text:
6.3.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 59/27
 Sag anlagt den 22. december 2003 af ARGEV Verpac- serne i gruppefritagelsesforordningen. At foreskrive yderligere
 kungsverwertungs-Gesellschaft mbH og Altstoff Recy- forpligtelser, som går ud over det i gruppefritagelsesordningen
 cling Austria Aktiengesellschaft mod Kommissionen for forskrevne, er ikke tilladeligt.
 De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-419/03) I øvrigt har sagsøgerne gjort gældende at de forudsete forplig-
 telser ikke kan gennemføres og er uforholdsmæssige. Beslut-
 ningens artikel 3, litra b, forudsætter, at ARGEV og/eller deres
 (2004/C 59/43) bortskaffelsespartnere løbende råder over oplysninger om
 den samlede mængde i systemer på husholdningsområdet
 (Processprog: tysk) licenseret emballage. Disse oplysninger findes imidlertid ikke.
 Endvidere kan markedsandele kun udregnes efterfølgende. Den
 af Kommissionen foreskrevne fordelingsnøgle for indsamlede
 varer kan derfor ikke anvendes. Desuden vil artikel 3, litra b,
 realistisk set medføre, at ARGEV ikke kan opfylde den af
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der myndighederne fastsatte indsamlings- og nyttiggørelseskvote.
 den 22. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De Dette ville i værste fald kunne medføre, at godkendelserne
 Europæiske Fællesskaber af ARGEV Verpackungsverwertungs- fratages virksomheden. Forpligtelserne var følgelig uforholds-
 Gesellschaft mbH og Altstoff Recycling Austria Aktiengesell- mæssige, navnlig da der fandtes mindre indgribende midler til
 schaft, Wien (Østrig), ved Rechtsanwalt dr. Hanno Wollmann. at opnå de af Kommissionen tilstræbte mål. De af ARGEV
 hertil fremsatte forslag blev af Kommissionen ikke taget
 i betragtning, uden at sidstnævnte fortog nogen nærmere
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: vurdering heraf.
 — Artikel 2 og artikel 3 i Kommissionens beslutning af
 16. oktober 2003 om en procedure i henhold til artikel 81
 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP D3/35.470 — Endelig har sagsøgerne gjort gældende, at der mellem beslut-
 ARA, COMP D3/35.743 — ARGEV, ARO) annulleres. ningens dispositive del og begrundelserne på centrale punkter
 består uoverensstemmelser. Beslutningens begrundelse inde-
 holder begrænsninger i forpligtelserne, der er væsentlige, og
 — Subsidiært annulleres den anfægtede beslutnings artikel 3. som ikke genfindes i beslutningens dispositive del.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 2790/1999 af 22.12.1999
 om anvendelse af EF-traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af
 vertikale aftaler og samordnet praksis (EFT L 336, s. 21).
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I 1994 anmeldte sagsøgerne en aftale og ansøgte om en
 negativattest eller subsidiært en beslutning om fritagelse fra
 kartelforbuddet. Ved den anfægtede beslutning godkendte
 Kommissionen på visse betingelser det af det landsdækkende
 østrigske system til indsamling og genbrug af indpakningsaf-
 fald, ARA, indgåede aftalekompleks.
 Sag anlagt den 22. december 2003 af European New Car
 Assessment Programme (»Euro NCAP«) mod Kommissio-
 Sagsøgerne har anfægtet beslutningens artikel 2 og artikel 3, nen for De Europæiske Fællesskaber
 og har gjort gældende, at den af Kommissionen fastslåede
 begrænsning af konkurrencen ikke eksisterer. Kommissionen
 (Sag T-424/03)
 støtter sig, for så vidt angår beslutningens artikel 2, på det
 forhold, at ARGEV har givet eneret inden for sine respektive
 indsamlingsregioner til de virksomheder, hvorved man har (2004/C 59/44)
 indgået indsamling- og sorteringsaftaler (»ydelsesaftaler«). Dette
 er urigtigt. Ydelseskontrakterne indeholder hverken eksklusivi-
 tet til ulempe for ARGEV eller andre forpligtelser til selskabets (Processprog: engelsk)
 fordel. Kommissionen burde, i relation til ydelsesaftaler, derfor
 frem for fritagelsen have tildelt virksomheden negativattesten,
 som der primært var blevet anmodet om.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Endvidere har sagsøgerne gjort gældende, at ydelsesaftalerne den 22. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 opfylder betingelserne i gruppefritagelsesforordning 2790/ Europæiske Fællesskaber af European New Car Assessment
 1999 (1). Selv hvis ARGEV’s ydelseskontrakter havde indeholdt Programme (»Euro NCAP«), Bruxelles (Belgien), ved solicitors
 eksklusivitet (quod non), ville aftalerne have opfyldt betingel- S. Kinsella og K. Daly.
 ---pagebreak--- C 59/28 DA Den Europæiske Unions Tidende 6.3.2004
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: rettidigt. Den 20. oktober betalte Kommissionen imidlertid
 sagsøgeren 257 598,65 EUR og anmodede sagsøgeren om at
 — Kommissionen pålægges at opfylde den forligsaftale, godkende dette beløb, der, som Kommissionen anførte i den
 den har indgået med sagsøgeren og betale sagsøgeren senere brevveksling, var det i henhold til aftalen endelige
 40 919,65 EUR til endelig opfyldelse af tilskudsaftalen. skyldige beløb.
 — Kommissionens beslutning af 20. oktober om — til trods Til støtte for sine påstande har sagsøgeren for det første gjort
 for at der foreligger en forligsaftale — udelukkende at gældende, at der mellem parterne blev indgået en bindende
 betale 257 598,91 EUR, annulleres. forligsaftale i maj 2003, i henhold til hvilken det skyldige
 beløb var 298 518,65 EUR. Sagsøgeren har derfor anmodet
 — Subsidiært i forhold til de to første påstande, såfremt Retten om at fuldbyrde denne aftale. Subsidiært, såfremt Retten
 Retten måtte fastslå, at der ikke foreligger en forligsaftale, måtte fastslå, at der ikke foreligger en forligsaftale, har
 tilpligtes Kommissionen at betale sagsøgeren det endelige sagsøgeren anført, at Kommissionen er forpligtet til at betale
 beløb, der er anført i sagsøgerens endelige opgørelse det oprindelige beløb, dvs. 305 305,30 EUR, eftersom den ikke
 fratrukket de allerede foretagne betalinger, dvs. tilkendegav sine indsigelser inden 60 dage efter modtagelsen af
 47 706,39 EUR. ansøgningen om betaling. Sagsøgeren har videre gjort gælden-
 de, at Kommissionens beslutning om kun at betale sagsøgeren
 — Mere subsidiært i forhold til de to første påstande, såfremt 257 598,21 EUR under alle omstændigheder bør annulleres
 Retten måtte fastslå, at der ikke foreligger en forligsaftale, på grund af manglende begrundelse og eftersom Kommissio-
 annulleres Kommissionens beslutning af 20. oktober nen har tilsidesat sagsøgerens ret til at blive hørt, inden der
 2003 om udelukkende at betale 257 598,91 EUR på blev truffet en endelig beslutning.
 trods af sagsøgerens kontraktmæssige krav om
 305 305,30 EUR i henhold til sagsøgerens endelige
 opgørelse.
 — Kommissionen tilpligtes at betale renter af alle beløb, som
 Retten måtte finde er skyldige eller betalt for sent i
 overensstemmelse med ovenstående påstande.
 Sag anlagt den 21. december 2003 af Gregorio Valero
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. Jordana mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber
 (Sag T-429/03)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2004/C 59/45)
 Sagsøgeren er en international forening, der arbejder uden
 gevinst for øje inden for området for nye bilers sikkerhed. Den (Processprog: fransk)
 22. august 2001 ansøgte sagsøgeren Kommissionen om et
 tilskud på 25 % til et projekt, der vedrørte vurderingen af
 sikkerheden af visse typer af motorkøretøjer, herunder navnlig
 firehjulstrukne motorkøretøjer. Efterfølgende indgik sagsøge-
 ren og Kommissionen en aftale om tilskud, hvori det var Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 fastlagt, at sagsøgeren skulle fremlægge en endelig opgørelse den 21. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 for Kommissionen over alle tilskudsberettigede udgifter, hvor- Europæiske Fællesskaber af Gregorio Valero Jordana, Uccle
 efter Kommissionen på grundlag af en vurdering af den (Belgien), ved avocat Nicolas Lhoëst, og med valgt adresse i
 endelige opgørelse skulle betale sagsøgeren resten af tilskuddet, Luxembourg.
 og at alle beløb i henhold til opgørelsen skulle betales inden
 60 dage, medmindre Kommissionen inden for dette tidsrum
 meddelte sagsøgeren, at ansøgningen ikke kunne godkendes. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Den 10. december 2002 indgav sagsøgeren en ansøgning
 til Kommissionen om betaling af saldobeløbet, der ifølge — Ansættelsesmyndighedens beslutning af 19. december
 sagsøgeren var på 305 305,30 EUR. Den 31. marts, dvs. 2002, hvorved sagsøgerens oprindelige indplacering i
 mere end 60 dage efter indgivelsen af ansøgningen, stillede lønklasse A 7 opretholdes, annulleres.
 Kommissionen, der ikke havde betalt saldoen, sagsøgeren en
 række spørgsmål. Disse spørgsmål førte til, at sagsøgeren
 fremsendte dokumenter til Kommissionen, og der fandt et — Om fornødent annulleres ansættelsesmyndighedens be-
 møde sted mellem repræsentanter for parterne. Den 2. maj slutning af 9. september 2003 om afvisning af sagsøge-
 2003 meddelte Kommissionen sagsøgeren, at den endelige rens klage.
 betaling ville blive på 298 518,65, og den anmodede sagsøge-
 ren om at godkende dette beløb, hvilket sagsøgeren gjorde — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
C 31/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2.2.2002
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS i Luxembourg, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre
 Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede:
 den 18. oktober 2001 A. von Mühlendahl, D. Schennen og S. Laitinen), angående en
 påstand om annullation af den afgørelse, der blev truffet af
 Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det
 i sag T-333/99, X mod Den Europæiske Centralbank (1)
 Indre Marked (Varemærker og Design) den 21. september
 1999 (sag R 71/1999-3), og som blev meddelt sagsøgeren den
 (Tjenestemænd — ansatte ved Den Europæiske Centralbank 28. september 1999, har Retten (Anden Afdeling), sammensat
 — Rettens kompetence — ansættelsesvilkårs lovlighed — af afdelingsformanden, A.W.H. Meij, og dommerne A. Potocki
 kontradiktionsret — afskedigelse — chikane — misbrug af og J. Pirrung; justitssekretær: fuldmægtig D. Christensen, den
 internettet) 19. september 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (2002/C 31/14)
 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked frifindes.
 (Processprog: tysk)
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 I sag T-333/99, X, Frankfurt am Main (Tyskland), ved advokat- (1) EFT C 63 af 4.3.2000.
 erne N. Pflüger, R. Steiner og S. Mittländer, og med valgt
 adresse i Luxembourg, mod Den Europæiske Centralbank
 (befuldmægtigede: C. Zilioli, V. Saintot og B. Wägenbaur),
 angående en påstand om annullation af afgørelse af 9. novem-
 ber 1999 fra Den Europæiske Centralbanks direktion om
 at opretholde suspensionen af sagsøgeren og tilbageholde
 halvdelen af hans grundløn og af afgørelse af 18. november
 1999 om at afskedige sagsøgeren, har Retten (Tredje Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 K. Lenaerts og M. Jaeger; justitssekretær: fuldmægtig D. Chri-
 stensen, den 18. oktober 2001 afsagt dom, hvis konklusion den 15. november 2001
 lyder således:
 1) Den Europæiske Centralbank frifindes. i sag T-349/00, Giorgio Lebedef mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (1)
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (Tjenestemænd — rammeaftalen af 1974 mellem Kommis-
 ( 1) EFT C 79 af 18.3.2000. sionen og fagforeningerne og de faglige organisationer —
 ændring — samordningsprocedure — indførelse af nye regler
 — formaliteten)
 (2002/C 31/16)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (Processprog: fransk)
 den 19. september 2001
 i sag T-336/99, Henkel KGaA mod Kontoret for Harmoni- I sag T-349/00, Giorgio Lebedef, tjenestemand ved Kommissio-
 sering i det Indre Marked (Varemærker og Design) nen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Senninger-
 (KHIM) (1) berg (Luxembourg), ved avocats G. Bounéou og F. Frabetti, og
 med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De
 (EF-varemærker — formen af et produkt til brug i vaske- Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: G. Valsesia og
 eller opvaskemaskiner — tredimensionelt varemærke — J. Currall), angående en påstand om annullation af »Gennem-
 absolut hindring for registrering — artikel 7, stk. 1, litra b), førelsesbestemmelserne for Niveauet, Organet og Samord-
 i forordning (EF) nr. 40/94) ningsprocedurerne«, som er blevet indgået mellem Kommissio-
 nen og hovedparten af fagforeningerne og de faglige organisa-
 (2002/C 31/15) tioner den 19. januar 2000, eller subsidiært, annullation af
 sammensætningen af det Samordningsorgan, som er fastsat i
 nævnte bestemmelser, for så vidt som fagforeningen »Action
 (Processprog: tysk)
 et Défense« udelukkes fra dette organ, har Retten (Fjerde
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Mengozzi, og
 dommerne V. Tiili og R.M. Moura Ramos; justitssekretær:
 I sag T-336/99, Henkel KGaA, Düsseldorf (Tyskland), ved fuldmægtig J. Plingers, den 15. november 2001 afsagt dom,
 advokaterne H.-F. Wissel og C. Osterrieth, og med valgt adresse hvis konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- 2.2.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 31/9
 1) »Gennemførelsesbestemmelserne for Niveauet, Organet og Sam- KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 ordningsprocedurerne«, som blev indgået mellem Kommissionen
 og hovedparten af fagforeningerne og de faglige organisationer
 den 19. januar 2000, annulleres, for så vidt som fagforeningen
 »Action et Défense« derved udelukkes fra Samordningsorganet. den 19. september 2001
 2) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 i sag T-332/99, Paul Jestädt mod Rådet for Den Europæiske
 Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (1)
 (1) EFT C 61 af 24.2.2001.
 (Erstatningssøgsmål — erstatning uden for kontraktforhold
 — mælk — tillægsafgift — referencemængde — forordning
 (EF) nr. 2330/98 — erstatning til producenter — forældelse
 — åbenbart, at sagen skal afvises)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (2002/C 31/18)
 den 15. november 2001
 (Processprog: tysk)
 i de forenede sager T-83/99 og T-84/99 DEP, Carlo Ripa
 di Meana og Leoluca Orlando mod Europa-Parlamentet (1)
 (Fastsættelse af sagsomkostninger)
 I sag T-332/99, Paul Jestädt, Großenlüder (Tyskland), ved
 (2002/C 31/17) advokat R.J. Seimetz, og med valgt adresse i Luxembourg, mod
 Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtiget:
 A.-M. Colaert), og Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 (Processprog: italiensk) ber (befuldmægtiget: M. Niejahr), hvori der er nedlagt påstand
 om tilkendelse af erstatning i medfør af artikel 235 EF og 288,
 stk. 2, EF, af det tab, som sagsøgeren hævder at have lidt ved
 at være blevet forhindret i at markedsføre mælk i medfør af
 I de forenede sager T-83/99 og T-84/99, Carlo Ripa di Meana, Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om
 forhenværende medlem af Europa-Parlamentet, med bopæl i almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i
 Montecastello di Vibio (Italien), og Leoluca Orlando, forhenvæ- forordning (EØF) nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk
 rende medlem af Europa-Parlamentet, med bopæl i Palermo og mejeriprodukter (EFT L 90, s. 13), som suppleret ved
 (Italien), ved avocats W. Viscardini Donà og G. Donà, og Kommissionens forordning (EØF) nr. 1371/84 af 16. maj
 med valgt adresse i Luxembourg, mod Europa-Parlamentet 1984 om gennemførelsesbestemmelserne for den tillægsafgift,
 (befuldmægtigede: A. Caiola og G. Ricci), angående en begæ- der er omhandlet i artikel 5c i forordning nr. 804/68 (EFT
 ring om fastsættelse af de udgifter, som sagsøgte skal erstatte L 132, s. 11), har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af
 sagsøgerne som følge af Rettens dom af 26. oktober 2000 i de afdelingsformanden, P. Mengozzi, og dommerne V. Tiili og
 forenede sager T-83/99, T-84/99 og T-85/99, Ripa di Meana R.M. Moura Ramos; justitssekretær: H. Jung, den 19. september
 m.fl. mod Parlamentet (Sml. II, s. 3493), har Retten (Fjerde 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Vilaras og
 dommerne V. Tiili og P. Lindh; justitssekretær: H. Jung, den
 15. november 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 1) Sagen afvises.
 således:
 De samlede udgifter, som Europa-Parlamentet skal erstatte sagsøger- 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 ne, fastsættes til 40 000 000 ITL.
 (1) EFT C 63 af 4.3.2000.
 ( 1) EFT C 160 af 5.6.1999.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
19.3.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/23
 Sag anlagt den 7. januar 2005 af TV Danmark A/S og Kanal 5 Denmark Ltd. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-12/05)
 (2005/C 69/42)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 7. januar 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af TV Danmark A/S, Skovlunde (Danmark) og Kanal 5 Denmark Ltd., Hounslow (England), ved lawyers D. Vandermeersch, T. Müller-Ibold, K. Nordlander og H. Peytz, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens beslutning af 6. oktober 2004 i statsstøttesag N 313/2004 – Danmark – Rekapitalisering af TV2 Danmark A/S annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgernes omkostninger i forbindelse med sagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Den anfægtede beslutning vedrører den danske regerings kapitalindsprøjtning og konvertering af et statslån til egenkapital til fordel for TV2/Danmark A/S, hvilket af regeringen blev anset for nødvendigt for at undgå, at TV2 gik konkurs som følge af den tilbagebetaling af ulovlig støtte, Kommissionen havde meddelt pålæg om i sin beslutning af 19. maj 2004 (1), hvori den fastslog, at TV2 fra den danske stat havde modtaget en overkompensation for selskabets public service-omkostninger. I den anfægtede beslutning har Kommissionen fundet, at regeringens rekapitalisering af TV2 kan indebære statsstøtte, men at denne i så fald er forenelig med fællesmarkedet i henhold til artikel 86, stk. 2, EF.
 Sagsøgerne har gjort gældende, at Kommissionen i forbindelse med vedtagelsen af den anfægtede beslutning har tilsidesat artikel 86, stk. 2, EF, artikel 87, stk. 1, EF, artikel 88, stk. 2, EF og artikel 253 EF, protokollen knyttet til EF-traktaten om offentlig radio- og tv-virksomhed i medlemsstaterne, Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (2), og Kommissionens meddelelse om statsstøttereglernes anvendelse på public-service-radio- og tv-virksomhed (3).
 Til støtte for deres påstande har sagsøgerne først gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 87, stk. 1, EF, artikel 88, stk. 3, EF og artikel 86, stk. 2, EF, idet den – efter at have fundet, at princippet om den private investor, anvendt på langsigtede investeringer, som følge af den usikkerhed, som den planlagte privatisering af TV2 var omgærdet med, ikke kunne påberåbes – har undladt at fastslå, at der var tale om statsstøtte, samt at fastslå omfanget heraf.
 Sagsøgerne har for det andet gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 86, stk. 2, EF, protokollen og meddelelsen om radio- og tv-virksomhed, idet den har lagt en definition af begrebet »tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse« til grund, som er for vid og for upræcist formuleret og som medfører en fordrejning af konkurrencefordrejning og en påvirkning af samhandelen, som er i strid med artikel 86, stk. 2, EF. Sagsøgerne har ligeledes gjort gældende, at Kommissionen ikke har godtgjort, at opfyldelse af tilbagesøgningsbeslutningen uden den efterfølgende rekapitalisering ville hindre TV2 i at udføre sine public service-opgaver.
 Ifølge sagsøgerne har Kommissionen desuden ikke godtgjort, at udviklingen i samhandelen ikke vil blive påvirket af rekapitaliseringen i et sådant omfang, at det strider mod Fællesskabets interesser.
 For det tredje har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 86, stk. 2, EF, protokollen og meddelelsen om radio- og tv-virksomhed, idet den ikke har godtgjort de nettoomkostninger for TV2 som følge af public service-opgaverne, som har kunnet finansieres af staten, og at Kommissionen har begået åbenbare skønsfejl i forbindelse med anvendelse af proportionalitetstesten.
 For det fjerde har sagsøgerne gjort gældende, at den anfægtede beslutning tilsidesætter artikel 87 EF og 88 EF samt retten til ligebehandling, idet den i strid med Kommissionens politik vedrørende tilbagesøgning af statsstøtte viderefører den uretmæssige fordel af den ulovlige støtte og den heraf følgende konkurrencefordrejning.
 For det femte har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 88, stk. 2, og artikel 4, stk. 4, i forordningen om procedureregler for statsstøtte, idet den besluttede ikke at indlede den formelle undersøgelsesprocedure og dermed give interesserede tredjeparter lejlighed til at blive hørt.
 Endelig har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 253 EF, idet den ikke har angivet en tilstrækkelig begrundelse for den anfægtede beslutning.
 (1) Kommissionens beslutning af 19. maj 2004 i sag C 2/2003 – statsstøtte til TV2/Denmark.
 (2) EFT L 83, s. 1.
 (3) EFT 2001 C 320, s. 5.


