text:
16 . 8 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 252/25
 3 ) Hver part, herunder intervenienterne, bærer sine egne DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 omkostninger. den 19. juni 1997
 (•) EFT nr. C 275 af 13 . 10 . 1993 . i sag T-73/96, Miguel Forcat Icardo mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (')
 (Tjenestemænd — indplacering i en ny stilling — tjene
 stens interesse — magtfordrejning)
 ( 97/C 252/54 )
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Processprog: fransk)
 den 19. juni 1997
 i sag T-260/94, Air Inter SA mod Kommissionen for De I sag T-73/96, Miguel Forcat Icardo, tjenestemand i Kom
 Europæiske Fællesskaber (') missionen, Bruxelles, ved advokat Georges Vandersanden,
 (Luftfart — opretholdelse af en enekoncession på inden Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos fidu
 rigsruter — forordning (EØF) nr. 2408/92 — artikel 5 og ciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange, mod Kommissi
 8 — retten til at varetage sine interesser — kontradiktions onen for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtiget:
 princippet — princippet om redelighed — proportionali Julian Currall ), angående en påstand om annullation af
 tetsprincippet — EF-traktatens artikel 90, stk. 2) notitsen af 11 . august 1 995 fra generaldirektøren for
 Generaldirektorat IX ( Personale og Administration ), hvor
 ( 97/C 252/53 ) ved sagsøgeren med virkning fra den 1 . oktober 1995 blev
 indplaceret i en ny stilling, og om godtgørelse for ikke
 økonomisk skade, har Retten (Tredje Afdeling ), sammen
 (Processprog: fransk) sat af afdelingsformanden, B. Vesterdorf, og dommerne
 C. P. Briët og A. Potocki ; justitssekretær: ekspeditionsse
 kretær B. Pastor, den 19 . juni 1997 afsagt dom , hvis kon
 I sag T-260/94, Air Inter SA, Paray Vieille Poste ( Fran
 klusion lyder således :
 krig), ved advokat Jean-Pierre Spitzer, Paris, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31 ,
 Grand-Rue, mod Kommissionen for De Europæiske Fæl 1 ) Sagen afvises for så vidt angår den under henvisning til
 lesskaber ( befuldmægtigede: Rolf Wägenbaur og Lucio artikel 24, stk. 2, i vedtægten for tjenestemænd i De
 Gussetti ) støttet af TAT European Airlines ved advokat Europæiske Fællesskaber nedlagte påstand om godtgø
 Antoine Winckler, Paris, og solicitor Romano Subiotto, og relse.
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Elvinger
 og Hoss, 2, place Winston Churchill, og Det Forenede
 Kongerige Storbritannien og Nordirland ( befuldmægti 2 ) I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske
 gede: John E. Collins og Richard Plender) angående en Fællesskaber.
 påstand om annullation af artikel 1 i Kommissionens
 beslutning 94/291 /EF af 27 . april 1994 om en procedure i
 forbindelse med anvendelsen af Rådets forordning ( EØF) 3 ) Hver part bærer sine omkostninger.
 nr. 2408/92 ( sag VII/AMA/IV/93 — TAT — Paris ( Orly )-
 Marseille og Paris ( Orly)-Toulouse ) ( EFT nr. L 127 af (') EFT nr. C 233 af 10 . 8 . 1996 .
 19 . 5 . 1994, s. 32 ), har Retten ( Anden Udvidede Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, C. W. Bellamy, og
 dommerne C. P. Briët og A. Kalogeropoulos; justitssekre
 tær: fuldmægtig J. Palacio Gonzålez, den 19 . juni 1997
 afsagt dom , hvis konklusion lyder således :
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 1 ) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifin
 des. den 25 . juni 1997
 i sag T-7/96, Francesco Perillo mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (')
 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger, herunder
 omkostningerne i forbindelse med retsforhandlingerne (Lomé-konventionen — Den Europæiske Udviklingsfond
 i sag C-301 /94', der fandt sted for Domstolen, tillige — manglende betaling af kontraktprisen — Kommissio
 med TAT's omkostninger som intervenient, men ikke nens ansvar uden for kontraktforhold)
 de udgifter, som Det Forenede Kongerige som interve
 ( 97/C 252/55 )
 nient har afholdt, og som Det Forenede Kongerige selv
 bærer.
 (Processprog: fransk)
 (') EFT nr. C 275 af 1 . 10 . 1994 .
 I sag T-7/96 , Francesco Perillo, som driver virksomhed
 under navnet ITAMSIDER, Altamura ( Italien ), ved advo


text:
30.6.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 186/13
 — Subsidiært tages de beløb, der er anført i afgørelsen af Sag anlagt den 11. april 2001 af Robert Bosch GmbH
 21. februar 2001 op til fornyet overvejelse, idet summen mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 af de beløb, der ikke er anerkendt — til skade for (Varemærker og Design)
 IAMA Consulting Srl — nedsættes, i hvert fald med
 600 000 000 (seks hundrede millioner) LIT, og det
 nøjagtige beløb beregnes ud fra billighedshensyn. (Sag T-86/01)
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. (2001/C 186/20)
 (Processprog: tysk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Den foreliggende sag er rettet mod de afgørelser, der er truffet den 11. april 2001 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering
 af Kommissionen henholdsvis den 12. februar 2001 (INFSO- i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Robert Bosch
 3/dec0033FM/D(01)240047) og den 21. februar 2001 (INFO- GmbH, Stuttgart (Tyskland), ved rechtsanwalt Dr. Stefan
 R2/feb0020RW/D(01)400027) vedrørende spørgsmålet om Völker, og med valgt adresse i Luxembourg.
 anerkendelse af de udgifter, der er afholdt af IAMA Internatio-
 nal Management Advisors Srl og af sagsøgeren i forbindelse
 med projekterne Esprit REGIS 22337 og REFIAG 23200, for Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 så vidt som udgifter afholdt af sagsøgeren selv, henholdsvis i
 perioden 1. maj 1993 til 31. oktober 1997 (Projekt REGIS — Afgørelse af 31. januar 2001 fra Første Appelkammer
 22337) og 1. november 1996 til 31. oktober 1997 (Projekt ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 REFIAG 23200), ikke anerkendes. (Varemærker og Design) i sag R 123/2000-1 vedørende
 EF-varemærkeansøgning nr. 761 304 annulleres.
