text:
7.3.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 72/3
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling) (Sjette Afdeling)
 af 29. januar 1998 af 29. januar 1998
 i sag C-61/95, Den Hellenske Republik mod Kommis- i sag C-280/95, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 sionen for De Europñiske Fñllesskaber (1) skaber mod Den Italienske Republik (1)
 (Afslutning af EUGFL-regnskaber Ð regnskabsåret 1991) (Statsstùtte Ð lempelse for visse skatter Ð tilbagesùgning
 af stùtte Ð ingen absolut umulighed)
 (98/C 72/04)
 (98/C 72/05)
 (Processprog: grñsk)
 (Processprog: italiensk)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-61/95, Den Hellenske Republik (befuldmñgtigede:
 Panagiotis Mylonopoulos og Meletis Tsotsanis) mod Kom-
 I sag C-280/95, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgti-
 skaber (befuldmñgtigede: Antonio Aresu og Anders C. Jes-
 gede: Xenophon Yataganas og Dimitrios Gouloussis),
 sen) mod Den Italienske Republik (befuldmñgtiget: profes-
 angående en påstand om annullation af Kommissionens
 sor Umberto Leanza, bistået af Oscar Fiumara), angående
 beslutning 94/871/EF af 21. december 1994 om afslutning
 en påstand om, at det fastslås, at Den Italienske Republik
 af medlemsstaternes regnskaber over de udgifter for regn-
 har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten
 skabsåret 1991, der finansieres af Den Europñiske Udvik-
 ved ikke at have truffet de nùdvendige foranstaltninger for
 lings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garanti-
 at efterkomme Kommissionens beslutning 93/496/EéF af
 sektionen (EFT L 352 af 31.12.1994, s. 82), for så vidt
 9. juni 1993 om en procedure vedrùrende statsstùtte C 32/
 angår den del heraf, der vedrùrer Den Hellenske Republik,
 92 (ex NN 67/92) Ð Italien (skattefradrag til erhvervsud-
 har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelings-
 ùvende vognmñnd) (EFT L 233 af 16.9.1993, s. 10) og
 formanden, H. Ragnemalm, og dommerne G. F. Mancini,
 sñrligt ved ikke fra og med skatteåret 1992 at have krñvet
 P. J. G. Kapteyn, J. L. Murray og G. Hirsch (refererende
 tilbagebetaling af stùtten, der har form af et fradrag i ind-
 dommer); generaladvokat: A. La Pergola; justitssekretñr:
 komstskat, kommuneskat eller moms, og som ulovligt blev
 fuldmñgtig L. Hewlett, den 29. januar 1998 afsagt dom,
 indfùrt til fordel for erhvervsudùvende vognmñnd i Italien
 hvis konklusion lyder således:
 ved ministerielt dekret af 28. januar 1992, har Domstolen
 (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, H.
 Ragnemalm, og dommerne R. Schintgen, G. F. Mancini,
 1) Kommissionens beslutning 94/871/EF af 21. december J. L. Murray og G. Hirsch (refererende dommer); general-
 1994 om afslutning af medlemsstaternes regnskaber advokat: N. Fennelly; justitssekretñr: ekspeditionssekretñr
 over de udgifter for regnskabsåret 1991, der finansie- D. Louterman-Hubeau, den 29. januar 1998 afsagt dom,
 res af Den Europñiske Udviklings- og Garantifond for hvis konklusion lyder således:
 Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, annulleres i
 det omfang, det deri er bestemt, at EUGFL ikke ende-
 ligt skal afholde et belùb på 3 531 558 038 GRD
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser
 vedrùrende udgifter til prñmier for tobak i blade og
 efter EF-traktaten ved ikke at have efterkommet Kom-
 dertil svarende restitutioner.
 missionens beslutning 93/496/EéF af 9. juni 1993 om
 en procedure vedrùrende statsstùtte C 32/92 (ex
 NN 67/92) Ð Italien (skattefradrag til erhvervsud-
 2) I ùvrigt frifindes Kommissionen. ùvende vognmñnd).
 3) Hver part bñrer sine egne omkostninger. 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 119 af 13.5.1995. (1) EFT C 268 af 14.10.1995.


text:
20.11.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 284/4
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 30. september 2004
 i sag C-319/03, Serge Briheche mod Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Éducation nationale og Ministre de la Justice (anmodning om præjudiciel afgørelse fra tribunal administratif de Paris) (1)
 (Socialpolitik - ligebehandling af mænd og kvinder - artikel 141, stk. 4, EF - direktiv 76/207/EØF - betingelser for adgang til stillinger i det offentlige - bestemmelser, hvorefter enker, der ikke har giftet sig igen, er fritaget for aldersgrænserne ved ansættelse i stillinger i det offentlige)
 (2004/C 284/08)
 Processprog: fransk
 I sag C-319/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af tribunal administratif de Paris (Frankrig) ved afgørelse af 3. juli 2003, indgået til Domstolen den 24. juli 2003, i sagen Serge Briheche mod Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Éducation nationale og Ministre de la Justice, har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne C. Gulmann, R. Schintgen, F. Macken (refererende dommer) og N. Colneric; generaladvokat: M. Poiares Maduro; justitssekretær: R. Grass, den 30. september 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 3, stk. 1, og artikel 2, stk. 4, i Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår skal fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, som forbeholder fritagelse for overholdelse af aldersgrænsen for adgangen til stillinger i det offentlige til enker, der ikke har giftet sig igen, og som er nødsaget til at arbejde, men som udelukker enkemænd, der ikke har giftet sig igen, og som befinder sig i en tilsvarende situation, fra denne fritagelse.
 (1) EFT C 226 af 20.9.2003.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
C 48/20 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 20.2.1999
 De grñske myndigheder har ganske vist gennemfùrt direk- (preÂcompte mobilier), som indbetales af den indeholdelses-
 tiv 90/675/EéF i national ret, men de har ikke vedtaget de pligtige. Den belgiske stat har dog givet afkald på opkrñv-
 nùdvendige foranstaltninger for, at direktivets artikel 3 og ning af preÂcompte mobilier af renterne af dette lån. Ude-
 4 kan anvendes, idet de endnu ikke på nationalt niveau lukkelsen af personer, der er hjemmehùrende i Belgien fra
 har fastsat den afgift, der er nùdvendig for, at disse at erhverve disse obligationer er nùdvendig for at undgå,
 bestemmelser kan finde anvendelse. at disse personer unddrager sig skat ved ikke at opgive
 modtagne renter.
 (1) EFT L 373 af 31.12.1990, s. 1.
 De fremfùrte skattemñssige årsager kan ikke retfñrdiggùre
 den hindring, der er tale om.
 Sag anlagt den 21. december 1998 af Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber mod Kongeriget Belgien
 Sag anlagt den 30. december 1998 af Kommissionen for
 (Sag C-478/98) De Europñiske Fñllesskaber mod Den Franske Republik
 (1999/C 48/32) (Sag C-481/98)
 (1999/C 48/33)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 21. december 1998 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved 30. december 1998 anlagt sag mod Den Franske Republik
 HeÂleÁne Michard og Bernard Mongin, Kommissionens Juri- af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved
 diske Tjeneste, som befuldmñgtigede, og med valgt Enrico Traversa, som befuldmñgtiget, bistået af advokat
 adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wag- Nicole Coutrelis, Paris, som advokat, og med valgt adresse
 nercentret, Kirchberg. i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercen-
 tret, Kirchberg.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i Ð Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i
 henhold til EF-traktatens artikel 73 B ved at forbyde henhold til artikel 12 i Rådets direktiv 77/388/EéF
 personner, der er hjemmehùrende i Belgien at erhverve (sjette momsdirektiv) (1) ved at indfùre og opretholde
 obligationer, der er udstedt som led i et internationalt en momslovgivning, hvorefter lñgemidler, der refunde-
 obligationslån. res af sygesikringen, pålñgges afgift med 2,1 %,
 medens der for andre lñgemidler gñlder en reduceret
 sats på 5,5 %
 Ð Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. Ð Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Kongeriget Belgien har i medfùr af kongelig anordning af Det fremgår af artikel 12, stk. 3, litra a), tredje afsnit, i
 14. oktober 1994 udstedt et obligationslån på 1 mia. direktiv 77/388/EéF, som ñndret ved Rådets direktiv
 DEM, der er tegnet af et internationalt syndikat af banker 92/77/EéF af 19. oktober 1992 om tilfùjelse til det
 og finansielle institutioner under ledelse af Dresdner Bank fñlles mervñrdiafgiftssystem og om ñndring af direktiv
 og Schweizerischer Bankverein. 77/388/EéF (indbyrdes tilnñrmelse af momssatserne)
 (EFT L 316 af 31.10.1992, s. 1) og Rådets direktiv
 92/111/EéF af 14. december 1992 om ñndring af direktiv
 Lånets emissionsbetingelser udelukker udtrykkeligt, at per- 77/388/EéF og om forenklingsforanstaltninger med hen-
 soner hjemmehùrende i Belgien kan tegne lånet. Denne syn til mervñrdiafgift (EFT L 384 af 30.12.1992, s. 47), at
 betingelse udgùr en hindring for kapitalens frie bevñgelig- en reduceret sats ikke må vñre mindre end 5 % og kun må
 hed, som er uforenelig med EF-traktatens artikel 73 B. anvendes på de goder, der er anfùrt i bilag H, herunder
 lñgemidler. Ifùlge direktivets artikel 28, stk. 2, litra a),
 kan de reducerede satser, der er mindre end den fastsatte
 Den pågñldende restriktion er ifùlge de belgiske myndig- minimumssats, opretholdes, hvis de fandt anvendelse den
 heder nùdvendig af skattemñssige årsager. Indtñgter af 1. januar 1991, og hvis de er i overensstemmelse med fñl-
 belgiske vñrdipapirer mv. pålñgges en sñrlig forskudsskat lesskabsretten.


text:
11.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/11
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 14. april 2005
 i sag C-441/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene (1)
 (Traktatbrud - direktiv 79/409/EØF og 92/43/EØF - bevaring af vilde fugle - bevaring af naturtyper - manglende gennemførelse inden for de fastsatte frister)
 (2005/C 143/12)
 Processprog: nederlandsk
 I sag C-441/03, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 16. oktober 2003, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: M. van Beek), mod Kongeriget Nederlandene (befuldmægtigede: H.G. Sevenster og N.A.J. Bel), har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne R. Silva de Lapuerta (refererende dommer), R. Schintgen, P. Kūris og G. Arestis; generaladvokat: J. Kokott; justitssekretær: R. Grass, den 14. april 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle og Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, idet det ikke inden for de fastsatte frister har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme artikel 4, stk. 1 og 2, i direktiv 79/409 og artikel 6, stk. 1, sammenholdt med artikel 2, stk. 2, og artikel 1, litra a), e) og i), artikel 6, stk. 2-4, og artikel 7, 11 og 15 i direktiv 92/43, og idet det opretholder artikel 13, stk. 4, i Natuurbeschermingswet (naturbeskyttelsesloven), der er uforenelig med artikel 6, stk. 4, i direktiv 92/43.
 2)
 I øvrigt frifindes Kongeriget Nederlandene.
 3)
 Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 304 af 13.12.2003.