text:
C 112/20 DA Den Europæiske Unions Tidende 10.5.2003
 Sag anlagt den 20. marts 2003 af Kommissionen for Sag anlagt den 21. marts 2003 af Kommissionen for De
 De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Europæiske Fællesskaber mod Trendsoft (Irl) Ltd
 Tyskland
 (Sag C-125/03) (Sag C-127/03)
 (2003/C 112/34)
 (2003/C 112/35)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 20. marts
 2003 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kom-
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Klaus Wiedner,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 21. marts
 med valgt adresse i Luxembourg. 2003 anlagt sag mod Trendsoft (Irl) Ltd af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber ved L. Flynn og C. Giolito, som
 befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilside-
 sat sine forpligtelser i henhold til direktiv 92/50 (1), da Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 den ikke for så vidt angår de renovationskontrakter,
 som byerne Lüdinghausen og Olfen samt kommunerne
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på
 Nordkirchen, Senden og Ascheberg har indgået, har
 24 751,57 EUR (firetyvetusinde syvhundrede og enog-
 iagttaget de offentliggørelsesforskrifter, der er fastsat i
 halvtreds euro og syvoghalvtreds cents), heraf
 direktivets artikel 8, sammenholdt med artikel 15, stk. 2,
 21 303,00 EUR for det skyldige beløb og 3 448,57 EUR
 og artikel 16, stk. 1.
 i renter indtil den 31. marts 2003 til 6,09 % indtil
 31. december 2002 og 8,09 % efter denne dato.
 — Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 — Sagsøgte tilpligtes at betale 4,72 EUR (fire euro og
 tooghalvfjerds cents) i renter pr. dag fra den 1. april 2003,
 indtil det skyldige beløb er tilbagebetalt.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sagsøgte erkender det retsstridige forhold og bedyrer, at man
 for fremtiden vil give renovationsydelserne i udbud på EF-
 konform måde, men sagsøgte har dog ikke foretaget noget
 med henblik på at bringe de kontrakter til ophør, som skal
 bestå indtil den 31. december 2003.
 Søgsmålgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgte hævder heller ikke, at det er umuligt at bringe
 kontrakterne til ophør ifølge tysk ret. Der henvises blot til, at
 en ophævelse af kontrakterne kunne udløse erstatningskrav. Ifølge artikel 16, stk. 3, i det finansielle bilag til kontrakten
 Det gavner imidlertid gennemslagskraften af de fælles udbuds- forpligtede sagsøgte sig til for det tilfælde, at det samlede
 regler i høj grad, såfremt ordregivere eventuelt også må regne finansielle bidrag, som skulle betales for projektet, var mindre
 med erstatningskrav. end betalingerne for projektet, øjeblikkeligt at tilbagebetale
 Kommissionen forskellen.
 Artikel 2, stk. 6, i direktiv 89/665 (2) kan heller ikke påberåbes
 til støtte for ikke at overholde forpligtelsen til at fjerne
 overtrædelser af de fælles udbudsregler ved at bringe allerede I sin endelige opgørelse over omkostningerne af 23. september
 indgåede kontrakter til ophør, idet nævnte bestemmelse angår 1999 afviste Kommissionen visse udgiftskrav og begrundede,
 prøvelse af mulige overtrædelser af de fælles udbudsregler. hvorfor de var uantagelige. Det sagsøgte selskab accepterede
 Et traktatbrud kan kun anses for at være ophørt, såfremt Kommissionens forslag om endelig opgørelse af omkostninger-
 medlemsstaten både erkender det retsstridige forhold og ne ved fax af 5. april 2000. Det bestrider ikke, at det er
 bringer retsstridigheden fuldstændigt til ophør. forpligtet til at tilbagebetale de beløb, som Kommissionen har
 betalt med urette, men har endnu ikke opfyldt sin forpligtelse
 hertil og har dermed misligholdt kontrakten.
 ( 1) EFT L 209, s. 1.
 ( 2) EFT L 395, s. 33.