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren anført følgende: — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger.
 — Artikel 1362, 1366, 1368, 1370, 1374 og 1375 i den
 italienske Codice civile er tilsidesat og anvendt fejlagtigt.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Der foreligger magtfordrejning, idet forudsætningerne for
 afgørelserne er forkerte og de faktiske omstændigheder
 forvanskede. I denne henseende gøres det gældende, at
 Kommissionen anser det sagsøgende selskab og det andet, EF-varemærkets ansø- Sagsøgeren
 ovenfor nævnte selskab for forskellige og selvstændige ger:
 selskaber, hvorimod de indgår i IAMA-koncernen, som
 de begge repræsenterer. Følgelig synes sagsøgte at have Det omhandlede EF-va- Ordmærket »Kit Super Pro«
 tillagt IAMA consulting Srl’s formelle indtræden i IAMA remærke:
 International Srl’s sted afgørende betydning, idet den først
 har anerkendt sagsøgeren som værende indtrådt i det Vare eller tjenesteydelse: Varer og tjenesteydelser i klas-
 retsforhold, der oprindelig er indgået med IAMA Interna- se 12 (dele til reparation af tromle-
 tional Srl, fra den 1. november 1997 at regne. bremser på køretøjer til brug på
 land)
 — Der foreligger magtfordrejning, idet afgørelserne er ulogi-
 ske, selvmodsigende og utilstrækkeligt begrundet. Hvad Appelkammerets afgø- Afvisnig af EF-varemærkeansøg-
 dette punkt angår, gøres det gældende, at det — da de to relse: ningen
 nævnte selskaber indgår i samme koncern, hvor sagsøge-
 ren er driftsselskabet i forhold til moderselskabet IAMA Søgsmålsgrunde: — Varemærket er ikke beskriven-
 International Srl, og da kontrakterne er opfyldt rettidigt de i den forstand, udtrykket
 — er vanskeligt at se, hvilket formål Kommissionen anvendes i artikel 7, stk. 1,
 forfølger, når den straffer IAMA-koncernen ved ikke at litra c), i forordning (EF)
 anerkende udgifter, som sagsøgeren har afholdt ved nr. 40/94 (1)
 opfyldelsen af kontrakter, som i øvrigt har gjort det
 muligt fuldt ud at nå de fastsatte mål. — Der er intet konkret behov for
 at udelukke registrering
 — Varemærket har det mindste-
 mål af adskillelsesevne, der
 kræves for at opnå varemær-
 kebskyttelse
 ---pagebreak--- C 186/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 30.6.2001
 — Registrering af det anmeldte Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 varemærke er i overensstem-
 melse med Appelkamrenes
 hidtidige afgørelsespraksis Sagsøgeren har under henvisning til dommen i sagen Antillean
 Rice Mills anført, at beskyttelsesforanstaltninger skal have
 — Tilsidesættelse henholdsvis midlertidig karakter. Sagsøgeren har anført, at der ikke er
 fejlagtig fortolkning af arti- foretaget den mindste vurdering og end mindre en undersøgel-
 kel 7, stk. 1, litra b) og c), i se af nødvendigheden af at forlænge foranstaltningerne i det
 forordning nr. 40/94 foreliggende tilfælde.
 I øvrigt svarer søgsmålsgrundene og de væsentligste argumen-
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om varemærker ter til de i sagerne T-94/00 og T-332/00 anførte.
 (EFT 1994 L 11, s. 1).
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 396/2001 af 27.2.2001
 om fortsat anvendelse af beskyttelsesforanstaltninger over for
 indførsel fra de oversøiske lande og territorier af sukkerprodukter,
 som har EF-OLT-kumulation af oprindelsen, for perioden
 1.3.2001 —30.6.2001 (EFT L 58, s. 13).
 Sag anlagt den 13. april 2001 af Rica Foods (Free Zone)
 NV mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-87/01) Sag anlagt den 24. april 2001 af Sniace S.A. mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber
 (2001/C 186/21)
 (Sag T-88/01)
 (Processprog: nederlandsk) (2001/C 186/22)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 13. april 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De (Processprog: spansk)
 Europæiske Fællesskaber af Rica Foods (Free Zone) NV,
 Oranjestad (Aruba), ved avocat G. van der Wal, Bruxelles, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos avocat A. May, Route Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 d’Esch 398. den 24. april 2001 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Sniace S.A., Madrid, ved
 advokaterne José Luis Baró Fuentes, Miguel Angel Gómez de
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Liaño y Botella og Fernando Rodrı́guez Carretero, Madrid.
 — Forordning (EF) nr. 376/2001 (1) annulleres.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Fællesskabet er ansvarlig for den skade, — Artikel 1 i beslutningen af 19. juli 2000 annulleres, for så
 som sagsøgeren har lidt som følge af den omstændighed, vidt den bestemmer, at ydelse af garantier for et beløb på
 at indførslen af de i forordning nr. 376/2001 omhandlede 35,80 mio. EUR ikke udgør støtte i medfør af EF-
 produkter siden den 1. marts 2001 har været forhindret traktatens artikel 87, stk. 1.
 eller begrænset på grund af forordning nr. 376/2001,
 parterne pålægges at komme til enighed om størrelsen af — Beslutningens artikel 2 annulleres, for så vidt den bestem-
 den skade, som sagsøgeren har lidt, og såfremt der ikke mer, at den støtte, som Østrig har ydet LLG gennem
 opnås enighed herom, fortsættes sagen inden for en af WiBAG’s indrømmelse af en garanti på 14,5 mio. EUR,
 Retten fastsat frist med henblik på at fastslå størrelsen af er i overensstemmelse med den garantiordning, Kommis-
 skaden, subsidiært tilpligtes Fællesskabet at godtgøre sionen har godkendt under N 542/95.
 sagsøgeren den skade, der er opgjort, og som vil blive
 opgjort, og mere subsidiært tilpligtes Fællesskabet at — Beslutningens artikel 3 annulleres, for så vidt den bestem-
 betale en af Retten efter ret og billighed fastsat erstatning mer, at de individuelle støtteforanstaltninger, som Østrig
 med rente 8 % p.a. fra stævningens dato til fuld betaling har indrømmet i form af støtte på 0,4 mio. EUR i
 sker. forbindelse med grundkøb og den støtte på
 21,8 mio. EUR i form af kapitaltilskud, er forenelige med
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. fællesmarkedet.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
8.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 273/21
 Sag anlagt den 23. juli 2012 — Nederlandene mod Kommissionen
 (Sag T-325/12)
 2012/C 273/36
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Nederlandene (ved C. Wissels, J. Langer og M. de Ree, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 11. maj 2012 SG-Geffe (2012) D/3150 i sag SA.28855 (N 373/2009) (ex C 10/2009 og N 528/2009 — Nederlandene/ING — restructuring aid) annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1)
 Første anbringende vedrørende en tilsidesættelse af retten til forsvar og af princippet om omhyggelig forvaltning.