text:
6.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/14
 DOMSTOLENS DOM
 af 29. juli 2016
 i sag E-31/15
 EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island
 (En EFTA-stats tilsidesættelse af sine forpligtelser — manglende gennemførelse — direktiv 2011/77/EU om ændring af direktiv 2006/116/EF om beskyttelsestiden for ophavsret og visse beslægtede rettigheder)
 (2017/C 108/12)
 I sag E-31/15, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island, hvori der er nedlagt påstand om, at det fastslås, at at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 9f i bilag XVII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/77/EU af 27. september 2011 om ændring af direktiv 2006/116/EF om beskyttelsestiden for ophavsret og visse beslægtede rettigheder), som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til aftalens artikel 7, idet det ikke har vedtaget de til retsaktens gennemførelse fornødne foranstaltninger inden for den fastsatte frist, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet EFTA-Tilsynsmyndigheden herom, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher og dommerne Per Christiansen (refererende dommer) og Páll Hreinsson, afsagt dom den 29. juli 2016.
 Domskonklusionen lyder således:
 1.
 Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 9f i bilag XVII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/77/EU af 27. september 2011 om ændring af direktiv 2006/116/EF om beskyttelsestiden for ophavsret og visse beslægtede rettigheder), som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til aftalens artikel 7, idet det ikke har vedtaget de til retsaktens gennemførelse fornødne foranstaltninger inden for den fastsatte frist.
 2.
 Island betaler sagens omkostninger.


text:
C 55/8 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 20.2.98
 dyr og -produkter (EFT L 175 af 19.7.1993, s. 34), Rådets artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte
 direktiv 93/113/EF af 14. december 1993 om anvendelse ret verserende sag FaÂbrica de Queijo Eru Portuguesa Ld..a
 og afsñtning af enzymer, mikroorganismer og prñparater mod Subdirector-Geral das AlfaÃndegas, procesdeltager:
 heraf i foderstoffer (EFT L 334 af 31.12.1993, s. 17) og MinisteÂrio PuÂblico, at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrù-
 Rådets direktiv 93/114/EF af 14. december 1993 om rende fortolkningen af artikel 14, stk. 2, i Rådets forord-
 ñndring af direktiv 70/524/EéF om tilsñtningsstoffer til ning (EéF) nr. 1999/85 af 16. juli 1985 om aktiv forñd-
 foderstoffer (EFT L 334 af 31.12.1993, s. 24), da den ikke ling (EFT L 188 af 20.7.1985, s. 1) og artikel 27 og 28 i
 inden for de fastsatte frister har sat de love og administra- Rådets forordning (EéF) nr. 3677/86 af 24. november
 tive bestemmelser i kraft, som er nùdvendige for at efter- 1986 om visse gennemfùrelsesbestemmelser til forordning
 komme disse direktiver, har Domstolen (Sjette Afdeling), (EéF) nr. 1999/85 (EFT L 351 af 12.12.1986, s. 1), som
 sammensat af afdelingsformanden, H. Ragnemalm (refere- ñndret ved Kommissionens forordning (EéF) nr. 2281/88
 rende dommer), og dommerne R. Schintgen, G. F. Man- af 25. juli 1988 (EFT L 200 af 26.7.1988, s. 20), har
 cini, P. J. G. Kapteyn og G. Hirsch; generaladvokat: N. Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 Fennelly; justitssekretñr: fuldmñgtig L. Hewlett, den manden, H. Ragnemalm (refererende dommer), og dom-
 16. december 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder såle- merne P. J. G. Kapteyn og J. L. Murray; generaladvokat:
 des: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretñr: ekspeditionsse-
 kretñr H. A. Rühl, den 16. december 1997 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således:
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser
 i henhold til artikel 20, stk. 1, fùrste afsnit, i Rådets
 direktiv 93/53/EéF af 24. juni 1993 om minimums- Artikel 28 i Rådets forordning (EéF) nr. 3677/86 af
 fñllesskabsforanstaltninger til bekñmpelse af visse 24. november 1986 om visse gennemfùrelsesbestemmelser
 fiskesygdomme, artikel 8, stk. 1, fùrste afsnit, i Rådets til forordning (EéF) nr. 1999/85 om aktiv forñdling, som
 direktiv 93/113/EF af 14. december 1993 om anven- ñndret ved Kommissionens forordning (EéF) nr. 2281/88
 delse og afsñtning af enzymer, mikroorganismer og af 25. juli 1988, skal fortolkes således, at de deri fastsatte
 prñparater heraf i foderstoffer og artikel 2, stk. 1, fùr- frister for genudfùrsel ikke kan forlñnges.
 ste afsnit, i Rådets direktiv 93/114/EF af 14. december
 1993 om ñndring af direktiv 70/524/EéF om tilsñt-
 ningsstoffer til foderstoffer, da den ikke inden for de (1) EFT C 354 af 23.11.1996.
 fastsatte frister har sat de love og administrative
 bestemmelser i kraft, som er nùdvendige for at efter-
 komme disse direktiver.
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 DOMSTOLENS DOM
 ( ) EFT C 336 af 9.11.1996.
 1
 (Sjette Afdeling)
 af 16. december 1997
 i sag C-341/96, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (1)
 (Traktatbrudssùgsmål Ð direktiv 93/36/EéF Ð mang-
 DOMSTOLENS DOM lende gennemfùrelse inden for den fastsatte frist)
 (Fjerde Afdeling)
 (98/C 55/14)
 af 16. december 1997
 i sag C-325/96, FaÂbrica de Queijo Eru Portuguesa Ld.a (Processprog: tysk)
 mod Subdirector-Geral das AlfaÃndegas, procesdeltager:
 MinisteÂrio PuÂblico (anmodning om prñjudiciel afgùrelse
 fra Supremo Tribunal Administrativo) (1)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 (Proceduren for aktiv forñdling Ð sñrlig ordning for offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 mejeriprodukter Ð forlñngelse af frist for udfùrsel)
 (98/C 55/13)
 I sag C-341/96, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber (befuldmñgtiget: Claudia Schmidt) mod Forbunds-
 (Processprog: portugisisk) republikken Tyskland (befuldmñgtigede: Ernst Röder og
 Bernd Kloke), angående en påstand om, at det fastslås, at
 Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forplig-
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive telser i henhold til EF-traktatens artikel 189, stk. 3, og
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) artikel 34, stk. 1, i Rådets direktiv 93/36/EéF af 14. juni
 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved offentlige
 indkùb (EFT L 199 af 9.8.1993, s. 1), idet den ikke inden
 I sag C-325/96, angående en anmodning, som Supremo for den fastsatte frist har sat de nùdvendige love og admi-
 Tribunal Administrativo i medfùr af EF-traktatens nistrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direkti-
 ---pagebreak--- 20.2.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 55/9
 vet, subsidiñrt idet den ikke straks har underrettet Kom- Fñllesskab og Schweiz om direkte forsikring bortset fra
 missionen om, hvilke foranstaltninger den har truffet med livsforsikring (EFT L 205 af 27.7.1991, s. 48), subsidiñrt
 henblik på gennemfùrelse af direktivet, har Domstolen da det ikke har meddelt Kommissionen disse bestemmelser,
 (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, H. har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelings-
 Ragnemalm (refererende dommer), og dommerne G. F. formanden, C. Gulmann, og dommerne M. Wathelet, J. C.
 Mancini, P. J. G. Kapteyn, J. L. Murray og K. M. Ioan- Moitinho de Almeida (refererende dommer), P. Jann og
 nou; generaladvokat: N. Fennelly; justitssekretñr: R. L. Sevón; generaladvokat: A. La Pergola; justitssekretñr:
 Grass, den 16. december 1997 afsagt dom, hvis konklu- fuldmñgtig L. Hewlett, den 18. december 1997 afsagt
 sion lyder således: dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine for- 1) Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser efter
 pligtelser i henhold til artikel 34, stk. 1, i Rådets direk- Rådets direktiv 91/371/EéF af 20. juni 1991 om gen-
 tiv 93/36/EéF af 14. juni 1993 om samordning af nemfùrelse af aftalen mellem Det Europñiske ékono-
 fremgangsmåderne ved offentlige indkùb, idet den ikke miske Fñllesskab og Schweiz om direkte forsikring
 inden for den fastsatte frist har sat de nùdvendige love bortset fra livsforsikring, da det ikke inden for den
 og administrative bestemmelser i kraft for at efter- fastsatte frist har vedtaget de nùdvendige love og
 komme direktivet. administrative bestemmelser for at efterkomme direkti-
 vet.
 2) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkost-
 ninger. 2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 370 af 7.12.1996. (1) EFT C 16 af 20.1.1996.
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling) (Femte Afdeling)
 af 18. december 1997 af 18. december 1997
 i sag C-360/95, Kommissionen for De Europñiske Fñlles- i sag C-361/95, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber mod Kongeriget Spanien (1) skaber mod Kongeriget Spanien (1)
 (Traktatbrud Ð manglende gennemfùrelse af direktiv (Traktatbrud Ð manglende gennemfùrelse af direktiv
 91/371/EéF Ð anvendelse af aftalen mellem Det Euro- 92/49/EéF Ð direkte forsikringsvirksomhed bortset fra
 pñiske ékonomiske Fñllesskab og Schweiz om direkte livsforsikring)
 forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring)
 (98/C 55/16)
 (98/C 55/15)
 (Processprog: spansk)
 (Processprog: spansk)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-361/95, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 I sag C-360/95, Kommissionen for De Europñiske Fñlles- skaber (befuldmñgtigede: Dimitrios Gouloussis og Blanca
 skaber (befuldmñgtigede: Dimitrios Gouloussis og Blanca VilaÂ Costa) mod Kongeriget Spanien (befuldmñgtigede:
 VilaÂ Costa) mod Kongeriget Spanien (befuldmñgtigede: Alberto JoseÂ Navarro GonzaÂlez og Rosario Silva de La-
 Alberto JoseÂ Navarro GonzaÂlez og Rosario Silva de La- puerta), angående en påstand om, at det fastslås, at Kon-
 puerta), angående en påstand om, at det fastslås, at Kon- geriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser efter EF-
 geriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser efter EF- traktaten, principalt da det ikke inden for den fastsatte
 traktaten, principalt da det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget og sat de love og administrative bestem-
 frist har vedtaget og sat de love og administrative bestem- melser i kraft, som er nùdvendige for at efterkomme
 melser i kraft, som er nùdvendige for at efterkomme Rådets direktiv 92/49/EéF af 18. juni 1992 om samord-
 Rådets direktiv 91/371/EéF af 20. juni 1991 om gennem- ning af love og administrative bestemmelser vedrùrende
 fùrelse af aftalen mellem Det Europñiske ékonomiske direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og


text:
24.2.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 42/18
 Sag anlagt den 22. december 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-528/06)
 (2007/C 42/31)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved E. Montaguti, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/98/EF af 17. november 2003 om videreanvendelse af den offentlige sektors informationer (1), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkommet direktivet og under alle omstændigheder ikke har givet Kommissionen meddelelse herom.
 —
 Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 1. juli 2005.
 (1) EUT L 345, s. 90.