text:
2.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 73/43
 Sag anlagt den 30. december 2014 — Spanien mod Kommissionen
 (Sag T-841/14)
 (2015/C 073/55)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (ved Abogado del Estado A. Gavela Llopis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den beregning af renter, som Kommissionens tjenestegrene har foretaget ved skrivelse af 21. oktober 2014, annulleres.
 —
 Subsidiært fastslås det, at den forhøjede sats, som er fastsat i artikel 11, andet og tredje punktum, ikke skal anvendes.
 —
 Mere subsidiært i forhold til første påstand og uafhængigt af, om der gives medhold i ovenstående, fastsættes 20. januar 2004 som det tidspunkt, hvorfra der pålægges renter for forsinket betaling, dvs. næstkommende hverdag i den anden måned efter skylden i givet fald blev fastlagt den 27. november 2003, svarende til alle forsendelser i forbindelse med denne sag, eller, såfremt dette ikke er tilfældet, i det mindste hvad angår renterne af toldskylden svarende til de tre seneste forsendelser.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Dette søgsmål er rettet mod afgørelsen i Kommissionens skrivelse Ares (2014) 3486706 (BUDG/B/02/MTC/IB) af 21. oktober 2014, hvorved Kommissionen anvendte artikel 11 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter.
 Dette søgsmål udspringer af en undersøgelse foretaget af de nederlandske myndigheder vedrørende 26 forsendelser, der blev afsendt fra det nederlandske toldvæsen mellem april og november 1994, og som blev erklæret udført af Fællesskabets toldområde af de spanske toldmyndigheder i Algeciras. De nederlandske toldmyndigheder var af den opfattelse, at de omhandlede varer var sluppet uden om toldkontrol, idet de ikke havde forladt Den Europæiske Unions område. De nederlandske toldmyndigheder udarbejdede dernæst en ny rapport vedrørende otte forsendelsesangivelser, hvorved de betvivlede ægtheden af stemplerne og underskrifterne på de dokumenter, der var blevet fremlagt som bevis på disse forsendelsers gennemførelse.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 11 i forordning nr. 1150/2000, sammenholdt med artikel 9, stk. 1, artikel 10, stk. 1, andet afsnit, artikel 6, stk. 3, og artikel 2, idet Kommissionen har anvendt denne bestemmelse på en faktisk situation, der ikke er omfattet af forordningen.
 —
 Det er i denne forbindelse anført, at der ikke er tale om en toldskyld som omhandlet i artikel 6, stk. 3, litra a), men snarere om en toldskyld som omhandlet i artikel 6, stk. 3, litra b).
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og retssikkerhedsprincippet ved anvendelsen af artikel 11, andet og tredje punktum, i forordning nr. 1150/2000.
 —
 Det er i denne forbindelse anført, at disse bestemmelser fastsætter en forhøjet sats for renter ved forsinket betaling, som ikke har til formål at erstatte det tab, der er opstået som følge af den forsinkede betaling, men er af tvangsmæssig art, hvilket er til hinder for dens anvendelse, når medlemsstaten ikke har kendskab til selve eksistensen af den forpligtelse, som den skulle have opfyldt for sent.
 3.
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 2, stk. 3, i forordning nr. 1150/2000 om fastsættelse af den dato, hvor skylden blev fastlagt, og vedrører således den urimelige fastsættelse af tidspunktet for pålæggelsen af renter for forsinket betaling, idet sagerne var indbragt for domstolene, og skylden derfor under alle omstændigheder først ville kunne fastlægges efter en retsafgørelse.


text:
11.5.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van beroep te Antwerpen (Belgien) den 25. februar 2015 — Sven Mathys mod De Grave Antverpia NV
 (Sag C-92/15)
 (2015/C 155/16)
 Processprog: nederlansk
 Den forelæggende ret
 Hof van beroep te Antwerpen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Sven Mathys
 Sagsøgt: De Grave Antverpia NV
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel 3 i den belgiske lov af 5. maj 1936 om varetransport ad indre vandveje forenelig med artikel 1 og 2 i direktiv 96/75/EF (1), for så vidt som en person, der hverken er ejer eller befragter [»exploitant«] af et skib til sejlads ad indre vandveje, som fragtfører indgår en aftale om varetransport ad indre vandveje og ikke optræder som »mellemmand«, befragter [»bevrachter«], i den i WBB’s artikel 3 omhandlede forstand?
 (1) Rådets Direktiv 96/75/EF af 19.11.1996 om befragtningssystemer og prisdannelse inden for national og international varetransport ad indre vandveje i Fællesskabet (EFT L 304, s. 12).


text:
22.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 134/41
 Sag anlagt den 8. marts 2010 — Tyskland mod Kommissionen
 (Sag T-116/10)
 2010/C 134/70
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Forbundsrepublikken Tyskland (ved J. Möller og Rechtsanwalt U. Karpenstein, sombefuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa- Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning K(2009) 10675 af 23. december 2009 om nedsættelse af den ved Kommissionens beslutning K(97) 1120 tildelte støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) til mål 2-programmet for Nordrhein-Westfalen (1997-1999), Forbundsrepublikken Tyskland, annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har ved den anfægtede beslutning nedsat støtten i Forbundsrepublikken Tyskland fra EFRU til mål 2-programmet for Nordrhein-Westfalen (1997-1999).
 Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren fire anbringender gældende.
 Sagsøgeren gør for det første gældende, at Kommissionen har foretaget en urigtig bedømmelse af sagens faktiske omstændigheder. Ifølge sagsøgeren har Kommissionen ladet forkerte beløb indgå i beregningen af den fejlrate, som Kommissionen har lagt til grund.
 Inden for rammerne af det andet anbringende gør sagsøgeren gældende, at betingelserne for en finansiel korrektion i artikel 24, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 4253/88 (1) ikke er opfyldt. Efter sagsøgerens opfattelse berettiger denne forskrift ikke Kommissionen til at foretage finansielle korrektioner for administrative fejl eller påståede utilstrækkelige administrations- eller kontrolsystemer. Endvidere gøres det gældende, at der er andre grunde til, at den af Kommissionen foretagne finansielle korrektion ikke bør tages i betragtning. For det første kan de »uregelmæssigheder«, som Kommissionen her påtaler, kun begrunde finansielle korrektioner, når de har eller har haft en negativ indflydelse på Unionens budget. Dette er ifølge sagsøgeren ikke tilfældet for den af Kommissionen påtalte praksis. For det andet anfører sagsøgeren, at der i en række af de påtalte projekter i sagen heller ikke foreligger nogen tilsidesættelse af fællesskabsretten.
 Som det tredje anbringende gøres det gældende, at Kommissionen ikke var berettiget til at fastsætte og foretage ekstrapolerede finansielle standardkorrektioner i henhold til forordning nr. 4253/88. Sagsøgeren anfører i den forbindelse, at den klare ordlyd af artikel 24 omhandler konkrete tilfælde og opgjorte beløb.
 Inden for rammerne af det sidste anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at selv om det måtte anses for berettiget at foretage ekstrapolerede finansielle standardkorrektioner, er de ulovlige i det foreliggende tilfælde. Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at Kommissionen ikke har godtgjort, at den praksis, som den anfægter, udgør »en væsentlige del af systemet«, og at de finansielle standardkorrektioner var i strid med proportionalitetsprincippet.
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 af 19.12.1988 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter (EFT L 374, s. 1).


text:
15.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/29
 Sag anlagt den 5. maj 2006 — Al-Faqih mod Rådet
 (Sag T-135/06)
 (2006/C 165/58)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Al-Bashir Mohammed Al-Faqih (Birmingham, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor N. Garcia og barrister S. Cox)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 af 27. maj 2002, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 561/2003 af 27. marts 2003 og Kommissionens forordning (EF) nr. 246/2006 af 10. februar 2006 samt henvisningen til sagsøgeren i bilag I annulleres.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren er libysk statsborger med bopæl i Det Forenede Kongerige. Han har nedlagt påstand om annullation af bl.a. forordning nr. 246/2006 (1), hvorved hans navn blev optaget på listen over personer, grupper og enheder med tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, hvis midler og andre økonomiske ressourcer skal indefryses i henhold til artikel 2 i forordning nr. 881/2002 (2).
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Rådet ikke var kompetent til at vedtage artikel 2 i forordning nr. 881/2002, som ændret, idet artikel 60 EF, 301 EF og 308 EF ikke giver Rådet beføjelse hertil. Endvidere har Rådet og Kommissionen udøvet magtmisbrug, idet artikel 2 i forordning nr. 881/2002, som ændret, ikke forfølger formålene for artikel 60 EF, 301 EF og 308 EF.
 Sagsøgeren har endvidere anført, at artikel 2 i forordning nr. 881/2002, som ændret, tilsidesætter fællesskabsrettens grundlæggende principper, særligt subsidiaritetsprincippet, proportionalitetsprincippet og princippet om respekt af grundlæggende rettigheder.
 Endelig har sagsøgeren påberåbt sig en væsentlig formel mangel i forbindelse med vedtagelsen af artikel 2 i forordning nr. 881/2002, som ændret, nemlig at Rådet og Kommissionen har tilsidesat kravet om en tilstrækkelig begrundelse for, at de nødvendige foranstaltninger ikke kan fastlægges af de enkelte medlemsstater.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 246/2006 af 10.2.2006 om 63. ændring af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 467/2001 (EUT L 40, s. 13).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 af 27.5.2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 467/2001 om forbud mod udførsel af visse varer og tjenesteydelser til Afghanistan, om styrkelse af flyveforbuddet og om udvidelse af indefrysningen af midler og andre økonomiske ressourcer over for Taliban i Afghanistan (EFT L 139, s. 9).