 —
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen ikke var berettiget til at vedtage den trufne afgørelse uden at give Nederlandene mulighed for at ytre sig om Kommissionens grundlag for at vurdere, at Nederlandene havde ydet støtte til ING ved at ændre på vilkårene for tilbagebetaling.
 —
 Subsidiært har Kommissionen tilsidesat princippet om omhyggelig forvaltning, fordi den har truffet sin afgørelse uden at tage de argumenter, som den nederlandske regering fremførte under proceduren ved Retten i de forenede sager T-29/10 og T-33/10, og som Retten fulgte i den dom, den afsagde i disse sager den 2. marts 2012, i betragtning.
 2)
 Andet anbringende vedrørende en tilsidesættelse af artikel 107 TEUF.
 —
 Sagsøgeren gør gældende, at afgørelsen er uforenelig med artikel 107 TEUF, fordi Kommissionen i afgørelsens punkt 213 med urette har fastslået, at ændringen af betingelserne for tilbagebetaling udgør statsstøtte.
 3)
 Tredje anbringende vedrørende en tilsidesættelse af artikel 107 TEUF, af procesreglementet og af artikel 266 TEUF.
 —
 Sagsøgeren anfører, at Kommissionen ikke har gennemført Rettens dom af 2. marts 2012 korrekt, og at den har tilsidesat artikel 107 TEUF, procesreglementet og artikel 266 TEUF, idet den i den trufne afgørelse har betinget godkendelsen af kapitaltilførsel af de samme udlignende foranstaltninger som i den tidligere afgørelse af 2009 (som Retten annullerede ved sin dom af 2.3.2012), selv om Kommissionen har vurderet statsstøtten til at være 2 milliarder EUR mindre end tidligere anslået.


text:
C 305/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.12.2002
 DOMSTOLENS KENDELSE DOMSTOLENS KENDELSE
 (Første Afdeling) (Første Afdeling)
 af 8. oktober 2002
 af 14. oktober 2002
 i sag C-190/02, Viacom Outdoor Srl mod Giotto Immobili-
 i sag C-158/01, Catherine Withers mod Samantha Delaney, er SARL (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Giudice
 Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI) (anmodning om di pace di Genova-Voltri) ( 1)
 præjudiciel afgørelse fra Circuit Court, County of Cork) ( 1)
 (»Præjudiciel forelæggelse — afvisning«)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3 — besvarelse, der
 klart kan udledes af retspraksis — tilnærmelse af lovgivnin- (2002/C 305/12)
 gerne — direktiv 72/166/EØF og 84/5/EØF — lovpligtig
 ansvarsforsikring for motorkøretøjer — skade forvoldt på (Processprog: italiensk)
 passagerer)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (2002/C 305/11) gjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: engelsk)
 I sag C-190/02, angående en anmodning, som Giudice di pace
 di Genova-Voltri (Italien) i medfør af artikel 234 EF har
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
 gjort i Samling af Afgørelser) Viacom Outdoor Srl mod Giotto Immobilier SARL, at opnå en
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 2 EF,
 artikel 3, stk. 1, litra a), b), og c), EF, artikel 23 EF, artikel 27,
 litra a), b), og d), EF, artikel 31, stk. 1 og 3, EF, artikel 49 EF,
 I sag C-158/01, angående en anmodning, som Circuit Court, 50 EF, 81 EF, 82 EF, 86 EF og 87 EF, har Domstolen (Første
 County of Cork (Irland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Wathelet,
 til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Catherine og dommerne P. Jann og A. Rosas (refererende dommer);
 Withers mod Samantha Delaney, Motor Insurers Bureau of generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: R. Grass, den 8. okto-
 Ireland (MIBI), at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende ber 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 fortolkningen af Rådets direktiv 72/166/EØF af 24. april 1972
 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning Den anmodning om præjudiciel afgørelse, som er indgivet af Giudice
 om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med di pace di Genova-Voltri ved kendelse af 9. april 2002, afvises.
 forsikringspligtens overholdelse (EFT L 103, s. 1) og af Rådets
 andet direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 om indbyrdes
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsik- (1 ) EFT C 169 af 13.7.2002.
 ring for motorkøretøjer (EFT L 8, s. 17), har Domstolen (Første
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Wathelet,
 og dommerne P. Jann (refererende dommer) og A. Rosas;
 generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: R. Grass, den 14. ok-
 tober 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 Rådets direktiv 72/166/EØF af 24. april 1972 om indbyrdes se afsagt den 11. juli 2002 af Oberster Gerichtshof der
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for Republik Österreich i en sag angående børnebidrag anlagt
 motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse og af Nils Laurin Effing
 Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 om indbyrdes
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for
 motorkøretøjer skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at (Sag C-302/02)
 der opretholdes en national lovgivning i henhold til hvilken den
 lovpligtige ansvarsforsikring for motorkøretøjer dækker personskade (2002/C 305/13)
 forvoldt på passagerer i en del af et køretøj — bortset fra store busser
 o.l. (»public service vehicles«) — hvis denne del af køretøjet er beregnet
 til passagerer og konstrueret med sæder til disse.
