretaget, hvilket gør det umuligt for sagsøgeren at behandle aktionærerne ens med hensyn til tilbagesøgningskravet som påkrævet i henhold til præceptive bestemmelser i den finske aktieselskabslov. Kommissionens undladelse fordrejer endvidere det endelige økonomiske resultat for de involverede på en måde, som indebærer, at afgørelsen tilsidesætter artikel 345 TEUF, i henhold til hvilken traktaterne ikke i nogen henseende skal berøre de ejendomsretlige ordninger i medlemsstaterne.
 (1) EUT 2008 C 14, s. 6.
 (2) EFT 1997 C 273, s. 3.


text:
28.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 245/8
 Rettens dom af 12. juni 2014 — Intel mod Kommissionen
 (Sag T-286/09) (1)
 ((Konkurrence - misbrug af dominerende stilling - markedet for mikroprocessorer - beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 82 EF og EØS-aftalens artikel 54 - loyalitetsrabat - »ikke-skjulte« hindringer - afgrænsning af misbrugsbegrebet - undersøgelse vedrørende en lige så effektiv konkurrent - Kommissionens internationale kompetence - Kommissionens pligt til at oplyse sagen - grænser - retten til forsvar - princippet om god forvaltning - samlet strategi - bøder - samlet og vedvarende overtrædelse - retningslinjerne af 2006 for beregningen af bøder))
 2014/C 245/10
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Intel Corp. (Wilmington, Delaware, De Forenede Stater) (først ved barrister K. Bacon, M. Hoskins og N. Green, QC, barrister S. Singla, I. Forrester, QC, solicitors A. Parr og R. Mackenzie, og barrister D. Piccinin, derefter ved I. Forrester, A. Parr, R. Mackenzie og D. Piccinin)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Christoforou, N. Khan, V. Di Bucci og M. Kellerbauer, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for appellanten: Association for Competitive Technology, Inc. (Washington, DC, De Forenede Stater) (ved advokat J.-F. Bellis)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Union fédérale des consommateurs — Que Choisir (UFC — Que Choisir) (Paris, Frankrig) (først ved J. Franck, derefter ved advokat E. Nasry)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 3726 endelig af 13. maj 2009 om en procedure i henhold til artikel 82 [EF] og EØS-aftalens artikel 54 (sag COMP/C-3/37 900 — Intel), eller subsidiært ophævelse eller nedsættelse af den bøde, sagsøgeren er blevet pålagt.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes
 2)
 Intel Corp. bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger, med undtagelse af de af Kommissionens omkostninger, der er forbundet med Association for Competitive Technology, Inc.’s intervention, samt de af Union fédérale des consommateurs — Que Choisir (UFC — Que Choisir) afholdte omkostninger.
 3)
 Association for Competitive Technology bærer deres egne omkostninger samt de af Kommissionens omkostninger, der er forbundet med selskabets intervention.
 (1) EUT C 220 af 12.9.2009.


text:
9.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/35
 Rettens dom af 9. november 2016 — Smarter Travel Media mod EUIPO (SMARTER TRAVEL)
 (Sag T-290/15) (1)
 ((EU-varemærker - ansøgning om EU-figurmærket SMARTER TRAVEL - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 2, i forordning (EF) nr. 207/2009 - ligebehandling))
 (2017/C 006/42)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Smarter Travel Media LLC (Boston, Massachusetts, De Forenede Stater) (ved advokat P. Olson)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 20. marts 2015 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1986/2014-2) vedrørende en ansøgning om registrering af figurtegnet SMARTER TRAVEL som EU-varemærke
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Smarter Travel Media LLC betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 262 af 10.8.2015.


text:
31.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/52
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 4. maj 2010 — Petrilli mod Kommissionen
 (Sag F-100/08) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - pensioner - begrebet bopæl - fast bopæl - dokumentation)
 2010/C 209/80
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Alessandro Petrilli (Grottammare, Italien) (ved avocats J.-L. Lodomez og J. Lodomez)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og D. Martin, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse vedrørende fastsættelsen af sagsøgerens faste bopæl.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Alessandro Petrilli betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 55 af 7.3.2009, s. 52.


text:
14.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de première instance de Namur (Belgien) den 28. maj 2010 — Marc Collard mod État belge — SPF Finances
 (Sag C-268/10)
 ()
 2010/C 221/37
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de première instance de Namur
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Marc Collard
 Sagsøgt: État belge — SPF Finances
 Intervenient: État belge — SPF Défense
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er følgende EU-retlige bestemmelser:
 1)
 artikel 6 i Lissabontraktaten af 13. december 2007 om ændring af traktaten om Den Europæiske Union, undertegnet i Maastricht den 7. februar 1992, som trådte i kraft den 1. december 2009, hvorefter: »Unionen anerkender de rettigheder, friheder og principper, der findes i chartret om grundlæggende rettigheder af 7. december 2000 som tilpasset den 12. december 2007 i Strasbourg, der har samme juridiske værdi som traktaterne. [...]«
 2)
 artikel 35 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (1), hvorefter »Enhver har ret til at få adgang til forebyggende sundhedsydelser og til at modtage lægehjælp [...]. Der skal sikres et højt sundhedsbeskyttelsesniveau ved fastlæggelsen og gennemførelsen af alle Unionens politikker og aktiviteter«
 fortolket i overensstemmelse med de almindelige principper, der ligger til grund for Den Europæiske Union, som anført i præamblen til Lissabontraktaten
 til hinder for, at en medlemsstat, i dette tilfælde Belgien, på sit område fortsat tillader fremstilling, import, markedsføring og salg af forarbejdede tobaksvarer til rygning, når den samme stat officielt anerkender, at disse produkter er stærkt sundhedsskadelige for brugerne, og at de er identificeret som årsagen til talrige invaliderende sygdomme og talrige for tidlige dødsfald, hvilket logisk set burde berettige et forbud mod disse varer?