text:
22.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 52/35
 Rettens dom af 16. januar 2014 — Steiff mod KHIM (metalknap i midten af øret på et tøjdyr)
 (Sag T-433/12) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om et EF-varemærke, der består af fastgørelsen af en knap i midten af øret på et tøjdyr - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2014/C 52/66
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Margarete Steiff GmbH (Giengen an der Brenz, Tyskland) (ved advokat D. Fissl)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Pohlmann, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 23. juli 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1693/2011-1) vedrørende en ansøgning om registrering af et tegn, der består af fastgørelsen af en metalknap i midten af øret på et tøjdyr, som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Margarete Steiff GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 366 af 24.11.2012.


text:
C 259/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.9.2001
 og med valgt adresse i Luxembourg, mod Rådet for Den KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 Europæiske Union (befuldmægtigede: F. Anton og G. Ramos FØRSTE INSTANS
 Ruano) og Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: M. Gómez
 Leal og F. de Wachter), hvori der er nedlagt påstand om den 8. maj 2001
 annullation af vejledningen for ansøgere til udvælgelsesprøven
 med henblik på oprettelse af reservelister over spansksprogede
 fuldmægtigede og spansksprogede assisterende fuldmægtige i sag T-95/01 R, Gérard Coget m.fl. mod Revisionsretten
 (EUR/A/159/2000 og PE/90/A), og meddelelsen herom, som for De Europæiske Fællesskaber
 blev offentliggjort i EFT C 162 A af 10. juni 2000, har
 Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, (Sag om foreløbige forholdsregler — tjenestemænd — intern
 A.W.H. Meij, og dommerne A. Potocki og J. Pirrung; justitsse- udvælgelsesprøve — formaliteten)
 kretær: H. Jung, den 2. maj 2001 afsagt kendelse, hvis
 konklusion lyder således:
 (2001/C 259/21)
 1) Sagen afvises.
 (Processprog: fransk)
 2) Hver part betaler sine omkostninger, herunder omkostningerne
 i sagen om foreløbige forholdsregler.
 I sag T-95/01 R, Gérard Coget, tjenestemand ved Revisionsret-
 ten for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Hettange-
 (1) EFT C 316 af 4.11.2000. Grande (Frankrig), Pierre Hugé, tjenestemand ved Revisionsret-
 ten for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Luxembourg,
 og Emmanuel Gabolde, tjenestemand ved Revisionsretten for
 De Europæiske Fællesskaber, ved advokat A. Soulier, og med
 valgt adresse i Luxembourg, mod Revisionsretten for De
 Europæiske Fællesskaber, angående en begæring om udsættelse
 af gennemførelsen af Revisionsrettens afgørelse af 22. februar
 2001 om besættelse med virkning fra den 1. juli 2001 af
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I stillingen som generalsekretær for Revisionsretten, har Rettens
 FØRSTE INSTANS præsident den 8. maj 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion
 lyder således:
 den 21. maj 2001
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler afvises.
 i sag T-52/01 R, Jürgen Schaefer mod Kommissionen for 2) Afgørelsen om sagen omkostninger udsættes.
 De Europæiske Fællesskaber
 (Sag om foreløbige forholdsregler — tjenestemænd — ændret
 placering — formaliteten — fumus boni juris — uopsætte-
 lighed)
 (2001/C 259/20) Sag anlagt den 12. juni 2001 af Rechtsanwalt Jörg Riede-
 mann som kurator for firmaet ZEMAG GmbH mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Processprog: spansk)
 (Sag T-133/01)
 I sag T-52/01 R, Jürgen Schaefer, tjenestemand ved Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, ved advokat J.R. Iturri- (2001/C 259/22)
 agagoitia Bassas, mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Currall og E. Gippini-Fourni-
 er), angående en begæring om dels udsættelse af gennemfø- (Processprog: tysk)
 relsen af Kommissionens afgørelse af 12. februar 2001 om
 placering af sagsøgeren i Bruxelles, dels udsættelse af enhver
 procedure, der er iværksat med henblik på at besætte den Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 stilling, der er blevet ledig som følge af denne ændrede den 12. juni 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 placering, har Rettens præsident den 21. maj 2001 afsagt Europæiske Fællesskaber af Rechtsanwalt Jörg Riedemann som
 kendelse, hvis konklusion lyder således: kurator for firmaet ZEMAG GmbH, Zeitz (Tyskland), ved
 Rechtsanwalt Ulrich Vahlhaus, som befuldmægtiget.
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Kommissionens
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. beslutning af 28. marts 2001 (beslutning K(2001) 1028) om
 den statsstøtte, som Tyskland har ydet til EFBE Verwaltungs
 GmbH & Co. Management KG (nu Lintra Beteiligungs Holding


text:
8.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 303/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Timiș (Rumænien) den 12. juni 2014 — Silvia Ciup mod Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice (AJFP) Timiș — Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice (DGRFP) Timișoara
 (Sag C-288/14)
 2014/C 303/25
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Tribunalul Timiș
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Silvia Ciup
 Sagsøgt: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice (AJFP) Timiș — Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice (DGRFP) Timișoara
 Præjudicielt spørgsmål
 Kan principperne om ækvivalens og effektivitet i forhold til klagemulighederne ved tilsidesættelser af EU-retten, som fastlagt i Domstolens praksis, samt den ved artikel 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder sikrede ejendomsret fortolkes således, at de er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter der indføres afdragsordning over fem år med hensyn til tilbagebetaling af afgifter, der er opkrævet i strid med fællesskabsretten, med tillæg af renter, hvor denne tilbagebetaling fastsættes ved domme, som bliver eksigible inden den 31. december 2015?


text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/16
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 5. oktober 2006 — Ákos Nádasdi mod Vám- és Pénzügyőrség Észak-Alföldi Regionális Parancsnoksága (sag C-290/05), Ilona Németh mod Vám- és Pénzügyőrség Dél-Alföldi Regionális Parancsnoksága (sag C-333/05) (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Bács-Kiskun Megyei Bíróság, Hajdú-Bihar Megyei Bíróság — Republikken Ungarn)
 (Forenede sager C-290/05 og C-333/05) (1)
 (Interne afgifter - registreringsafgift på motorkøretøjer - brugte motorkøretøjer - import)
 (2006/C 294/27)
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Bács-Kiskun Megyei Bíróság, Hajdú-Bihar Megyei Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Ákos Nádasdi (sag C-290/05), Ilona Németh (sag C-333/05)
 Sagsøgte: Vám- és Pénzügyőrség Észak-Alföldi Regionális Parancsnoksága (sag C-290/05) og Vám- és Pénzügyőrség Dél-Alföldi Regionális Parancsnoksága (sag C-333/05)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hajdú-Bihar Megyei Bíróság — fortolkning af EF-traktatens artikel 90, stk. 1 — registreringsafgift, der påhviler køretøjer ved deres første ibrugtagning i medlemsstaten, men som ikke påhviler brugte biler, der var taget i brug i medlemsstaten før den 1. februar 2004, og hvilken afgift beregnes uafhængigt af bilens værdi
 Konklusion
 1)
 En afgift som den, der i Ungarn er indført ved lov nr. CX/2003 om registreringsafgift, og som ikke pålægges personbiler som følge af, at de passerer grænsen, udgør ikke en told ved indførsel eller en afgift med tilsvarende virkning i den i artikel 23 EF og artikel 25 EF forudsatte betydning.
 2)
 Artikel 90, stk. 1, EF skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en afgift som den, der er indført ved registreringsafgiftsloven, for så vidt som
 —
 den opkræves af brugte køretøjer, når de første gang tages i brug på en medlemsstats område, og
 —
 dens størrelse, der udelukkende fastsættes på grundlag af køretøjernes tekniske egenskaber (motortype, cylindervolumen) og i henhold til en klassificering i kategorier, der er bestemt af miljøhensyn, beregnes, uden at der tages hensyn til køretøjernes værdiforringelse, på en sådan måde at afgiften, når den finder anvendelse på brugte køretøjer, der er importeret fra andre medlemsstater, overstiger størrelsen af den registreringsafgift, der indgår i restværdien af lignende brugte køretøjer, der allerede er blevet indregistreret i importmedlemsstaten.
 En sammenligning med brugte køretøjer, der er taget i brug i den pågældende medlemsstat, før denne afgift blev indført, er irrelevant.
 3)
 Artikel 33 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag er ikke til hinder for opkrævning af en afgift som den, der blev indført ved registreringsafgiftsloven, hvis afgiftsgrundlag ikke er omsætningen, og som i samhandelen mellem medlemsstaterne ikke giver anledning til formaliteter ved varens passage af grænsen.
 (1) EUT C 296 af 26.11.2005
 EUT C 315 af 10.12.2005.


text:
31.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 20. marts 2017 — Manuela Maturi m.fl. mod Fondazione Teatro dell’Opera di Roma
 (Sag C-142/17)
 (2017/C 249/25)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte suprema di cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Manuela Maturi, Laura Di Segni, Isabella Lo Balbo, Maria Badini og Loredana Barbanera
 Sagsøgt: Fondazione Teatro dell’Opera di Roma
 Præjudicielt spørgsmål
 Er en national bestemmelse som artikel 3, stk. 7, i lovdekret nr. 64 af 30. april 2010, der er ophøjet til lov nr. 100 af 29. juni 2010, hvorefter »pensionsalderen for arbejdstagere inden for underholdningsbranchen, som henhører under kategorien ballerinaer, for mænd og kvinder er fastsat til 45 år med den følge, at den omregningskoefficient, der er omhandlet i artikel 1, stk. 6, i lov nr. 335 af 8. august 1995 vedrørende den øvre aldersgrænse, finder anvendelse på de arbejdstagere, som fuldt ud er omfattet af den blandede ordning eller den bidragsbaserede ordning. I to år efter ikrafttrædelsen af denne bestemmelse har de omhandlede arbejdstagere, som er ansat på ubegrænset tid, og som har nået eller har passeret pensionsalderen mulighed for at forlænge deres ansættelse årligt med henblik på at forblive i tjenesten. Der skal gøres brug af denne mulighed ved indgivelse af en ansøgning til ENPALS senest to måneder efter datoen for bestemmelsens ikrafttræden, eller tre år efter opnåelse af retten til pension, jf. dog den øvre grænse for alderspension, som er 47 år for kvinder og 52 for mænd«, i strid med det i direktiv 2006/54 (1) og i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (artikel 21) omhandlede forbud mod forskelsbehandling på grundlag af alder?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5.7.2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (omarbejdning) (EUT L 204, s. 23).


text:
23.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 184/12
 Rettens dom af 8. maj 2012 — Mizuno mod KHIM — Golfino (G)
 (Sag T-101/11) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket G - det ældre EF-figurmærke G+ - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2012/C 184/20
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Mizuno KK (Osaka, Japan) (ved advokaterne T. Raab og H.R. Lauf)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (først ved R. Manea, derefter ved D. Walicka, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Golfino AG (Glinde, Tyskland)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. december 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 821/2010-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Golfino AG og Mizuno KK
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Mizunu KK betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 120 af 16.4.2011.


