text:
25 . 3 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 74/15
 om at få tildelt stillingen ved forflyttelse. Heraf slutter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 sagsøgeren, at afslaget på hans ansøgning til de tre omhand
 lede stillinger var i strid dels med den prioritetsorden, som er Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 fastsat i vedtægtens artikel 29, dels med punkt 6 i samme som i sag T-20/94.
 meddelelsen om de ledige stillinger, hvori udtrykkeligt var
 fastsat, at muligheden for at besætte stillingerne ved
 forflyttelse først skulle tages i betragning.
 Endvidere anfører sagsøgeren, at ansættelsesmyndigheden
 har tilsidesat meddelelsen om de ledige stillinger, idet den Sag anlagt den 6. februar 1995 af Gerd Kühle mod Rådet for
 foretog en udvælgelse af ansøgerne på grundlag af kriterier, Den Europæiske Union og kommissionen for De Europæi
 som ikke fremgår af meddelelsen. Han fremhæver i den ske Fællesskaber
 forbindelse, at ansættelsesmyndigheden udtrykkeligt har
 indrømmet, at den blandt ansøgerne valgte ansatte i (Sag T-16/95 )
 tjenestegruppen af medhjælpere, der havde faglig erfaring ( 95/C 74/29 )
 som betjent, og som allerede var ansat i en stilling som
 betjent. (Processprog: tysk)
 Ifølge sagsøgeren er den anfægtede beslutning desuden
 behæftet med et åbenbart fejlskøn og er vedtaget i strid med Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 de i vedtægtens artikel 45 fastsatte garantier. den 6 . februar 1995 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Endelig kritiserer sagsøgeren Det Økonomiske og Sociale Fællesskaber af Gerd Kühle, Berge (Forbundsrepublikken
 Udvalg for, at det har forsømt at forsyne ham med de Tyskland ), ved advokaterne Bernd Meisterernst, Mechtild
 nødvendige oplysninger til efterprøvelse af, om den anfæg Düsing, Dietrich Manstetten, Dr. Frank Schulze og Dr.
 tede beslutning er berettiget, og at disse oplysninger endog Winfried Haneklaus, Münster, og med valgt adresse i
 manglede i det udtrykkelige svar, hvormed Udvalget afviste Luxembourg hos advokatfirmaet Dupong & Associés, 14a,
 sagsøgerens klage. rue des Bains, Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1 . Sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagsøgeren en
 erstatning for perioden 7. maj 1986 til 29. marts 1989
 Sag anlagt den 27. januar 1995 afJosef Blum mod Rådet for på 8 952,80 DM med rente 8% fra 19. maj 1992,
 Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæi ligesom de sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagens
 ske Fællesskaber omkostninger.
 (Sag T-14/95 )
 ( 95/C 74/28 )
 2. Den foreliggende sag forenes med den allerede anlagte
 sag Hülseberg m.fl. mod Rådet og Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber, T-77/93 , og sagen udsættes
 (Processprog: tysk) på samme måde.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 den 27. januar 1995 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter er de samme
 Fællesskaber af Josef Blum, Hallschlag (Forbundsrepublik som i sag T-20/94.
 ken Tyskland), ved advokaterne Bernd Meisterernst, Mech
 tild Düsing, Dietrich Manstetten, Dr. Frank Schulze og Dr.
 Winfried Haneklaus, Münster, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokatfirmaet Dupong & Associés, 14a,
 rue des Bains, Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sag anlagt den 6. februar 1995 af Spyridoulia Alexopoulou
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 1 . Sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagsøgeren en (Sag T-17/95 )
 erstatning for perioden 19 . oktober 1985 til 29 . juli ( 95/C 74/30 )
 1993 på 29 355,23 DM med rente 8 % fra 19 . maj 1992,
 ligesom de sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagens
 omkostninger. (Processprog: fransk)
 2. Den foreliggende sag forenes med den allerede anlagte Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 sag Hülseberg m.fl. mod Rådet og Kommissionen for De den 6 . februar 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber, T-77/93 , og sagen udsættes Europæiske Fællesskaber af Spyridoulia Alexopoulos,
 på samme måde. Bruxelles, Belgien, ved advokat Constantin Nikis, Bruxelles,
 ---pagebreak--- Nr. C 74/16 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25 . 3 . 95
 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Louis Fællesskaber af Burghardt Wetterau, Sontra-Lindenau (For
 Schiltz, 2, rue du Fort Rheinsheim. bundsrepublikken Tyskland ), ved advokaterne Bernd Meis
 terernst, Mechtild Düsing, Dietrich Manstetten, Dr. Frank
 Schulze og Dr. Winfried Haneklaus, Münster, og med valgt
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : adresse i Luxembourg hos advokatfirmaet Dupong &
 Associés, 14a, rue des Bains, Luxembourg.
 — Sagen antages til realitetsbehandling, og der gives
 sagsøgeren medhold således:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af
 5 . april 1994 om at indplacere sagsøgeren i lønklasse A7, 1 . Sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagsøgeren en
 løntrin 5 , og af den stiltiende afgørelse om ikke at erstatning for perioden 16 . oktober 1985 til 29 . marts
 indplacere hende i lønklasse A6. 1989 på 53 550,00DMmedrente 8 % fra 19 . maj 1992,
 ligesom de sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagens
 — Annullation af den stiltiende afgørelse om ikke at omkostninger.
 imødekomme sagsøgerens klage af 4. juli 1994, der blev
 registreret i Kommissionens Generalsekretariat samme 2. Den foreliggende sag forenes med den allerede anlagte
 dag. sag Hülseberg m.fl . mod Rådet og Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber, T-77/93 , og sagen udsættes
 — Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagens på samme måde.
 omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter er de samme
 Sagsøgeren, der er tjenestemand og indplaceret i lønklasse som i sag T-20/94.
 A7, løntrin 5 , anfægter ansættelsesmyndighedens afgørelse
 om ikke at indplacere hende i lønklasse A6.
 Sagsøgeren gør for det første gældende, at der er sket en
 tilsidesættelse af vedtægtens artikel 31 , stk. 2, og at der i
 sagen er anlagt en åbenbar fejlvurdering derved, at der ved Sag anlagte den 9. februar 1995 af Therese Schweiger mod
 afgørelsen om hendes indplacering hverken er blevet taget Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 hensyn til hendes store faglige erfaring inden for hendes Europæiske Fællesskaber
 arbejdsområde eller til hendes store intellektuelle og men
 neskelige kvaliteter. (Sag T-22/95 )
 ( 95/C 74/32 )
 Sagsøgeren gør endvidere gældende, at der tillige er sket en
 tilsidesættelse af vedtægtens artikel 5 , stk. 3 , og af princip
 (Processprog: tysk)
 pet om ligebehandling af tjenestemænd derved, at sagsøge
 ren er blevet indplaceret i lønklasse A7, selv om andre
 tjenestemænd, hvis kvalifikationer og faglige erfaring i det Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 højeste har svaret til sagsøgerens og endog har ligget den 9 . februar 1995 anlagt sag mod Rådet for Den
 derunder, er blevet indplaceret i lønklasse A6 i forbindelse Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 med udvælgelsesprøver på grundlag af prøver eller på Fællesskaber af Therese Schweiger, Ampfing (Forbundsre
 grundlag af kvalifikationsbeviser og prøver. publikken Tyskland ), ved advokaterne Bernd Meisterernst,
 Mechtild Düsing, Dietrich Manstetten, Dr. Frank Schulze
 og Dr. Winfried Haneklaus, Münster, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokatfirmaet Dupong & Associés, 14a,
 rue des Bains, Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Sag anlagt den 8. februar 1995 af Burghardt Wetterau mod
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber 1 . Sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagsøgeren en
 erstatning for perioden 2. april 1984 til 29 . marts 1989
 (Sag T-20/95 ) på 193 229,00 DM med rente 8% fra 19 . maj 1992,
 ( 95/C 74/31 ligesom de sagsøgte tilpligtes in solidum at bestale
 sagens omkostninger samt omkostninger til syn og skøn
 med 3 663,43 DM.
 (Processprog: tysk)
 2 . Den foreliggende sag forenes med den allerede anlagte
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er sag Hülseberg m.fl. mod Rådet og Kommissionen for De
 der den 8 . februar 1995 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Fællesskaber, T-77/93 , og sagen udsættes
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske på samme måde.