 2)
 Er følgende EU-retlige bestemmelser:
 1)
 artikel 6 i Lissabontraktaten af 13. december 2007 om ændring af traktaten om Den Europæiske Union, undertegnet i Maastricht den 7. februar 1992, som trådte i kraft den 1. december 2009, hvorefter: »Unionen anerkender de rettigheder, friheder og principper, der findes i chartret om grundlæggende rettigheder af 7. december 2000 som tilpasset den 12. december 2007 i Strasbourg, der har samme juridiske værdi som traktaterne. [...]«
 2)
 og artikel 35 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, hvorefter »Enhver har ret til at få adgang til forebyggende sundhedsydelser og til at modtage lægehjælp [...]. Der skal sikres et højt sundhedsbeskyttelsesniveau ved fastlæggelsen og gennemførelsen af alle Unionens politikker og aktiviteter«
 fortolket i overensstemmelse med de almindelige principper, der ligger til grund for Den Europæiske Union, som anført i præamblen til Lissabontraktaten
 til hinder for, at følgende bestemmelser i belgisk ret:
 La loi générale sur les douanes et accises (den almindelige lov om told og afgifter), som affattet ved kongelig anordning af 18. juli 1977 (Moniteur belge af 21.9.1977), stadfæstet ved lov af 6. juli 1978, artikel 1 (Moniteur belge af 12.8.1978)
 La loi du 10 juin 1997 relative au régime général, à la détention, à la circulation et aux contrôles des produits soumis à accise (lov af 10.6.1997 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed, Moniteur belge af 1.8.1997)
 La loi du 3 avril 1997 relative au régime fiscal des tabacs manufacturés (lov af 3. april 1997 om afgiftsordningen for forarbejdede tobaksvarer, Moniteur belge af 1.8.1997), som ændret ved lov af 26. november 2006 (Moniteur belge af 8.12.2006);
 giver de den belgiske stat hjemmel til at anse forarbejdede tobaksvarer til rygning for et grundlag for punktafgifter, når
 den pågældende stat for det første officielt anerkender, at disse produkter er stærkt sundhedsskadelige for brugerne, og at de er identificeret som årsagen til talrige invaliderende sygdomme og talrige for tidlige dødsfald, hvilket logisk set burde berettige, at de blev afskaffet
 og den for det andet selv, med sin fremgangsmåde, modarbejder vedtagelsen af foranstaltninger, der effektivt kan resultere i deres afskaffelse, idet den favoriserer fiskale indtægter frem for enhver afskrækkende virkning?
 (1) EFT 2000 C 364, s. 1.


text:
15.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 144/31
 Slettelse af sag C-407/00 (1) 00, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Republikken Østrig, skal slettes af registeret.
 (2002/C 144/59)
 (1) EFT C 45 af 10.2.2001.
 Ved kendelse af 20. marts 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-407/
 00, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Republikken Østrig, skal slettes af registeret.
 Slettelse af sag C-235/01 (1)
 (1) EFT C 28 af 27.1.2001.
 (2002/C 144/63)
 Ved kendelse af 9. januar 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-235/01,
 Slettelse af sag C-408/00 (1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Italienske Republik, skal slettes af registeret.
 (2002/C 144/60)
 (1) EFT C 245 af 1.9.2001.
 Ved kendelse af 22. februar 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-408/
 00, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registeret.
 Slettelse af sag C-242/01 (1)
 ( 1) EFT C 28 af 27.1.2001.
 (2002/C 144/64)
 Ved kendelse af 7. februar 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-242/
 01, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Slettelse af sag C-461/00 (1)
 Storhertugdømmet Luxembourg, skal slettes af registeret.
 (2002/C 144/61)
 (1) EFT C 212 af 28.7.2001.
 Ved kendelse af 1. marts 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-461/
 00, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Republikken Østrig, skal slettes af registeret.
 Slettelse af de forenede sager C-269/01 og C-270/01 (1)
 (1) EFT C 45 af 10.2.2001.
 (2002/C 144/65)
 Ved kendelse af 22. marts 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at de forenede
 sager C-269/01 og C-270/01, Flora Panepucci mod Rina
 Slettelse af sag C-462/00 (1) Iannarelli (sag C-269/01) og Attilio Maria Cecchini mod Mario
 Basile (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Tribunale
 (2002/C 144/62) civile e penale di L’Aquila), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 275 af 29.9.2001.
 Ved kendelse af 1. marts 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-462/


text:
6.4.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 84/39
 ii) overdrages Sag anlagt den 27. november 2001 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 før de kan betragtes som »varer« i den forstand, hvori
 udtrykket er anvendt i Regulations 1993 og i direktivet?