text:
C 7/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11.1.2003
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom Er lastbiler, som ikke er udformet til landevejskørsel, og som
 afsagt den 4. november 2002 af Rechtbank van Eerste er bestemt til transport og losning af materialer, og som
 Aanleg, Antwerpen, i sagen NV Transport Service mod derudover navnlig er forsynet med en kompliceret, mangesidig
 1. den belgiske stat og 2. BVBA Bea Cars og præcis tippefunktion, udelukket fra begrebet dumper i
 position 8704 10 i FTT?
 (Sag C-395/02)
 (2003/C 7/24)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 Ved dom afsagt den 4. november 2002, indgået til Domstolens afsagt den 6. november 2002 af Cour d’appel de Bruxelles,
 Justitskontor den 11. november 2002, har Rechtbank van 2. Afdeling, i sagen Clinique La Ramée ASBL og Winter-
 Eerste Aanleg, Antwerpen, i sagen NV Transport Service mod thur Europe Assurance SA mod Jean-Pierre Riehl og
 1. den belgiske stat og 2. BVBA Bea Cars forelagt De Rådet for Den Europæiske Union
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi-
 ciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (Sag C-397/02)
 Er princippet om merværdiafgiftens neutralitet til hinder for,
 at en medlemsstat efterfølgende kan opkræve moms hos en (2003/C 7/26)
 afgiftspligtig, der med rette eller urette har udstedt en faktura i
 henhold til reglerne om momsfritagelse i forbindelse med
 levering inden for Fællesskabet (artikel 39a i den belgiske
 momslov), når det er oplyst, at momsen er blevet betalt af den
 endelige forbruger, og at udstederen af fakturaen til den Ved dom afsagt den 6. november 2002, indgået til Domstolens
 endelige forbruger har overført momsbeløbet til medlems-
 Justitskontor den 11. november 2002, har Cour d’appel de
 staten? Bruxelles, 2. Afdeling, i sagen Clinique La Ramée ASBL og
 Winterthur Europe Assurance SA mod Jean-Pierre Riehl og
 Rådet for Den Europæiske Union forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 af følgende spørgsmål:
 Skal artikel 85a i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske
 Fællesskaber, som affattet ved artikel 2 og 3 i Rådets forordning
 (EØF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 (1) af 29. februar 1968, samt
 de forordninger, som har ændret bestemmelsen, fortolkes
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom således, at bestemmelsen giver Fællesskaberne ret til at kræve,
 afsagt den 6. november 2002 af Gerectshof Amsterdam at en tredjemand, som er ansvarlig for en tjenestemands død,
 (Afdelingen for Toldsager) i sagen DFDS BV mod Inspec- erstatter den efterladtepension, som den efterladte ægtefælle
 teur Belastingdienst Douanedistrict Rotterdam har fået udbetalt, i sin helhed, i henhold til vedtægtens
 artikel 79 og 79a, når det i de bestemmelser, som finder
 anvendelse på erstatningskravet, er fastsat, at retten til efterlad-
 (Sag C-396/02) tepension er uafhængig af forpligtelsen for den, der har begået
 en uretmæssig handling, til at erstatte den herved lidte skade
 fuldt ud, og når den skade, den efterladte ægtefælle har lidt
 som følge af tabet af den afdøde ægtefælles indtægter, er mindre
 (2003/C 7/25) end det beløb, denne har fået udbetalt i efterladtepension?
 (1 ) Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 af 29.2.1968
 om vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og
 Ved dom afsagt den 6. november 2002, indgået til Domstolens om ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i disse Fællesskaber
 Justitskontor den 11. november 2002, har Gerectshof Amster- samt om særlige midlertidige foranstaltninger for tjenestemænd i
 dam (Afdelingen for Toldsager) i sagen DFDS BV mod Kommissionen (EFT 1968 I, s. 30).
 Inspecteur Belastingdienst Douanedistrict Rotterdam forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:


text:
C 258/36 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 15.8.98
 KENDELSE AFSAGT AF PRáSIDENTEN 1) Sagen afvises.
 FOR RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 26. juni 1998 2) Det er ufornùdent at trñffe afgùrelse om begñringen
 i sag T-262/97 R, Anthony Goldstein mod Kommissionen om intervention.
 for De Europñiske Fñllesskaber
 (Forelùbige forholdsregler Ð afvisning) 3) Sagsùgeren betaler sagsùgtes omkostninger.
 (98/C 258/64)
 (1) EFT C 370 af 6.12.1997.
 (Processprog: engelsk)
 I sag T-262/97 R, Anthony Goldstein, London, ved solici-
 tor Raymond St. John Murphy, mod Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtiget: Richard Sag anlagt den 9. juni 1998 af Interporc Im- und Export
 Lyall), angående en anmodning om forelùbige forholdsreg- GmbH mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 ler i forbindelse med Kommissionens beslutning om ikke skaber
 at trñffe de af sagsùgeren begñrede forelùbige foranstalt- (Sag T-92/98)
 ninger, har Rettens prñsident den 26. juni 1998 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således: (98/C 258/66)
 (Processprog: tysk)
 1) Begñringen om forelùbige forholdsregler tages ikke til
 fùlge.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 9. juni 1998 anlagt sag mod Kommissionen for
 2) Sagsùgeren betaler omkostningerne i forbindelse med De Europñiske Fñllesskaber af Interporc Im- und Export
 begñringen om forelùbige forholdsregler. GmbH, Hamburg, ved og med valgt adresse hos advokat
 Georg M. Berrisch, advokatfirmaet Schön Nolte Finkeln-
 burg & Clemm, 33, rue PeÁre de Deken, Bruxelles.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 Ð Den anfñgtede afgùrelse annulleres.
 den 25. maj 1998
 i sag T-267/97, Broome & Wellington Ltd mod Kommis- Ð Subsidiñrt annulleres den anfñgtede afgùrelse, for så
 sionen for De Europñiske Fñllesskaber (1) vidt som sagsùgeren ikke allerede under sag T-50/96
 (Annullationssùgsmål Ð meddelelse om indledning af en har fået udleveret de dokumenter, sagsùgeren havde
 antidumpingprocedure Ð afvisning) begñret aktindsigt i.
 (98/C 258/65)
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (Processprog: engelsk)
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 I sag T-267/97, Broome & Wellington Ltd, Manchester
 For så vidt angår sagens baggrund henvises til sag T-124/
 (Det Forenede Kongerige), ved barrister Fiona M. Carlin,
 96, Interporc Im- und Export GmbH mod Kommissionen
 Nordirland, og med valgt adresse i Luxembourg hos advo-
 for De Europñiske Fñllesskaber (1). Ved dom af 6. februar
 katerne Arendt og Medernach, 8-10, rue Mathias Hardt,
 1998 (2) annullerede Retten bl.a. Kommissionens afgùrelse
 mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 af 29. maj 1996 om ikke at give sagsùgeren aktindsigt i
 (befuldmñgtigede: Viktor Kreuschitz og Nicholas Khan),
 nñrmere angivne dokumenter, som Kommissionen ligger
 hvori der er nedlagt påstand om annullation af en medde-
 inde med.
 lelse om indledning af en antidumpingprocedure vedrù-
 rende indfùrsel af ubleget stof af bomuld med oprindelse i
 Folkerepublikken Kina, Egypten, Indien, Indonesien, Pa- Nñrvñrende sag er anlagt til prùvelse af Kommissionens
 kistan og Tyrkiet, som blev offentliggjort den 11. juli 1997 seneste afgùrelse om ikke at give sagsùgeren aktindsigt i
 (EFT C 210 af 20.7.1996, s. 12), har Retten (Tredje Udvi- dokumenter, som Kommissionen ligger inde med.
 dede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, V. Tiili,
 og dommerne C. P. BrieÈt, K. Lenaerts, A. Potocki og J. D.
 Cooke; justitssekretñr: H. Jung, den 25. maj 1998 afsagt I den anfñgtede afgùrelse har Kommissionens generalse-
 kendelse, hvis konklusion lyder således: kretñr inddelt de dokumenter, sagsùgeren har begñret akt-
 ---pagebreak--- 15.8.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 258/37
 indsigt i, i to grupper, nemlig 1) dokumenter, der er udfñr- sagsùgeren på listen over egnede ansùgere, den af
 diget af medlemsstaterne og de argentinske myndigheder, Kommissionens kompetente myndighed trufne beslut-
 og 2) kommissionsdokumenter: ning om at godkende og stadfñste den nñvnte liste,
 den stiltiende afvisning af den administrative klage R/
 For så vidt angår den fùrste gruppe har Kommissionen 056/98 og alle hermed forbundne gennemfùrelsesakter
 anbefalet sagsùgeren at rette direkte henvendelse til med- fra Kommissionens side annulleres.
 lemsstaterne og de berùrte myndigheder for at få udleveret
 en kopi af de pågñldende dokumenter. De dokumenter, Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagsùgeren 300 000
 der er omfattet af den anden gruppe, vedrùrer en verse- BEF i erstatning for ikke-ùkonomisk skade.
 rende sag (3) og er derfor omfattet af den i adfñrdskodek-
 sen udtrykkeligt fastsatte undtagelse med hensyn til
 beskyttelsen af offentlige interesser, navnlig en forskrifts- Ð Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagens
 mñssig afvikling af retlige procedurer. omkostninger.
 Til stùtte for sùgsmålet har sagsùgeren nñrmere anfùrt: Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Vedrùrende punkt 1): Kommissionen kan ikke nñgte sag- Sagsùgeren gùr gñldende, at der er sket flere tilsidesñttel-
 sùgeren aktindsigt i dokumenter med henvisning til, at ser af fñllesskabsbestemmelserne om afholdelse af udvñl-
 dokumenterne ikke har Kommissionen som ophavsmand. gelsesprùver med henblik på ansñttelse af tjenestemñnd i
 Den pågñldende klausul i adfñrdskodeksen kan således De Europñiske Fñllesskaber i forbindelse med afholdelsen
 ikke hjemle mulighed for at nñgte aktindsigt i de pågñl- af den interne udvñlgelsesprùve KOM/A/17/96 med hen-
 dende dokumenter. Den anfñgtede afgùrelse er derfor i blik på overgang fra kategori B til kategori A, som sag-
 strid med afgùrelse 94/90/EKSF, EF, Euratom og med sùgeren deltog i. Efter sagsùgerens opfattelse medfùrer de
 adfñrdskodeksen. Sagsùgeren har subsidiñrt gjort gñl- nñvnte tilsidesñttelser, at udvñlgelsesprùven er ugyldig,
 dende, at den anfñgtede afgùrelse er i strid med EF-trakta- og at der er grundlag for et erstatningskrav.
 tens artikel 190, idet begrundelsen er utilstrñkkelig.
 Der er nñrmere tale om fùlgende tilsidesñttelser:
 Vedrùrende punkt 2): Efter sagsùgerens opfattelse er den
 anfñgtede afgùrelse ugyldig, idet den er i strid med
 adfñrdskodeksen og med afgùrelse 94/90/EKSF, EF, Eura- Ð Tilsidesñttelse af princippet om ligebehandling af
 tom. Til stùtte for sùgsmålet har sagsùgeren subsidiñrt ansùgerne
 anfùrt, at der er tale om en tilsidesñttelse af EF-traktatens
 artikel 176, sammenholdt med dommen i sag T-124/96, og Sagsùgeren gùr for det fùrste gñldende, at der er sket
 en tilsidesñttelse af EF-traktatens artikel 190. en tredobbelt tilsidesñttelse af det grundlñggende prin-
 cip om ligebehandling af ansùgerne i forbindelse med
 (1) EFT C 318 af 26.10.1996, s. 14. udvñlgelsesprùver med henblik på ansñttelse af tjene-
 (2) Endnu ikke trykt i Samling af Afgùrelser. stemñnd:
 (3) Sag T-50/96, Primex Produkte Import und Export m.fl. mod
 Kommissionen, EFT C 180 af 22.6.1996, s. 33.
 a) En tilsidesñttelse i form af at udvñlgelseskomiteÂ-
 ens sammensñtning blev ñndret, mens de mundt-
 lige prùver fandt sted, og bedùmmelsen blev fore-
 taget på flere stadier.
 b) En tilsidesñttelse af ligebehandlingsprincippet af
 Sag anlagt den 30. juni 1998 af Christos Gogos mod Kom- sproglige grunde/forskelsbehandling på grundlag af
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber nationalitet.
 (Sag T-95/98)
 (98/C 258/67) c) En tilsidesñttelse i form af at ansùgerne blev
 behandlet forskelligt med hensyn til det fjerde kri-
 (Processprog: grñsk) terium (sammenfatning).
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er Ð Tilsidesñttelse af billighedsprincippet og de generelle
 der den 30. juni 1998 anlagt sag mod Kommissionen for regler om bedùmmelse af prùverne i forbindelse med
 De Europñiske Fñllesskaber af Christos Gogos, tjeneste- udvñlgelsesprùver.
 mand i lùnklasse B 5 ved Kommissionen, ved advokat
 Charis Tagaras, Athen, og med valgt adresse i Luxem- Ð Tilsidesñttelse af tjenestemandsvedtñgtens artikel 27.
 bourg hos advokat Evelyn Korn, 21, rue Nassau, L-2213.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: Ð Tilsidesñttelse af artikel 3 i bilag III til tjenestemands-
 vedtñgten.
 Ð Sagen antages til realitetsbehandling.
 Ð Tilsidesñttelse af meddelelsen om udvñlgelsesprùven.
 Ð Den af udvñlgelseskomiteÂen for udvñlgelsesprùve
 KOM/A/17/96 trufne beslutning om ikke at medtage