text:
8.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 285/55
 Sag anlagt den 30. juli 2008 — Kipp mod Europol
 (Sag F-65/08)
 (2008/C 285/98)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Michael Kipp (Haag, Nederlandene) (ved avocat P. de Casparis)
 Sagsøgt: Den Europæiske Politienhed (Europol)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen af 4. oktober 2007, hvorved Europol meddelte sagsøgeren, at der ikke var mulighed for at tilbyde ham en fast stilling.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelsen af 4. oktober 2007, hvorved Europol meddelte sagsøgeren, at der ikke var mulighed for at tilbyde ham en fast stilling, af afgørelsen af 29. april 2008 om afslag på klagen over den første afgørelse, og af afgørelsen af 12. juni 2008, som er truffet i forlængelse af afgørelsen af 4. oktober 2007.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
8.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 39/27
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 12. december 2013 — Simpson mod Rådet
 (Sag F-142/11) (1)
 (Personalesag - udnævnelse - afgørelse om ikke forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 9 efter at have bestået udvælgelsesprøven AD 9 - ligebehandling)
 2014/C 39/49
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Erik Simpson (Bruxelles, Belgien) (ved advokat M. Velardo)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bauer og A.F. Jensen, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD9 efter at han havde bestået udvælgelsesprøven EPSO/AD/113/07 »Heads of Unit (AD9) in the field of translation with Czech, Estonian, Hungarian, Lithuanian, Latvian, Maltese, Polish, Slovak and Slovene as their main language« og en påstand om erstatning.
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Unions afgørelse af 9. december 2010 annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes Rådet for Den Europæiske Union.
 3)
 Rådet bærer sine egne omkostninger og betaler de af Erik Simpson afholdte omkostnnger.
 (1) EUT C 65 af 3.3.2013, s. 26.


text:
7.8.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 201/11
 Sag anlagt den 4. juni 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-235/04)
 (2004/C 201/21)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 4. juni 2004 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved D.M. van Beek og G. Valero Jordana, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 79/409/EØF (1) af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle, idet det ikke har udlagt et tilstrækkeligt antal og areal af områder som særligt beskyttede områder for vilde fugle med henblik på at sikre en beskyttelse af de fuglearter, der er anført i bilag I til direktivet, samt af de trækfuglearter, der ikke er anført i det pågældende bilag.
 2.
 Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ved artikel 4, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 79/409/EØF pålægges medlemsstaterne en specifik forpligtelse til at udlægge områder som »særligt beskyttede områder for vilde fugle« med henblik på en effektiv beskyttelse af de arter, der er nævnt i bilag I til direktivet, og af andre regelmæssigt tilbagevendende trækfuglearter, for at sikre, at de kan overleve og formere sig i deres udbredelsesområde. Denne forpligtelse omfatter som minimum alle de områder, som med hensyn til antal og udstrækning er bedst egnede til beskyttelse af de pågældende arter under hensyn til deres beskyttelsesbehov. Det tilstrækkelige antal beskyttelsesområder fastsættes på grundlag af det forfulgte formål.
 Medlemsstaterne råder over en vis skønsmargen ved fastlæggelsen af de områder, der i videst mulig omfang opfylder betingelserne i direktivets artikel 4, men de må udelukkende lægge videnskabelige kriterier på det ornitologiske område til grund for deres vurdering. I Spaniens tilfælde udgør fortegnelsen over vigtige områder for vilde fugle (important bird areas, IBA), der er udarbejdet af Sociedad Española de Ornitología i 1998 (SEO-fortegnelsen/Birdlife 1998) den mest velunderbyggede og den mest nøjagtige af de foreliggende fortegnelser til brug for fastlæggelsen af de områder, der er bedst egnede til beskyttelsen og navnlig til de vigtige arters overlevelse og yngel. Denne fortegnelse hviler på afbalancerede ornitologiske kriterier, der gør det muligt at udpege de områder, der er bedst egnede til at sikre beskyttelsen af alle de arter, der er opregnet i bilag I, samt af andre trækfuglearter, og den angiver de primære fuglebeskyttelsesområder i Spanien.
 Sammenholdes de data, der indgår i SEO/Birdlife 98, med de fuglebeskyttelsesområder, som Kongeriget Spanien har udpeget — både for så vidt angår hele det spanske område som på baggrund af en detaljeret analyse for så vidt angår de selvstyrende regioner — kan det konstateres, at antallet og udstrækningen af de områder, der er udpeget som særligt beskyttede områder for vilde fugle, ikke dækker de områder, som den videnskabelige dokumentation angiver som de bedst egnede til at sikre en passende beskyttelse af de vilde fugle, der er omfattet af direktivets artikel 4.
 (1) EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1.


text:
28.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundespatentgericht (Tyskland) den 17. januar 2014 — BGW Marketing- & Management-Service GmbH mod Bodo Scholz
 (Sag C-20/14)
 2014/C 129/14
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundespatentgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: BGW Marketing- & Management-Service GmbH
 Sagsøgt: Bodo Scholz
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 4, stk. 1, litra b), i direktiv 2008/95/EF (1) fortolkes således, at det i forbindelse med varer og tjenesteydelser af samme eller lignende art kan fastslås, at der i offentlighedens bevidsthed er risiko for forveksling, såfremt en bogstavrækkefølge med fornødent særpræg, der dominerer det ældre ord-/figurmærke med gennemsnitligt særpræg, overtages i en tredjemands yngre ordmærke på en sådan måde, at der til denne bogstavrækkefølge føjes en dertil henvisende beskrivende ordkombination, der forklarer bogstavrækkefølgen som forkortelse af de beskrivende ord?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22.10.2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EUT L 299, s. 25).


text:
14.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 13/11
 Rettens dom af 24. november 2011 — EFIM mod Kommissionen
 (Sag T-296/09) (1)
 (Konkurrence - kartel - misbrug af dominerende stilling - markeder for blækpatroner - beslutning om at afvise en klage - manglende fællesskabsinteresse)
 2012/C 13/21
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) (Köln, Tyskland) (ved advokat D. Ehle)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Antoniadis og A. Biolan, som befuldmægtigede, bistået af advokat W. Berg)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Lexmark International Technology SA (Meyrin, Schweiz) (ved advokat R. Snelders og solicitor G. Eclair-Heath)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse K(2009) 4125 af 20. maj 2009, om afvisning af klage COMP/C-3/39.391 vedrørende selskaberne Hewlett Packard, Lexmark, Epson and Canons påståede tilsidesættelser af artikel 81 EF og 82 EF på markederne for blækpatroner.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommisionen frifindes.
 2)
 Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 3)
 Lexmark International Technology SA bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 256 af 24.10.2009.


text:
13.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/36
 Sag anlagt den 12. februar 2015 — Polo Club mod KHIM — Lifestyle Equities (POLO CLUB SAINT-TROPEZ HARAS DE GASSIN)
 (Sag T-67/15)
 (2015/C 118/46)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Polo Club (Gassin, Frankrig) (ved advokat D. Masson)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Lifestyle Equities CV (Amsterdam, Nederlandene)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Polo Club
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelene »POLO CLUB SAINT-TROPEZ HARAS DE GASSIN« — registreringsansøgning nr. 10 525 137
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 21. november 2014 af Femte Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1882/2013-5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres og det ansøgte varemærke registreres i sin helhed.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 4, i forordning nr. 207/2009.


text:
11.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 173/11
 Rettens kendelse af 11. april 2011 — Département du Gers mod Kommissionen
 (Sag T-481/10) (1)
 (Annullationssøgsmål - miljø og beskyttelse af menneskers sundhed - genetisk modificerede fødevarer og foderstoffer - ikke individuelt berørt - afvisning)
 2011/C 173/26
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Département du Gers (Frankrig) (ved advokaterne S. Mabile og J.-P. Mignard)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved D. Bianchi og L. Pignataro, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse 2010/429/EU af 28. juli 2010 om markedsføring af produkter, der indeholder, består af eller er fremstillet af genetisk modificeret MON 88017 x MON 810-majs (MON-88Ø17-3 x MON-ØØ81Ø-6), jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1829/2003 (EUT L 201, s. 46).
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Départementet Gers bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 3)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende de interventionsbegæringer, som er indgivet af Europa-Parlamentet, Rådet for Den Europæiske Union, regionen Centre, regionen Picardiet, departementet Haute-Garonne, regionen Bretagne, regionen Poitou-Charentes, regionen Provence-Alpes-Côte d’Azur, regionen Bourgogne, regionen Midi-Pyrénées, regionen Auvergne, regionen Pays de la Loire, regionen Rhône-Alpes, departementet Côtes d’Armor, regionen Île de France og regionen Nord-Pas-de-Calais.
 (1) EUT C 346 af 18.12.2010.


text:
12.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 8/20
 Sag anlagt den 8. november 2007 — Ryanair mod Kommissionen
 (Sag T-404/07)
 (2008/C 8/36)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Ryanair Ltd (Dublin, Irland) (ved lawyer E. Vahida)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås i henhold til artikel 232 EF, at Kommissionen i strid med sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten har undladt at træffe afgørelse, idet den ikke har taget stilling til sagsøgerens klage indgivet til Kommissionen den 8. maj 2006, efterfulgt af en officiel skrivelse af 31. juli 2007.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale alle sagens omkostninger, herunder omkostninger afholdt af sagsøgeren i forbindelse med sagen, selv om Kommissionen efter sagsanlægget træffer afgørelse, hvilket efter Rettens opfattelse vil fjerne behovet for en afgørelse, eller hvis Retten afviser at realitetsbehandle søgsmålet.
 —
 Der træffes sådanne foranstaltninger, som Retten måtte finde passende.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har undladt at træffe afgørelse ved ikke — selv om den har været opfordret hertil efter artikel 232, EF — at tage stilling til sagsøgerens klage indgivet til Kommissionen den 8. maj 2006 vedrørende i) ulovlig statsstøtte, som Frankrig angiveligt har ydet Air France i form af differentierede lufthavnsafgifter, som opkræves af de franske lufthavne afhængig af flyvningernes destination, eller ii) subsidiært, at der foreligger konkurrencebegrænsende forskelsbehandling i strid med artikel 82, EF til fordel for Air France, hvis det fastslås, at de franske lufthavne har handlet selvstændigt.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet gjort gældende, at Kommissionen var forpligtet til at gennemføre en omhyggelig og upartisk undersøgelse af den modtagne klage med henblik på at:
 —
 vedtage en beslutning, hvorved det enten fastslås, at de omhandlede foranstaltninger ikke udgjorde statsstøtte i artikel 87, stk. 1, EF's forstand, eller at foranstaltningerne skulle anses for statsstøtte i artikel 87, stk. 1, EF's forstand, men var forenelige med fællesmarkedet i henhold til artikel 87, stk. 2 og stk. 3, EF, eller
 —
 indlede proceduren efter artikel 88, stk. 2, EF.
 Sagsøgeren har subsidiært gjort gældende, at Kommissionen efter modtagelsen af sagsøgerens subsidiære klage over, at konkurrenceretten var blevet tilsidesat, var forpligtet til enten at indlede en procedure vedrørende klagens genstand eller til at vedtage en endelig beslutning om at afvise klagen, efter at have givet sagsøgeren lejlighed til at fremsætte sine bemærkninger.
 Sagsøgeren har endvidere anført, at efter omstændighederne og i betragtning af, at Kommissionen er bekendt med det omhandlede sagsområde, er en periode på 14 måneder mellem sagsøgerens klage og officielle brev urimelig lang, og at Kommissionens passivitet i den periode udgør en undladelse af at træffe en afgørelse i artikel 232, EF's forstand.
 Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at artikel 232 EF giver en virksomhed ret til at anlægge sag mod Kommissionen i anledning af dennes undladelse af at træffe foranstaltninger, der ville have berørt virksomheden direkte og individuelt, og at de foranstaltninger, som Kommissionen i den foreliggende sag undlod at træffe, berørte sagsøgeren direkte og individuelt som konkurrent til Air France.