 (Sag C-455/01)
 (2002/C 84/68)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 19. oktober 2001 af Verwaltungsgerichtshof Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 27. no-
 (Østrig) i sagen 1.) Margarete Ospelt, 2.) Schlössle Weis- vember 2001 anlagt sag mod Den Italienske Republik af
 senberg Familienstiftung mod Unabhängiger Verwal- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Richard
 tungssenat des Landes Vorarlberg Wainwright og Roberto Amorosi som befuldmægtigede.
 (Sag C-452/01)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 (2002/C 84/67)
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser efter traktatens artikel 28 og 30 ved at
 Ved kendelse afsagt den 19. oktober 2001, indgået til Dom- opretholde lovbestemmelser, hvorefter det er en betingel-
 stolens Justitskontor den 22. november 2001, har Verwal- se for at markedsføre endnu ikke fuldstændigt harmonise-
 tungsgerichtshof i sagen 1.) Margarete Ospelt, 2.) Schlössle rede produkter, der anvendes på handelsskibe, som fører
 Weissenberg Familienstiftung mod Unabhängiger Verwal- italiensk flag, at få udstedt en typeattest fra et nationalt
 tungssenat des Landes Vorarlberg forelagt De Europæiske institut — hvorved retten til at markedsføre produktet
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse kan forbeholdes indehaveren heraf — og ved ikke at
 af følgende spørgsmål: anerkende gyldigheden af de prøver, som udføres i
 overensstemmelse med internationale standarder af orga-
 ner, der er akkrediteret i de andre medlemsstater eller i de
 1. Skal artikel 12 EF (tidligere EF-traktatens artikel 6) og
 stater, som er kontraherende parter i EØS-aftalen, selv
 artikel 56 ff. EF (tidligere EF-traktatens artikel 73 B ff.)
 når oplysningerne stilles til rådighed af de kompetente
 fortolkes således, at ordninger, hvorefter handel med
 myndigheder, og det fremgår af attesterne, at de pågæl-
 land- og skovbrugsarealer — af almennyttige hensyn til
 dende materialer frembyder en tilsvarende sikkerhed.
 opretholdelse, styrkelse eller etablering af et levedygtigt
 landbrugserhverv — er underkastet begrænsninger fra
 forvaltningsmyndighedernes side, når henses til de i Den — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 Europæiske Union sikrede grundfriheder — navnlig den ninger.
 fri kapitalbevægelighed — også kan anvendes over for
 medlemsstater i EØS i den forstand, som udtrykket
 »tredjelande« er anvendt i artikel 56, stk. 1, EF (tidligere
 EF-traktatens artikel 73 B)?
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 2. Dersom spørgsmål 1. besvares bekræftende:
 Skal artikel 12 EF (tidligere EF-traktatens artikel 6) og
 artikel 56 ff. EF (tidligere EF-traktatens artikel 73 B ff.), Ifølge Kommissionen foreligger der utvivlsomt en foranstalt-
 fortolkes således, at det er i strid med fællesskabsretten, ning med tilsvarende virkning som en kvantitativ indførselsre-
 når sagsøgerne — i henhold til (Vorarlberger) Gesetz über striktion, der kan hindre samhandelen inden for Fællesskabet,
 den Verkehr mit Grundstücken (østrigsk delstatslov om når der for varer, som er lovligt fremstillet og bragt i omsætning
 handel med fast ejendom — herefter »Grundverkehrsge- i andre medlemsstater, anvendes de for indenlandske produkter
 setz« eller »VGVG«) LGBl. für Vorarlberg nr 61/1993 fastsatte forskrifter, selv om dette ikke er begrundet i tvingende
 (herefter VGVG 1993) — ved handel med landbrugsare- hensyn. Navnlig er det en foranstaltning med tilsvarende
 aler allerede inden indførsel af ejendomsretten i tingbogen virkning, når man ved udstedelsen af en »godkendt typeattest«
 skulle indlede en »tilladelsesprocedure«, således at en af nægter at tage hensyn til de attester, som følger med produkter-
 deres i Den Europæiske Unions bestemmelser sikret ne, selv om disse indeholder de nødvendige oplysninger til
 grundfrihed, der også skal finde anvendelse over for vurdering af produkternes grad af sikkerhed.
 medlemsstater i EØS i den forstand, som udtrykket
 »tredjelande« er anvendt i artikel 56, stk. 1, EF (tidligere
 EF-traktatens artikel 73 B), hermed blev krænket? Denne opfattelse må ifølge Kommissionen anses for uomtvi-
 stet. Det i sagen omtvistede spørgsmål er derimod den
 foranstaltning, som den italienske stat har truffet med henblik
 ---pagebreak--- C 84/40 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6.4.2002
 på at tilpasse sine nationale lovbestemmelser til fællesskabsret- Anbringender og væsentligste argumenter
 tens principper, efter at den indbyrdes modstrid mellem disse
 er fastslået. Herom anfører Kommissionen, at der ikke ved
 driftsreglement nr. 57/2000 af 4. august 2000, som er udstedt Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra a), i Rådets forordning
 af Comando del Corpo delle Capitanerie di porto, er foretaget (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker (2): I modsætning til opfattel-
 nogen reel nogen ændring af de anfægtede bestemmelser i sen hos Retten i Første Instans mangler det ansøgte varemærke
 dekret nr. 347/94. ikke det konkrete fornødne særpræg. På ansøgningstidspunktet
 var både den valgte tabletform og den valgte farvesammensæt-
 ning, navnlig sammensætningen af disse to, usædvanlig for et
 Efter Kommissionens opfattelse er de italienske myndigheder vaskemiddel og var slet ikke teknisk betinget.
 bekendt med denne retstilstand, hvilket fremgår af, at de flere
 gange har erkendt at være bundet af en forpligtelse til at
 foretage de nødvendige ændringer i DPR nr. 347/94 med I modsætning til førsteinstansens opfattelse taler principielt
 henblik på at tilpasse dekretet til fællesskabsrettens principper, intet for ved dagligvarer, der er beregnet til forbrug, at antage,
 men endnu ikke har opfyldt denne forpligtelse. at forbrugernes opmærksomhed kan anses for ringere; det
 modsatte er snarere korrekt.