text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/62
 Sag anlagt den 4. oktober 2006 — Den Italienske Republik mod Kommissionen
 (Sag T-280/06)
 (2006/C 294/123)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Den Italienske Republik (ved avvocato dello stato P. Gentili)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Skrivelse nr. 06626 af 24. juli 2006 fra Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Regionalpolitik — Programmer og projekter på Cypern, i Grækenland, Ungarn, Italien, Malta og Nederlandene — om Kommissionens betaling af et andet beløb end det ansøgte (ref.: Program POR Sicilien, nr. CCI 1999 IT 61 PO 011) annulleres.
 —
 Alle retsakter, der har tilknytning til eller ligger til grund for den anfægtede retsakt, annulleres, og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som i sag T–345/04, Den Italienske Republik mod Kommissionen (1).
 (1) EUT C 262 af 23.10.2004, s. 55.


text:
18.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 346/40
 Rettens dom af 28. oktober 2010 — Farmeco mod KHIM — Allergan (BOTUMAX)
 (Sag T-131/09) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket BOTUMAX - ældre EF-ord- og figurmærker BOTOX - relative registreringshindringer - risiko for forveksling - krænkelse af renomméet - artikel 8, stk. 1, litra b), og stk. 5, i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8 stk. 1, litra b), og stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2010/C 346/80
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Farmeco AE Dermokallyntika (Athen, Grækenland) (ved advokat N. Lyperis)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Allergan, Inc. (Irvine, Californien, De Forenede Stater)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 2. februar 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 60/2008-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Allergan, Inc. og Farmeco AE Dermokallyntika
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Farmeco AE Dermokallyntika betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 129 af 6.6.2009.


text:
28.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 126/16
 Rettens kendelse af 28. februar 2012 — Abdulrahim mod Rådet og Kommissionen
 (Sag T-127/09) (1)
 (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger mod personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban - forordning (EF) nr. 881/2002 - den berørtes fjernelse fra listen over omhandlede personer og enheder - annullationssøgsmål - ufornødent at træffe afgørelse - erstatningssøgsmål - årsagsforbindelse - foreligger ikke)
 2012/C 126/32
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Abdulbasit Abdulrahim (London, Det Forenede Kongerige) (først ved barrister J. Jones og solicitor M. Arani, derefter ved barrister E. Grieves og solicitor H. Miller)
 Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union (ved E. Finnegan og R. Szostak, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen (ved E. Paasivirta og G. Valero Jordana, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels en påstand om hel eller delvis annullation af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 af 27. maj 2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 467/2001 om forbud mod udførsel af visse varer og tjenesteydelser til Afghanistan, om styrkelse af flyveforbuddet og om udvidelse af indefrysningen af midler og andre økonomiske ressourcer over for Taliban i Afghanistan (EUT L 139, s. 9), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1330/2008 af 22. december 2008 om 103. ændring af forordning nr. 881/2002 (EUT L 345, s. 60), dels en påstand om erstatning for det tab, som disse retsakter angiveligt har forårsaget.
 Konklusion
 1)
 Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse om annullationspåstanden.
 2)
 Erstatningspåstanden tages ikke til følge.
 3)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, som Abdulbasit Abdulrahim frem til den 18. januar 2011 har afholdt i forbindelse med annullationspåstanden, og er forpligtet til at erstatte den af Rettens kasse i denne forbindelse forskudsvis udbetalte retshjælp.
 4)
 Abdulbasit Abdulrahim bærer sine egne omkostninger og betaler samtlige omkostninger, som Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen efter den 18. januar 2011 har afholdt i forbindelse med annullationspåstanden, og samtlige omkostninger, som disse to institutioner har afholdt i forbindelse med erstatningspåstanden.
 (1) EUT C 167 af 18.7.2009.


text:
16.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 79/14
 Rettens dom af 31. januar 2013 — Spanien mod Kommissionen
 (Sag T-235/11) (1)
 (Samhørighedsfonden - nedsættelse af en oprindeligt tildelt støtte fra Samhørighedsfonden til fem projekter vedrørende anlæg af visse jernbanelinjer til højhastighedstog i Spanien - frist for vedtagelse af en afgørelse - artikel H, stk. 2, i bilag II til forordning (EF) nr. 1164/94 - artikel 18, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1386/2002 - supplerende leverancer - supplerende arbejder eller tjenesteydelser - begrebet »uforudsete omstændigheder« - artikel 20, stk. 2, litra e) og f), i direktiv 93/38/EØF)
 2013/C 79/25
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (først ved abogados del Estado M. Muñoz Pérez og N. Díaz Abad, derefter ved abogados del Estado N. Díaz Abad og A. Rubio González)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved E. Adserá Ribera og D. Recchia, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Principalt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse K(2011) 1023 endelig af 18. februar 2011 om nedsættelse af støtten fra Samhørighedsfonden til følgende projektfaser: »Levering og installation af jernbanemateriel på højhastighedsstrækningen Madrid-Saragossa-Barcelona-den franske grænse. Strækningen Madrid-Lérida« (CCI nr. 1999.ES.16.C.PT.001), »Højhastighedsstrækningen Madrid-Barcelona. Strækningen Lérida Martorell (perron, 1. fase)« (CCI nr. 2000.ES.16.C.PT.001), »Højhastighedsstrækningen Madrid-Saragossa-Barcelona-den franske grænse. Jernbaneforbindelse til den nye banegård i Saragossa« (CCI nr. 2000.ES.16.C.PT.003), »Højhastighedsstrækningen Madrid-Barcelona-den franske grænse. Strækningen Lérida-Martorell. Delstrækningen X-A (Olérdola Avinyonet del Penedés)« (CCI nr. 2001.ES.16.C.PT.007), »Ny jernbaneforbindelse til højhastighedsstrækningen i Levante. Understrækningen La Gineta-Albacete (perron)« (CCI 2004.ES.16.C.PT.014) og subsidiært påstand om delvis annullation af samme afgørelse for så vidt angår de korrektioner, som Kommissionen har foretaget.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 186 af 25.6.2011.


text:
26.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 354/42
 Sag anlagt den 31. august 2015 — LG Electronics mod KHIM — Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY PRO)
 (Sag T-500/15)
 (2015/C 354/51)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: LG Electronics, Inc. (Seoul, Republikken Korea) (ved advokat M. Graf)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlin, Tyskland)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger af det omtvistede varemærke: LG Electronics, Inc.
 Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket »VIEWTY PRO« — registreringsansøgning nr. 9 125 071
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 11. juni 2015 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1940/2014-2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
12.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/4
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 27. januar 2011 — Flos SpA mod Semeraro Casa e Famiglia SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Milano — Italien)
 (Sag C-168/09) (1)
 (Industriel og kommerciel ejendomsret - direktiv 98/71/EF - retlig beskyttelse af mønstre - artikel 17 - betingelse om kumulering af mønsterbeskyttelsen med den ophavsretlige beskyttelse - national lovgivning, der i en vis periode udelukker eller gør det umuligt at påberåbe sig den ophavsretlige beskyttelse af mønstre, som er blevet offentligt tilgængelige før lovens ikrafttrædelse - princippet om beskyttelse af den berettigede forventning)
 2011/C 80/05
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Milano
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Flos SpA
 Sagsøgt: Semeraro Casa e Famiglia SpA
 Procesdeltager: Assoluce — Associazione nazionale delle Imprese degli Apparecchi di Illuminazione
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale di Milano — fortolkning af artikel 17 og 19 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/71EF af 13. oktober 1998 om retlig beskyttelse af mønstre — national lovgivning, der har gennemført direktivet ved at indføre ophavsretlig beskyttelse for mønstre — en medlemsstats mulighed for at udvide betingelserne for at tildele nævnte beskyttelse
 Konklusion
 1)
 Artikel 17 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/71/EF af 13. oktober 1998 om retlig beskyttelse af mønstre skal fortolkes således, at den er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, hvorefter den ophavsretlige beskyttelse ikke gælder for mønstre, der er registreret i eller med virkning for en medlemsstat, og som er blevet offentligt tilgængelige inden datoen for ikrafttrædelse af denne lovgivning, selv om de opfylder samtlige betingelser for at blive omfattet af denne beskyttelse.
 2)
 Artikel 17 i direktiv 98/71 skal fortolkes således, at den er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, som enten i en længere periode på ti år eller fuldstændigt udelukker, at der kan opnås beskyttelse af ophavsretten til mønstre, der, selv om de opfylder samtlige betingelser for beskyttelsen, betragtes som offentligt tilgængelige inden datoen for ikrafttrædelse af denne lovgivning i forhold til alle tredjemænd, der har fremstillet og solgt produkter efter de pågældende mønstre, uanset hvornår disse handlinger er blevet foretaget.
 (1) EUT C 167 af 18.7.2009.