 Ved kendelse afsagt den 11. juli 2002, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 26. august 2002, har Oberster Gerichtshof
 ( 1) EFT C 186 af 30.6.2001. der Republik Österreich i en sag angående børnebidrag anlagt
 af Nils Laurin Effing forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål:


text:
20.2.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 48/15
 3. Appellanten anfùrer, at Retten begik en retlig fejl, da ten påberåbte sig, og undlod at undersùge en lang
 den fastslog, at den blotte antagelse af, at der i fremti- rñkke af disse.
 den kunne blive pålagt sanktioner for de påklagede
 former for praksis, var tilstrñkkelig til, at Kommissio-
 nen kunne anses for at sikre opfyldelsen af det gene-
 9. Appellanten gùr gñldende, at Retten begik en retlig
 relle mål i EF-traktatens artikel 3, litra g).
 fejl og tilsidesatte procesreglementets artikel 62 ved at
 nñgte at inddrage de dokumenter, appellanten fremlag-
 de, alene fordi de tidsmñssigt lå efter den anfñgtede
 Retten har anlagt en forkert fortolkning af den nùj- beslutning.
 agtige rñkkevidde af den pligt, der i EF-traktatens
 artikel 85 og 155 pålñgges Kommissionen med hen-
 blik på at sikre en korrekt anvendelse af traktatens (1) EFT C 189 af 22.7.1995, s. 17.
 artikel 85, jf. artikel 3, litra g). (2) Rådets forordning nr. 17 af 6.2.1962, fùrste forordning om
 anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86
 (EFT 1959-1962, s. 81).
 4. Tilsidesñttelse af princippet om, at lovligheden af en
 anfñgtet beslutning kun kan vurderes ud fra den ret-
 lige og faktiske situation på tidspunktet, hvor beslut-
 ningen blev vedtaget.
 5. Appellanten gùr gñldende: Appel ivñrksat den 8. december 1998 af International
 Express Carriers Conference (IECC) til prùvelse af
 dom afsagt den 16. september 1998 af De Europñiske
 Ð Dommen indeholder sådanne modsigelser i sin Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje Udvidede
 begrundelse, at den må anses for ikke at vñre til- Afdeling) i de forenede sager T-133/99 (1) og T-204/95 (2),
 strñkkelig begrundet. International Express Carriers Conference (IECC) mod
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber, i sag
 T-133/95 og T-204/95 stùttet af Det Forenede Kongerige
 Ð For så vidt Domstolen finder, at anvendelsen af Storbritannien og Nordirland, Deutsche Post AG og The
 begrebet vedrùrende Fñllesskabets interesse nùd- Post Office og i sag T-133/95 af La Poste
 vendigvis indebñrer en vurdering af Automec II-
 kriterierne, er det appellantens opfattelse, at Retten (Sag C-450/98 P)
 har undladt at begrunde, hvorfor den anså disse
 kriterier for opfyldt. (1999/C 48/25)
 Ð Retten har tilsidesat sin begrundelsespligt ved ikke
 at angive grundene til, at de nye omstñndigheder, Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 som appellanten påberåbte sig til stùtte for begñ- 8. december 1998 ivñrksat appel af International Express
 ringen om genåbning af den mundtlige forhand- Carriers Conference (IECC), GeneÁve (Schweiz), ved advo-
 ling, ikke omfattede forhold, som kunne have kat EÂric Morgan de Rivery, Paris, advokat Jacques Deren-
 betydning for sagens udfald, jf. artikel 62 i Rettens ne, Paris og Bruxelles, og advokat Monica Cunningham,
 procesreglement. Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Alex Schmitt, Bonn & Schmitt, 7, val Ste Croix, til prù-
 velse af dom afsagt den 16. september 1998 af De Euro-
 pñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje Udvidede
 6. Appellanten anfùrer, at den begrundelse, hvorved Ret-
 Afdeling) i de forenede sager T-133/95 og T-204/95,
 ten forkastede appellantens anbringende om forskels-
 International Express Carriers Conference (IECC) mod
 behandling, med hensyn til fortolkningen af dette
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber, i sag
 begreb bygger på en retlig fejl.
 T-133/95 og T-204/95 stùttet af Det Forenede Kongerige
 Storbritannien og Nordirland, Deutsche Post AG og The
 Post Office og i sag T-133/95 af La Poste.
 7. Appellanten gùr gñldende, at Retten tilsidesatte rets-
 sikkerhedsprincippet, da den accepterede at foretage
 en afvejning af tilsidesñttelsen af udkastet til Reims-af-
 talen over for dens påståede konkurrencefremmende Appellanten har nedlagt fùlgende påstande:
 virkninger, der lå uden for rammerne af EF-traktatens
 artikel 85, stk. 3, og dermed fraveg en langvarig, fast
 retspraksis. Ð Dom afsagt af De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùr-
 ste Instans (Tredje Udvidede Afdeling) af 16. september
 1998 i de forenede sager T-133/95 og T-204/95,
 8. Appellanten anfùrer endvidere, at Retten begik en ret- International Express Carriers Conference (IECC) mod
 lig fejl ved anvendelsen af begrebet magtfordrejning, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber, ophñ-
 idet den ikke ville foretage en samlet vurdering af alle ves, for så vidt den angår sag T-204/95 og for så vidt
 de relevante og samstemmende forhold, som appellan- angår prñmis 78-83 i sag T-133/95.
 ---pagebreak--- C 48/16 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 20.2.1999
 Ð Domstolen trñffer selv afgùrelse i sag T-204/95 i hen- efter beslutningen af 6. april 1996, hvori Kommissio-
 hold til artikel 54 i EF-statutten for Domstolen, således nen selv erklñrede, at den agtede at trñffe en endelig
 at det fastslås, at den i sag T-204/95 anfñgtede beslut- afgùrelse om den anden del af klagen i dens helhed,
 ning af 14. august 1995 er en nullitet, subsidiñrt at således at Kommissionen ikke lñngere havde noget
 beslutningen annulleres. skùn. Efter IECC's opfattelse er Kommissionens for-
 drejning af den normale sagsbehandling i henhold for-
 ordning nr. 99/63/EéF (4) så alvorlig, at skrivelsen af
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne 12. april 1995 og den efterfùlgende beslutning af
 i sag T-204/95 og i sag T-133/95, såfremt dommen del- 14. august 1995 skulle have vñret anset for nulliteter.
 vis ophñves, samt omkostningerne vedrùrende appel-
 len.