text:
23.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/20
 Rettens kendelse af 26. januar 2015 — Dosen mod KHIM — Gramm (Nano Pad)
 (Sag T-396/13) (1)
 ((EF-varemærker - ugyldighedsbegæring - tilbagetagelse af ugyldighedsbegæringen - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2015/C 096/25)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Franko Dosen (Berlin, Tyskland) (ved advokat H. Losert)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (først ved A. Pohlmann, derefter ved M. Fischer, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Thomas Gramm (Wesel, Tyskland)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 13. maj 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1981/2011-4) vedrørende en ugyldighedsbegæring mellem Thomas Gramm og Franko Dosen
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Thomas Gramm bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (Varemærker og Design) afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 274 af 21.9.2013.


text:
9.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/27
 Appel iværksat den 1. december 2014 af Canon Europa NV til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 16. september 2014 i sag T-34/11, Canon Europa NV mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-552/14 P)
 (2015/C 046/33)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Canon Europa NV (ved avocat P. De Baere og advogado P. Muñiz)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 —
 Den af Retten afsagte kendelse i sag T-34/11 ophæves helt.
 —
 Appellen antages til realitetsbehandling.
 —
 Sagen hjemvises til Retten til afgørelse i henhold til appellantens påstande.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale omkostningerne i appelsagen og sagen ved Retten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellen er baseret på følgende to anbringender:
 For det første begik Retten en retlig fejl ved fortolkningen og anvendelsen af artikel 263 TEUF, da den konkluderede, at forordningen »omfatter gennemførelsesforanstaltninger« i den nævnte bestemmelses forstand.
 For det andet har Retten tilsidesat appellantens ret til at blive hørt, og den har foretaget en urigtig retlig kvalificering af de af appellanten fremlagte beviser eller alternativt fordrejet disse beviser.


text:
26.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 313/31
 Sag anlagt den 26. august 2013 — Klaes mod KHIM — Klaes Kunststoffe (Klaes)
 (Sag T-453/13)
 2013/C 313/59
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Horst Klaes GmbH & Co. KG (Bad Neuenahr-Ahrweiler, Tyskland) (ved advokat B. Dix)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Klaes Kunststoffe GmbH (Neuenrade, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 6. juni 2013 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1206/2012-1) annulleres og indsigelsen mod sagsøgerens EF-varemærkeregistreringsansøgning (Nr. 9545096) afvises.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Horst Klaes GmbH & Co. KG
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »Klaes« for varer i klasse 42 — EF-varemærkeansøgning nr. 9 545 096
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Klaes Kunststoffe GmbH
 Det påberåbte varemærke eller tegn: Figurmærket i farven blå »Klaes« for tjenesteydelser i klasse 42
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, i forordning (EF) nr. 207/2009.


text:
5.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 148/46
 Sag anlagt den 6. april 2010 — Confederación de Cooperativas Agrarias de España og CEPES mod Kommissionen
 (Sag T-156/10)
 2010/C 148/75
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøgere: Confederación de Cooperativas Agrarias de España (Madrid, Spanien) og Confederación Empresarial Española de la Economía Social (CEPES) (Madrid, Spanien) (ved abogado M. Araujo Boyd og abogada M. Muñoz de Juan)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Søgsmålet fremmes til realitetsbehandling og stævningens søgsmålsgrunde om annullation tages til følge.
 —
 Artikel 1 i den anfægtede beslutning annulleres.
 —
 Subsidiært: artikel 4 i den anfægtede beslutning annulleres, og
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålet er indgivet til prøvelse af Kommissionens beslutning af 15. december 2009 (statsstøtte nr. C 22/2001) vedrørende de af Spanien anvendte støtteforanstaltninger til fordel for landbrugssektoren efter prisstigningen på brændstof. I denne beslutning fastslås det, at nærmere bestemte støtteforanstaltninger til fordel for landbrugssektoren, der er fastsat i Real Decreto-Ley 10/2000 af 6. oktober vedrørende presserende støtteforanstaltninger til landbrugs-, fiskeri- og transportsektoren (1), meddelt af Spanien den 29. september 2000, udgør statsstøtte i strid med det fælles marked, og den kræves tilbagebetalt.
 De nævnte foranstaltninger har været genstand for en første beslutning af 11. november 2001 fra Kommissionen (herefter »indledende beslutning«), der fastslog, at »støtteforanstaltninger til fordel for landbrugskooperativer, der er fastsat i Real Decreto-Ley 10/2000 (...) ikke udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 87, stk. 1, EF«. Denne indledende beslutning blev annulleret ved dom af 12. december 2006 (2) på grund af Kommissionens manglende begrundelse, idet der ikke var tilstrækkeligt (...) kooperativer. Efter foranstående og uden at vedtage en ny åbningsskrivelse, vedtog Kommissionen den 15. december 2009 den anfægtede beslutning.
 Til støtte for påstanden om annullation gør sagsøgerne fem anbringender gældende:
 —
 Det første anbringende vedrører Kommissionens tilsidesættelse af de berørte parters ret til at blive hørt i forbindelse med sagens behandling samt Kommissionens vedtagelse af den anfægtede beslutning, der — uden at Kommissionen havde genåbnet den formelle procedure og uden at give de berørte parter mulighed for at fremsætte bemærkninger — indeholder fastsættelser, der er diametralt modsatte dem, der er indeholdt i den indledende beslutning.
 —
 Det andet anbringende foreholder Kommissionen, at den ikke har overholdt mandatet fra dommen i sagen T-146/03, der alene fastslog, at visse dele af den indledende beslutning ikke indeholdt en tilstrækkelig begrundelse. I stedet for at rette op på disse punkter, gennemgik Kommissionen elementer i sin beslutning, der ikke var blevet efterprøvet af Retten. Kommissionens handling tilsidesætter principperne om de berørte parters retssikkerhed og berettigede forventning.
 —
 For det tredje anfægter sagsøgerne betegnelsen af foranstaltningen som statsstøtte, idet det ikke er tilstrækkeligt at gøre gældende, at landbrugskooperativerne, fordi de er underlagt en anden beskatning end selskaber, nyder godt af en »fordel«, hvis de ikke udfører 100 % af deres aktiviteter med andelshaverne (model for gensidige kooperativer), hvorved Kommissionen har overset, at kooperativer og kapitalselskaber ikke er ens, hverken faktisk eller juridisk. Selv om en sådan sammenligning accepteres — quod non — udgør beskatningen af kooperativerne ikke en fordel, men forskelle, der er berettigede på grund af økonomien i og beskaffenheden af det spanske skattesystem, hvilket Kommissionen selv har anerkendt i den indledende beslutning, der ikke blev anfægtet vedrørende dette punkt i dommen af 12. december 2006.
 —
 I det fjerde anbringende, der gøres gældende subsidiært, lægger sagsøgerne til grund, at Kommissionen ikke har givet en tilstrækkelig begrundelse og har taget fejl i sin analyse af foreneligheden af foranstaltningen med indholdet af artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF, og at den nævnte foranstaltning skulle have været erklæret forenelig med denne bestemmelse.
 —
 Sluttelig bestrider sagsøgerne kravet om tilbagebetaling i den anfægtede beslutning.
 (1) Boletín Oficial del Estado nr. 241/2000 af 7.10.2000, s. 34614.
 (2) Sag T-146/03, Sml. II, s. 98.


text:
1.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/16
 Sag anlagt den 20. januar 2010 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Danmark
 (Sag C-33/10)
 2010/C 113/24
 Processprog: dansk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A. Alcover San Pedro, H. Støvlbæk, befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Danmark
 Påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Danmark har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF (1) af 15. januar 2008 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening, idet det ikke har truffet alle de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at alle godkendelser var blevet revurderet og om nødvendigt ajourført inden den 30. oktober 2007.
 —
 Kongeriget Danmark tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Direktivets artikel 5, stk. 1, pålægger medlemsstaterne at træffe foranstaltninger med henblik på at gennemføre en godkendelses- og/eller revurderingsprocedure for bestående anlæg inden den 30. oktober 2007. Fristen gælder uden undtagelser, og medlemsstaterne kan således ikke ifølge direktivet gøre særlige omstændigheder gældende som begrundelse for ikke at overholde denne forpligtelse.
 Det er ikke tilstrækkeligt at der i Danmark er truffet foranstaltninger med henblik på, at alle udestående sager vedrørende opfyldelsen af direktivets artikel 5, stk. l, kan afsluttes inden udgangen af 2009. Forsinkelser som følge af kommunalreformen af l. januar 2007 kan heller ikke tillægges betydning ved vurderingen af, hvorvidt Danmark har overholdt sine forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. l. Fristen fastsat for lovliggørelse af anlæg udløb den 30. oktober 2007 og blev meddelt medlemsstaterne allerede ved skrivelse af den 22. september 2005. Danmark har således haft flere år til at træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på at overholde direktivet.
 Danmark har ikke bestridt den manglende overholdelse af godkendelsesvilkårene for bestående anlæg. Da det således er ubestridt, at en ikke ubetydelig del af alle otte danske anlæg fortsat drives uden godkendelse i henhold til direktivets bestemmelser, har Danmark overtrådt artikel 5, stk. 1, i direktivet.
 (1) EUT L 24, s. 8


text:
6.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/33
 Rettens dom af 9. november 2016 — Gallardo Blanco mod EUIPO — Expasa Agricultura y Ganadería (gengivelse af et bidsel i H-form)
 (Sag T-716/15) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket, der består af gengivelsen af et bidsel i H-form - ældre EU- og spansk figurmærke - relativ registreringshindring - reel brug af de ældre varemærker - artikel 42, stk. 2, i forordning (EF) nr. 207/2009 - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009))
 (2017/C 038/45)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Juan Gallardo Blanco (Los Barrios, Spanien) (ved advokat E. Estella Garbayo)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved S. Palmero Cabezas, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Expasa Agricultura y Ganadería, SA (Jerez de la Frontera, Spanien) (ved advokat A. Bosch Döffert)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 29. september 2015 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1502/2014-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Expasa Agricultura y Ganadería og M. Juan Gallardo Blanco
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Juan Gallardo Blanco betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 59 af 15.2.2016.