text:
Nr. C 228/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26 . 7 . 97
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Sag anlagt den 23 . maj 1997 af Massimo Marzola mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 8 . august ( Sag T-161/97)
 1996 om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning
 ( 97/C 228/53
 om, at det blev overvejet, hvorvidt bestemmelsen i ved
 tægtens artikel 31 , stk. 2, burde bringes i anvendelse .
 (Processprog: fransk)
 — Om nødvendigt annullation af Kommissionens afgø
 relse af 3 . februar 1 997 om udtrykkelig afvisning af Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 sagsøgerens klage . der den 23 . maj 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Massimo Marzola, Bruxel
 — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin les, ved advokaterne Jean-Noël Louis, Thierry Demaseure
 ger. og Ariane Tornel, Bruxelles, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Ces
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: sange .
 Søgmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag
 T-16/97 0 ).
 — Kommissionens afgørelse om at afslå overførsel til
 O EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27 . Fællesskabets pensionsordning af pensionsrettigheder
 erhvervet i USA i perioden 1 . marts 1977 — 31 . august
 1985 annulleres .
 — Sagsøgte tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 23 . maj 1997 af Hans Gevaert mod Kom
 missionen for De Europæiske Fællesskaber Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 ( Sag T-160/97)
 ( 97/C 228/52 ) Sagsøgeren har anført, at han i marts 1986 efter at være
 blevet fastansat ansøgte om overførsel til Fællesskabets
 (Processprog: fransk) pensionsordning af pensionsrettigheder, som han havde
 erhvervet i henhold til en privat pensionsordning i De For
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er enede Stater. Da han ikke fik noget positivt svar, tog han
 der den 23 . maj 1997 anlagt sag mod Kommissionen for flere skridt for at opnå, at hans rettigheder blev overført
 De Europæiske Fællesskaber af Hans Gevaert, Merelbeke til en italiensk pensionsordning for derefter at lade dem
 ( Belgien ), ved advokat Nicolas Lhoëst, Bruxelles, og med overføre til Fællesskabets ordning. Denne løsning, som
 valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, Kommissionens tjenestegrene fandt forskriftsmæssig, blev
 30, rue de Cessange . afvist af den kompetente italienske forvaltningsgren. Den
 27. august 1996 besluttede sagsøgeren endelig at indgive
 en egentlig ansøgning i henhold til tjenestemandsvedtæg
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : tens artikel 90, stk. 1 , om ansøgning i henhold til tjeneste
 mandsvedtægtens artikel 90, stk. 1 , om overførsel til Fæl
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 26 . august lesskabets pensionsordning af de omhandlede pensionsret
 1996 om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning tigheder. Denne ansøgning blev afslået af sagsøgte med
 om, at det blev overvejet, hvorvidt bestemmelsen i ved den begrundelse, at den ikke var blevet indgivet inden seks
 tægtens artikel 31 , stk. 2, burde bringes i anvendelse . måneder efter hans udnævnelse . Dette afslag udgør den
 anfægtede afgørelse i den foreliggende sag.
 — Om nødvendigt annullation af Kommissionens afgø
 relse af 3 . februar 1997 om udtrykkelig afvisning af
 sagsøgerens klage . Sagsøgeren har i første række gjort gældende, at der fore
 ligger en overtrædelse af artikel 11 , stk. 2, i bilag VIII til
 vedtægten samt af bistandspligten, idet Kommissionen har
 — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin givet ham fejlagtige oplysninger om muligheden for at få
 ger.
 pensionsrettigheder erhvervet i De Forenede Stater overført
 til Fællesskabets pensionsordning og om den fremgangs
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: måde, der skulle følges i forbindelse med indgivelsen af
 ansøgning herom .
 Søgmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag
 T-16/97 0 ). Han desuden gjort gældende, at den anfægtede afgørelse i
 strid med vedtægtens artikel 25 ikke indeholder nogen
 O EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 som helst begrundelse af betydning.


text:
C 397/20 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 19.12.98
 Skal EF-traktatens artikel 92 fortolkes således, at det i a) tilskud, som betales af en eller flere ordregivende
 bestemmelsen omhandlede statsstùttebegreb også myndigheder til stùtte for forskningsarbejde
 omfatter nationale bestemmelser, som alene regulerer
 fordelingen af de udgifter mellem virksomheder på for-
 b) vederlag, som betales af en eller flere ordregivende
 skelligt produktionsniveau, som beror på aftagelsesfor-
 myndigheder for levering af tjenesteydelser, der
 pligtelsen og de fastsatte mindstepriser, når lovens
 omfatter forskningsarbejde
 udformning rent faktisk indebñrer en permanent
 udgiftsfordeling, og de virksomheder, som afholder de
 pågñldende udgifter, ikke modtager nogen modydelse c) vederlag, der betales af en eller flere ordregivende
 herfor? myndigheder for levering af andre tjenesteydelser,
 såsom rådgivning eller tilrettelñggelse af konferen-
 cer
 b) Såfremt spùrgsmål 2 med hensyn til § 2 i Stromein-
 speisungsgesetz besvares benñgtende:
 d) stùtte til studerende, som de lokale uddannelses-
 myndigheder betaler til universiteterne, og som
 Skal EF-traktatens artikel 93, stk. 3, fortolkes således, svarer til undervisningsgebyr for navngivne stude-
 at det deri omhandlede gennemfùrelsesforbud ikke kun rende?
 omhandler selve stùtten, men også gennemfùrelsesbe-
 stemmelser som artikel 4 i Stromeinspeisungsgesetz?
 2. Hvilken betydning Ð procentdel eller andet Ð har
 c) Såfremt spùrgsmålene a) og b) besvares benñgtende: udtrykket »for mere end halvdelens vedkommende« i
 direktivernes artikel 1?
 Skal EF-traktatens artikel 30 fortolkes således, at en
 national ordning, som forpligter virksomheder til at 3. Såfremt udtrykket »for mere end halvdelens vedkom-
 aftage elektricitet fra fornyelige energikilder til fast- mende« defineres som et procenttal, er beregningen
 satte mindstepriser uden nogen modydelse, og som begrñnset til at omfatte finansieringskilder for akade-
 pålñgger netanlñg at bidrage til en finansiering heraf, miske og lignende formål, eller skal den også omfatte
 udgùr en kvantitativ indfùrselsrestriktion eller en for- finansiering, der opnås i forbindelse med forretnings-
 anstaltning med tilsvarende virkning mellem medlems- mñssig virksomhed?
 stater som omhandlet af EF-traktatens artikel 30?
 4. For hvilken periode skal beregningen foretages med
 henblik på afgùrelsen af, om et universitet er en
 »ordregivende myndighed« i relation til et konkret
 indkùb, og hvorledes skal der tages hensyn til forudsi-
 gelse eller fremtidige ñndringer?
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 21. juli 1998 af High Court of Justice (England
 (1) Rådets direktiv 92/50/EéF af 18. juni 1992 om offentlige
 and Wales), Queen's Bench Division, Divisional Court, i
 tjenesteydelsesaftaler (EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1).
 sagen The Queen mod H. M. Treasury, ex parte: The (2) Rådets direktiv 93/37/EéF af 14. juni 1993 om offentlige
 University of Cambridge bygge- og anlñgskontrakter (EFT L 199 af 9.8.1993, s. 54).
 (Sag C-380/98) (3) Rådets direktiv 93/36/EéF af 14. juni 1993 om offentlige
 indkùb (EFT L 199 af 9.8.1993, s. 1).
 (98/C 397/34)
 Ved kendelse afsagt den 21. juli 1998, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 26. oktober 1998, har High Court
 of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division,
 Divisional Court, i sagen The Queen mod H. M. Treasury, Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 ex parte: The University of Cambridge, forelagt De Euro- afsagt den 31. juli 1998 of Court of Appeal (England og
 pñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudi- Wales) i sagen Ingmar GB Limited mod Eaton Leonard
 ciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål: Technologies Inc
 (Sag C-381/98)
 1. Idet artikel 1 i Rådets direktiv 92/50/EéF (1), i Rådets
 direktiv 93/37/EéF (2) og i Rådets direktiv 93/36/ (98/C 397/35)
 EéF (3) (herefter »direktiverne«) nñvner organer, »hvis
 drift . . . for mere end halvdelens vedkommende finan-
 sieres af staten, de lokale myndigheder eller andre Ved kendelse afsagt den 31. juli 1998, indgået til Domsto-
 offentligretlige organer«, spùrges, hvilke belùb der lens Justitskontor den 26. oktober 1998, har Court of
 omfattes af udtrykket »hvis drift . . . finansieres af [en Appeal (England og Wales) i sagen Ingmar GB Limited
 eller flere ordregivende myndigheder]«? For så vidt mod Eaton Leonard Technologies Inc forelagt De Europñ-
 angår betalinger til en institution som Cambridge Uni- iske Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudiciel
 versitet spùrges navnlig, om udtrykket omfatter: afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 ---pagebreak--- 19.12.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 397/21
 Ifùlge engelsk ret skal den lovgivning anvendes, som par- 2) Såfremt der svares bekrñftende på spùrgsmål 1:
 terne har valgt, medmindre dette af tvingende grunde,
 f.eks. forekomsten af en ranghùjere bestemmelse, er ude-
 lukket. Det spùrges, om bestemmelserne i Rådets direktiv a) Finder artikel 7, stk. 1, litra a), i direktiv 79/7/
 86/653/EéF (1) under disse omstñndigheder, og således EéF anvendelse under omstñndighederne i denne
 som dette direktiv og navnlig dets bestemmelser om beta- sag?
 ling af godtgùrelse til handelsagenter ved kontraktforhol-
 dets ophùr er blevet gennemfùrt i medlemsstaternes lovgiv- b) Spùrgsmålet er navnlig, om appelindstñvnte er
 ning, finder anvendelse, når afskåret fra et påberåbe sig artikel 7, stk. 1, litra a),
 i direktiv 79/7/EéF, når både 1998-bekendtgùrel-
 sen om Social Fund Winter Fuel Payment og 1992-
 i) en agenturgiver udpeger en agent, der med eneret skal loven om Social Security Contributions and
 forhandle agenturgiverens varer i Det Forenede Kon- Benefits Ð der var hjemmel for disse Regulations
 gerige og Republikken Irland, og Ð trådte i kraft efter den 23. december 1984, sid-
 ste frist for at gennemfùre nñvnte direktiv i natio-
 nal ret.
 ii) agenten for så vidt angår salget af varerne i Det For-
 enede Kongerige udùver sin virksomhed i Det For-
 enede Kongerige, og (1) Rådets direktiv 79/7/EéF af 19. december 1978 om gradvis
 gennemfùrelse af princippet om ligebehandling af mñnd og
 kvinder med hensyn til social sikring (EFT L 6 af 10.1.1979,
 s. 24).
 iii) agenturgiveren er et selskab, der ikke er stiftet i en
 stat, der er medlem af Den Europñiske Union og spe-
 cielt er stiftet i USA-delstaten Californien og har sit
 hjemsted deÂr, og
 iv) den lovgivning, som efter agentaftalens udtrykkelige
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 bestemmelse skal finde anvendelse, er USA-delstaten
 afsagt den 29. september 1998 af Republikken éstrigs
 Californiens lovgivning.
 Oberster Gerichtshof i sagen The Polo/Lauren Company
 mod PT. Dwidua Langgeng Pratama International Freight
 (1) Rådets direktiv 86/653/EéF af 18. december 1986 om sam- Forwarders
 ordning af medlemsstaternes lovgivning om selvstñndige han-
 delsagenter (EFT L 382 af 31.12.1986, s. 17). (Sag C-383/98)
 (98/C 397/37)
 Ved kendelse afsagt den 29. september 1998, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 26. oktober 1998, har
 Republikken éstrigs Oberster Gerichtshof i sagen The
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 Polo/Lauren Company mod PT. Dwidua Langgeng Pra-
 afsagt den 9. oktober 1998 af High Court of Justice
 tama International Freight Forwarders forelagt De Euro-
 (England and Wales), Queen's Bench Division, Divisional
 pñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudi-
 Court, i sagen The Queen mod Secretary of State for
 ciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 Social Security, ex parte: John Henry Taylor
 (Sag C-382/98)
 (98/C 397/36) Skal artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 3295/94 af
 22. december 1994 om foranstaltninger med henblik på at
 forbyde overgang til fri omsñtning, udfùrsel, genudfùrsel
 og henfùrsel under en suspensionsprocedure af varemñrke-
 Ved kendelse afsagt den 9. oktober 1998, indgået til Dom- forfalskede og piratkopierede varer (L 341 af 30.12.1994)
 stolens Justitskontor den 26. oktober 1998, har High fortolkes således, at denne forordning også finder anven-
 Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench delse i den situation, hvor varer af den i forordningen nñr-
 Division, Divisional Court, i sagen The Queen mod mere angivne art, som er under transit fra en stat, der ikke
 Secretary of State for Social Security, ex parte: John Henry hùrer til Det Europñiske Fñllesskab, til en stat, der heller
 Taylor, forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en ikke hùrer til Det Europñiske Fñllesskab, på anmodning
 anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgs- fra en rettighedsindehaver, hvis virksomhed har hjemsted i
 mål: et tredjeland, og som gùr gñldende, at hans rettigheder er
 blevet krñnket, forelùbig standses i en medlemsstat af
 medlemsstatens toldmyndigheder under henvisning til den
 1) Omfatter artikel 3 i direktiv 79/7/EéF (1) brñndsels- nñvnte forordning?
 hjñlp ifùlge Regulation 2(5), 2(6) og 3(1)(b) i 1998-
 bekendtgùrelsen om Social Fund Winter Fuel
 Payment?