 4. R e t l i g f e j l i f o r b i n d e l s e m e d a n v e n d e l s e n
 af det retlige begreb vedrùrende Fñlles-
 Ð Intervenienterne i sagen ved Retten i Fùrste Instans til-
 skabets interesse
 pligtes at betale appellantens omkostninger som fùlge
 af interventionen i forbindelse med sagernes behand-
 ling ved Retten i Fùrste Instans.
 Ð Retten foretog en forkert retsanvendelse, da den
 fastslog, at Kommissionen var berettiget til at
 anvende begrebet vedrùrende Fñllesskabets inter-
 Ð Subsidiñrt for det tilfñlde, at Domstolen ikke selv
 esse uden udtrykkeligt at henvise hertil i beslutnin-
 trñffer afgùrelse i sagen, udsñttes afgùrelsen om
 gen.
 sagens omkostninger, og sagen hjemvises til en afdeling
 ved Retten i Fùrste Instans, som er sammensat af
 andre dommere end dommerne i den afdeling, som
 traf afgùrelse i de forenede sager T-133/95 og Ð Subsidiñrt anvendte Retten begrebet vedrùrende
 T-204/95. Fñllesskabets interesse forkert og tilsidesatte sin
 pligt til at efterprùve anvendelsen af dette begreb
 ved ikke at undersùge, om betingelsen vedrùrende
 Anbringender og vñsentligste argumenter: Fñllesskabets interesse i dette tilfñlde faktisk var
 opfyldt.
 1. T i l s i d e s ñ t t e l s e a f a r t i k e l 3 , s t k . 2 , l i t r a b ) ,
 i f o r o r d n i n g n r. 1 7 ( 3 ) Ð Subsidiñrt har Retten Ð for det tilfñlde, at den
 må anses for at have undersùgt betingelsen ved-
 rùrende Fñllesskabets interesse Ð anvendt dette
 begreb forkert, idet den undlod behùrigt at under-
 Retten anvendte begrebet om berettiget interesse i
 sùge, om klagerens rettigheder sikres tilstrñkkeligt
 artikel 3, stk. 2, litra b), i forordning nr. 17 forkert,
 ved de nationale domstole, og om Kommissionen
 idet den med urette begrñnsede dette begreb ved ikke
 derfor med fùje kunne påberåbe sig begrebet ved-
 at anerkende, at IECC har en berettiget interesse i alle
 rùrende Fñllesskabets interesse.
 de tilfñlde, hvor remailforsendelser blev nñgtet videre-
 befordret, og som nùdvendigvis påvirkede IECC-med-
 lemmernes aktiviteter.
 5. T i l s i d e s ñ t t e l s e a f E F - t r a k t a t e n s a r t i k e l 8 5
 og 86, jf. EF-traktatens artikel 3, litra g),
 2. F e j l f o r t o l k n i n g a f b e s l u t n i n g e n a f 6 . a p r i l artikel 89 og 155
 1995
 IECC anfùrer, at Retten fortolkede meningen af fire Appellanten anfùrer, at Retten begik en retlig fejl, da
 dokumenter, som sammenslutningen fremlagde for den med henvisning til EF-traktaten artikel 3, litra g),
 Retten, forkert, selv om meningen fremgår klart heraf. og artikel 89, sammenholdt med forordning nr. 17/62,
 Det drejer sig om Kommissionens skrivelse af fastslog, at Kommissionen kunne afslå appellantens
 17. februar 1995, appellantens skrivelse af 22. februar klage, allerede fordi de anfñgtede former for praksis
 1995, den anfñgtede beslutning i sag T-133/95, dvs. angiveligt var bragt til ophùr.
 skrivelsen af 6. april 1995, og Kommissionens svar-
 skrift.
 6. M o d s t r i d e n d e og utilstrñkkelig retlig
 begrundelse
 3. T i l s i d e s ñ t t e l s e a f det fñllesskabsretlige
 nullitetsbegreb
 Appellanten anfùrer, at Retten ikke i tilstrñkkeligt
 Dette anbringende vedrùrer spùrgsmålet om omfang begrundede sin dom på tre punkter, og at visse
 artikel 6-skrivelsen af 12. april 1995 og den efter- udtalelser fra Retten er i modstrid med dens begrun-
 fùlgende beslutning af 14. august 1995, som ligger delse vedrùrende andre dele af sagen.
 ---pagebreak--- 20.2.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 48/17
 7. F o r k e r t a n v e n d e l s e a f d e t r e t l i g e b e g r e b 3. Under hvilke betingelser handler en udsteder af en fak-
 magtfordrejning tura i god tro?
 Appellanten anfùrer endvidere, at Retten begik en ret-
 lig fejl ved anvendelsen af begrebet magtfordrejning,
 idet
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 Ð den ikke ville foretage en samlet vurdering af alle afsagt den 24. november 1998 af Pretura circondariale di
 de relevante og samstemmende forhold, som appel- Brescia i sagen Centrosteel Srl mod Adipol GmbH
 lanten påberåbte sig, og endog undlod at under- (Sag C-456/98)
 sùge en lang rñkke af disse
 (1999/C 48/27)
 Ð uretmñssigt definerede de objektive, relevante og
 samstemmende forhold, som kan udgùre magtfor- Ved kendelse afsagt den 24. november 1998, indgået til
 drejning. Domstolens Justitskontor den 14. december 1998, har Pre-
 tura circondariale di Brescia i sagen Centrosteel Srl mod
 (1) EFT C 229 af 2.9.1995, s. 22. Adipol GmbH forelagt De Europñiske Fñllesskabers
 (2) EFT C 351 af 30.12.1995, s. 17. Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùl-
 (3) Rådets forordning nr. 17 af 6.2.1962, fùrste forordning om gende spùrgsmål:
 anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86
 (EFT 1959-1962, s. 81).
 (4) Kommissionens forordning nr. 99/63/EéF af 25. juli 1963 om 1) Der ùnskes en fortolkning af EF-traktatens artikel 52,
 udtalelser i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i Rådets forord- 53, 54, 55, 56, 57 og 58, idet det nñrmere ùnskes
 ning nr. 17 (EFT 1963-1964, s. 42). oplyst, om artikel 2 og 9 i den italienske lov nr. 204 af
 1985, hvorefter personer, som udùver virksomhed som
 handelsagenter, skal vñre optaget i et register, og agen-
 turkontrakter, der er indgået med personer, som ikke
 er optaget i registret, er ugyldige, udgùr begrñnsninger
 af etableringsfriheden?