text:
21.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/14
 Sag anlagt den 7. juni 2012 — Europa-Kommissionen mod Ungarn
 (Sag C-286/12)
 2012/C 217/31
 Processprog: ungarsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved J. Enegren og K. Talabér-Ritz, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Ungarn
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Ungarn har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 og artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (1), idet det har vedtaget nationale retsregler, der fastsætter en obligatorisk pensionsalder på 62 år for dommere, offentlige anklagere og notarer, hvilket medfører en ulige behandling på grund af alder, der ikke er begrundet i et legitimt formål, og som under alle omstændigheder ikke er hverken hensigtsmæssig eller nødvendig for at opnå det tilsigtede formål.
 —
 Ungarn tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I henhold til den ungarske lovgivning vedrørende den obligatoriske maksimale aldersgrænse for dommere, offentlige anklagere og notarer, ophører det retsforhold, inden for rammerne af hvilket de pågældende udøver deres erhverv, når de når en bestemt alder — for tiden 62 år — mens de tidligere kunne fortsætte udøvelsen af deres erhverv, indtil de fyldte 70 år. De omtvistede retsregler fastsætter, at det retsforhold, inden for rammerne af hvilket dommere og offentlige anklagere, der har nået den nye maksimale aldersgrænse før den 1. januar 2012, udøver deres erhverv, ophører den 30. juni 2012, og retsforholdet for de dommere og offentlige anklagere, der når denne aldersgrænse mellem den 1. januar og den 31. december 2012, ophører den 31. december 2012. For så vidt angår notarer træder nedsættelsen af den obligatoriske maksimale aldersgrænse i kraft den 1. januar 2014.
 Kommissionen har støttet sit traktatbrudssøgsmål på følgende retlige argumenter og anbringender:
 For det første finder Kommissionen, at de omtvistede nationale retsregler udgør en ulige behandling på grund af alder som omhandlet i artikel 2 i direktiv 2000/78, henset til at de behandler de dommere, offentlige anklagere og notarer, der har nået den nye obligatoriske maksimale aldersgrænse, mindre favorabelt end alle andre i beskæftigelse, der ikke har nået denne alder.
 For at retsforskrifter, der medfører en ulige behandling på grund af alder, ikke falder ind under forbuddet mod forskelsbehandling, skal de opfylde betingelserne i direktivets artikel 6, stk. 1. I henhold til denne bestemmelse skal disse retsforskrifter dels være objektivt begrundet i et legitimt formål, dels skal midlerne til at opfylde det pågældende formål være hensigtsmæssige og nødvendige (proportionalitetsprincippet).
 I denne henseende har Kommissionen gjort gældende, at de omtvistede retsregler hverken udtrykkeligt fastsætter et legitimt formål eller gør det muligt at udlede et sådant formål af deres indhold, hvilket i sig selv udgør en tilsidesættelse af direktiv 2000/78, henset til at dette forhold vanskeliggør den retlige prøvelse af, om de nationale retsregler er lovlige og proportionale. For så vidt angår lovligheden af de formål, der blev henvist til under den administrative traktatbrudsprocedure, har Kommissionen hævdet, at alene formålene vedrørende socialpolitikken kan anses for at være egnede som begrundelse for en undtagelse til forbuddet mod forskelsbehandling på grund af alder.
 Endelig er de omtvistede nationale retsregler efter Kommissionens opfattelse ikke hverken hensigtsmæssige eller nødvendige for at opnå de angiveligt legitime formål, idet i) overgangsperioden på højst halvandet år er ekstraordinært kort under hensyntagen til den drastiske nedsættelse fra 70 til 62 år af den obligatoriske maksimale aldersgrænse for at kunne være omfattet af det omhandlede retsforhold, og idet ii) overgangsperioden ikke er i overensstemmelse med den generelle pensionsreform, hvorved den almindelige pensionsalder over en periode på otte år mellem 2014 og 2022 hæves fra 62 til 65 år, hvilket om kun to år vil medføre, at den obligatoriske maksimale aldersgrænse for at kunne være omfattet af det omhandlede retsforhold på ny hæves. Følgelig finder Kommissionen, at de omtvistede nationale retsregler skader de berørte dommeres, offentlige anklageres og notarers legitime interesser uforholdsmæssigt meget, og at de går ud over, hvad der er nødvendigt med henblik på at opnå formålet med de nævnte retsregler.
 (1) EFT L 303, s. 16.


text:
C 200/42 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.7.2001
 Derivados SA (Inpesca) ved advokaterne M.I. Angulo Fuertes Appel iværksat den 25. april 2001 af International Power
 og M.B. Angulo Fuertes, og med valgt adresse i Luxembourg plc (tidligere National Power plc) til prøvelse af dom
 hos advokaterne Arendt & Medernach, 8-10, rue Mathias afsagt den 7. februar 2001 af De Europæiske Fællesskabers
 Hardt, til prøvelse af dom afsagt den 7. februar 2001 af De Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-89/98 (1),
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) National Association of Licensed Opencast Operators
 i sag T-186/98, Compañı́a Internacional de Pesca y Derivados (NALOO) mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 SA (INPESCA) mod Komissionen for De Europæiske Fælles- skaber, støttet af British Coal Corporation, National
 skaber. Power plc og PowerGen plc
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 (Sag C-172/01 P)
 1. Den af Retten i Første Instans afsagte dom af 7. februar
 2001 ophæves i det hele, idet Domstolen i stedet træffer
 følgende afgørelse: (2001/C 200/78)
 1) De supplerende bemærkninger, appellanten indleve-
 rede den 21. juli 1999, fremmes til behandling i
 realiteten. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 20. april
 2001 iværksat appel af International Power plc (tidligere
 2) Den af Kommissionen i henhold til artikel 114, National Power plc), London, ved solicitor S. Ramsay, D. An-
 stk. 1, i Rettens procesreglement nedlagte afvisnings- derson, QC, og barrister M. Chamberlain, til prøvelse af dom
 påstand tages ikke til følge. afsagt den 7. februar 2001 af De Europæiske Fællesskabers Ret
 i Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-89/98, National
 3) Der gives INPESCA medhold i selskabets påstand
 Association of Licensed Opencast Operators (NALOO) mod
 om annullation af Kommissionens beslutning af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, støttet af
 16. september 1998 om ikke at yde den finansielle
 British Coal Corporation, National Power plc og PowerGen
 fællesskabsstøtte, selskabet havde ansøgt om i med-
 plc.
 før af forordning (EØF) nr. 4028/86 af 18. december
 1986 (1), nr. 1263/1999 af 21. juni 1999(2) og
 finansforordningen af 21. december 1977. Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 2. De af appellanten i første instans nedlagte påstande tages
 i det hele til følge. 1) Den af Retten i Første Instans den 7. februar 2001 afsagte
 dom i sag T-89/98 ophæves.
 3. Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger
 som følge af, at den har handlet i strid med fællesskabs-
 retten. 2) Domstolen træffer endelig afgørelse i sagen og tager ikke
 NALOO’s påstand om annullation af 1998-beslutningen
 til følge.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 3) NALOO og/eller Kommissionen tilpligtes at betale Inter-
 — Uregelmæssigheder i forbindelse med sagens behandling, national Power’s omkostninger i forbindelse med sag
 der krænker appellantens rettigheder. Artikel 58 i proto- T-89/98 samt omkostningerne i forbindelse med denne
 kollen vedrørende statutten for EF-Domstolen: Eftersom sag.
 der i henhold til artikel 5, 7 og 8 i forordning nr. 1263/99
 og artikel 52 i forordning nr. 1260/99 (3) er fastsat nye
 retlige og faktiske omstændigheder, der fandt anvendelse
 på den anlagte sag, udgør de »nye anbringender«, som
 Retten skal tage i betragtning (procesreglementets arti- Anbringender og væsentligste argumenter
 kel 48, stk. 2).
 — Tilsidesættelse af fællesskabsretten. Artikel 58 i protokol- Den afgørende fejl i Rettens dom i forhold til International
 len vedrørende statutten for EF-Domstolen. I overens- Power (herefter »IP«) er konklusionen om, at IP og Kommissio-
 stemmelse med de relevante retsregler, der fandt anven- nen efter 1994 var kompetente til at undersøge NALOO’s
 delse i sagen, ikke alene kunne Kommissionen fuldt ud klage vedrørende de tilsidesaettelser af artikel 63 EKSF, der
 tage beslutningen af 1991 op til fornyet overvejelse, hævdedes at være sket i løbet af årene 1986-1990.
 også på grundlag af de »nye og væsentlige faktiske
 omstændigheder«, som appellanten havde påberåbt sig,
 men den var forpligtet hertil i medfør af artikel 7 af Denne konklusion er forkert af to hovedårsager, som udgør
 21. december 1977 og artikel 5, stk. 1 og 2, i forordning IP’s to første anbringender:
 (EF) nr. 1263/99.
 1994-klagen gentog i det væsentlige en klage, som Kommissio-
 (1) EFT L 376 af 31.12.1986, s. 7. nen allerede i 1991 havde besluttet ikke at undersøge. Den
 (2) EFT L 161 af 26.6.1999, s. 54. 1991-beslutning, der kunne undergives retlig prøvelse, forblev
 (3) EFT L 161 af 26.6.1999, s. 1.
 uprøvet. Under disse omstændigheder kunne Kommissionen
 ikke foretage en fornyet prøvelse af sin tidligere beslutning
 uden at tilsidesætte retssikkerhedsprincippet.
 ---pagebreak--- 14.7.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 200/43
 Der var under alle omstændigheder hverken beføjelse til i Anbringender og væsentligste argumenter
 medfør af artikel 63, stk. 1, EKSF at undersøge en påstand om
 forskelsbehandling i perioden forud for 1990 eller til at
 British Coal Corporation (herefter »BCC«) har gjort følgende
 iværksætte foranstaltninger i den anledning.
 anbringender gældende i appelsagen:
 Såfremt et af eller begge disse anbringender er korrekte, følger
 1) Retten i Første Instans begik en retlig fejl ved at fastslå, at
 det, at 1998-beslutningen var lovlig, og at Rettens dom skal
 1994-klagen var en mere udførlig fremstilling af 1990-
 ophæves. I tilfælde af, at begge disse anbringender forkastes,
 klagen, hvorfor Kommissionen skal behandles som om,
 gør IP subsidiært gældende:
 den kun har modtaget én enkelt klage.
 Selv om Kommissionen havde beføjelse til at undersøge 1994- 2) Retten i Første Instans begik en retlig fejl ved at fastslå, at
 klagen, var den ikke forpligtet. NALOO ikke havde undladt at udnytte de retsmidler, den
 1998-beslutningen var under alle omstændigheder var tilstræk- havde for at sikre beskyttelse af sine rettigheder.
 keligt begrundet.
 3) Retten i Første Instans begik en retlig fejl ved at fastslå, at
 en undersøgelse af NALOO’s klage med hensyn til årene
 (1) EFT C 234 af 25.7.1998, s. 36. 1986/1987 til 1989/1990 ikke på nogen måde var
 uforenelig med retssikkerhedsprincippet.
 4) Uanset om 1991-klagen og 1994-klagen skal behandles
 som én enkelt klage, begik Retten i Første Instans en retlig
 fejl ved at fastslå, at de forhold, der var klaget over, var
 eksisterende overtrædelser, som omhandlet i artikel 66,
 stk. 7, EKSF, og at Kommissionen derfor var beføjet til at
 handle i relation til situationen forud for april 1990.
 Appel iværksat den 23. april 2001 af British Coal Corpora-
 tion til prøvelse af dom afsagt den 7. februar 2001 af De 5) Retten i Første Instans begik en retlig fejl ved at fastslå, at
 Europæiske Fællesskabers Ret i Føreste Instans (Anden retsvirkningen af Domstolens dom i Hopkins-sagen var,
 Afdeling) i sag T-89/98 (1), National Association of Licen- at Kommissionen blev tillagt kompetence til at undersøge
 sed Opencast Operators (NALOO) mod Kommissionen den del af NALOO’s klage, hvori det over for BCC
 for De Europæiske Fællesskaber, støttet af British Coal blev gjort gældende, at BCC havde anvendt urimelige
 Corporation, International Power plc (tidligere National royaltysatser i årene 1986/1987 til 1989/1990.
 Power plc) og PowerGen (UK) plc (tidligere PowerGen
 plc) 6) Retten i Første Instans begik en retlig fejl ved at fastslå, at
 eftersom Kommissionen havde beføjelse til at behandle
 NALOO’s klage vedrørende de overtrædelser, som skulle
 (Sag C-175/01 P)
 have fundet sted i årene 1986/87 til 1989/90, var den
 også forpligtet hertil.
 (2001/C 200/79)
 7) Retten i Første Instans begik en retlig fejl ved at fastslå, at
 Kommissionen havde kompetence til at vedtage henstil-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 23. april linger i henhold til artikel 66, stk. 7, EKSF i forhold til
 2001 iværksat appel af British Coal Corporation, London, ved påståede overtrædelser i 1986/87 til 1989/90 og ved ikke
 D. Vaughan, QC, D. Lloyd Jones, QC, og solicitor C. Mehta, til — i modsætning til, hvad NALOO havde gjort gældende
 prøvelse af dom afsagt den 7. februar 2001 af De Europæiske — at fastslå, at Kommissionen ikke havde kompetence til
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i sag at træffe en beslutning i henhold til artikel 66, stk. 7,
 T-89/98, National Association of Licensend Opencast Opera- EKSF.
 tors (NALOO) mod Kommission for De Europæiske Fællesska-
 ber, støttet af British Coal Corporation, International Power
 plc (tidligere National Power plc) og PowerGen (UK) plc 8) Retten i Første Instans begik en retlig fejl ikke at fastslå,
 (tidligere PowerGen plc). at artikel 65 EKSF ikke finder anvendelse på BBC’s
 påståede adfærd i relation til royaltyens størrelse.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 9) Retten i Første Instans begik en retlig fejl ved at fastslå,
 1) Den af Retten i Første Instans den 7. februar 2001 afsagte at 1998-beslutningen var behæftet med en manglende
 dom i sag T-89/98 ophæves. begrundelse.
 2) Domstolen træffer endelig afgørelse i sagen, idet den ikke
 tager påstanden i NALOO’s stævning, der blev indleveret
 til Retten i Første Instans den 8. juni 1998, til følge. (1) EFT C 234 af 25.7.1998, s. 36.
 3) NALOO og/eller Kommissionen tilpligtes at betale British
 Coal Corporation’s omkostninger i sag T-89/98 og om-
 kostningerne i denne sag.