text:
C 109/40 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.5.2002
 Slettelse af sag C-234/00 (1) Slettelse af sag C-31/01 (1)
 (2002/C 109/72) (2002/C 109/75)
 Ved kendelse af 22. januar 2002 har præsidenten for De Ved kendelse af 15. januar 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-234/00, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-31/01,
 The Queen mod Minister of Agriculture, Fisheries and Food, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Det
 ex parte: F. Machin & Sons Ltd. (anmodning om præjudiciel Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, skal slettes
 afgørelse fra High Court of Justice (England & Wales), Queen’s af registeret.
 Bench Division (Crown Office)), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 79 af 10.3.2001.
 (1) EFT C 247 af 26.8.2000.
 Slettelse af sag C-41/01 (1)
 Slettelse af sag C-239/00 P ( 1)
 (2002/C 109/76)
 (2002/C 109/73)
 Ved kendelse af 23. november 2001 har præsidenten for De
 Ved kendelse af 7. februar 2002 har præsidenten for De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-41/01,
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-239/00 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod For-
 P, Rådet for Den Europæiske Union mod Kongeriget Spanien, bundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registeret.
 skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 79 af 10.3.2001.
 (1) EFT C 247 af 26.8.2000.
 Slettelse af sag C-85/01 (1)
 Slettelse af sag C-449/00 (1)
 (2002/C 109/77)
 (2002/C 109/74)
 Ved kendelse af 5. februar 2002 har præsidenten for De
 Ved kendelse af 7. december 2001 har formanden for Femte Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-85/01,
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Det
 at sag C-449/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, skal slettes
 ber mod Den Franske Republik, skal slettes af registeret. af registeret.
 (1) EFT C 45 af 10.2.2001. (1) EFT C 134 af 5.5.2001.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
Nr . C 247/ 10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24 . 8 . 96
 3 ) Er de fælles bestemmelser, ABI har fastsat for de direktivets artikel 3 , med undtagelse af kviksølv og
 tilsluttede banker med hensyn til aftalen om kaution for bly.
 alle forpligtelser i forbindelse med udlånstilsagnet — for
 så vidt som de er fastsat og anvendes ensartet og på Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost
 bindende måde af de tilsluttede banker — i relation til de ninger .
 enkelte klausuler, som er omtalt i nærværende kendelses
 præmisser, som helhed forenelige med bestemmelsen i Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 traktatens artikel 85 , idet de kan påvirke handelen
 mellem medlemsstater og har til formål eller til følge at
 hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen inden for EF-traktatens artikel 189 , hvorefter et direktiv med hensyn
 fællesmarkedet ? til det tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat,
 som det rettes til, indebærer en forpligtelse for medlemssta
 terne til at overholde de frister for gennemførelsen, der er
 4 ) Hvilke virkninger kan en eventuel konstatering af, at fastsat i direktiverne . Denne frist er udløbet den 5 . novem
 den i spørgsmål 3 omhandlede uforenelighed foreligger, ber 1981 , uden at Den Italienske Republik har vedtaget de
 have for de tilsvarende klausuler i kontrakterne om
 bestemmelser, der er nødvendige for fuldt ud at efterkomme
 kaution for alle forpligtelser og for selve de aftaler, der det direktiv, der er nævnt i Kommissionens påstande .
 » sekundært « er indgået af de enkelte banker, i betragt
 ning af, at de banker, der er tilsluttet ABI, under ét kan
 anses for i henhold til og som følge af artikel 86 H EFT nr . L 281 af 10 . 11 . 1979 , s . 47.
 kollektivt at indtage en dominerende stilling på det
 indenlandske kreditmarked, på hvilket den konkrete
 anvendelse af de omhandlede bestemmelser ( om fast
 sættelsen af debitorrenten ) må anses for et misbrug ?
 í 1 ) Associazione Bancaria Italiana . Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 18 . juni 1996 af Tribunale di Genova i sagen
 selskabet EDIS — Edilizia Industriale Siderurgica Sri ( tidli
 gere EDIS SpA ) mod Ministero delle Finanze
 ( Sag C-231/96 )
 ( 96/C 247/20 )
 Sag anlagt den 28 . juni 1996 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik Ved kendelse afsagt den 18 . juni 1996 , indgået til Domsto
 ( Sag C-225/96 ) lens Justitskontor den 8 . juli 1996, har Tribunale di Genova
 i sagen selskabet EDIS — Edilizia Industriale Siderurgica Sri
 ( 96/C 247/19 )
 ( tidligere EDIS SpA ) mod Ministero delle Finanze forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 28 . juni 1996 anlagt sag mod Den Italienske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Anto 1 ) Til yderligere belysning af, hvad Domstolen fastslog i
 nio Aresu, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuld dom af 20. april 1993 i de forenede sager C-71 /91 og
 mægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos C-178/91 i 1 ), Ponente Carni SpA mod Amministrazione
 Gomez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, delle Finanze dello Stato, ønskes det oplyst, om trakta
 Wagner-Centret, Kirchberg. tens bestemmelser skal fortolkes således, at de er til
 hinder for, at en medlemsstat indfører og/eller oprethol
 der en national retsforskrift som den, der af den
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : italienske lovgiver er indført ved artikel 13 , stk. 2, i
 dekret nr. 641 af 26 . oktober 1972 fra republikkens
 Det fastslås, at Den Italienske Republik ikke har overholdt præsident, såfremt anvendelsen af en sådan retsforskrift
 sine forpligtelser i henhold fil EF-traktaten, medfører en tidsmæssig begrænsning af retsvirknin
 gerne af en dom afsagt af Domstolen .
 — idet den har undladt at udpege de vandområder, der
 kræver beskyttelse eller forbedring for at gøre det muligt 2 ) Desuden ønskes det oplyst, om EF-traktatens artikel 5 ,
 for skaldyr at leve og vokse deri , i medfør af artikel 4 i således som den fortolkes i Domstolens praksis, er
 direktiv 79/923/EØF ( 1 ) og/eller at give Kommissionen forenelig med en national retsforskrift ( artikel 13 i
 meddelelse om, hvilke vandområder der er udpeget, i dekret nr . 641 /72 fra republikkens præsident ), som med
 medfør af direktivets artikel 13
 hensyn til de processuelle regler for søgsmål, der
 anlægges med henblik på at sikre tilbagebetaling af
 — idet den har undladt at udarbejde programmer med gebyrer, der er betalt i strid med Rådets direktiv
 henblik på at mindske forureningen i henhold til 69/335/EØF ( 2 ), indeholder en treårig søgsmålsfrist
 direktivets artikel 5 regnet fra indbetalingstidspunktet, en frist, som imid
 lertid ikke gælder i national lovgivning med hensyn til
 — idet den har undladt at fastsætte værdier for parame søgsmål med påstand om tilbagebetaling af beløb erlagt
 trene i punkt 8 og 9 i bilaget til direktivet i henhold til i urigtig formening om skyld mellem private .
 ---pagebreak--- 24 . 8 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 247/ 11
 3 ) Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende, Slettelse af sag C-3 06/95 ( x )
 ønskes det oplyst, om fællesskabsretten er forenelig med ( 96/C 247/21 )
 en national retsforskrift, hvorefter en søgsmålsfrist ( til
 skade for en borger fra en medlemsstat, som med
 henblik på at opnå tilbagebetaling af et gebyr erlagt med
 Ved kendelse af 29 . april 1996 har præsidenten for De
 urette påberåber sig bestemmelser i et direktiv ) begyn
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 der at løbe, inden direktivet er blevet korrekt gennem
 ført i national ret . C-306/95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nord
 ( ] ) Sml . 1993 I, s . 1915 . irland, skal slettes af registret.
 ( 2 ) EFT nr. L 249 af 3 . 10 . 1969 , s . 25 .
 (M EFT nr . C 299 af 11 . 11 . 1995 .
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 5 . juni 1996 den 6. juni 1996
 i sag T-398/94, Kahn Scheepvaart BV mod Kommissionen i sag T-262/94, Jean Baiwir mod Kommissionen for De
 for De Europæiske Fællesskaber (') Europæiske Fællesskaber ( 1 )
 (Statsstøtte — skibsbygning — generel støtteordning — (Tjenestemænd — ulovlighedsindsigelse — overensstem
 annullationssøgsmål — formaliteten) melse mellem klagen og stævningen — ny beregningsmetode
 ( 96/C 247/22 ) for karriereforløb i kategori B, C og D i Kommissionen —
 liste over tjenestemænd, der anses for de bedst egnede til at
 blive forfremmet — vedtægtens artikel 5, stk. 3, og
 artikel 45 — princippet om ligebehandling — åbenbar
 (Processprog: engelsk) fejlbedømmelse afde faktiske og retlige omstændigheder —
 erstatningssøgsmål)
 ( 96/C 247/23 )
 I sag T-398/94, Kahn Scheepvaart BV, Rotterdam, ved
 advokat Thomas Jestaedt, Düsseldorf, og advokat Tom R.
 Ottervanger, Rotterdam, og med valgt adresse i Luxem
 bourg hos advokat Carlos Zeyen, 67, rue Ermesinde, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld (Processprog: fransk)
 mægtigede: Paul Nemitz og Jean-Paul Keppenne ), angående
 en påstand om annullation af Kommissionens beslutning af
 25 . oktober 1994 om for året 1994 at godkende en tysk
 støtteordning for skibsbygningsindustrien, har Retten
 (Tredje Udvidede Afdeling ), sammensat af afdelingsforman I sag T-262/94, Jean Baiwir, der er tjenestemand i Kommis
 den, C. P. Briët, og dommerne B. Vesterdorf, P. Lindh, A. sionen for De Europæiske Fællesskaber og har bopæl i
 Potocki og J. D. Cooke; justitssekretær : fuldmægtig J. Court-Saint-Étienne (Belgien), ved advokat Georges Van
 Palacio Gonzålez, den 5 . juni 1996 afsagt dom, hvis dersanden, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg
 konklusion lyder således: hos Fiduciaire Myson SARL, 1 , rue Glesener, mod Kom
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægti
 gede : Joseph Griesmar og derefter Julian Currall , bistået af
 1 ) Sagen afvises. advokat Denis Waelbroek ) angående en påstand om, dels at
 listen for 1993 over de tjenestemænd, der anses for de bedst
 egnede til at blive forfremmet til lønklasse B4 annulleres, for
 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger. så vidt sagsøgeren ikke er opført herpå, og dels at
 sagsøgerens hidtidige karriereforløb rekonstrueres, idet han
 indplaceres i lønklasse B4/2 fra 1 . januar 1993 , samt at han
 (M EFT nr. C 400 af 31 . 12 . 1994 . tilkendes erstatning for den ikke-økonomiske skade, han
 har lidt, har Retten ( Fjerde Afdeling ), sammensat af
 afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne P. Lindh og
 J. D. Cooke; justitssekretær: ekspeditionssekretær B. Pastor,
 den 6 . juni 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således :


text:
19.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/17
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 22. december 2010 — Barbara Mercredi mod Richard Chaffe (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-497/10) (1)
 (Retligt samarbejde i civile sager - Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 - ægteskabssager og forældreansvar - barn, hvis forældre ikke er gift - begrebet »sædvanligt opholdssted« for et spædbarn - begrebet »forældremyndighed«)
 2011/C 55/30
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Barbara Mercredi
 Sagsøgt: Richard Chaffe
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — fortolkning af artikel 8 og 10 i Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000 (EUT L 338, s. 1) — begrebet sædvanligt opholdssted — et barn, der er født i Det Forenede Kongerige af en britisk fader og en fransk moder, og som har moderens nationalitet, idet forældrene ikke er gift — et barn, der er fjernet til la Réunion af dets moder — lovlig fjernelse på det tidspunkt, den fandt sted, da moderen på det tidspunkt havde forældreansvar over for barnet — efterfølgende stævning med påstand om forældreansvar, delt bopæl og delt samværsret, indgivet af faderen for de britiske retter — kendelse fra High Court med pålæg om tilbagegivelse af barnet til Det Forenede Kongerige — kendelse appelleret af moderen med anbringende om, at barnet ikke længere havde sædvanligt opholdssted i Storbritannien på det tidspunkt, hvor sagen blev forelagt for retten
 Konklusion
 1)
 Begrebet »sædvanligt opholdssted«, i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 8 og 10 i Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000, skal fortolkes således, at dette opholdssted svarer til det sted, som afspejler en vis familiemæssig og social tilknytning for barnet. Med henblik herpå, og når det drejer sig om et spædbarn, som alene har opholdt sig med sin moder i nogle få dage i en medlemsstat — som er en anden end den, hvori det havde sædvanligt opholdssted — som det er blevet bragt til, skal der bl.a. tages hensyn til dels opholdets varighed, regelmæssighed, vilkårene og baggrunden for opholdet på denne medlemsstats område og for moderens flytning til nævnte stat, dels, navnlig på grund af barnets alder, moderens geografiske og familiemæssige oprindelse samt hendes og barnets familiemæssige og sociale relationer i samme medlemsstat. Det tilkommer den nationale ret at fastslå barnets sædvanlige opholdssted ud fra en helhedsvurdering af de særlige faktiske omstændigheder i den konkrete sag.
 Hvis anvendelsen af ovennævnte kriterier, i hovedsagen, måtte føre til den konklusion, at barnets sædvanlige opholdssted ikke kan fastslås, bør fastlæggelsen af den kompetente ret foretages på grundlag af kriteriet om »barnets aktuelle opholdssted« i henhold til forordningens artikel 13.
 2)
 Afgørelser fra en medlemsstats ret, der i henhold til Haagerkonventionen af 25. oktober 1980 om de civilretlige virkninger af internationale barnebortførelser afviser en anmodning om en umiddelbar tilbagegivelse af et barn til en anden medlemsstats rets jurisdiktion, og som vedrører forældreansvar over for dette barn, har ikke nogen virkning for de afgørelser, som skal træffes i denne anden medlemsstat, i sager vedrørende forældreansvar, som tidligere er blevet indledt, og som stadig verserer i denne anden medlemsstat.
 (1) EUT C 328 af 4.12.2010.