 Subsidiært: Selv hvis det afhang af registreringstidspunktet, kan
 det ikke udelukkes, at den omtvistede varemærkeansøgning er
 egnet som oprindelsesbetegnelse. Det er ikke tilladt at betragte
 vareområdet således, at spørgsmålet er, om fornødent særpræg
 kan udelukkes, fordi der er nogle ligheder mellem varerne —
 Appel iværksat den 28. november 2001 af Henkel KGaA en sådan betragtning sammenblander på en utilladelig måde
 til prøvelse af dom afsagt den 19. september 2001 af De spørgsmålet om registreringsevne med spørgsmålet om beskyt-
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden telsesområdet henholdsvis forvekslingsrisikoen. Selv ved en
 Afdeling) i sag T-335/99, Henkel KGaA mod Kontoret lighed, hvor der er risiko for forveksling, er indehaveren af det
 for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og prioritetsmæssigt ældre varemærke forpligtet til at få slettet det
 Design) yngre varemærke i henhold til artikel 8 i forordning nr. 40/94.
 (Sag C-456/01 P) (1) Endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser.
 (2) EFT L 11, s. 1.
 (2002/C 84/69)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 28. no-
 vember 2001 iværksat appel af Henkel KGaA ved Rechtsanwäl-
 te Holger Friedrich Wissel og Dr. Christian Osterrieth, Düssel-
 dorf, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxem- Appel iværksat den 28. november 2001 af Henkel KGaA
 bourg, til prøvelse af dom afsagt den 19. september 2001 af til prøvelse af dom afsagt den 19. september 2001 af De
 De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden
 Afdeling) i sag T-335/99, Henkel KGaA mod Kontoret for Afdeling) i sag T-336/99, Henkel KGaA mod Kontoret
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (1). for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og
 Design)
 Appellanten har nedlagt følgende påstande: (Sag C-457/01 P)
 — Dom afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første (2002/C 84/70)
 Instans (Anden Afdeling) den 19. september 2001 i sag
 T-335/99, der er forkyndt den 1. oktober 2001, ophæves
 delvist, og
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 28. no-
 afgørelse truffet af Tredje Appelkammer ved Kontoret for vember 2001 iværksat appel af Henkel KGaA ved Rechtsanwäl-
 Harmonisering i det Indre Marked den 21. september te Holger Friedrich Wissel og Dr. Christian Osterrieth, Düssel-
 1999 i sag R 71/1999-3 vedrørende EF-varemærkeansøg- dorf, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxem-
 ning 703 231 annulleres. bourg, til prøvelse af dom afsagt den 19. september 2001 af
 De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden
 — Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked tilpligtes Afdeling) i sag T-336/99, Henkel KGaA mod Kontoret for
 at betale sagens omkostninger. Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (1).


text:
16.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/21
 Sag anlagt den 21. februar 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-96/05)
 (2005/C 93/39)
 Processprog: græsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 21. februar 2005 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gerald Braun og Georgios Zabbo, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/65/EF (1) den 27. september 2001 om ændring af Rådets direktiv 78/660/EØF, 83/349/EØF og 86/635/EØF for så vidt angår værdiansættelsesregler for visse selskabsformers samt bankers og andre penge- og finansieringsinstitutters årsregnskaber og konsoliderede regnskaber, idet den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 2.
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Fristen for gennemførelsen af direktivet i intern ret udløb den 1. januar 2004.
 (1) EFT L 283 af 27.10.2001, s. 28.


text:
6 . 7. 96 1 DA 1 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 197/5
 Maxhutte Stahlwerke GmbH ( advokat: Rainer M. Bierwa af Rådets forordning ( EØF ) nr . 2051 /74 af 1 , august 1974
 gen ), mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber om en toldordning for visse varer med oprindelse i og
 ( befuldmægtigede : Paul F. Nemitz og Klaus-Dieter Bor indført fra Færøerne ( EFT nr . L 212 , s . 33 ), Kommissionens
 chardt ), angående en begæring om udsættelse af gennemfø forordning ( EØF ) nr . 3184/74 af 6 , december 1974 om
 relsen af Kommissionens beslutning 96/178/EKSF af 18 . ok definitionen af begrebet » varer med oprindelsesstatus « og
 tober 1995 om statsstøtte ydet af delstaten Bayern til om metoderne for administrativt samarbejde vedrørende
 EKSF-stålvirksomheden Neue Maxhutte Stahlwerke anvendelsen af toldordningen for visse varer med oprindelse
 GmbH , Sulzbach-Rosenberg ( EFT 1 996 nr . L 53 , s . 41 ), har på og indført fra Færøerne ( EFT nr. L 344 , s . 1 ), Rådets
 Domstolens præsident den 3 , maj 1996 afsagt kendelse, hvis forordning ( EØF ) nr. 1697/79 af 24 . juli 1979 om efterop
 konklusion lyder således : krævning af import- eller eksportafgifter, der ikke er
 opkrævet hos debitor for varer, der er angivet til en
 toldprocedure , som medfører en forpligtelse til at betale
 1 . Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til sådanne afgifter ( EFT nr . L 197, s . 1 ) og Kommissionens
 følge. forordning ( EØF ) nr . 2164/91 af 23 . juli 1991 om gennem
 førelsesbestemmelser til artikel 5 , stk . 2 , i Rådets forordning
 ( EØF ) nr . 1697/79 ( EFT nr . L 201 , s . 16 ), har Domstolen
 2 . Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. ' ( Femte Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden,
 D. A. O. Edward , og dommerne J. C. Moitinho de Almeida ,
 C. Gulmann ( refererende dommer ), P. Jann og L. Sevón ;
 (') EFT nr . C 77 af 16 . 3 . 1996 . generaladvokat: P. Léger; justitssekretær : fuldmægtig L.