text:
23.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 219/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Republikken Polen) den 9. maj 2011 — Grand Sp. z o.o. mod Dyrektor Izby Celnej w Gdyni
 (Sag C-214/11)
 2011/C 219/07
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Grand Sp. z o.o.
 Sagsøgt: Dyrektor Izby Celnej w Gdyni
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 1, nr. 11), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (1) fortolkes således, at en »teknisk forskrift«, som skal fremsendes til Kommissionen i udkast i henhold til direktivets artikel 8, stk. 1, omfatter en retsforskrift, der forbyder forlængelse af tilladelser til at drive virksomhed med automatspil med mindre gevinster?
 (1) Europa-parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22.6.1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (EFT L 204, s. 37), som ændret ved Europa-parlamentets og Rådets direktiv 98/48/EF af 20.7.1998 om ændring af direktiv 98/34/EF om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (EFT L 217, s. 18)


text:
25.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 270/14
 Appel iværksat den 17. august 2015 af Best-Lock (Europe) Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 16. juni 2015 i sag T-395/14 — Best-Lock (Europe) mod EUIPO
 (Sag C-451/15 P)
 (2016/C 270/18)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Best-Lock (Europe) Ltd (ved Rechtsanwalt J. Becker)
 Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Domstolen (Sjette Afdeling) har ved kendelse afsagt den 14. april 2016 afvist appellen.


text:
2.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/11
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 17. marts 2016 — Canadian Oil Company Sweden AB og Anders Rantén mod Riksåklagaren (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Högsta domstolen — Sverige)
 (Sag C-472/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - registrering, vurdering og godkendelse af kemikalier - forordning (EF) nr. 1907/2006 (REACH-forordningen) - omfanget af det harmoniserede område - registrering af stoffer hos Det Europæiske Kemikalieagentur før markedsføring - artikel 5 - nationalt register over kemiske produkter - pligt til anmeldelse med henblik på registrering - forenelighed med REACH-forordningen - artikel 34 TEUF og 36 TEUF - kvantitativ indførselsrestriktion))
 (2016/C 156/14)
 Processprog: svensk
 Den forelæggende ret
 Högsta domstolen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Canadian Oil Company Sweden AB og Anders Rantén
 Sagsøgt: Riksåklagaren
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18. december 2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF, i den affattelse, der følger af Kommissionens forordning (EF) nr. 552/2009 af 22. juni 2009, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at der i national lovgivning fastsættes en forpligtelse for en importør af kemiske produkter til at registrere disse hos den kompetente nationale myndighed, selv om denne importør allerede er forpligtet til at registrere disse produkter hos Det Europæiske Kemikalieagentur i medfør af denne forordning, forudsat at denne registrering hos den kompetente nationale myndighed ikke udgør en forudgående betingelse for markedsføringen af de nævnte produkter, at registreringen vedrører andre oplysninger end dem, der kræves ved denne forordning, og at registreringen bidrager til at gennemføre de mål, der forfølges med denne, navnlig målene om at sikre et højt beskyttelsesniveau for menneskers sundhed og miljøet samt fri bevægelighed for sådanne stoffer i det indre marked, bl.a. ved at indføre en kontrolordning for en sikker håndtering af sådanne produkter i den pågældende medlemsstat og ved at evaluere denne håndtering, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve.
 2)
 Bestemmelserne i artikel 34 TEUF, sammenholdt med bestemmelserne i artikel 36 TEUF, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en anmeldelses- og registreringspligt for kemiske produkter som den, der er fastsat ved den i hovedsagen omhandlede nationale lovgivning.
 (1) EUT C 448 af 15.12.2014.


text:
20.5.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 121/6
 Sag anlagt den 15. marts 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-141/06)
 (2006/C 121/10)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Aresu og J.R. Vidal Puig, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/65/EF (1) af 23. september 2002 om fjernsalg af finansielle tjenesteydelser til forbrugerne og om ændring af Rådets direktiv 90/619/EØF (2) samt direktiv 97/7/EF (3) og 98/27/EF (4), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet hvad angår andre finansielle tjenesteydelser end private forsikringer, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2002/65/EF udløb den 9. oktober 2004.
 (1) EFT L 271, s. 16.
 (2) EFT L 330, s. 50.
 (3) EFT L 144, s. 19.
 (4) EFT L 166, s. 51


text:
27.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 138/51
 Rettens kendelse af 5. marts 2015 — Intesa Sanpaolo mod KHIM (NEXTCARD)
 (Sag T-233/14) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket NEXTCARD - undersøgerens delvise afslag på registrering - begrundelsespligt - søgsmål, der er åbenbart ugrundet))
 (2015/C 138/67)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Intesa Sanpaolo SpA (Torino, Italien) (ved advokaterne P. Pozzi, G. Ghisletti og F. Braga)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 10. februar 2014 af Femte Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1807/2013-5) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket NEXTCARD som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked frifindes.
 2)
 Intesa Sanpaolo SpA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 235 af 21.7.2014.