text:
3.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 104/37
 Sag anlagt den 9. februar 2017 — Den franske Republik mod Europa-Parlamentet
 (Sag C-73/17)
 (2017/C 104/53)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Den franske Republik (ved F. Alabrune, D. Colas, B. Fodda og E. de Moustier, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af dagsordenen for Europa-Parlamentets møde onsdag den 30. november 2016 (dokument P8_OJ (2016)11-30), for så vidt som det heri bestemmes, at der skal afholdes plenarmøder om det fælles udkast til almindeligt budget, som Forligsudvalget er blevet enige om; af dagsordenen for mødet torsdag den 1. december 2016 (dokument P8_OJ (2016)12-01), for så vidt som der heri er fastsat en afstemning ledsaget af stemmeforklaringer vedrørende det fælles udkast til almindeligt budget; af Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige beslutning af 1. december 2016 om det fælles udkast til almindeligt budget (dokument TS-0475/2016, P8_TA-PROV(2016)0475, foreløbige udgave), samt af den retsakt, hvorved Europa-Parlamentets formand i overensstemmelse med proceduren i artikel 314, stk. 9, TEUF fastslog, at det almindelige budget var endeligt vedtaget.
 —
 Retsvirkningerne af den retsakt, hvorved Europa-Parlamentets formand fastslog, at det almindelige budget for Unionen for regnskabsåret 2017 var vedtaget, opretholdes indtil dette budget vedtages endeligt ved en retsakt, der er i overensstemmelse med traktaterne, inden for en rimelig frist at regne fra datoen for dommens afsigelse.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1.
 Med søgsmålet har den franske regering nedlagt påstand om annullation af fire retsakter vedtaget af Europa-Parlamentet i forbindelse med dettes udøvelse af budgetbeføjelser under den yderligere plenarmøderække, der blev afholdt den 30. november og den 1. december 2016 i Bruxelles.
 2.
 Den første og den anden retsakt, som den franske regering påstår annulleret, er dagsordenerne for Europa-Parlamentets møder onsdag den 30. november 2016 og torsdag den 1. december 2016, for så vidt som der heri fastsættes henholdsvis plenarmøder om det fælles udkast til almindeligt budget for regnskabsåret 2017 og en afstemning ledsaget af stemmeforklaringer om dette fælles udkast til almindeligt budget.
 3.
 Den tredje anfægtede retsakt er Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige beslutning af 1. december 2016 om det fælles udkast til almindeligt budget.
 4.
 Endelig har den franske regering nedlagt påstand om annullation af den retsakt, hvorved Europa-Parlamentets formand i overensstemmelse med proceduren i artikel 314, stk. 9, TEUF fastslog, at det almindelige budget var endeligt vedtaget. Således som det bl.a. fremgår af referatet af Europa-Parlamentets møde torsdag den 1. december 2016 er der tale om erklæringen fra Europa-Parlamentets formand og derefter sidstnævntes underskrivelse af det almindelige budget, som fandt sted efter afstemningen om den lovgivningsmæssige beslutning om det fælles udkast til almindeligt budget.
 5.
 Den franske regering har med sit eneste anbringende gjort gældende, at de fire anfægtede retsakter skal annulleres med den begrundelse, at de tilsidesætter protokol nr. 6 bilagt traktaten om Den europæiske Union og TEUF og protokol nr. 3 bilagt Euratom-traktaten om fastsættelse af hjemstedet for Den Europæiske Unions institutioner og for visse af Unionens organer, kontorer, agenturer og tjenester.
 6.
 Det fremgår nemlig både af protokollerne om hjemstedet for institutionerne og af Domstolens retspraksis, at Europa-Parlamentet ikke kan udøve de budgetbeføjelser, som det er tillagt ved artikel 134 TEUF under de yderligere plenarmøderækker, som finder sted i Bruxelles, men skal udøve disse under de ordinære plenarmøderækker, som afholdes i Strasbourg.
 7.
 For så vidt som lovligheden af den anfægtede retsakt fra Europa-Parlamentets formand anfægtes, ikke på grund af dens formål eller indhold, men udelukkende fordi denne retsakt burde have været vedtaget under en ordinær plenarmøderække i Strasbourg, berettiger nødvendigheden af at sikre kontinuiteten af EU’s offentlige tjeneste samt vigtige retssikkerhedsmæssige grunde imidlertid ifølge den franske regering, at denne retsakts retsvirkninger opretholdes indtil vedtagelsen af en ny retsakt i overensstemmelse med traktaterne.


text:
10.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/23
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 19. november 2008 — Ercros mod KHIM — Degussa (TAI CROS)
 (Sag T-315/06) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om TAI CROS som EF-figurmærke - de ældre nationale ordmærker CROS, SOCIEDAD ANÓNIMA CROS og ERCROS - de ældre nationale figurmærker CROS - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - ingen lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2009/C 6/46)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Ercros, SA (Barcelona, Spanien) (ved avocat R. Thierie)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved R. Pethke, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Degussa GmbH, tidligere Degussa AG (Düsseldorf, Tyskland) (ved avocat S. Schäffler)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 20. september 2006 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 29/2006-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Ercros, SA og Degussa GmbH.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Ercros, SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 326 af 30.12.2006.


text:
20.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 53/9
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 21. december 2016 — Europa-Kommissionen mod Aer Lingus Ltd, Ryanair Designated Activity Company og Irland
 (Forenede sager C-164/15 P og C-165/15 P) (1)
 ((Appel - statsstøtte - national lufttransportafgift - anvendelse af forskellige satser - nedsat sats, der finder anvendelse på flyvninger, hvis destination er beliggende højst 300 km fra den nationale lufthavn - fordel - selektiv karakter - vurdering, såfremt afgiftsforanstaltningen kan udgøre en restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser - tilbagesøgning - punktafgift))
 (2017/C 053/11)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Europa-Kommissionen (ved L. Flynn, D. Grespan, T. Maxian Rusche og B. Stromsky, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Aer Lingus Ltd (ved K. Bacon, QC, og A. Robertson, QC, samt barrister D. Bailey, for solicitor A. Burnside), Ryanair Designated Activity Company, tidligere Ryanair Ltd (ved B. Kennelly, QC, dikigoros I.-G. Metaxas-Maragkidis og avocat E. Vahida) og Irland (ved E. Creedon, J. Quaney og A. Joyce, som befuldmægtigede, bistået af E. Regan, SC, og B. Doherty, BL)
 Konklusion
 1)
 Irland bærer sine egne omkostninger. Den Europæiske Unions Rets domme af 5. februar 2015, Aer Lingus mod Kommissionen (T-473/12, ikke trykt i Sml., EU:T:2015:78), og Ryanair mod Kommissionen (T-500/12, ikke trykt i Sml., EU:T:2015:73), ophæves, i det omfang de annullerer artikel 4 i Kommissionens afgørelse 2013/199/EU af 25. juli 2012 om statsstøttesag SA.29064 (11/C, ex 11/NN) — Differentieret afgiftssats for flybilletter gennemført af Irland, for så vidt som denne artikel pålægger tilbagesøgning af støtten fra støttemodtagerne med et beløb, som i 70. betragtning til denne afgørelse er fastsat til 8 EUR pr. passager.
 2)
 Kontraappellerne forkastes.
 3)
 Europa-Kommissionen frifindes i de søgsmål, som Aer Lingus Ltd og Ryanair Designated Activity Company har anlagt med påstand om annullation af afgørelse 2013/199.
 4)
 Aer Lingus Ltd og Ryanair Designated Activity Company bærer deres egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger såvel for Den Europæiske Unions Ret som i sagen for Den Europæiske Unions Domstol.
 5)
 Irland bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 205 af 22.6.2015.


text:
4.1.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 1/15
 KENDELSE AFSAGT AF PRáSIDENTEN Ð Det pålñgges Harmoniseringskontoret at fastsñtte
 FOR RETTEN I FéRSTE INSTANS en ansùgningsdato for EF-varemñrkeansùgning
 nr. 000200006, der blev indgivet den 19. april 1996.
 den 23. oktober 1998
 i sag T-100/98 R, Anthony Goldstein mod Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber Ð Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale alle sagens
 omkostninger.
 (Sñrlige rettergangsformer Ð formaliteten Ð uopsñttelig-
 hed)
 (1999/C 1/30) Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Varemñrket: »Baby Dry« Ð
 (Processprog: engelsk)
 registreringsnummer 000200006
 Vare eller bleer til spñdbùrn
 I sag T-100/98 R, Anthony Goldstein, Harrow, Middlesex tjenesteydelse:
 (Det Forenede Kongerige), ved solicitor Raymond St John Den for undersùgerens registreringsnñgtelse
 Murphy, Merriman White, 3, King's Bench Walk, Inner appelkammeret
 Temple, London, mod Kommissionen for De Europñiske påklagede
 Fñllesskaber (befuldmñgtiget: Richard Lyal), angående en afgùrelse:
 begñring om forelùbige forholdsregler indgivet under en Anbringender: Ð tilsidesñttelse af artikel 7, stk. 1,
 sag, hvorunder sagsùgeren har nedlagt påstand om erstat- litra b), i forordning (EF) nr. 40/94
 ning for det tab, sagsùgeren hñvder at have lidt som fùlge Ð tilsidesñttelse af artikel 7, stk. 1,
 af, at der på Kommissionens ansvar er offentliggjort en litra c), i forordning (EF) nr. 40/94
 folder om anerkendelse af eksamensbeviser og kvalifikatio-
 ner for alment praktiserende lñger og speciallñger, har Subsidiñrt: Ð tilsidesñttelse af artikel 7, stk. 3,
 Rettens prñsident den 23. oktober 1998 afsagt kendelse, og artikel 62 i forordning (EF)
 hvis konklusion lyder således: nr. 40/94.
 1) Begñringen om forelùbige forholdsregler tages ikke til
 fùlge.
 2) Afgùrelsen om sagens omkostninger udsñttes.
 Sag anlagt den 23. oktober 1998 af Una Film »City
 Revue« GmbH mod Europa-Parlamentet og Rådet for
 Den Europñiske Union
 (Sag T-175/98)
 (1999/C 1/32)
 Sag anlagt den 6. oktober 1998 af The Procter & Gamble
 Company mod Harmoniseringskontoret for det Indre
 Marked (Processprog: tysk)
 (Sag T-163/98)
 (1999/C 1/31) Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 23. oktober 1998 anlagt sag mod Europa-Parla-
 mentet og Rådet for Den Europñiske Union af Una Film
 (Processprog: fransk) »City Revue« GmbH, Wien (éstrig), ved advokat Dr. Rai-
 ner Borgelt, Düsseldorf, og professor Dr. Manfred Dauses,
 Bamberg (Forbundsrepublikken Tyskland), og med valgt
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er adresse i Luxembourg hos advokaterne Reding & Felten,
 der den 6. oktober 1998 anlagt sag mod Harmoniserings- 2, rue J. P. Brasseur.
 kontoret for det Indre Marked af The Procter & Gamble
 Company, Cincinnatti, Ohio (USA), ved advokat Thierry
 van Innis, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 hos advokat Katia Manhaeve, 56-58, rue Charles Martel.
 1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/43/EF af
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: 6. juli 1998 om indbyrdes tilnñrmelse af medlems-
 staternes love og administrative bestemmelser om
 reklame for tobaksvarer og sponsorering til fordel for
 Ð Appelkammerets afgùrelse af 31. juli 1998 annulleres. disse (EFT L 213 af 30.7.1998, s. 9) annulleres.
 ---pagebreak--- C 1/16 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 4.1.1999
 Subsidiñrt kendes direktivets artikel 3 ugyldig i det er garanteret i Fñllesskabets retsorden, såsom ejendoms-
 omfang, den forbyder reklame, hvis virkning er retten og ytringsfriheden.
 begrñnset til den pågñldende medlemsstats område.
 Endelig anfùrer sagsùgeren, at begrundelsespligten efter
 Mere subsidiñrt kendes direktivets artikel 3 ugyldig i EéF-traktatens artikel 190 er tilsidesat, da direktivet for
 det omfang, den forbyder, at der i reklamer for andre vñsentlige reguleringselementers vedkommende dels ikke
 varer end tobaksvarer anvendes navne, mñrker eller indeholder en angivelse eller en tilstrñkkelig angivelse af
 symboler, som også anvendes for tobaksvarer. grundene, dels mangler de nùdvendige forklaringer ved-
 rùrende subsidiaritets- og proportionalitetsprincippet og
 endelig ikke oplyser om de reelle motiver til, at direktivet
 2) De sagsùgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. er blevet udstedt.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Sagsùgeren driver virksomhed med formidling af reklame-
 Sag anlagt den 31. oktober 1998 af Georgsmarienhütte
 film udelukkende til ùstrigske biografer. Sagsùgeren er den
 Holding GmbH mod Kommissionen for De Europñiske
 fùrende virksomhed i éstrig på markedet for formidling af
 biografreklamer for tobaksvarer. Sagsùgerens eneste ordre- Fñllesskaber
 giver for tobaksreklamer er Austria Tabak. Da sagsùgeren (Sag T-181/98)
 også er Austria Tabak's eneste aftager af tobaksreklamer,
 er sagsùgeren den eneste virksomhed i éstrig, der koordi- (1999/C 1/33)
 nerer formidlingen af samtlige biografreklamer for tobaks-
 varer.
 (Processprog: tysk)
 Efter sagsùgerens opfattelse vil de ùkonomiske fùlger af
 forbuddet mod tobaksreklame ramme den sagsùgende Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 virksomhed sñrlig hårdt på grund af dennes markedsstil- der den 31. oktober 1998 anlagt sag mod Kommissionen
 ling, da ikke blot indtñgterne fra biografreklamer for for De Europñiske Fñllesskaber af Georgsmarienhütte
 tobaksvarer med ùjeblikkelig virkning falder vñk, men Holding GmbH, Georgsmarienhütte (Forbundsrepublikken
 også den »indirekte reklame« (som den betegnes i direkti- Tyskland), ved advokaterne Walter Klosterfelde, Thomas
 vet) berùres deraf, og da disse to områder udgùr en Jestaedt og Martin Sura, Bruxelles, og med valgt adresse i
 vñsentlig del af sagsùgerens omsñtning. Luxembourg hos advokatfirmaet Arendt & Medernach,
 8-10, rue Mathias Hardt.
 I retlig henseende anfùrer sagsùgeren fùlgende:
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Det anfñgtede direktiv, som ifùlge betragtningerne er base-
 ret på EéF-traktatens artikel 57, stk. 2, 66 og 100 A, har 1. Kommissionens beslutning K(98) 2556 om den af del-
 ikke hjemmel i fñllesskabsretten. Herved er der sket en til- staten Niedersachsen ydede stùtte til Georgsmarien-
 sidesñttelse af princippet om EF-institutionernes begrñn- hütte GmbH annulleres.
 sede kompetence. Direktivet kan heller ikke stùttes på
 EéF-traktatens artikel 129 eller artikel 235. Selv om EéF-
 traktatens artikel 57, stk. 2, 66 og 100 A måtte vñre en 2. Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 egnet og tilstrñkkelig hjemmel for det anfñgtede direktiv,
 er det under alle omstñndigheder i strid med subsidiari-
 tetsprincippet i traktatens artikel 3 B, stk. 2. Det strider i Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 al fald mod proportionalitetsprincippet i EéF-traktatens
 artikel 3 B, stk. 3.
 Sagsùgeren, en mellemstor stålvirksomhed, var indtil
 begyndelsen af 1993 en del af Klöckner-stålkoncernen og
 Endvidere gùr sagsùgeren gñldende, at principperne om de blev i forbindelse med en akkord vedrùrende koncernen
 frie varebevñgelser og den fri udveksling af tjenesteydelser overtaget og grundlagt af enkelte virksomhedsledere. Sag-
 er tilsidesat, og at direktivet navnlig er uforenelig med sùgeren havde på det tidspunkt stadig nogle grunde, som
 EéF-traktatens artikel 30 ff. og artikel 59 ff. ikke var nùdvendige af hensyn til virksomhedens drift, og
 som derfor skulle sñlges. På en af disse grunde (betegnet
 »Westerkamp«) havde virksomheder under Klöckner-stål-
 Hertil kommer efter sagsùgerens opfattelse, at det anfñg- koncernen gennem mange år oplagret gigtspildevand og
 tede direktiv strider mod visse af de grundrettigheder, som konvertorstålstùv.