 Hewlett, den 14 . maj 1996 afsagt dom , hvis konklusion
 lyder således :
 1 . Rådets forordning (EØF) nr. 2051 /74 af 1 , august
 1 9 74 om en toldordning for visse varer med oprindelse
 i og indført fra Fœrøerne, Kommissionens forordning
 (EØF) nr. 3184/74 af 6 , december 1974 om definitio
 DOMSTOLENS DOM nen af begrebet » varer med oprindelsesstatus « og om
 metoderne for administrativt samarbejde vedrørende
 ( Femte Afdeling ) anvendelsen af toldordningen for visse varer med
 af 14 . maj 1996 oprindelse på og indført fra Fœrøerne og Rådets
 forordning (EØF) nr. 1697/79 af 24 . juli 1979 om
 i de forenede sager C-153/94 og C-204/94, The Queen mod
 efteropkrævning af import- eller eksportafgifter, der
 Commissioners of Customs & Excise, ex parte: Faroe
 ikke er opkrævet hos debitor for varer, der er angivet til
 Seafood Co . Ltd, Føroya Fiskasøla L/F ( C-153/94 ), Com
 en toldprocedure, som medfører en forpligtelse til at
 missioners of Customs & Excise, ex parte: John Smith og
 Celia Smith , der driver virksomhed under navnet Arthur
 betale sådanne afgifter, skal fortolkes således, at
 toldmyndighederne i en medlemsstat kan foretage
 Smith ( C-204/94 ) ( anmodning om préjudiciel afgørelse fra
 efteropkrævning af importafgifter for varer indført fra
 High Court of Justice , Queen's Bench Division ) (')
 Færøerne på grundlag af en undersøgelsesrapport
 (Toldordning for visse varer med oprindelse på Færøerne — udarbejdet af en fællesskabsdelegation, selv om myn
 begrebet » varer med oprindelsesstatus « — efteropkrævning dighederne ikke opkrævede told ved indførslen , idet de
 af told) henholdt sig til de EUR . 1 -certifikater, som de færøske
 ( 96/C 197/ 10 ) myndigheder havde udstedt i god tro , selv om de
 færøske myndigheder bestrider rigtigheden af under
 sogelsesdelegationens konklusioner, for så vidt de
 (Processprog: engelsk) vedrører fortolkningen af de relevante fællesskabsret
 lige toldbestemmelser, og fastholder, at certifikaterne
 fortsat er gældende, og selv om de omtvistede spørgs
 mål ikke har været forelagt Vareoprindelsesudvalget,
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive der er nedsat i henhold til Rådets forordning (EØF)
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) nr. 802/68 af 27. juni 1 96 8 om den fælles definition af
 begrebet varers oprindelse.
 I de forenede sager C- 1 53/94 og C-204/94 , angående en
 anmodning, som High Court of Justice , Queen's Bench 2 . Betingelserne i definitionen af » færøske skibe « i
 Division ( Det Forenede Kongerige ), i medfør af EF-trakta bilag IV til forordning (EØF) nr. 2051 /74 og i
 tens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i de for forklarende note 4 i bilag / til forordning (EØF)
 nævnte ret verserende sager, The Queen mod Commissio nr. 3184/74 skal anvendes kumulativt.
 ners of Customs & Excise , ex parte : Faroe Seafood Co . Ltd ,
 Føroya Fiskasøla L/F ( C- 1 53/94 ), Commissioners of Cus
 toms & Excise, ex parte : John Smith og Celia Smith , der 3 . Begrebet » besætning « i bilag IV til forordning (EØF)
 driver virksomhed under navnet Arthur Smith ( C-204/94 ), nr. 2051 /74 og i forklarende note 4 i bilag / til
 at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen forordning (EØF) nr. 3 1 84/74 omfatter ikke personer,
 ---pagebreak--- Nr . C 197/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6 . 7 . 96
 som ikke indgår i fartøjets normale bemanding, men 8 . Artikel 4 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2164/
 ud over denne er hyret til at arbejde på fartøjet på et 91 af 23 . juli 1991 om gennemførelsesbestemmelser til
 bestemt togt eller en del heraf med henblik på oplæring artikel 5, stk . 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 1 697/79
 eller som ufaglærte arbejdere under dæk, bl.a. af skal fortolkes således, at indførselsmedlemsstatens
 uddannelsesmæssige grunde og for at opfylde en joint kompetente myndigbeder ikke er forpligtet til at
 venture-aftale med en virksomhed i et tredjeland, der forelægge Kommissionen en anmodning om en afgø
 gør det muligt for fartøjet at fiske inden for dette lands relse om, hvorvidt efteropkrævning af told kan undla
 eksklusive økonomiske zone, uanset om disse personer des, hvis de finder, at betingelserne i artikel 5, stk . 2, i
 aflønnes af fartøjets reder eller af virksomheden i forordning (EØF) nr. 1697/79 ikke er opfyldt.
 tredjelandet.