text:
11.8.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 227/3
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 (Sjette Afdeling)
 af 21. juni 2001
 af 26. juni 2001
 i de forenede sager C-280/99 P, C-281/99 P og C-282/99
 P, Moccia Irme SpA m.fl. mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1) i sag C-381/99, Susanna Brunnhofer mod Bank der öster-
 reichischen Postsparkasse AG (anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra Oberlandesgericht Wien) (1)
 (»Appel — støtte til jern- og stålindustrien — omstrukture-
 ring af jern- og stålsektoren«)
 (»Lige løn til mænd og kvinder — betingelser for anvendelse
 — lønforskel — begreberne »samme arbejde« og »arbejde af
 (2001/C 227/04) samme værdi« — indplacering i samme faggruppe ifølge en
 kollektiv overenskomst — bevisbyrde — objektiv begrundelse
 for lønmæssig forskelsbehandling — kvaliteten af det arbej-
 (Processprog: italiensk) de, der udføres af en bestemt arbejdstager«)
 (2001/C 227/05)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I de forenede sager C-280/99 P, C-281/99 P og C-282/99 P, (Processprog: tysk)
 Moccia Irme SpA, Napoli (Italien), ved advokaterne E. Capelli,
 P. de Caterini og A. Bandini, Ferriera Lamifer SpA, Travagliato
 (Italien), ved advokaterne C. Punzi, M. Siragusa og F. Satta og
 Ferriera Acciaieria Casilina SpA, Montecomprati (Italien), ved
 advokaterne C. Punzi, M. Siragusa og F. Satta, angående (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 appel af dom afsagt den 12. maj 1999 af De Europæiske gjort i Samling af Afgørelser)
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Udvidede Afdeling) i
 de forenede sager T-164/96 — T-167/96, T-122/97 og
 T-130/97, Moccia Irme m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, I sag C-381/99, angående en anmodning, som Oberlandesge-
 s. 1477, hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af richt Wien (Østrig) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 dommen — de andre parter i appelsagen er Kommissionen for Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag Susanna
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: L. Pignataro, Brunnhofer mod Bank der österreichischen Postsparkasse AG,
 bistået af M. Moretto), Prolafer Srl, Bergamo (Italien), Dora at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af
 Ferriera Acciaieria Srl, Bergamo, og Nuova Sidercamuna Spa, EF-traktatens artikel 119 (EF-traktatens artikel 117-120 er
 Berzo Inferiore (Italien) — har Domstolen (Sjette Afdeling), erstattet af artikel 136 EF-143 EF) og af Rådets direktiv
 sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne 75/117/EØF af 10. februar 1975 om indbyrdes tilnærmelse af
 V. Skouris, J.-P. Puissochet, R. Schintgen og F. Macken medlemsstaternes lovgivninger om gennemførelse af princip-
 (refererende dommer); generaladvokat: L.A. Geelhoed; justits- pet om lige løn til mænd og kvinder (EFT L 45, s. 19), har
 sekretær: afdelingschef D. Louterman-Hubeau, den 21. juni Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: den, C. Gulmann, og dommerne V. Skouris, R. Schintgen
 (refererende dommer), F. Macken og J.N. Cunha Rodrigues;
 1) Appellerne forkastes. generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: R. Grass, den
 26. juni 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 2) Moccia Irme SpA, Ferriera Lamifer SpA og Ferriera Acciaieria
 Casilina SpA betaler deres egne omkostninger samt in solidum
 Princippet om lige løn til mænd og kvinder, der er opstillet i EF-
 de af Kommissionen i appelsagen afholdte omkostninger.
 traktatens artikel 119 (EF-traktatens artikel 117-120 er erstattet af
 artikel 136 EF-143 EF) og nærmere præciseret i Rådets direktiv
 75/117/EØF af 10. februar 1975 om indbyrdes tilnærmelse af
 (1) EFT C 281 af 2.10.1999. medlemsstaternes lovgivninger om gennemførelse af princippet om
 lige løn til mænd og kvinder, skal fortolkes på følgende måde:
 — Et månedligt løntillæg, som de berørte arbejdstagere har ret til
 i medfør af deres individuelle ansættelseskontrakt, og som
 ---pagebreak--- C 227/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11.8.2001
 arbejdsgiveren udbetaler som følge af arbejdsforholdet, udgør DOMSTOLENS DOM
 løn, som er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 119 og
 af direktiv 75/117. Ligelønsprincippet skal overholdes, ikke
 (Første Afdeling)
 alene ud fra en samlet vurdering af de ydelser, arbejdstagerne
 modtager, men også, når hvert enkelt lønelement betragtes i sig
 selv. af 28. juni 2001
 i sag C-118/00, Gervais Larsy mod Institut national
 — Den omstændighed, at den kvindelige arbejdstager, som hævder d’assurances sociales pour travailleurs indépendants (Ina-
 at være udsat for forskelsbehandling på grundlag af køn, og den sti) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour du
 mandlige arbejdstager, der sammenlignes med, er indplaceret i travail de Mons) (1)
 samme faggruppe ifølge den kollektive overenskomst, der
 regulerer deres ansættelsesforhold, er ikke i sig selv tilstrækkelig
 til, at det må fastslås, at disse to arbejdstagere udfører samme (»Forordning (EØF) nr. 1408/71 og (EØF) nr. 1248/92 —
 arbejde eller arbejde, som tillægges samme værdi som omhandlet alderspension — antikumulationsregler — kan ikke gøres
 i traktatens artikel 119 og direktivets artikel 1, idet denne gældende i henhold til en dom afsagt af Domstolen —
 omstændighed blot er én faktor blandt andre til støtte for, at begrænsning af virkninger — kvalificeret tilsidesættelse af
 dette kriterium er opfyldt. fællesskabsretten«)
 (2001/C 227/06)
 — Som hovedregel påhviler det den arbejdstager, der mener at
 være udsat for forskelsbehandling, at bevise, at han får udbetalt
 en løn, der er lavere end den, arbejdsgiveren udbetaler hans (Processprog: fransk)
 kollega af det andet køn, og at han reelt udfører samme arbejde
 eller et arbejde af samme værdi, der svarer til det, som den
 kollega, der sammenlignes med, udfører. Arbejdsgiveren kan
 herefter ikke alene bestride, at betingelserne for at anvende (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 princippet om lige løn til mænd og kvinder er opfyldt i den gjort i Samling af Afgørelser)
 konkrete sag, men også henvise til objektive grunde, der ikke
 har noget at gøre med forskelsbehandling på grundlag af køn, I sag C-118/00, angående en anmodning, som Cour du travail
 som begrundelse for den konstaterede lønforskel. de Mons (Belgien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Gervais
 Larsy mod Institut national d’assurances sociales pour travail-
 — En forskellig løn kan begrundes med omstændigheder, der ikke leurs indépendants (Inasti), at opnå en præjudiciel afgørelse
 er taget i betragtning i den kollektive overenskomst, de berørte vedrørende fortolkningen af artikel 95a i Rådets forordning
 arbejdstagere er omfattet af, på betingelse af, at de udgør (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af
 objektive grunde, der ikke har noget at gøre med forskelsbehand- de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige
 ling på grundlag af køn, og som er i overensstemmelse med erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden
 proportionalitetsprincippet. for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forord-
 ning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (EFT L 230, s. 6), som
 ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 1248/92 af 30. april
 — For så vidt angår arbejde, betalt efter tid, kan en forskel i den 1992 (EFT L 136, s. 7), og betingelserne for medlemsstaternes
 løn, der på tidspunktet for deres ansættelse blev tildelt to ansvar for det tab, der er forvoldt borgerne som følge af
 arbejdstagere af forskelligt køn for samme slags arbejde eller for tilsidesættelser af fællesskabsretten, har Domstolen (Første
 arbejde af samme værdi, ikke begrundes med faktorer, der først Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Wathelet,
 er blevet kendt, efter at de berørte arbejdstagere har tiltrådt og dommerne P. Jann (refererende dommer) og L. Sevón;
 arbejdet, og som først kan vurderes under opfyldelsen af generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: assisterende justits-
 arbejdsaftalen, som f.eks. en forskel i de pågældendes individuel- sekretær H. von Holstein, den 28. juni 2001 afsagt dom, hvis
 le præstationsniveau eller i kvaliteten af en bestemt arbejdstagers konklusion lyder således:
 præstationer sammenlignet med hans kollegas.
 1) Artikel 95a, stk. 4, 5 og 6, Rådets forordning (EØF)
 nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale
 sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdriven-
 de og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet,
 som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF)
 (1) EFT C 6 af 8.1.2000. nr. 2001/83 af 2. juni 1983, som ændret ved Rådets
 forordning (EØF) nr. 1248/92 af 30. april 1992, finder ikke
 anvendelse på en begæring om revision af en alderspension,
 hvis størrelse er blevet begrænset i medfør af en antikumulations-
 regel i en medlemsstat med den begrundelse, at pensionsmodta-
 geren ligeledes modtager en sådan pension fra den kompetente
 institution i en anden medlemsstat, når begæringen om
 revision er støttet på andre bestemmelser end bestemmelserne i
 forordning nr. 1248/92.


text:
11.4.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 113/9
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: dem, inden udlùbet af den herfor fastsatte frist. Den frist,
 der er fastsat i artikel 13 i direktiv 93/103/EF, udlùb den
 23. oktober 1995, uden at Belgien havde truffet de nùd-
 Ð Annullation af afsnittet om ansjoser i bilag I til Rådets vendige foranstaltninger.
 forordning (EF) nr. 45/98 af 19. december 1997 om
 fastsñttelse for 1998 af de samlede tilladte fangst-
 mñngder på visse fiskebestande og grupper af fiskebe- (1) EFT L 307 af 13.12.1993, s. 1.
 stande samt af visse betingelser for fiskeri af disse
 fangstmñngder (1).
 Ð Rådet for Den Europñiske Union tilpligtes at betale
 sagens omkostninger.
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 21. januar 1998 af Supremo Tribunal Admini-
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: strativo i sagen Modelo SGPS SA mod Director-Geral dos
 Registos e Notariado
 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til (Sag C-56/98)
 de i sag C-179/95 (2) anfùrte.
 (98/C 113/22)
 (1) EFT L 12 af 19.1.1998, s. 1.
 (2) EFT C 208 af 12.8.1995, s. 10.
 Ved kendelse afsagt den 21. januar 1998, indgået til Dom-
 stolens Justitskontor den 24. februar 1998, har Supremo
 Tribunal Administrativo i sagen Modelo SGPS SA mod
 Director-Geral dos Registos e Notariado forelagt De Euro-
 pñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudi-
 ciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 Sag anlagt den 20. februar 1998 af Kommissionen for De
 Europñiske Fñllesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-47/98) 1. Kan artikel 10 i Rådts direktiv 69/335/EéF (1) påberå-
 bes af en borger i forhold til staten, selv om direktivet
 (98/C 113/21) ikke er blevet gennemfùrt i national ret?
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den 2. Skal de i artikel 4, stk. 3, i direktiv 69/335/EéF
 20. februar 1998 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af omhandlede dispositioner anses for omfattet af forbud-
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved Marie det i direktivets artikel 10, hvorefter det er forbudt
 Wolfcarius, som befuldmñgtiget, og med valgt adresse i at opkrñve ikke alene kapitaltilfùrselsafgift, men også
 Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagner-Cen- skatter og afgifter af enhver art i anledning af de
 tret, Kirchberg. nñvnte dispositioner?
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 3. Skal artikel 10 og artikel 12, stk. 1, litra e), i direktiv
 69/335/EéF fortolkes således, at de er til hinder for, at
 Ð Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine de gebyrer, der skal erlñgges til notaren for oprettelse
 forpligelser i henhold til direktiv 93/103/EF af af et (lovpligtigt) notardokument ved beslutninger om
 23. november 1993 om minimumsforskrifter for sik- udvidelse af kapitalen eller vedtñgtsñndringer, bereg-
 kerhed og sundhed under arbejdet om bord på fisker- nes på grundlag af det belùb, hvormed kapitalen udvi-
 fartùjer (1), idet det ikke har vedtaget de love og admi- des, henholdsvis af kapitalens stùrrelse, og ikke af
 nistrative bestemmelser, som er nùdvendige for at efter- omkostningerne i forbindelse med den erlagte ydesle?
 komme direktivet.
 4. Er det i bekrñftende fald lovligt i henhold til artikel 10
 Ð Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost- og 12, stk. 1, litra e), i direktiv 69/335/EéF, at disse
 ninger. gebyrer ubegrundet åbenbart overstiger de faktiske
 omkostninger i forbindelse med den konkrete ydelse?
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 (1) Rådets direktiv 69/335/EéF af 17. juli 1969 om kapitaltilfùr-
 selsafgifter (EFT 1969 II, s. 405).
 EF-traktatens artikel 189, stk. 3, og artikel 5, stk. 1, for-
 pligter medlemsstaterne til at trñffe de nùdvendige foran-
 staltninger for at gennemfùre de direktiver, der rettes til