text:
7.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/14
 Rettens dom af 28. januar 2016 — Gugler France mod KHIM — Gugler (GUGLER)
 (Sag T-674/13) (1)
 ((EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-figurmærket GUGLER - absolut registreringshindring - artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - relativ registreringshindring - artikel 8, stk. 4, og artikel 53, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009 - begrundelsespligt - artikel 75 i forordning nr. 207/2009 - påkendelse af egen drift))
 (2016/C 090/19)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Gugler France (Besançon, Frankrig) (ved advokat A. Grolée)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Alexander Gugler (Maxdorf, Tyskland)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 16. oktober 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 356/2012-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem Gugler France og M. Alexander Gugler
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 16. oktober 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 356/2012-4) annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 3)
 Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger og betaler omkostningerne afholdt af Gugler France under sagen for Retten.
 (1) EUT C 61 af 1.3.2014.


text:
19.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/2
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 19. juli 2016 — H mod Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen og Den Europæiske Unions politimission (EUPM) i Bosnien-Hercegovina (BiH)
 (Sag C-455/14 P) (1)
 ((Appel - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP) - afgørelse 2009/906/FUSP - Den Europæiske Unions politimission (EUPM) i Bosnien-Hercegovina (BiH) - udstationeret national medarbejder - forflyttelse til et regionalt kontor i denne mission - artikel 24, stk. 1, andet afsnit, sidste punktum, TEU - artikel 275, stk. 1, TEUF - annullations- og erstatningssøgsmål - Den Europæiske Unions retsinstansers kompetence - artikel 263 TEUF, 268 TEUF og 340, stk. 2, TEUF))
 (2016/C 343/02)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: H (ved avvocato M. Velardo)
 De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved A. Vitro og F. Naert, som befuldmægtigede), Europa-Kommissionen (ved F. Erlbacher, G. Gattinara og J.-P. Keppenne, som befuldmægtigede) og Den Europæiske Unions politimission (EUPM) i Bosnien-Hercegovina (BiH)
 Konklusion
 1)
 Kendelse afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 10. juli 2014, H mod Rådet m.fl. (T-271/10, ikke trykt i Sml., EU:T:2014:702), ophæves.
 2)
 Den af H anlagte sag afvises, for så vidt som den er anlagt mod Europa-Kommissionen og Den Europæiske Unions politimission (EUPM) i Bosnien-Hercegovina (BiH).
 3)
 Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret til afgørelse af sagens realitet, for så vidt som sagen er anlagt mod Rådet for Den Europæiske Union.
 4)
 Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.
 (1) EUT C 448 af 15.12.2014.


text:
14.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 98/52
 Sag anlagt den 5. januar 2016 — Toshiba Samsung Storage Technology og Toshiba Samsung Storage Technology Korea mod Kommissionen
 (Sag T-8/16)
 (2016/C 098/67)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Toshiba Samsung Storage Technology Corp. (Tokyo, Japan) og Toshiba Samsung Storage Technology Korea Corp. (Gyeonggi-do, Republikken Korea) (ved advokaterne M. Bay, J. Ruiz Calzado, A. Aresu og A. Scordamaglia-Tousis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 21. oktober 2015 i sag AT.39639 — Optiske diskettedrev om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 annulleres helt eller delvist.
 —
 Endvidere eller subsidiært nedsættes den bøde, sagsøgerne er blevet pålagt, væsentligt.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Der træffes enhver anden afgørelse, som er passende henset til sagens omstændigheder.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført ni anbringender.
 1.
 Første anbringende om en tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter og af sagsøgernes ret til forsvar som følge af den usammenhængende retlige kvalificering af adfærden, den selvmodsigende eller i det mindste utilstrækkelige begrundelse vedrørende den retlige kvalificering af den angivelige overtrædelse, undladelsen af at give aktindsigt i diskulperende beviser, og anvendelsen af flere retlige og faktiske forhold i den anfægtede afgørelse, som ikke var omhandlet i klagepunktsmeddelelsen.
 2.
 Andet anbringende om faktiske og retlige fejl ved anvendelsen af artikel 101 TEUF i forbindelse med konstateringen af en påvirkning af handelen mellem medlemsstater.
 3.
 Tredje anbringende om faktiske og retlige fejl ved fastlæggelsen af den geografiske udstrækning af overtrædelsen af artikel 101 TEUF.
 4.
 Fjerde anbringende om faktiske og retlige fejl ved anvendelsen af artikel 101 TEUF i forbindelse med konstateringen af en samlet overtrædelse.
 5.
 Femte anbringende om faktiske og retlige fejl vedrørende sagsøgernes angivelige bevidsthed om hele den samlede overtrædelse og nærmere bestemt om alle de andre adressaters deltagelse.
 6.
 Sjette anbringende om faktiske og retlige fejl med hensyn til begyndelsesdatoen for sagsøgernes angivelige deltagelse i hele den samlede overtrædelse.
 7.
 Syvende anbringende om faktiske og retlige fejl i forbindelse med udstrækningen af den overtrædelse, sagsøgerne holdes ansvarlige for, idet det blev fastslået, at sagsøgerne var involverede i konkurrencebegrænsende »aftaler«.
 8.
 Ottende anbringende om en tilsidesættelse af retten til god forvaltning og af beslægtede almindelige EU-retlige principper som følge af undersøgelsens åbenbart overdrevent lange varighed.
 9.
 Niende anbringende, hvorved det subsidiært gøres gældende, at der blev begået fejl ved bødens beregning som følge af:
 —
 Kommissionens undladelse af at tage hensyn til den omstændighed, at (a) sagsøgerne er en monoproducerende virksomhed, (b) yderligere omstændigheder, der begrænser grovheden af sagsøgernes individuelle adfærd og formildende omstændigheder, samt
 —
 Kommissionens undladelse af at tillægge overtrædelsens særlige omstændigheder en passende betydning ved fastsættelsen af niveauet for den generelle multiplikationsfaktor for grovhed og tillægsbeløbet.


text:
25.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 147/28
 Sag anlagt den 21. marts 2013 — Benelli Q.J. mod KHIM — Demharter (MOTOBI B PESARO)
 (Sag T-171/13)
 2013/C 147/50
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Benelli Q.J. Srl (Pesaro, Italien) (ved advokat P. Lukácsi)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Demharter GmbH (Dillingen, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Harmoniseringskontorets afgørelse omgøres og der gives afslag på Demharter GmbH’s begæring om, at EF-varemærket erklæres fortabt.
 —
 Harmoniseringskontorets afgørelse annulleres og sagen hjemvises til Harmoniseringskontoret til fornyet behandling og ny afgørelse, såfremt Retten finder det uomgængeligt nødvendigt, at er gennemføres endnu en grundig undersøgelse af beviset for reel brug.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, som begæringen om fortabelse vedrører: Figurmærket »MOTOBI B PESARO« for varer i klasse 9, 12 og 25 — EF-varemærkeregistrering nr. 2 262 269
 Indehaver af EF-varemærket: Benelli Q.J. Srl
 Indgiveren af begæringen om fortabelse af EF-varemærket: Demharter GmbH
 Annullationsafdelingens afgørelse: EF-varemærket erklæret fortabt
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 51, stk. 1, litra a), i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
15.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/32
 Rettens kendelse af 10. december 2013 — von Storch m.fl. mod ECB
 (Sag T-492/12) (1)
 (Annullationssøgsmål - afgørelser truffet af ECB - tekniske karakteristika for Outright Monetary Transactions udført af Eurosystemet - foranstaltninger til at sikre tilgængeligheden af sikkerhed - midlertidige foranstaltninger vedrørende Eurosystemets refinansieringstransaktioner og belånbar sikkerhed - ikke umiddelbart berørt - afvisning)
 2014/C 45/53
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Sven A. von Storch (Berlin, Tyskland) og de øvrige 5 216 sagsøgere, hvis navne fremgår af kendelsens bilag (ved advokaterne M. Kerber og B. von Storch)
 Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ECB) (ved C. Kroppenstedt og G. Gruber, som befuldmægtigede, bistået af advokat H.-G. Kamann)
 Sagens genstand
 Principalt påstand om annullation af dels ECB’s afgørelse af 6. september 2012 om en række tekniske karakteristika for Outright Monetary Transactions udført af Eurosystemet på de sekundære statsobligationsmarkeder, dels ECB’s afgørelse af 6. september 2012 om vedtagelse af yderligere foranstaltninger til at sikre tilgængeligheden af sikkerhed for modparterne med henblik på at opretholde deres adgang til Eurosystemets likviditetstilførende transaktioner, og subsidiært påstand om annullation af ECB’s retningslinje 2012/641/EU af 10. oktober 2012 om ændring af retningslinje ECB/2012/18 om yderligere midlertidige foranstaltninger vedrørende Eurosystemets refinansieringstransaktioner og belånbar sikkerhed (ECB/2012/23) (EUT L 284, s. 14)
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Sven A. von Storch og de øvrige 5 216 sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget til denne kendelse, bærer deres egne omkostninger og betaler de af Den Europæiske Centralbank (ECB) afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 32 af 2.2.2013.