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 2) Er traktatens bestemmelser om etableringsfrihed, dvs.
 afsagt den 15. oktober 1998 af Bundesfinanzhof i sagen
 artikel 52-58, til hinder for nationale bestemmelser,
 Schmeink & Cofreth AG & Co. KG mod Finanzamt
 hvorefter en agenturkontrakts gyldighed er betinget af,
 Borken og Manfred Strobel mod Finanzamt Esslingen
 at handelsagenten er optaget i et register for handels-
 (Sag C-454/98) agenter?
 (1999/C 48/26)
 3) Er traktatens bestemmelser om fri udveksling af tjene-
 steydelser, dvs. artikel 59-66, til hinder for nationale
 bestemmelser, hvorefter en agenturkontrakts gyldighed
 Ved kendelse afsagt den 15. oktober 1998, indgået til
 er betinget af, at handelsagenten er optaget i et register
 Domstolens Justitskontor den 11. december 1998, har
 for handelsagenter?
 Bundesfinanzhof i sagen Schmeink & Cofreth AG & Co.
 KG mod Finanzamt Borken og Manfred Strobel mod
 Finanzamt Esslingen forelagt De Europñiske Fñllesskabers
 Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùl-
 gende spùrgsmål:
 Appel ivñrksat den 16. december 1998 af Industrie des
 1. Påbyder fñllesskabsretten, at berigtigelsen af en afgift, poudres spheÂriques til prùvelse af dom afsagt den
 der er opkrñvet med urette, allerede skal kunne ske i 15. oktober 1998 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 forbindelse med afgiftsfastsñttelsesproceduren, eller er Fùrste Instans (Femte Udvidede Afdeling) i sag T-2/95,
 det tilstrñkkeligt, at medlemsstaterne tillader, at berig- Industrie des poudres spheÂriques mod Rådet for Den Euro-
 tigelsen fùrst sker i forbindelse med en efterfùlgende pñiske Union, stùttet af Kommissionen for De Europñiske
 sag om afgiftsansñttelse efter en rimelighedsvurdering Fñllesskaber, PeÂchiney eÂlectromeÂtallurgie og Chambre
 (af såkaldt saglige grunde)? syndicale de l'eÂlectromeÂtallurgie et de l'eÂlectrochimie
 (Sag C-458/98 P)
 2. Forudsñtter berigtigelsen af en med urette opkrñvet (1999/C 48/28)
 afgift ubetinget, at udstederen af fakturaen kan godt-
 gùre at have vñret i god tro, eller er det også i andre
 tilfñlde tilladt at berigtige fakturaer (og i givet fald Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 hvilke)? 16. december 1998 ivñrksat appel af Industrie des poudres


text:
25.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/29
 Rettens dom af 9. juli 2014 — Al-Tabbaa mod Rådet
 (Forenede sager T-329/12 og T-74/13) (1)
 ((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Syrien - indefrysning af pengemidler og økonomiske ressourcer - begrænsninger af indrejse i eller transit gennem EU’s område - ret til forsvar - ret til effektive retsmidler - begrundelsespligt - fejlskøn))
 2014/C 282/38
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Mazen Al-Tabbaa (Beirut, Libanon) (ved barrister M. Lester og solicitor G. Martin)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved S. Kyriakopoulou og V. Piessevaux, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Rådets retsakter vedrørende restriktive foranstaltninger vedrørende sagsøgeren, det vil sige oprindeligt Rådets gennemførelsesafgørelse 2012/256/FUSP af 14. maj 2012 om gennemførelse af Rådets afgørelse 2011/782/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien (EUT L 126, s. 9) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 410/2012 af 14. maj 2012 om gennemførelse af artikel 32, stk. 1, i forordning (EU) nr. 36/2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien (EUT L 126, s. 3)
 Konklusion
 1)
 Rådets gennemførelsesafgørelse 2012/256/FUSP af 14. maj 2012 om gennemførelse af afgørelse 2011/782/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 410/2012 af 14. maj 2012 om gennemførelse af artikel 32, stk. 1, i forordning (EU) nr. 36/2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien annulleres, for så vidt de vedrører Mazen Al-Tabbaa.
 2)
 Rådets afgørelse 2012/739/FUSP af 29. november 2012 om restriktive foranstaltninger over for Syrien og om ophævelse af afgørelse 2011/782/FUSP og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1117/2012 af 29. november 2012 om gennemførelse af artikel 32, stk. 1, i forordning nr. 36/2012 annulleres, for så vidt de vedrører Mazen Al-Tabbaa.
 3)
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 363/2013 af 22. april 2013 om gennemførelse af forordning nr. 36/2012 og Rådets gennemførelsesafgørelse 2013/185/FUSP af 22. april 2013 om gennemførelse af afgørelse 2012/739 annulleres, for så vidt de vedrører Mazen Al-Tabbaa.
 4)
 Rådets afgørelse 2013/255/FUSP af 31. maj 2013 om restriktive foranstaltninger over for Syrien annulleres, for så vidt den vedrører Mazen Al-Tabbaa.
 5)
 Virkningerne af afgørelse 2013/255 opretholdes for så vidt angår Mazen Al-Tabbaa indtil virkningerne af den delvise annullation af gennemførelsesforordning nr. 363/2013 om gennemførelse af forordning nr. 36/2012 træder i kraft.
 6)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sag T-74/13.
 7)
 Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger og betaler sagsøgerens omkostninger i sag T-329/12 og tre fjerdedele af sagsøgerens omkostninger i sag T-74/13.
 8)
 Sagsøgeren bærer en fjerdedel af sine egne omkostninger i sag T-74/13.
 (1) EUT C 273 af 8.9.2012.


text:
24.10.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 256/27
 Sag anlagt den 30. juli 2009 — EFIM mod Kommissionen
 (Sag T-296/09)
 2009/C 256/50
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) (Köln, Tyskland) (ved Rechtsanwalt D. Ehle)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning af 20. maj 2009 i sag COMP/C-3/39.391 EFIM annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning af 20. maj 2009 i sag COMP/C-3/39.391 EFIM. Kommissionen afviste ved denne beslutning sagsøgerens klage, hvorved sagsøgeren gjorde gældende, at flere producenter af blækstråleprintere havde gjort sig skyldige i forskellige krænkelser af artikel 81 EF og 82 EF på deres markeder for blækpatroner.