 9 . Den omstændighed, at de færøske myndigheder afgav
 en erklæring på EUR . 1 -certifikatet om, at varerne
 4 . Råvarer, der i henhold til forordning (EØF) nr. 3184/ havde oprindelse på Færøerne, og at de kompetente
 74 er affærøsk oprindelse, skal holdes fysisk adskilt fra
 myndigheder i indførselsmedlemsstaten oprindeligt
 varer fra tredjelande ved forarbejdningen i en færøsk
 accepterede, at varernes oprindelse var som angivet i
 fabrik for at være omfattet af præferencetoldordnin certifikaterne, indebærer ikke, at der foreligger » en fejl,
 gen efter forordning (EØF) nr. 2051 /74. Såfremt der
 som de kompetente myndigheder har begået « som
 ikke foretages en sådan adskillelse, kan toldmyndighe omhandlet i artikel 5, stk . 2, i forordning (EØF)
 derne i indførselsmedlemsstaten imidlertid efter aftale
 nr. 1697/79. Det forholder sig derimod anderledes, når
 med Kommissionen ud fra rimelighedsbetragtninger eksportøren har angivet, at varerne er af færøsk
 beslutte kun at toldbelægge indførsler fra denne fabrik
 oprindelse og i denne forbindelse er gået ud fra, at de
 med et beløb, der svarer til den afgift, der skulle have
 færøske myndigheder havde kendskab til alle de
 været betalt, såfremt varernes oprindelse i den pågæl faktiske oplysninger, som var nødvendige ved anven
 dende sending forholdsmæssigt havde svaret til oprin delsen af de omhandlede toldbestemmelser, og når
 delsen af de råvarer, der indgik til fabrikken i det år,
 disse myndigheder trods dette kendskab ikke har gjort
 hvor indførslen fandt sted.
 indsigelse mod oplysningerne i eksportørens toldangi
 velser og således har anlagt en forkert fortolkning af
 reglerne om oprindelsesstatus ved deres erklæring om,
 5 . Det følger af bestemmelserne i forordning (EØF) at varerne var af færøsk oprindelse.
 nr. 2051 /74 og (EØF) nr. 3184/74, at når rejer af
 færøsk oprindelse er blevet forarbejdet i en færøsk
 fabrik, der ligeledes forarbejder rejer fra tredjelande, 10 . Ved afgørelsen af, om afgiftsskyldnerne med rimelig
 påhviler det eksportøren gennem fremlæggelse af hed kunne forventes at have opdaget den af de
 relevant dokumentation at bevise, at rejerne af færøsk kompetente myndigheder begåede fejl som omhandlet
 oprindelse fysisk er blevet holdt adskilt fra andre rejer. i artikel 5, stk . 2, i forordning (EØF) nr. 1697/79, skal
 Kan et sådant bevis ikke føres, kan rejerne ikke længere der bl.a. tages hensyn til fejlens karakter, de pågæl
 anses for at være af færøsk oprindelse, og EUR.l dende erhvervsdrivendes erfaring og den agtpågiven
 certifikatet må herefter anses for udstedt og præferen hed, de har udvist. På grundlag af denne fortolkning
 cetariffen indrømmet med urette. tilkommer det den forelæggende ret at afgøre, om de
 kriterier, der indgår i vurderingen af, om en eventuel
 fejl fra de færøske myndigheders side kunne være
 opdaget af afgiftsskyldnerne under de i dette tilfælde
 6 . På fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin skal foreliggende omstændigheder er opfyldt.
 det afgøres efter national ret, under hvilke omstændig
 heder et efterbetalingskrav vedrørende en samlet sum,
 hvoraf en del ikke kan kræves betalt, idet treårsfristen i 11 . Artikel 5, stk . 2, i forordning (EØF) nr. 1 697/79 finder
 henhold til artikel 2 , stk . 1 , i forordning (EØF) anvendelse i det tilfælde, hvor afgiftskyldneren har
 nr. 1697/79 er overskredet, eventuelt skal anses for overholdt alle kravene i fællesskabsbestemmelserne
 ugyldigt i sin helhed, dog således at de begrænsninger, om toldangivelser såvel som i de nationale forskrifter,
 der følger affællesskabsretten, skal overholdes, nemlig der i givet fald supplerer eller gennemfører fællesskabs
 at anvendelsen af national ret ikke må gøre opkræv bestemmelserne, selv om afgiftskyldneren i god tro har
 ningen af fællesskabsafgifter og -gebyrer mindre effek meddelt ukorrekte eller ufuldstændige oplysninger,
 tiv end opkrævningen af tilsvarende nationale afgifter når disse oplysninger er de eneste, han med rimelighed
 og gebyrer eller i praksis gøre det umuligt eller kunne have kendskab til eller indhente.
 uforholdsmæssigt vanskeligt at gennemføre fælles
 skabsbestemmelserne.
 (!) EFT nr . C 233 af 20 . 8 . 1994 .