text:
23.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 219/12
 Sag anlagt den 3. juni 2011 — Kongeriget Spanien mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-274/11)
 2011/C 219/16
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (ved N. Díaz Abad, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse 2011/167/EU (1) annulleres.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1)
 Magtfordrejning ved iværksættelse af et forstærket samarbejde
 , selv om formålet med dette ikke er integration af alle medlemsstaterne, men mekanismen er anvendt for at undgå forhandlinger med en medlemsstat og pålægge denne en løsning i form af udelukkelse, og selv om de mål, der forfølges hermed, i det foreliggende tilfælde kunne være nået gennem en særaftale som omhandlet i artikel 142 EPK (2).
 2)
 Tilsidesættelse af EU's retssystem
 , idet der ikke er fastsat nogen ordning for løsning af tvister vedrørende rettigheder, som er omfattet af EU-retten.
 3)
 Subsidiært
 , for det tilfælde at Domstolen måtte finde, at et forstærket samarbejde kan iværksættes i det foreliggende tilfælde, og at der kan fastsættes en materiel regulering af rettigheder, som er omfattet af EU-retten, uden at der forefindes nogen ordning for løsning af tvister vedrørende disse rettigheder, er Kongeriget Spanien af den opfattelse, at
 de nødvendige forudsætninger for et forstærket samarbejde ikke er opfyldt
 , idet følgende annullationsgrunde foreligger:
 3.1.
 Tilsidesættelse af artikel 20, stk. 1, TEU
 , fordi det forstærkede samarbejde hverken er sidste udvej i det foreliggende tilfælde eller opfylder de i EU-traktaten fastsatte formål, og fordi det vedrører områder, der er udelukket fra forstærket samarbejde, da EU har enekompetence på disse områder.
 3.2.
 Tilsidesættelse af artikel 326 TEUF
 , fordi det forstærkede samarbejde i det foreliggende tilfælde tilsidesætter princippet om forbud mod forskelsbehandling og skader det indre marked og den økonomiske, sociale og territoriale samhørighed, idet det indebærer forskelsbehandling i samhandelen mellem medlemsstaterne og fordrejer konkurrencevilkårene mellem dem.
 3.3.
 Tilsidesættelse af artikel 327 TEUF
 , fordi det forstærkede samarbejde ikke respekterer de rettigheder, der tilkommer Kongeriget Spanien, som ikke deltager i samarbejdet.
 (1) Rådets afgørelse 2011/167/EU af 10.3.2011 om bemyndigelse til et forstærket samarbejde om indførelse af beskyttelse af et enhedspatent (EUT L 76, s. 53).
 (2) Konvention af 5.10.1973 om meddelelse af europæiske patenter.


text:
8 . 2 . 97 DA | De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 40/21
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande fremført føl produktionsenheder og omskoling af de ansatte til andre
 gende tre grunde : økonomiske sektorer end jern- og stålsektoren. I henhold
 til disse regler ydes der støtte til virksomheder, der opgiver
 — Tilsidesættelse af vedtægtens artikel 25 , stk . 2, idet af deres produktionskapacitet ved at nedlægge deres anlæg .
 slaget på den omhandlede ansøgning helt mangler be Ved beslutning af 12 . december 1994 godkendte Kommis
 grundelse. sionen de ovennævnte foranstaltninger. I henhold til denne
 rammelovgivning gav de italienske myndigheder i septem
 — Den nævnte meddelelse om ledig stilling er ulovlig, ber 1995 meddelelse om et forventet støttebeløb på
 idet den intet indeholder om de kvalifikationer, der 13 509 mio . lire i forbindelse med sagsøgerens definitive
 kræves og er nødvendige for den ledige stilling, hvilket indstilling af jern- og stålproduktionen og den dermed for
 har gjort det muligt for ansættelsesmyndigheden ved bundne lukning af virksomheden samt nedlæggelse af an
 besættelsen af den omtvistede stilling at lægge kriterier, læggene med den virkning, at en produktionskapacitet på
 der ikke angives i meddelelsen, til grund for sin afgø 288 000 tons stål og 165 000 tons varmvalsede produkter
 relse . fjernes .
 — Tilsidesættelse af vedtægtens artikel 7, stk . 1 , artikel 27
 Med den anfægtede beslutning, der er vedtaget med hjem
 mel i reglerne for støtte til jern- og stålindustrien, erklæ
 og artikel 45 , stk. 1 . Sagsøgeren gør med denne søgs
 rede Kommissionen den påtænkte støtte til bl.a . det sag
 målsgrund gældende, at ansættelsesmyndigheden i det
 søgende selskab for uforenelig med fællesmarkedet,
 foreliggende tilfælde ikke alene handlede i tjenestens
 hvorved det blev lagt til grund, at støtte til lukning kun
 interesse, ikke søgte at opnå det højeste kvalifikations
 kan ydes til virksomheder, der har en løbende jern - og stål
 niveau og ikke gennemførte en sammenlignende under
 produktion.
 søgelse af ansøgernes fortjenester og bedømmelser.
 Sagsøgeren har i den forbindelse oplyst, at hvis sag Sagsøgeren gør for det første gældende, at en virksomhed
 søgte har gennemført en sådan sammenlignende under ikke længere opfylder betingelserne i traktatens artikel 80
 søgelse, må det fastslås, at sagsøgtes afgørelse er truffet og artikel 4, litra c ), i tilfælde, hvor den ikke begrænser
 på grundlag af en åbenbar vildfarelse, og at sagsøgte sig til at standse produktionen midlertidigt, men indstiller
 dermed har tilsidesat princippet om beskyttelse af den den definitivt. Det følger heraf, at sagsøgte med den regu
 berettigede forventning. lering og begrænsning, som er indeholdt i reglerne for
 støtte til jern- og stålindustrien, for så vidt angår national
 offentlig støtte til retssubjekter, der ikke er undergivet plig
 ter i henhold EKSF-traktaten, har lovgivet på et område,
 som ikke er omhandlet i traktaten . Herved bliver støttere
 guleringens artikel 4, stk . 2, retsstridig.
 Sag anlagt den 19. oktober 1996 af Moccia Irme SpA mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Sagsøgeren gør desuden gældende, at ligebehandlingsprin
 ( Sag T-164/96 ) cippet er blevet tilsidesat. Sagsøgeren har herved anført, at
 der i forbindelse med en delvis lukning kan ydes støtte til
 ( 97/C 40/50 ) lukning af et anlæg, som kun er egnet til produktion,
 mens der derimod for så vidt angår en jern- og stålvirk
 (Processprog: italiensk) somhed bestående af blot ét anlæg stilles krav om, at den
 skal have haft løbende produktion af jern- og stålproduk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er ter indtil dagen for anmeldelse af støtteordningen . Hvis en
 der den 19 . oktober 1996 anlagt sag mod Kommissionen virksomhed foretager en omstilling af sine anlæg med hen
 for De Europæiske Fællesskaber af Moccia Irme SpA, Na blik på bortskaffelse af industriaffald, og dette sker på
 poli ( Italien ), ved advokaterne Emilio Cappelli, Paolo de grund af krav i lovgivningen, kan den derimod ikke kriti
 Caterini og Andrea Bandini, Rom, og med valgt adresse i seres for at standse produktionen .
 Luxembourg hos advokat Charles Turk, 13 B, avenue
 Guillaume . Hvad angår tilsidesættelse af principperne henholdsvis om
 offentliggørelse af regler og om, at regler ikke må have til
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: bagevirkende gyldighed, gør sagsøgeren gældende , at sag
 søgte ikke kunne tilsidesætte disse grundlæggende krav i
 — Kommissionens beslutning af 30. juli 1996 — Dok .: forbindelse med indførelsen i og anvendelsen fra 1996 ,
 C(96 ) 2385 endelig udg. — annulleres i medfør af dvs . efterfølgende og i konkrete sager, af fortolkningskrite
 EKSF-traktatens artikel 33 og 36 . rier i reglerne for støtte til jern- og stålindustrien med det
 formål at regulere de omhandlede virksomheders jern- og
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. stålproduktion i 1993 .
 Sagsøgeren anfører endelig, at Kommissionen ved at inføre
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: parametre, som er unødvendigt restriktive til brug ved vur
 deringen af lukningsstøtte, og ved samtidig at afvise det al
 I 1994 gav den italienske regering Kommissionen medde ternative kriterium om » produktionsegnethed «, som de
 lelse om lov nr. 481 af 3 . august 1994 og om dekret italienske myndigheder har foreslået, har ignoreret de mål
 nr. 683 af 12 . oktober 1994 fra ministeren for industri, sætninger, der skal nås ved hjælp af Kommissionens skøns
 handel og håndværk, der begge har til formål at fremme beføjelser, og at den har derfor udøvet magtfordrejning.
 gennemførelsen af en plan for omstrukturering af den in
 denlandske stålsektor ved hjælp af støtte til lukning af