 Sagsøgeren gør som begrundelse for søgsmålet først og fremmest gældende, at Kommissionen ikke har taget en række faktiske omstændigheder af væsentlig betydning i betragtning, hvorved Kommissionen har tilsidesat princippet om god forvaltning, forpligtelsen til omhu, begrundelsespligten samt retten til at blive hørt. Sagsøgeren anfører endvidere, at den bedømmelse, som Kommissionen har foretaget i den anfægtede beslutning, navnlig med henblik på kriterierne for en prioritet ved klagesagsbehandlingen, var åbenbart urigtig og behæftet med fejlskøn. Endelig gør sagsøgeren gældende, at en effektiv beskyttelse af konkurrencen mod de konkurrencebegrænsninger, som sagsøgeren har gjort gældende, kun kan sikres af Kommissionen, eftersom de nationale kartelmyndigheder og domstole alene har geografisk begrænsede kompetencer.


text:
C 304/26 DA Den Europæiske Unions Tidende 13.12.2003
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 14. oktober 2003
 den 23. september 2003
 i sag T-174/02, Micole Wieme mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1)
 i sag T-308/01, Henkel KGaA mod Kontoret for Harmoni-
 (Tjenestemænd — stillingsopslag — bedømmelse af ansøger-
 sering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 nes kvalifikationer — åbenbart urigtigt skøn — magtfordrej-
 (KHIM) (1)
 ning)
 (2003/C 304/47)
 (»EF-varemærker — forordning (EF) nr. 40/94 og (EF)
 nr. 2868/95 — indsigelsessag — reel brug af det ældre (Processprog: fransk)
 varemærke — omfanget af appelkammerets prøvelse —
 vurdering af beviser fremlagt i sagen for indsigelsesafdelin-
 gen«)
 I sag T-174/02, Micole Wieme, tjenestemand ved Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber, ved avocat É. Boigelot, og
 med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De
 (2003/C 304/46) Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Currall, H. Tse-
 repa-Lacombe og D. Waelbroeck), angående en påstand om
 annullation af Kommissionens afgørelse af 13. juli 2001 om
 (Processprog: engelsk) at meddele afslag på sagsøgerens ansøgning om stillingen
 som chef for enheden »Generelle anliggender« i direktoratet
 »Juridiske anliggender og kontrol med anvendelsen af EU-
 bestemmelserne« i Generaldirektoratet for »Beskatning og
 Toldunion«, har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afde-
 lingsformanden, R. García-Valdecasas, og dommerne P. Lindh
 og J.D. Cooke; justitssekretær: ekspeditionssekretær J. Palacio
 I sag T-308/01, Henkel KGaA, Düsseldorf (Tyskland), ved
 González, den 14. oktober 2003 afsagt dom, hvis konklusion
 Rechtsanwalt C. Osterrieth, og med valgt adresse i Luxem-
 lyder således:
 bourg, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtiget: O. Wael-
 broeck), den anden part i sagen for appelkammeret ved 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker
 og Design) var LHS (UK) Ltd, Cheadle Hulme (Det Forenede 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 Kongerige), angående en påstand om annullation af afgørelsen,
 der blev truffet den 12. september 2001 af Tredje Appelkam- (1) EFT C 180 af 27.7.2002.
 mer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design) (sag R 738/2000-3) i forbindelse med
 en indsigelsessag mellem Henkel KGaA og LHS (UK) Ltd, har
 Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 N.J. Forwood, og dommerne J. Pirrung og A.W.H. Meij;
 justitssekretær: fuldmægtig D. Christensen, den 23. september
 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 18. september 2003
 1) Afgørelsen, der blev truffet den 12. september 2001 af Tredje
 Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre i sag T-241/02, Daniel Callebaut mod Kommissionen for
 Marked (Varemærker og Design) (sag R 738/2000-3), De Europæiske Fællesskaber (1)
 annulleres.
 (Tjenestemænd — vedtægtens artikel 45 — forfremmelse —
 sammenlignende bedømmelse af fortjenester)
 2) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker
 og Design) betaler sagens omkostninger. (2003/C 304/48)
 (Processprog: fransk)
 (1) EFT C 68 af 16.3.2002.
 I sag T-241/02, Daniel Callebaut, tjenestemand ved Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Mondorf-
 les-Bains (Luxembourg), ved avocats A. Coolen, J.-N. Louis


text:
22.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/43
 Sag anlagt den 26. august 2008 — Atlantean mod Kommissionen
 (Sag T-368/08)
 (2008/C 301/74)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Atlantean Ltd (Killybegs, Irland) (ved solicitors M. Fraser og D. Hennessy, og barristers G. Hogan SC, E. Regan og C. Toland)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning K(2008) 3236 af 26. juni 2008 vedrørende Irlands forespørgsel om Atlantean Ltd, som er rettet til Irland, annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Under denne sag nedlægger sagsøgeren påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 3236 endelig udg. af 26. juni 2008 om afslag på Irlands ansøgning vedrørende sagsøgerens fartøj Atlantean med henblik på forøgelse af kapaciteten inden for rammerne af det fjerde flerårige udviklingsprogram (FUP IV) af hensyn til forbedringer vedrørende sikkerhed, navigation til søs, hygiejne, produktkvalitet og arbejdsforhold for fartøjer med en længde over alt på mere end 12 m. Kommissionens første beslutning 2003/245/EF af 4. april 2003 (1) om afslag på Irlands ansøgning blev annulleret ved Retten i Første Instans' dom af 13. juni 2006, i det omfang den finder anvendelse på sagsøgerens fartøj Atlantean (2).