 EFT nr . C 254 af 10 . 9 . 1994 .
 7 . Indførselsmedlemsstatens kompetente myndigheder er
 ikke forpligtet til, inden de iværksætter efteropkræv
 ning af told, at tage stilling til, om efteropkrævning vil
 kunne undlades i henhold til artikel 5, stk . 2 , i
 forordning (EØF) nr. 1697/79 .


text:
24.3.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/5
 Sag anlagt den 11. januar 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-3/07)
 (2007/C 69/08)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Condou-Durande og R. Troosters, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2003/110/EF af 25. november 2003 om bistand ved gennemrejse i forbindelse med udsendelse med fly (1), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser til gennemførelse af direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2003/110/EF udløb den 5. december 2005.
 (1) EUT L 321 af 6.12.2003, s. 26.


text:
6.1.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 4/9
 Sag anlagt den 8. november 2000 af Bactria Industriehy- — Forordningen tillader en urimeligt lang overgangsordning
 giene Service GmbH & Co K.G mod Kommissionen for for fortsat salg af aktive stoffer, der er fundet uegnet til
 De Europæiske Fællesskaber optagelse i et centralt EU-register, hvilket vil betyde en
 økonomisk ulempe for selskaber, der som sagsøgeren er
 aktivt deltagende.
 (Sag T-339/00)
 (2001/C 4/14) — Forordningen tvinger selskaber til at dele kommercielle,
 følsomme markedsinformationer, hvad der, når produ-
 center bliver oplyst om hinandens markedsvolumen og
 andele, giver anledning til antitrust-mæssige overvejelser.
 (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der — Forordningen tilsidesætter anerkendte fællesskabsretlige
 den 8. november 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De principper såsom den grundlæggende ejendomsret til
 Europæiske Fællesskaber af Bactria Industriehygiene Service data, principperne om den berettigede forventning, pro-
 GmbH & Co KG ved advokaterne Koen Van Maldegem og portionalitet, ens anvendelse af fællesskabsretten og for-
 Claudio Mereu, Bruxelles. rang for internationale aftaler.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF af 16. februar
 1998 om markedsføring af biocidholdige produkter, EFT L 123,
 — Kommissionens forordning (EF) nr. 1896/2000 af 7. sep-
 s. 1.
 tember 2000 om den første fase i det program, der er (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 1896/2000 af 7. september
 omhandlet i artikel 16, stk. 2, i Europa-Parlamentets og 2000 om den første fase i det program, der er omhandlet i artikel
 Rådets direktiv 98/8/EF om biocidholdige produkter, 16, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF om
 annulleres. biocidholdige produkter, EFT L 228, s. 6.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren fremstiller pereddikesyre, som er et aktivt stof, der
 anvendes i biocidholdige produkter.
 I henhold til artikel 16, stk. 2, i direktiv 98/8/EF (1) skal
 Kommissionen påbegynde et arbejdsprogram for undersøgelse
 af alle aktive stoffer, som allerede er på markedet. Til dette Sag anlagt den 7. november 2000 af Comunità Montana
 formål har Kommissionen udstedt forordning (EF) della Valnerina mod Kommissionen for De Europæiske
 nr. 1896/2000 (2). Denne forordning fastsætter en anmeldel- Fællesskaber
 sesprocedure for aktive stoffer til vurdering for en mulig
 optagelse på en liste over stoffer, der er frigivet til markedsfø-
 ring.
 (Sag T-340/00)
 Sagsøgeren gør gældende, at selskabet er individuelt og
 umiddelbart berørt af denne forordning og har nedlagt påstand
 om annullation heraf af følgende grunde: (2001/C 4/15)
 — Forordningen tilsidesætter de bestemmelser om databe-
 skyttelse, der er fastsat i direktivet, ved gennem undersø-
 gelsesperioden for disse aktive stoffer at undlade at
 foretage den beskyttelse, som er garanteret i direktivet, af (Processprog: italiensk)
 data vedrørende kommercielt følsomme og kostbare
 oplysninger om aktive stoffer.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 — Forordningen fordrejer konkurrencen i strid med EF- den 7. november 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 traktaten, idet den tillader selskaber, der ikke deltager i Europæiske Fællesskaber af Comunità Montana della Valnerina
 undersøgelsesproceduren, omkostningsfrit at drage fordel ved advokaterne Emilio Cappelli og Paolo De Caterini, Rom,
 af anmeldelser, der foretages af selskaber, der som og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Charles Turk,
 sagsøgeren er aktivt deltagende. 13 B, avenue Guillaume.
 ---pagebreak--- C 4/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6.1.2001
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sag anlagt den 10. november 2000 af Jan Pflugradt mod
 Den Europæiske Centralbank
 — Annullation af Kommissionens afgørelse 54 (2000) (Sag T-341/00)
 D/106308 af 14. august 2000, som omhandlet i EØF-
 traktatens artikel 320, stk. 4. Sagsøgte tilpligtes at betale
 sagens omkostninger. (2001/C 4/16)
 (Processprog: tysk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 10. november 2000 anlagt sag mod Den Europæiske
 Centralbank af Jan Pflugradt ved advokaterne Norbert Pflüger,
 Under denne sag anfægtes Kommissionens afgørelse 54 (2000) Regina Steiner og Silvia Mittländer, Frankfurt am Main (Tysk-
 D/106308 af 14. august 2000, som ophæver tilskud til land).