text:
27.2.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/18
 Appel iværksat den 4. december 2009 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt den 23. september 2009 af Retten i Første Instans i sag T-183/07, Polen mod Kommissionen
 (Sag C-504/09 P)
 2010/C 51/29
 Processprog: polsk
 Parter
 Appellant: Europa-Kommissionen (ved E. Kružíková, E. White og K. Herrmann, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, Republikken Polen, Republikken Ungarn, Republikken Litauen og Den Slovakiske Republik
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 23. september 2009 i sag T-183/07 ophæves i sin helhed.
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Kommissionen støtter sin appel på fire appelanbringender. For det første har Retten overskredet sin kontrolbeføjelse og begået procedurefejl, hvilket har haft en skadelig indvirkning på Kommissionens interesser, for det andet har den tilsidesat artikel 9, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (1), for det tredje har den anlagt en forkert fortolkning af omfanget af begrundelsespligten i henhold til artikel 296 TEUF, og for det fjerde har den begået en retlig fejl, i det omfang den ikke har anset artikel 1, stk. 1, artikel 2, stk. 1, og artikel 3, stk. 1, i den anfægtede beslutning for at kunne adskilles fra de øvrige bestemmelser og derfor ikke har erklæret beslutningen for ugyldig i sin helhed.
 Inden for rammerne af det første appelanbringende har Kommissionen anført, at Retten i strid med procesreglementets artikel 48, stk. 2, anså den sagsøgende medlemsstats anbringende om, at Kommissionen havde overskredet sine beføjelser, som først blev gjort gældende i forbindelse med sagsøgerens svarskrift, for at kunne antages til realitetsbehandling. Desuden havde Retten selv overskredet grænserne for sin legalitetskontrol, da den traf afgørelse om, hvilke fællesskabsretlige bestemmelser den sagsøgende medlemsstats andet anbringende vedrørte.
 Inden for rammerne af det andet anbringende har Kommissionen gjort gældende, at Retten anlagde en forkert fortolkning af omfanget af Kommissionens beføjelse i henhold til artikel 9, stk. 3, i direktiv 2003/87 og måden, hvorpå denne udøves. Dette appelanbringende falder i to led.
 I første led af dette appelanbringende har Kommissionen gjort gældende, at Retten i strid med ligebehandlingsprincippet har anlagt en forkert fortolkning af artikel 9, stk. 3, i direktiv 2003/87 ved at fastslå, at Kommission ikke havde beføjelse til i sin kontrol af de for denne forelagte nationale tildelingsplaner II (herefter »NAP II«) på grundlag af kriterierne i bilag III til direktiv 2003/87 at tage hensyn til de efterprøvede CO2-data fra en og samme kilde (Community Independant Transaction Log) for alle medlemsstater i samme tidsrum (2005) og støtte sin beslutning på de for alle medlemsstater i samme tidsrum offentliggjorte fremskrivninger af udviklingen i bruttonationalproduktet fra 2005 til 2010.
 I andet led af dette appelanbringende har Kommissionen gjort gældende, at Retten — fordi den har underkendt genstanden for og formålet med direktiv 2003/87 — har anlagt en forkert fortolkning af dette direktivs artikel 9, stk. 3, idet den har afskåret Kommissionen retten til ved vurderingen af en NAP II ikke at tage hensyn til de af medlemsstaterne anvendte data, og retten til i den beslutning om afslag på NAP II, som Kommissionen træffer i henhold til artikel 9, stk. 3, i direktiv 2003/87, at fastsætte en øverste grænse for den samlede mængde kvoter, som medlemsstaten kan tildele.
 Den forudgående kontrol, der i henhold til artikel 9, stk. 3, i direktiv 2003/87 foretages af NAP II, skal muliggøre opnåelsen af direktivets formål, som består i at fremme reduktionen af drivhusgasemissioner på en omkostningseffektiv og økonomisk effektiv måde og i at sikre funktionen af fællesskabsordningen med handel med kvoter. Eftersom beføjelsen til at træffe afgørelse om afslag på en NAP II er underlagt en frist, må der ved fortolkningen af måden, hvorpå Kommissionen udøver sin kontrolbeføjelse i henhold til artikel 9, stk. 3, første punktum, i direktiv 2003/87, tages hensyn til kontrolprocedurens formål i sin helhed, nemlig sikringen af, at alene sådanne NAP II’ere, som opfylder kriterierne i bilag III — navnlig kriterierne i nr. 1)-3) — bliver endelige og kan danne det grundlag, på hvilket medlemsstaterne træffer afgørelse om den samlede mængde kvoter, der skal tildeles.
 Inden for rammerne af det tredje anbringende har Kommissionen gjort gældende, at Retten, da den fastslog, at Kommissionen i den anfægtede beslutning skulle have klargjort, hvorvidt de i Republikken Polens NAP II anvendte data var »mindre pålidelige«, undlod at tage hensyn til det samlede indhold af begrundelsen i den femte betragtning til den anfægtede beslutning, og at Retten under alle omstændigheder har anlagt en for vidtgående fortolkning af begrundelsespligten i artikel 296 TEUF.
 Inden for rammerne af det fjerde anbringende har Kommissionen gjort gældende, at Retten anvendte betingelserne for opdelingen af bestemmelserne i den anfægtede beslutning forkert, idet Retten fastslog, at beslutningens artikel 1, nr. 2)-5), og artikel 2, nr. 2)-5), som vedrørte NAP II’s uforenelighed med andre kriterier i bilag III til direktivet end de i artikel 1, nr. 1), og artikel 2, nr. 1), omhandlede, ikke kunne adskilles fra sidstnævnte artikler. Rettens fejlagtige vurdering har ifølge Kommissionen medført, at den anfægtede beslutning er blevet erklæret ugyldig i sin helhed.
 (1) EUT L 275, s. 32.


text:
9 . 11 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 336/25
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS tab og godtgørelse for den ikke-økonomiske skade, sagsø
 den 19. september 1996 geren har lidt, har Retten ( Fjerde Afdeling ), sammensat af
 afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne P. Lindh og
 i sag T-158/94, François Brunagel mod Europa-Parlamen J. D. Cooke ; justitssekretær: H. Jung, den 19 . september
 tet ( ) 1 996 afsagt dom , hvis konklusion lyder således :
 (Tjenestemænd — ansættelsesprocedure — anvendelse af
 tjenestemandsvedtægtens artikel 29, stk. 2 — bedømmelse 1 ) Kommissionen betaler til sagsøgeren 1 0 000 bfr. som
 afansøgernes faglige kvalifikationer — magtfordrejning — godtgørelse for ikke-økonomisk skade.
 forbud mod forskelsbehandling — begrundelse)
 ( 96/C 336/51 ) 2 ) 1 øvrigt frifindes Kommissionen.
 3 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (Processprog: fransk)
 0 ) EFT nr . C 392 af 31 . 12 . 1994 .
 I sag T-158/94, François Brunagel , tjenestemand ved
 Europa-Parlamentet, med bopæl i Bruxelles, ved advoka
 terne Georges Vandersanden og Laura Levi , Bruxelles, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson
 SARL, 1 , rue Glesener, mod Europa-Parlamentet ( befuld
 mægtigede: Manfred Peter og Alex Bonn ), hvori der er DOM AFSAGT AF RETTEN 1 FØRSTE INSTANS
 nedlagt påstand om annullation af Europa-Parlamentets
 afgørelse af 19 . juli 1993 om ikke at udnævne sagsøgeren i den 24 . september 1996
 stillingen som protokolchef og som følge deraf om annul i sag T-485/93 , Société Louis Dreyfus & Cie mod Kommis
 lation af afgørelsen om at udnævne B i stillingen , har Retten sionen for De Europæiske Fællesskaber ( ')
 ( Fjerde Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, K. (Nødhjælp fra Fællesskabet til staterne i det tidligere
 Lenaerts, og dommerne P. Lindh og J. D. Cooke ; justitsse Sovjetunionen — licitation — annullationssøgsmål —
 kretær : fuldmægtig J. Palacio Gonzålez, den 19 . september formaliteten — erstatningssøgsmål — formaliteten)
 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 ( 96/C 336/53 )
 1 ) Europa-Parlamentet frifindes.
 (Processprog: fransk)
 2 ) Europa-Parlamentet betaler sagens omkostninger.
 I sag T-485/93 , Société Louis Dreyfus & Cie, Paris, ved
 (') EFT nr . C 146 af 28 . 5 . 1994 . advokat Robert Saint-Esteben, Paris , og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31 , Grand-Rue ,
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved
 juridisk konsulent Marie-José Jonczy og Nicholas Kahn ,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste , og under retsmødet ved
 Berend Jan Drijber, Kommissionens Juridiske Tjeneste , som
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 befuldmægtigede, angående dels en påstand om annullation
 af Kommissionens beslutning af 1 . april 1993 rettet til
 den 19 . september 1996 Vnesheconombank , dels en påstand om erstatning for det
 i sag T-386/94 , Alain-Pierre Allo mod Kommissionen for tab, som sagsøgeren gør gældende at have lidt, har Retten
 De Europæiske Fællesskaber (') ( Tredje Afdeling ), sammensat af afdelingformanden , C. P.
 (Tjenestemænd — procedure med henblik på forfremmelse Briët, og dommerne B. Vesterdorf og A. Potocki ; justitsse
 til lønklasse A 3, den såkaldte » anden forfremmelsesrunde « kretær: fuldmægtig J. Palacio Gonzålez, den 24 . september
 — annullationssøgsmål — individuel aktmappe — ingen 1996 afsagt dom , hvis konklusion lyder således :
 bedømmelsesrapporter — erstatningssøgsmål)
 1 ) Sagen afvises for så vidt angår annullationspåstan
 ( 96/C 336/52 ) den .
 (Processprog: fransk) 2 ) Formalitetsindsigelsen tages ikke til følge for så vidt
 angår påstandene om erstatning for det økonomiske og
 ikke-økonomiske tab, som sagsøgeren gør gældende at
 I sag T-386/94 , Alain-Pierre Allo, tjenestemand ved Kom have lidt.
 missionen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i
 Bruxelles, ved advokat Eric Boigelot, Bruxelles, og med 3 ) Sagen fremmes til realitetsbehandling for så vidt angår
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat Louis Schiltz, 2 , rue erstatningspåstandene.
 du Fort Rheinsheim, mod Kommissionen for De Europæi
 ske Fællesskaber ( befuldmægtigede : Ana Maria Alves Vieira 4 ) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 og Denis Waelbroeck ), hvori der er nedlagt påstand dels om
 annullation af Kommissionens afgørelse af 30 . maj 1 994 om
 opstilling af en liste over tjenestemænd , som ville kunne (') EFT nr . C 198 af 22 . 7 . 1993 .
 forfremmes til lønklasse A 3 som led i den såkaldte » anden
 forfremmelsesrunde «, dels om erstatning for det faktiske


text:
7.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 200/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 3. maj 2012 — Walter Endress mod Allianz Lebensversicherungs AG
 (Sag C-209/12)
 2012/C 200/13
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Walter Endress
 Sagsøgt: Allianz Lebensversicherungs AG
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 15, stk. 1, første punktum, i Rådets andet direktiv 90/619/EØF af 8. november 1990 (1) under hensyntagen til artikel 31, stk. 1, i direktiv 92/96/EØF af 10. november 1992 (2) fortolkes således, at den er til hinder for en bestemmelse — som VVG’s § 5a, stk. 2, fjerde punktum, som affattet ved tredje lov til gennemførelse af forsikringsretlige direktiver fra Rådet for De Europæiske Fællesskaber af 21. juli 1994 (tredje gennemførelseslov/EØF til VAG) — hvorefter en opsigelsesret eller en indsigelsesret udløber senest et år efter betaling af den første forsikringspræmie, selv når forsikringstageren ikke er underrettet om retten til opsigelse eller til at gøre indsigelse?
 (1) Rådets andet direktiv 90/619/EØF af 8.11.1990 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte livsforsikringsvirksomhed, om fastsættelse af bestemmelser, der kan lette den faktiske gennemførelse af den fri udveksling af tjenesteydelser, og om ændring af direktiv 79/267/EØF (andet livsforsikringsdirektiv) EFT L 330, s. 50.
 (2) Rådets direktiv 92/96/EØF af 10.11.1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte livsforsikringsvirksomhed og om ændring af direktiv 79/267/EØF og 90/619/EØF (tredje livsforsikringsdirektiv) EFT L 360, s. 1.


text:
24.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 239/28
 Appel iværksat den 8. maj 2017 af Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd og Csi Solar Power (China), Inc. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 28. februar 2017 i sag T-163/14, Canadian Solar Emea m.fl. mod Rådet
 (Sag C-237/17 P)
 (2017/C 239/35)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellanter: Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd og Csi Solar Power (China), Inc. (ved avocat J. Bourgeois, advocaat S. De Knop, advocaat M. Meulenbelt og avocat A. Willems)
 De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom i sag T-163/14 ophæves.
 —
 Der gives medhold i påstandene i første instans, og den omtvistede forordning annulleres, for så vidt som den vedrører appellanterne.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale appellanternes omkostninger og bære sine egne omkostninger, både i første instans og appelsagen.
 —
 De øvrige parter i appelsagen tilpligtes at bære deres egne omkostninger.
 Subsidiært
 —
 Rettens dom i sag T-163/14 ophæves.
 —
 Sagen hjemvises til Retten til afgørelse.
 —
 Afgørelsen om omkostningerne i første instans og i appelsagen udsættes til Domstolens dom.
 —
 De øvrige parter i appelsagen tilpligtes at bære deres egne omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Retten begik en retlig fejl, idet den krævede, at appellanterne godtgjorde en interesse i at gøre det første og det andet anbringende gældende. Retten begik under alle omstændigheder en fejl ved den retlige kvalificering af de faktiske omstændigheder, da appellanterne har en sådan interesse.