text:
28 . 6 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 199/31
 forskelsbehandling af sagsøgeren, hvis almindelige produk til HTM i form af kapitaltilførsler på 1,59 mia . øsch.
 tion er indrettet til ét arbejdsskift pr. dag i modsætning til ( 118 mio. ECU), for forenelig med fællesmarkedet.
 en gennemsnitlig produktion med tre daglige skift i et stål
 værk. Desuden har sagsøgerens mulighed for løbende pro
 duktion været berørt negativt af forskrifter fra de lokale Sagsøgeren anfægter den retlige vurdering på grundlag af
 myndigheder om forbud mod produktion om natten, EF-traktatens artikel 92 ff. og Kommissionens beslutning,
 hvilket er det mest økonomiske tidspunkt for så vidt angår for så vidt som Kommissionen herved godkendte udbetal
 udgifterne til strøm. ningen af 1,273 mia . øsch. ( 95 mio . ECU), som Kommis
 sionen allerede havde godkendt som redningsstøtte, og til
 ( 1 ) Kommissionens beslutning nr. 3855/91 /EKSF af 27. november
 lod en supplerende støtte på 317 mio . øsch . ( 23 mio.
 1991 om fællesskabsregler for støtte til jern- og stålindustrien ECU). Sagsøgeren anfægter endvidere de forpligtelser og
 ( EFT nr. L 362 af 31 . 12 . 1991 , s. 57 ). betingelser, der er fastsat i beslutningens artikel 2, for så
 vidt som de ikke står i forhoid til den tilladte støtte og
 således strider mod de regler, Kommissionen selv har fast
 sat i » Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til
 redning og omstrukturering af kriseramte virksomhe
 der « (').
 Sag anlagt den 18 . april 1997 af Salomon SA mod Kom Sagsøgeren gør til støtte for sin påstand gældende, at der
 missionen for De Europæiske Fællesskaber foreligger
 ( Sag T-123/97)
 ( 97/C 199/78 ) — et åbenbart urigtigt skøn, for så vidt som Kommissio
 nen antog, at de almindelige betingelser for at tillade
 udbetalingen af støtten var opfyldt
 (Processprog: fransk)
 — et åbenbart urigtigt skøn og en tilsidesættelse af EF
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er traktatens artikel 92 , stk. 3 , litra c), for så vidt som
 der den 18 . april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for den af den østrigske regering ydede støtte
 De Europæiske Fællesskaber af Salomon SA, Pringy ( Fran
 krig), ved advokaterne Loraine Donnedieu de Vabres og
 Jean-Pierre Jouyet, Paris, og med valgt adresse i Luxem — ikke inden for rimelig tid vil kunne genoprette
 bourg hos advokat Aloyse May, 31 , Grand-Rue . HTM's levedygtighed
 — ikke vil kunne forhindre urimelige konkurrencefor
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : drejninger
 — ikke står i rimeligt forhold til omkostningerne og
 — Beslutning 97/8 l /EF annulleres . fordelene ved omstruktureringen
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. — et åbenbart urigtigt skøn og en tilsidesættelse af EF
 traktatens artikel 92, stk. 3 , litra c )
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 — for så vidt angår gennemførelsen af omstrukture
 ringsplanen og overholdelsen af de fastsatte betin
 gelser
 Austria Tabakwerke AG (AT) er et offentligt holdingsel
 skab, som ejes 100% af Republikken Østrig. Head Tyrolia
 Mares ( HTM ) er et østrigsk holdingselskab for en gruppe — for så vidt som Kommissionen ikke vil kunne ud
 virksomheder, der producerer og sælger sportsartikler, især øve sin kontrol
 til vintersport, tennis og dykning.
 — en tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 190, idet
 Sagsøgeren konkurrerer direkte med HTM på markederne Kommissionens beslutning ikke er tilstrækkeligt be
 for vintersportsartikler ( ski, skibindinger og skistøvler) og grundet.
 sports- og vandresko .
 (') EFT nr. C 368 af 23 . 12 . 1994 , s . 12 .
 Den 30 . juli 1996 erklærede Kommissionen hele den
 støtte, der allerede var ydet eller stadig skulle ydes af AT


text:
12.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Hamburg (Tyskland) den 7. februar 2014 — Firma Ernst Kollmer Fleischimport und -export mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 (Sag C-59/14)
 2014/C 142/17
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Hamburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Firma Ernst Kollmer Fleischimport und -export
 Sagsøgt: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er det i et tilfælde, hvor en overtrædelse af en fællesskabsbestemmelse først opdages efter en skades indtræden, foruden en økonomisk beslutningstagers handling eller undladelse, en kumulativ betingelse for den i artikel 1, stk. 2, i forordning (EG, Euratom) nr. 2988/95 definerede uregelmæssighed, der i henhold til artikel 3, stk. 1, første afsnit, i forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 (1) skal foreligge, for at forældelsesfristen begynder at løbe, at Unionens almindelige budget eller budgetter, der forvaltes af Unionen, har lidt skade, således at forældelsesfristen først begynder at løbe fra tidspunktet for skadens indtræden, eller begynder forældelsesfristen uafhængigt af tidspunktet for skadens indtræden allerede at løbe fra tidspunktet for den økonomiske beslutningstagers handling eller undladelse, der udgør en overtrædelse af en fællesskabsbestemmelse?
 2)
 Såfremt spørgsmål 1 besvares således, at forældelsesfristen først begynder at løbe, når skaden indtræder:
 Foreligger der — i forbindelse med tilbagesøgning af en endeligt ydet eksportrestitution — allerede en skade som omhandlet i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95, når en eksportør har fået udbetalt et beløb svarende til eksportrestitutionen som omhandlet i artikel 5, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 565/80, uden at sikkerheden i henhold til artikel 6 i forordning (EØF) nr. 565/80 er blevet frigivet, eller foreligger der først en skade på det tidspunkt, hvor sikkerheden frigives eller eksportrestitutionen ydes endeligt?
 (1) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18.12.1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (EFT L 312, s. 1).


text:
22.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/10
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 22. februar 2006 — Le Levant 001 m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-34/02) (1)
 (»Statsstøtte - begrebet berørte parter - opfordring til at fremsætte bemærkninger - beslutning om at indlede proceduren i artikel 88, stk. 2, EF - skattelettelser for visse oversøiske investeringer - udviklingsstøtte til skibsbygning - vurdering i henhold til artikel 87, stk. 1, EF - begrundelsespligt«)
 (2006/C 96/17)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: EURL Le Levant 001 (Paris, Frankrig) og de andre sagsøgere, hvis navne findes i bilaget til dommen (ved avocats P. Kirch og N. Chahid-Nouraï)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Rozet, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2001/882/EF af 25. juli 2001 om den statsstøtte, Frankrig har ydet i form af udviklingsbistand til krydstogtskibet »Le Levant«, der er bygget af Alstom Leroux Naval, og som skal drives ved Saint Pierre og Miquelon (EFT L 327, s. 37)
 Domskonklusion
 1)
 Kommissionens beslutning 2001/882/EF af 25. juli 2001 om den statsstøtte, Frankrig har ydet i form af udviklingsbistand til krydstogtskibet »Le Levant«, der er bygget af Alstom Leroux Naval, og som skal drives ved Saint Pierre og Miquelon, annulleres.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne omkostninger og betaler sagsøgerens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler
 (1) EFT C 109 af 4.5.2002.


text:
1.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 292/50
 Sag anlagt den 24. juni 2014 — Holistic Innovation Institute mod Kommissionen
 (Sag T-468/14)
 2014/C 292/61
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Holistic Innovation Institute, SLU (Madrid, Spanien) (ved advokat R. Muñiz García)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 Afgørelsen om at udelukke sagsøgeren fra projektet eDIGIREGION annulleres, og selskabet tildeles erstatning for det lidte tab, og Kommissionen tilpligtes at betale 3 0 55 000 EUR eller, subsidiært, et af Retten fastsat beløb samt renter, som fastsættes i overensstemmelse med det i stævningen anførte, idet det udtrykkeligt pålægges Kommissionen at betale disse beløb.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Dette søgsmål er rettet mod afgørelsen om at udelukke sagsøgeren, som er en virksomhed, der hovedsageligt beskæftiger sig med telekommunikation, I + D og konsulenttjenester inden for telekommunikation, forskning og innovation, fra at deltage i det europæiske projekt eDIGIREGION inden for det syvende rammeprogram.
 Det gøres i den forbindelse gældende, at sagsøgeren siden selskabets stiftelse har deltaget i udarbejdelsen af forslaget til projektet eDIGIREGION i nær forbindelse med andre enheder ved at gennemføre flere møder i Bruxelles og afholde talrige audiokonferencer fra juli 2011 til januar 2012, hvilket resulterede i oprettelsen af et europæisk konsortium, der fremlagde forslaget til projektet eDIGIREGION (Realizing the Digital Agenda Through Transnational Cooperation Between Regions). I dette projektforslag var sagsøgeren konsortiets femtestørste medlem med et budget på 4 91 400 EUR og et bidrag fra Kommissionen på 4 38 165 EUR (4,61 % af det samlede ansøgte beløb).
 Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål gjort gældende, at de af Europa-Kommissionen fremsatte argumenter er helt uberettigede, idet de tilsidesætter hovedkravet, der skal opfyldes, for at Kommissionen kan beslutte at ophæve en virksomheds deltagelse i et projekt, der er vurderet positivt: Argumenterne skal være klare, utvetydige og velbegrundede.
 Sagsøgeren har nærmere bestemt gjort gældende, at virksomheden er teknologisk og operativt parat til at deltage i konsortiet eDIGIREGION, har tilstrækkelig økonomisk kapacitet til at afholde den del af medfinansieringen, der tilkommer den, og har tilstrækkelig erfaring i projektstyring og forvaltning af disse.
 Sagsøgeren har i den forbindelse anført, at der foreligger en åbenbar uoverensstemmelse mellem det af generaldirektøren underskrevne i teksten i brevet om ophøret af deltagelsen i projektet og argumentationen i bilaget til denne skrivelse.


text:
14.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 414/43
 Sag anlagt den 30. september 2015 — ZZ og ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-128/15)
 (2015/C 414/55)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: ZZ og ZZ (ved advokaterne J.-N. Louis og N. de Montigny)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation enten af forslaget til beregning eller af den endelige beregning af antallet af pensionsgivende tjenesteår, der anerkendes i Unionens pensionsordning og som svarer til sagsøgernes pensionsrettigheder, optjent i de nationale kasser, som de vil overføre til Unionens pensionsordning i medfør af de nye almindelige gennemførelsesbestemmelser i artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten.
 Sagsøgernes påstande
 —
 Annullation af afgørelserne af 30. april 2015, af 1. juli 2015 og af 6. juli 2015 om fastsættelse af godskrivningen i fællesskabernes pensionsordning af de pensionsrettigheder, som sagsøgerne har optjent inden deres indtræden i Kommissionens tjeneste.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
25.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 270/52
 Sag anlagt den 19. maj 2016 — Walfood mod EUIPO — Romanov Holding (CHATKA)
 (Sag T-248/16)
 (2016/C 270/59)
 Stævningen affattet på fransk
 Parter
 Sagsøger: Walfood SA (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokat E. Cornu)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Romanov Holding, SL (La Moraleja, Spanien)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Walfood SA
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »CHATKA« — EU-varemærkeregistrering nr. 943670
 Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 21. marts 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 150/2015–5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 57, stk. 2 og 3, i forordning nr. 207/2009.