 Comunità Montana della Valneriana (Norcia), der tildeltes ved
 Kommissionens afgørelse C(93) 3182 af 10. november 1993
 om ydelse af et tilskud fra EUGFL (Udviklingssektionen) i Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 forbindelse med projekt 93.IT.06.016 med titlen »Pilot- og
 demonstrationsprojekt på skov-, landbrugs- og fødevareområ- — Det fastslås, at Den Europæiske Centralbank har tilsidesat
 det i bjergegnes grænseregioner (Frankrig, Italien)«. sagsøgerens arbejdskontrakt, idet den anviser ham be-
 skæftigelse inden for de rammer, der er omfattet af
 stillingsbeskrivelsen af 28. juni 2000.
 Der henvises herved til, at Kommissionens tjenestegrene, for
 — Det fastslås, at stillingsbeskrivelsen af 28. juni 2000 er
 at forhøje muligheden for finansiering af det af sagsøgeren
 uden retsvirkninger.
 præsenterede projekt, uformelt havde foreslået de ansvarlige i
 Comunità Montana, at de knyttede deres projekt til et tilsvaren-
 de projekt, forestået af »Route des Senteurs«, der opererer i — Den Europæiske Centralbank tilpligtes at tilbagekalde
 Frankrig i Drôme Provençale. stillingsbeskrivelsen af 28. juni 2000.
 — Den Europæiske Centralbank tilpligtes under alle om-
 stændigheder at beskæftige sagsøgeren inden for rammer-
 Til støtte for sine krav gør sagsøgeren i første række gældende,
 ne af den stillingsbeskrivelse, i henhold til hvilken bedøm-
 at der foreligger en tilsidesættelse af det principielle forbud
 melsen af sagsøgeren den 23. november 1999 fandt sted,
 mod forskelsbehandling og af proportionalitetsprincippet,
 medmindre sagsøgeren ved De Europæiske Fællesskabers
 eftersom sagsøgte har villet sammenlægge, under én sanktion
 Ret i Første Instans får medhold i sin tredje påstand i
 med ophævelse af hele tilskuddet, komplicerede og uensartede
 stævningen af 30. juni 2000 i sag T-178/00 (1).
 fakta, der udgøres af to underprojekter, som er blevet gennem-
 ført i fuld indbyrdes og gensidig selvstændighed af to forskellige
 retssubjekter, med risikoen for at ramme begge partnere, selv — Den Europæiske Centralbank tilpligtes at betale sagens
 om muligvis kun én har gjort sig skyldig i uregelmæssigheder. omkostninger.
 I øvrigt foreligger der ifølge sagsøgeren et åbenbart misforhold Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 mellem de uregelmæssigheder, som tilskrives »Route des
 Senteurs« — der dækker ca. 67 % af EF-tilskuddet — og
 Sagsøgeren er ansat ved Den Europæiske Centralbank. Han
 dem, sagsøgeren beskyldes for, og som alene for 36 %’s
 bestrider gyldigheden af en skrivelse fra Den Europæiske
 vedkommende kan anfægtes. Det er således den eksterne
 Centralbank, hvori denne under henvisning til en stillingsbe-
 sanktion med ophævelse af hele tilskuddet, der er det konkrete
 skrivelse tildeler ham nye opgaver. Han gør gældende, at denne
 udtryk for tilsidesættelsen af proportionalitetsprincippet, her
 tildeling krænker hans kontraktmæssige rettigheder. Desuden
 en nedsættelse af tilskuddet på grundlag af og som andel af
 er stillingsbeskrivelsen i strid med indgåede kontraktmæssige
 den uregelmæssighed, som muligvis ville kunne være blevet
 aftaler.
 bragt ud af verden på en rimelig måde og under hensyntagen
 til de respektive ansvarsforhold.
 (1) EFT C 259 af 9.9.2000, s. 29.


text:
11.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 36/13
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 15. december 2005
 i sag C-254/04, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2002/20/EF - elektroniske kommunikationsnet og -tjenester - tilladelse - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2006/C 36/24)
 Processprog: græsk
 I sag C-254/04, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 14. juni 2004, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: G. Zavvos og M. Shotter) mod den Hellenske Republik (befuldmægtiget: N. Dafniou), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Makarczyk, og dommerne R. Silva de Lapuerta og P. Kūris (refererende dommer); generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den 15. december 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (»tilladelsesdirektivet«), idet den ikke har udstedt de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 2.
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 201 af 7.8.2004.


text:
13.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/47
 Kendelse afsagt af Rettens præsident den 20. januar 2010 — Agriconsulting Europe mod Kommissionen
 (Sag T-443/09 R)
 (Særlige rettergangsformer - offentlige kontrakter - udbudsprocedure - afslag på et bud - begæring om udsættelse af gennemførelse og om foreløbige forholdsregler - fortabelse af en mulighed - intet alvorligt og uopretteligt tab - manglende uopsættelighed)
 2010/C 63/83
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Agriconsulting Europe SA (Bruxelles, Belgien) (ved avocats F. Sciaudone, R. Sciaudone og A. Neri)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Bordes og L. Prete, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Begæring om foreløbige forholdsregler vedrørende udbudsproceduren EuropeAid/127054/C/SER/Multi om indgåelse af aftaler om tjenesteydelser af kort varighed udelukkende til fordel for tredjelande, der modtager ekstern støtte fra Kommissionen.
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.