text:
17.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 370/23
 Rettens dom af 8. november 2011 — Idromacchine m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-88/09) (1)
 (Erstatning uden for kontrakt - statsstøtte - Kommissionens beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure - skadevoldende oplysninger om et udenforstående selskab - tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder - tjenstlig tavshedspligt - ikke-økonomisk skade - økonomisk skade - årsagsforbindelse - mora- og udligningsrenter)
 2011/C 370/37
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøgere: Idromacchine Srl (Porto Marghera, Italien), Alessandro Capuzzo (Mirano, Italien) og Roberto Capuzzo (Mogliano Veneto, Italien) (ved advokaterne W. Viscardini og G. Donà)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved D. Grespan og E. Righini, som befuldmægtigede, bistået af advokat F. Ruggeri Laderchi)
 Sagens genstand
 Erstatningssøgsmål med henblik på udbedring af det tab, sagsøgerne angiveligt har lidt som følge af offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende af vildledende oplysninger, der bl.a. skader Idormacchines gode navn og rygte, i Kommissionens beslutning K(2002) 5426 endelig af 30. december 2004»Statsstøtte — Italien — statsstøtte N 586/2003, N 587/2003, N 589/2003 & C 48/2004 (ex N 595/2003) — forlængelse af leveringsfristen på tre år for et kemikalietankskib — opfordring til at fremsætte bemærkninger efter artikel 88, stk. 2, (EF)«.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen betaler en erstatning på 20 000 EUR til Idromacchine Srl for den ikke-økonomiske skade, som dette selskab har lidt.
 2)
 Den erstatning, der udbetales til Idromacchine, forhøjes med udligningsrenter at regne fra offentliggørelsen den 18. februar 2005 af den anfægtede beslutning til afsigelsen af denne dom til den af Den Europæiske Centralbank (ECB) fastsatte sats for de vigtigste refinansieringstransaktioner, forhøjet med 2 procentpoint.
 3)
 Den erstatning, der udbetales til Idromacchine, forhøjes med morarenter fra afsigelsen af denne dom, indtil det fulde beløb for godtgørelsen er blevet betalt, på grundlag af den sats, som er fastsat af ECB for de vigtigste refinansieringstransaktioner, forhøjet med to procentpoint.
 4)
 I øvrigt frifindes Kommissionen.
 5)
 Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler to-tredjedele af omkostningerne for Idromacchine og for Alessandro Capuzzo og Roberto Capuzzo, som bærer en tredjedel af deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 102 af 1.5.2009.


text:
31.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/4
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 8. juni 2010 — The Queen, på begæring af: Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG og Orange Personal Communications Services Ltd mod Secretary of State for Business og Enterprise and Regulatory Reform (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-58/08) (1)
 (Forordning (EF) nr. 717/2007 - roaming på offentlige mobiltelefonnet i Fællesskabet - gyldighed - hjemmel - artikel 95 EF - proportionalitetsprincippet og subsidiaritetsprincippet)
 2010/C 209/04
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: The Queen, på begæring af: Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG og Orange Personal Communications Services Ltd
 Sagsøgte: Secretary of State for Business og Enterprise and Regulatory Reform
 Procesdeltagere: Office of Communications, Hutchison 3G UK Ltd og GSM Association
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — High Court of Justice, Queen’s Bench Division (Administrative Court) — gyldigheden af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 717/2007 af 27. juni 2007 om roaming på offentlige mobiltelefonnet i Fællesskabet og om ændring af direktiv 2002/21/EF (EFT L 171, s. 32) — valg af hjemmel — gyldigheden af forordningens artikel 4, stk. 2, litra a), og artikel 6, stk. 3, der fastsætter et prisloft på detailopkald, i forhold til proportionalitetsprincippet og subsidiaritetsprincippet
 Konklusion
 Undersøgelsen af de forelagte spørgsmål har intet frembragt, der kan påvirke gyldigheden af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 717/2007 af 27. juni 2007 om roaming på offentlige mobiltelefonnet i Fællesskabet og om ændring af direktiv 2002/21/EF.
 (1) EUT C 107 af 26.4.2008.


text:
17.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 370/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Det Forenede Kongerige) den 23. september 2011 — Fruition Po Limited mod Minister for Sustainable Farming and Food and Animal Health
 (Sag C-500/11)
 2011/C 370/28
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Fruition Po Limited
 Sagsøgt: Minister for Sustainable Farming and Food and Animal Health
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Under omstændigheder, hvor:
 a)
 en medlemsstat traf afgørelse om anerkendelse af en organisation som producentorganisation i henhold til artikel 11 i Rådets forordning nr. 2200/96 (1);
 b)
 denne organisation havde formål og vedtægter, som opfyldte kravene i artikel 11;
 c)
 de producenter, som var medlemmer af organisationen, modtog alle de tjenester, som skal ydes af en producentorganisation i henhold til artikel 11; og
 d)
 organisationen havde indgået kontrakt med leverandører om at levere en betydelig del af disse tjenester, skulle artikel 11 da fortolkes — i overensstemmelse med retssikkerhedsprincippet — således, at den kræver, at organisationen skal have en vis grad af kontrol over leverandørerne?
 2)
 Hvis spørgsmål 1 besvares bekræftende, hvilken grad af kontrol er da påkrævet ifølge fortolkningen af artikel 11?
 3)
 Det ønskes navnlig oplyst, om organisationen havde den grad af kontrol, som eventuelt kræves i artikel 11, under omstændigheder, hvor
 a)
 leverandørerne var:
 1)
 et selskab, hvori medlemmer af organisationen ejede 93 % af aktierne, og
 2)
 et selskab, hvori det første selskab ejede 50 % af aktierne, og hvis vedtægter fastsatte, at selskabets beslutninger skulle træffes med enstemmighed;
 b)
 ingen af selskaberne var kontraktligt forpligtet til at følge organisationens instrukser til dem vedrørende de pågældende aktiviteter; men
 c)
 som følge af den ejerstruktur, der er beskrevet ovenfor, var organisationens og leverandørernes aktiviteter baseret på konsensus?
 4)
 Er følgende relevant for afgørelsen af de ovenstående spørgsmål:
 a)
 Artikel 6, stk. 2, i Kommissionens forordning nr. 1432/03 (2) om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning nr. 2200/96 for så vidt angår anerkendelse af producentorganisationer fastsatte på tidspunktet for de faktiske omstændigheder udtrykkeligt, at »(m)edlemsstaterne fastsætter betingelser« for, at producentorganisationer kan betro deres opgaver til tredjepersoner;
 b)
 Den i spørgsmål 1 omhandlede medlemsstat havde på tidspunktet for de faktiske omstændigheder ikke fastsat disse betingelser?
 (1) Rådets Forordning (EF) nr. 2200/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager (EFT L 297, s. 1).
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 1432/2003 af 11. august 2003 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2200/96 for så vidt angår anerkendelse af producentorganisationer og foreløbig anerkendelse af producentsammenslutninger (EUT L 203, s. 18).


text:
17.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/7
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. marts 2006 — C.D. Robinson-Steele mod R.D. Retail Services Ltd (sag C-131/04) — Michael Jason Clarke mod Frank Staddon Ltd (sag C-257/04) og J.C. Caulfield, C.F. Caulfield, K.V. Barnes mod Hanson Clay Products Ltd, tidligere Marshalls Clay Products Ltd (sag C-257/04) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal, Employment Tribunal)
 (Forenede sager C-131/04 og C-257/04) (1)
 (Socialpolitik - beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed - direktiv 93/104/EF - ret til årlig betalt ferie - betaling for årlig ferie inkluderet i time- eller daglønnen (»rolled-up holiday pay«)
 (2006/C 143/14)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal, Employment Tribunal
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: C.D. Robinson-Steele (sag C-131/04), Michael Jason Clarke (sag C-257/04), J.C. Caulfield, C. F. Caulfield, K. V. Barnes (sag C-257/04)
 Sagsøgte: R.D. Retail Services Ltd (sag C-131/04), Frank Staddon Ltd (sag C-257/04), Hanson Clay Products Ltd, tidligere Marshalls Clay, Products Ltd (sag C-257/04)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Employment Tribunal (Det Forenede Kongerige) — fortolkning af Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EFT L 307. s. 18) — spøgsmålet, om det er EF-konformt med nationale bestemmelser, hvorefter feriegodtgørelse indgår i en arbejdstagers timebetaling og udredes med denne, således at der lovligt ikke ydes godtgørelse i forhold til den faktisk afholdte ferie (»rolled up holiday pay«)
 Konklusion
 1)
 Artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden er til hinder for, at en del af den løn, som udbetales til arbejdstageren for udført arbejde, anvendes til betaling for årlig ferie, uden at arbejdstageren herfor modtager betaling ud over den, som udbetales for udført arbejde. Denne ret kan ikke fraviges ved aftale.
 2)
 Artikel 7 i direktiv 93/104 er til hinder for, at betaling for den minimale årlige ferieperiode i bestemmelsens forstand sker i delvise udbetalinger, der er spredt ud over det pågældende arbejdsår og udbetalt sammen med lønnen for udført arbejde, og ikke som en udbetaling for en bestemt periode, hvor arbejdstageren reelt holder ferie.
 3)
 Artikel 7 i direktiv 93/104 er principielt ikke til hinder for, at beløb for den minimale årlige ferieperiode i bestemmelsens forstand, som udbetales på en gennemsigtig og forståelig måde i form af delvise udbetalinger, der er spredt ud over det pågældende arbejdsår og udbetalt sammen med lønnen for udført arbejde, henregnes til betaling for en nærmere bestemt ferie, som arbejdstageren reelt holder.
 (1) EUT C 106 af 30.4.2004.
 EUT C 217 af 28.8.2004.


text:
22.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/40
 Sag anlagt den 6. april 2017 — International Gaming Projects mod EUIPO — Zitro IP (TRIPLE TURBO)
 (Sag T-210/17)
 (2017/C 161/57)
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: International Gaming Projects Ltd (Qormi, Malta) (ved advokat M.D. Garayalde Niño)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Zitro IP Sàrl (Luxembourg, Luxembourg)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger: International Gaming Projects Ltd
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelene »TRIPLE TURBO« — registreringsansøgning nr. 13 140 207
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 8. februar 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 119/2016-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.