text:
29.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 319/14
 Rettens dom af 20. september 2011 — Dornbracht mod KHIM — Metaform Lucchese (META)
 (Sag T-1/09) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsesprocedure - ansøgning om EF-ordmærket META - det ældre EF-figurmærke METAFORM - relativ registreringshindring - lighed mellem varerne og mellem tegnene - afslag på registrering - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009) - risiko for forveksling)
 2011/C 319/27
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG (Iserlohn, Tyskland) (ved advokaterne P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt og M. Bergermann)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved S. Schäffner, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Metaform Lucchese SpA (Pescaglia, Italie) (ved advokaterne P. Pozzi et A. Perani)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 3. november 2008 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1152/2006-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Metaform Lucchese SpA og Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 69 af 21.3.2009.


text:
19.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 346/15
 Rettens dom af 8. september 2015 — Ministry of Energy of Iran mod Rådet
 (Sag T-564/12) (1)
 ((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Iran med det formål at forhindre nuklear spredning - indefrysning af midler - begrundelsespligt - ret til forsvar - ret til en effektiv domstolsbeskyttelse - urigtigt skøn - tilsidesættelse af de grundlæggende rettigheder - proportionalitet))
 (2015/C 346/17)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Ministry of Energy of Iran (Teheran, Iran) (ved advokat M. Lester)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bishop og A. de Elera, som befuldmætigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Rådets afgørelse 2012/635/FUSP af 15. oktober 2012 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 282, s. 58) og af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 945/2012 af 15. oktober 2012 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 267/2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 282, s. 16)
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Ministry of Energy of Iran betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 55 af 23.2.2013.


text:
8.12.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 297/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 17 september 2007 — Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV mod Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
 (Sag C-430/07)
 (2007/C 297/38)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad van State
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV
 Sagsøgt: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal BSE-test, som var obligatoriske fra den 1. januar 2001 ifølge eksportbekendtgørelsen for fersk kød og kødprodukter af 1985 (Stcrt. 2001, nr. 218), der blev vedtaget til gennemførelse af artikel 1, stk. 1, i beslutning 2000/764/EF om BSE-test af kvæg og om ændring af beslutning 98/272/EF om epidemiologisk overvågning for overførbare spongiforme encephalopatier (1), anses for test i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 2777/2000 om ekstraordinære støtteforanstaltninger for oksekødsmarkedet (2)?
 2)
 Skal i bekræftende fald artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 2777/2000 anses for en intervention til regulering af markedet for oksekød (støtte af markedet) i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 1, st. 2, litra b), i forordning nr. 1258/1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (3) eller for en specifik veterinærforanstaltning i bestemmelsens litra d)'s forstand, eller henhører den under begge foranstaltninger?
 3)
 Hvis der (også) er tale om en foranstaltning til støtte af markedet, medfører dommen af 30. september 2003 i sag C-239/01 (4) da, at de udførte test udelukkende skal finansieres af Fællesskabet, og at artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 2777/2000 derfor er ugyldig, da den er i modstrid med forordning nr. 1254/1999 (5), for så vidt den bestemmer, at Fællesskabet kun finansierer en del af omkostningerne til BSE-test?
 4)
 Hvis artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 2777/2000 er gyldig, er denne forordning da til hinder for, at medlemsstaterne overvælter udgifterne til udførelse af BSE-test på markedsdeltageren?
 5)
 Skal artikel 5, stk. 4, sidste afsnit, i direktiv 85/73/EØF om finansiering af veterinærundersøgelse- og kontrol (6) i den forstand, hvori disse udtryk er anvendt i direktiv 89/662/EØF (7), 90/425/EØF (8), 90/675/EØF (9) og 91/496/EØF (10), som ændret og kodificeret ved direktiv 96/43/EF (11), fortolkes således, at direktivet ikke er til hinder for, at en medlemsstat opkræver udgifterne til de udførte BSE-test? I bekræftende fald, hvilke krav skal en afgift for udførte BSE-test da opfylde?
 (1) Kommissionens beslutning 2000/764/EF af 29.11.2000, EFT L 305, s. 35.
 (2) Kommissionens forordning nr. 2777/2000 af 18.12.2000, EFT L 321, s. 47.
 (3) Rådets forordning nr. 1258/1999 af 17.5.1999, EFT L 160, s. 103.
 (4) Tyskland mod Kommissionen, Sml. I, s.10333.
 (5) Rådets forordning nr. 1254/1999 af 17.5.1999 om den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter, EFT L 160, s. 21.
 (6) Rådets direktiv af 29.1.1985 om finansiering af sundhedsmæssig undersøgelse og kontrol af fersk kød og fjerkrækød, EFT L 32, s. 14.
 (7) Rådets direktiv 89/662/EØF af 11.12.1989 om veterinærkontrol i samhandelen i Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked, EFT L 395, s. 13.
 (8) Rådets direktiv 90/425/EØF af 26.6.1990 om veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked, EFT L 224, s. 29.
 (9) Rådets direktiv 90/675/EØF af 10.12.1990 om fastsættelse af principperne for tilrettelæggelse af veterinærkontrollen for tredjelandsprodukter, der føres ind i Fællesskabet, EFT L 373, s. 1.
 (10) Rådets direktiv 91/496/EØF af 15.7.1991 om fastsættelse af principperne for tilrettelæggelse af veterinærkontrollen for dyr, der føres ind i Fællesskabet fra tredjelande, og om ændring af direktiv 89/662/EØF, 90/425/EØF og 90/675/EØF, EFT L 268, s. 56.
 (11) Rådets direktiv af 26.6.1996 om ændring og kodifikation af direktiv 85/73/EØF med henblik på finansiering af veterinærundersøgelse og -kontrol af levende dyr og visse animalske produkter og om ændring af direktiv 90/675/EØF og 91/496/EØF, EFT L 162, s. 1.


text:
16.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 11/37
 Sag anlagt den 17. november 2009 — Storck mod KHIM — RAI (Ragolizia)
 (Sag T-462/09)
 2010/C 11/68
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: August Storck KG (Berlin, Tyskland) (ved Rechtsanwälte I. Rohr, P. Goldenbaum og T. Melchert)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Radiotelevisione italiana SpA (RAI) (Rom, Italien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 8. september 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1779/2008-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Såfremt Radiotelevisione italiana SpA (RAI) indtræder i sagen som intervenient, tilpligtes selskabet at bære sine egne omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: August Storck KG
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »Ragolizia« for varer i klasse 30 (ansøgning nr. 5 201 835)
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Radiotelevisione italiana SpA (RAI)
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-ordmærket »FAVOLIZIA« nr. 4 771 762
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge og ansøgningen afslået
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 (1), idet der ikke mellem de omtvistede varemærker er risiko for forveksling.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Judicial de Santa Maria da Feira (Portugal) den 8. juli 2011 — Serafim Gomes Oliveira mod Lusitânia — Companhia de Seguros, SA
 (Sag C-362/11)
 2011/C 282/17
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Judicial de Santa Maria da Feira
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Serafim Gomes Oliveira
 Sagsøgt: Lusitânia — Companhia de Seguros, SA
 Præjudicielt spørgsmål
 Er en bestemmelse i national lovgivning, som pålægger en nedsættelse af en erstatning i forhold til den culpøse adfærd, der blev udvist af hver af de to parter i et færdselsuheld, som fandt sted i november 2006, mellem en cykel og en personbil med lovpligtig ansvarsforsikring, selv om den af cyklisten udviste culpøse adfærd udgjorde mindre end 20 %, forenelig med fællesskabsretten?


text:
20.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 53/45
 Sag anlagt den 2. januar 2017 — La Mafia Franchises mod EUIPO — Italien (La Mafia SE SIENTA A LA MESA)
 (Sag T-1/17)
 (2017/C 053/55)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: La Mafia Franchises, SL (Zaragoza, Spanien) (ved advokat I. Sempere Massa)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Den Italienske Republik
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: La Mafia Franchises, SL
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelene »La Mafia SE SIENTA A LA MESA« — EU-varemærkeregistrering nr. 5 510 921
 Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 27. oktober 2016 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 803/2016-1)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Det anfægtede EU-varemærke nr. 5 510 921 »La Mafia SE SIENTA A LA MESA« erklæres gyldigt.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 52, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra f), i forordning nr. 207/2009.


text:
9.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/34
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona (Spanien) den 9. december 2014 — Ismael Fernández Oliva mod Caixabank S.A.
 (Sag C-568/14)
 (2015/C 046/40)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ismael Fernández Oliva
 Sagsøgt: Caixabank S.A.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Udgør artikel 43 i den spanske lov om civil retspleje, der hindrer retten i at foreslå parterne en eventuel udsættelse af en civil sag, når en anden ret har forelagt et præjudicielt spørgsmål for Den Europæiske Unions Domstol, en klar begrænsning af artikel 7 i direktiv 93/13/EØF (1) for så vidt angår medlemsstaternes pligt til at sikre, at der i forbrugernes og de konkurrerende erhvervsdrivendes interesse findes egnede og effektive midler til at bringe anvendelsen af urimelige kontraktvilkår i aftaler, der indgås mellem forbrugere og en erhvervsdrivende, til ophør?
 2)
 Udgør artikel 721, stk. 2, i den spanske lov om civil retspleje, der hindrer retten i ex officio at bestemme eller foreslå vedtagelse af retsbevarende foranstaltninger i individuelle søgsmål, hvor der er nedlagt påstand om, at et generelt kontraktvilkår erklæres ugyldigt, fordi det er urimeligt, en klar begrænsning af artikel 7 i direktiv 93/13/EØF for så vidt angår medlemsstaternes pligt til at sikre, at der i forbrugernes og de konkurrerende erhvervsdrivendes interesse findes egnede og effektive midler til at bringe anvendelsen af urimelige kontraktvilkår i aftaler, der indgås mellem forbrugere og en erhvervsdrivende, til ophør?
 3)
 Bør virkningerne af de eventuelle retsbevarende foranstaltninger, der vedtages enten ex officio eller efter opfordring fra en part inden for rammerne af et individuelt søgsmål, forlænges indtil der foreligger en endelig afgørelse enten i den individuelle sag eller i den kollektive sag, der har betydning for gennemførelsen af individuelle søgsmål, med henblik på at sikre egnede og effektive midler som fastsat i det nævnte direktivs artikel 7?
 (1) Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT L 95, s. 29).


text:
20.9.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 226/13
 Sag anlagt den 1. august 2003 af Kommissionen for De Sag anlagt den 1. august 2003 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-340/03) (Sag C-341/03)
 (2003/C 226/23) (2003/C 226/24)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 1. august 2003 anlagt sag mod Republikken Østrig af 1. august 2003 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Josef- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Helene
 Christian Schieferer og Gregorio Valero Jordana, Kom- Michard, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som
 missionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 a) Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat
 sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 98/49/EF
 1. Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine for- af 29. juni 1998 (1) om beskyttelse af supplerende pen-
 pligtelser i henhold til Rådets direktiv 86/278/EØF (1) af sionsrettigheder for arbejdstagere og selvstændige
 12. juni 1986 om beskyttelse af miljøet, navnlig jorden, i erhvervsdrivende, der flytter inden for Fællesskabet, idet
 forbindelse med anvendelse i landbruget af slam fra den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de
 rensningsanlæg, da den ikke fuldstændig og korrekt har nødvendige love og administrative bestemmelser for at
 sikret gennemførelsen af efterkomme direktivet eller i hvert fald ikke har meddelt
 Kommissionen disse bestemmelser.
 a) definitionen i direktivets artikel 2a) i Bundesland
 Steiermark (undtagelser for små rensningsanlæg) b) Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 b) artikel 6, litra b) — vedrørende de oplysninger, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 som regelmæssigt skal meddeles brugerne ifølge
 bilag II A — i Kärnten 1) I henhold til artikel 249, stk. 3, EF, er et direktiv med hensyn
 til det tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat, som
 c) artikel 9, jf. bilag II A, II B og II C, i Vorarlberg, samt det rettes til, men overlader det til de nationale myndigheder
 artikel 9, jf. bilag II C, i Kärnten og i Steiermark at bestemme form og midler for gennemførelsen.
 2) I denne sag bestemmer artikel 10, stk. 1, i Rådets direktiv
 d) pligten til at føre registre i henhold til artikel 10 i 98/49/EF af 29. juni 1998, at medlemsstaterne sætter de
 Kärnten [stk. 1, litra a), vedrørende den undtagelse for nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for
 små anlæg, der ikke er fastsat i direktivet], i Steiermark at efterkomme dette direktiv senest 36 måneder efter
 [stk. 1, litra b) og c) vedrørende sammensætningen og dets ikrafttræden. I direktivet fastsattes dagen for dets
 karakteristika samt arten af den foretagne behandling] ikrafttræden til datoen for dets offentliggørelse i De
 og i Vorarlberg [stk. 1, litra a), b) og c), vedrørende Europæiske Fællesskabers Tidende (25.6.1998), hvorfor
 slammængden, slammets sammensætning og karakte- direktivet altså skulle været gennemført i den interne rets-
 ristika samt arten af den foretagne behandling]. orden inden den 27. januar 2001. I henhold til direktivets
 artikel 10, stk. 2, meddeler medlemsstaterne senest den
 2. Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkostnin- 25. januar 2002 Kommissionen teksten til de nationale
 ger. retsforskrifter, som de udsteder på det område, der omfat-
 tes af dette direktiv.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (1) EFT L 209, af 25.7.1998, s. 46.
 Republikken Østrig skulle have gennemført direktiv 86/278/EØF,
 inden den tiltrådte Den Europæiske Union den 1. januar 1995.
 Denne frist udløb, uden at enkelte bestemmelser i direktivet Sag anlagt den 4. august 2003 af Kongeriget Spanien mod
 blev fuldstændig og korrekt gennemført i delstaterne Kärnten, Rådet for Den Europæiske Union
 Steiermark og Vorarlberg.
 (Sag C-342/03)
 (2003/C 226/25)
 (1) EFT 1986, L 181, s. 6. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 4. august 2003 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske


text:
4.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 328/60
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 30. september 2010 — Lebedef og Jones mod Kommissionen
 (Sag F-29/09) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - løn - vedtægtens artikel 64 - artikel 3, stk. 5, første afsnit, og artikel 9 i bilag XI til vedtægten - justeringskoefficient - ligebehandling)
 2010/C 328/97
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Georgio Lebedef (Senningerberg, Luxembourg) og Trevor Jones (Ernzen, Luxembourg) (ved advokaterne F. Frabetti og J.-Y. Vergnaud)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og D. Martin, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union (ved K. Zieleśkiewicz og M. Bauer, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om afslag på at bringe købekraften af lønningerne i Luxembourg op på niveau med købekraften af lønningerne i Bruxelles, subsidiært, påstand om annullation af de af sagsøgernes lønsedler, der er udstedt fra 15. juni 2008
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Georgio Lebedef og Trevor Jones betaler sagens omkostninger, med undtagelse af de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.
 3)
 Rådet for Den Europæiske Union, som har interveneret i sagen, bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 129 af 6.6.2009, s. 21.


text:
C 289/24 DA Den Europæiske Unions Tidende 29.11.2003
 3) Afgørelsen om sagens omkostninger, herunder intervenientens KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 omkostninger, udsættes. FØRSTE INSTANS
 den 1. august 2003
 i sag T-378/02 R, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Foreløbige forholdsregler — statsstøtte — tilbagesøgnings-
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 pligt — fumus boni juris — uopsættelighed — interesseaf-
 vejning — ekstraordinære omstændigheder — foreløbig
 udsættelse)
 den 9. september 2003
 (2003/C 289/52)
 i sag T-293/02, Éric Vranckx mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1)
 (Processprog: tysk)
 (Almindelig udvælgelsesprøve — manglende tildeling af
 det nødvendige antal points for den mundtlige prøve —
 manglende opførelse på reservelisten — begrundelse —
 overensstemmelse mellem klagen og stævningen — åbenbart,
 at sagen delvis er ugrundet, delvis må afvises) I sag T-378/02 R, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH,
 Ilmenau (Tyskland), ved Rechtsanwälte G. Schohe og C. Ar-
 hold, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: V. Di Bucci
 (2003/C 289/51) og V. Kreuschitz), støttet af Schott Glas, Mainz, (Tyskland), ved
 Rechtsanwalt U. Soltész, angående en begæring om udsættelse
 af gennemførelsen af artikel 2 i Kommissionens beslutning af
 (Processprog: fransk) 2. oktober 2002 [K (2002) 2147 endelig udg.] vedrørende
 Tysklands statsstøtte (C44/2001) til Technische Glaswerke
 Ilmenau GmbH, har Rettens præsident den 1. august 2003
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 I sag T-293/02, Éric Vranckx, midlertidigt ansat ved Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Bruxelles 1) Gennemførelsen af artikel 2 i Kommissionens beslutning af
 (Belgien), ved avocats J.-N. Louis, É. Marchal og A. Coolen, og 2. oktober 2002 [K (2002) 2147 endelig udg.] vedrørende
 med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for Tysklands statsstøtte (C44/2001) til Technische Glaswerke
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Currall og Ilmenau GmbH udsættes til den 31. oktober 2003.
 L. Lozano Palacios), angående en påstand om annullation af
 den af udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve KOM/B/1/
 00 trufne afgørelse, hvorefter sagsøgeren for den mundtlige 2) Til udsættelsen er knyttet følgende betingelser: For det første skal
 prøve i forbindelse med nævnte udvælgelsesprøve blev tildelt sagsøgeren senest den 30. september 2003 betale Thüringer
 et antal points, der var lavere end det antal, der krævedes for Aufbaubank [...] EUR og inden for en uge efter denne betaling
 at blive opført på reservelisten, har Retten (Tredje Afdeling), og senest den 7. oktober 2003 over for Rettens Justitskontor og
 sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne Kommissionen fremlægge dokumentation herfor, for det andet
 J. Azizi og M. Jaeger; justitssekretær: H. Jung, den 9. september skal det pant med 1. prioritet i den grund, hvorpå den
 2003 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: fjerde ovn er placeret, som er stillet til fordel for Thüringer
 Aufbaubank, aflyses og stilles på ny, inden den 10. oktober
 2003, til sikkerhed for Bundesanstalt für vereinigungsbedingte
 Sonderaufgaben’s krav på betaling af restbeløbet af den
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 købesum, der var aftalt i asset-deal 1, for det tredje skal hr.
 Geiß inden den 10. oktober 2003 til fordel for Bundesanstalt
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger. für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben stille en kaution, for
 den købesum, der var aftalt i asset-deal 1, svarende til den
 personlige, solidariske kaution, han stillede den 10. marts
 2003 til sikkerhed for tilbagebetalingen af lånet fra Thüringer
 (1) EFT C 289 af 23.11.2002. Aufbaubank, og for det fjerde skal der senest den 17. oktober
 2003 over for Rettens Justitskontor og Kommissionen fremlæg-
 ges dokumentation for fornyelsen af den i anden og tredje
 betingelse omhandlede sikkerhedsstillelse.


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/11
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 6. juni 2013 — Bundeswettbewerbsbehörde mod Donau Chemie AG, Donauchem GmbH, DC Druck-Chemie Süd GmbH & Co KG, Brenntag Austria Holding GmbH, Brenntag CEE GmbH, ASK Chemicals GmbH, tidligere Ashland-Südchemie-Kernfest GmbH og ASK Chemicals Austria GmbH tidligere Ashland Südchemie Hantos GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Wien — Østrig)
 (Sag C-536/11) (1)
 (Konkurrence - aktindsigt - retssag om bøder for en overtrædelse af artikel 101 TEUF - andre virksomheder, der ønsker at anlægge en erstatningssag - national lovgivning, der gør aktindsigt betinget af samtykke fra alle parterne i proceduren - effektivitetsprincippet)
 2013/C 252/16
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberlandesgericht Wien
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bundeswettbewerbsbehörde
 Sagsøgte: Donau Chemie AG, Donauchem GmbH, DC Druck-Chemie Süd GmbH & Co KG, Brenntag Austria Holding GmbH, Brenntag CEE GmbH, ASK Chemicals GmbH, tidligere Ashland-Südchemie-Kernfest GmbH og ASK Chemicals Austria GmbH tidligere Ashland Südchemie Hantos GmbH
 Procesdeltagere: Bundeskartellanwalt og Verband Druck & Medientechnik
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberlandesgericht Wien — fortolkning af EU-retlige kartelbestemmelser — aktindsigt — national lovgivning, hvorefter aktindsigt til tredjemænd i konkurrencesager under den administrative procedure kræver samtykke fra alle sagens parter uden mulighed for at foretage en afvejning af alle de foreliggende interesser, mens der foretages en sådan afvejning for aktindsigt i sammenlignelige civilretlige og strafferetlige sager
 Konklusion
 EU-retten, navnlig effektivitetsprincippet, er til hinder for en bestemmelse i national ret, ifølge hvilken aktindsigt i dokumenter, der indgår i sagsakterne til en national procedure vedrørende anvendelsen af artikel 101 TEUF, herunder dokumenter, der er blevet meddelt inden for rammerne af et samarbejdsprogram, for tredjemand, der ikke er part i denne procedure, og som ønsker at anlægge erstatningssøgsmål mod deltagerne i et kartel, er betinget af samtykke fra alle parterne i proceduren, uden at de nationale retter er tillagt nogen mulighed for at foretage en afvejning af de foreliggende interesser.
 (1) EUT C 13 af 14.1.2012.


text:
12.12.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 462/3
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. oktober 2016 — straffesag mod Aleksandrs Ranks og Jurijs Vasiļevičs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rīgas apgabaltiesas Krimināllietu tiesu kolēģija — Letland)
 (Sag C-166/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - intellektuel ejendomsret - ophavsret og beslægtede rettigheder - direktiv 91/250/EØF - artikel 4, litra a) og c) - artikel 5, stk. 1 og 2 - direktiv 2009/24/EF - artikel 4, stk. 1 og 2 - artikel 5, stk. 1 og 2 - retlig beskyttelse af edb-programmer - videresalg af kopier af edb-programmer med en brugt licens på fysiske medier, der ikke er de originale - udtømmelse af spredningsrettigheder - eneret til reproduktion))
 (2016/C 462/04)
 Processprog: lettisk
 Den forelæggende ret
 Rīgas apgabaltiesas Krimināllietu tiesu kolēģija
 Parter i hovedsagen
 Aleksandrs Ranks og Jurijs Vasiļevičs
 Procesdeltagere: Finanšu un ekonomisko noziegumu izmeklēšanas prokuratūra og Microsoft Corp.
 Konklusion
 Artikel 4, litra a) og c), og artikel 5, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 91/250/EØF af 14. maj 1991 om retlig beskyttelse af edb-programmer skal fortolkes således, at selv om den første erhverver af kopien af et edb-program, der er ledsaget af en licens til ubegrænset brug, har ret til at videresælge denne kopi og dens licens som brugt til en senere erhverver, kan han derimod ikke, når det originale fysiske medium, som han oprindelig fik overdraget, er beskadiget, ødelagt eller mistet, give denne senere erhverver sin sikkerhedskopi af dette edb-program uden rettighedshaverens tilladelse.
 (1) EUT C 205 af 22.6.2015.