 Til støtte for sine påstande anfører sagsøgeren, at den anfægtede beslutning ikke blev truffet på grundlag af de kriterier, som er fastsat i Rådets beslutning 97/413/EF (3), som efter sagsøgerens opfattelse må udgøre det rigtige retsgrundlag, men på grundlag af artikel 11, stk. 5, i Rådets forordning nr. 2371/2002/EF (4). Sagsøgeren gør derfor gældende, at Kommissionen ikke blot manglede kompetence til at træffe beslutningen, men også tilsidesatte forbuddet mod at udstede retsakter med tilbagevirkende gyldighed, retssikkerhedsprincippet, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning samt principperne om ikke-diskriminering, ligebehandling og proportionalitet. Endvidere anfører sagsøgeren, at Kommissionen tilsidesatte sin begrundelsespligt i henhold til artikel 253 EF samt sagsøgerens ret til at blive hørt og dennes ejendomsret. Endelig gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen misbrugte sine beføjelser, handlede i ond tro (mala fides) og begik en uundskyldelig og åbenbar fejl i sin beslutning, ligesom den overskred grænserne for sin skønsbeføjelse.
 Ifølge sagsøgeren har Kommissionen med vedtagelsen af den anfægtede beslutning søgt at forpurre det hermed sammenhængende erstatningskrav, som sagsøgeren har gjort gældende i sag T-125/08 (5), der verserer ved Retten, og var derfor ikke i god tro (bona fide).
 (1) EUT L 90, s. 48.
 (2) Sag T-192/03, Atlantean Ltd. mod Kommissionen, Sml. 2006 II, s. 42.
 (3) Rådets beslutning af 26.6.1997 om mål og detaljerede regler for en omstrukturering af Fællesskabets fiskerisektor i perioden fra 1.1.1997 til 31.12.2001 med henblik på at opnå en bæredygtig ligevægt mellem ressourcerne og udnyttelsen heraf (EFT L 175, s. 27).
 (4) Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20.12.2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (EFT L 358, s. 59).
 (5) Sag T-125/08, Atlantean Ltd mod Kommissionen (EUT C 116, s. 28).


text:
19.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/53
 Sag anlagt den 21. april 2010 — Zitro IP mod KHIM — Show Ball Informática (BINGO SHOWALL)
 (Sag T-179/10)
 (2010/C 161/83)
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Zitro IP Sàrl (Luxembourg) (ved abogado A. Canela Giménez)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Show Ball Informática Ltda
 Sagsøgerens påstande
 —
 Harmoniseringskontorets afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Zitro IP Sàrl
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »BINGO SHOWALL« (registreringsansøgning nr. 6 059 919) for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 28 og 41
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Show Ball Informática Ltda
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-figurmærket (nr. 5 092 275), der indeholder ordbestanddelen »SHOW BALL« for varer og tjenesteydelser i klasse 9 og 42.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Delvis afslag på registreringsansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Ukorrekt fortolkning og anvendelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 om EF-varemærker.


text:
29.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/8
 Appel iværksat den 23. december 2015 af Den Tjekkiske Republik til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 8. oktober 2015 i de forenede sager T-659/13 og T-660/13, Den Tjekkiske Republik mod Kommissionen
 (Sag C-696/15 P)
 (2016/C 078/09)
 Processprog: tjekkisk
 Parter
 Appellant: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek, J. Vláčil og T. Müller, som befuldmægtigede)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Den appellerede dom ophæves.
 —
 Forordning nr. 885/2013 (1) og forordning nr. 886/2013 (2) annulleres i deres helhed.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Subsidiært:
 —
 Den appellerede dom ophæves.
 —
 Artikel 3, stk. 1, artikel 8 og artikel 9, stk. 1, litra a), i forordning nr. 885/2013 og artikel 5, stk. 1, artikel 9 og artikel 10, stk. 1 litra a), i forordning nr. 886/2013 annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har fremsat tre appelanbringender.
 Det første appelanbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet. Retten begik en retlig fejl i den appellerede dom, da den konkluderede, at forpligtelserne i henhold til forordning nr. 885/2013 og forordning nr. 886/2013 ikke finder anvendelse på en medlemsstat, der endnu ikke har besluttet på dens område at anvende applikationer eller tjenester for intelligente transportsystemer, selv om en sådan konklusion ikke følger af disse forordninger.
 Andet appelanbringende om tilsidesættelse af artikel 13, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union, sammenholdt med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Retten begik en retlig fejl i den appellerede dom, da den konkluderede, at Kommissionen i forbindelse med vedtagelsen af retsakter i henhold til delegeret kompetence har et vidt nok skøn til, at den ikke behøver at holde sig inden for de specifikke bemyndigende bestemmelser.
 Tredje appelanbringende om processuelle fejl for Retten. I den appellerede dom foretog Retten en åbenbar urigtig gengivelse af flere af de af Den Tjekkiske Republik fremsatte argumenter, og der var visse af Den Tjekkiske Republiks argumenter, som den slet ikke tog stilling til. Disse processuelle fejl havde afgørende betydning for Rettens bedømmelse af de retlige anbringender.
 (1) EUT L 247, s. 1.
 (2) EUT L 247, s. 6.


text:
C 26/6 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 24.1.98
 den tillñgsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forord- nie ASBL (FeÂd. Horeca-Wallonie), Namur (Belgien), ved
 ning (EéF) nr. 804/68, for så vidt som disse forordnin- advokat Gilles BouneÂou, Luxembourg, samt advokaterne
 ger ikke indeholder nogen bestemmelse om tildeling af Jean Materne og Alain Bernard, LieÁge, og med valgt
 en referencemñngde til bedrifter, som har påtaget sig adresse i Luxembourg hos advokat BouneÂou, 15, avenue
 en forpligtelse i henhold til Rådets forordning (EéF) du Bois, mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 nr. 1078/77 af 17. maj 1977 om indfùrelse af en prñ- skaber (befuldmñgtiget: GeÂrard Rozet), hvori der i det
 mieordning for ikke-markedsfùring af mñlk og mejeri- vñsentlige er nedlagt påstand om annullation af Kommis-
 produkter og for omstilling af malkekvñgsbesñtninger, sionens beslutning om ikke at rejse indsigelse mod, at
 i det tilfñlde, hvor producenterne ikke har leveret reÂgion wallonne gennemfùrer et forslag til dekret om
 mñlk i det af den pågñldende medlemsstat valgte refe- social turisme, hvilken beslutning er rettet til Kongeriget
 renceår, dels ved anvendelsen af ovennñvnte forord- Belgien ved skrivelse SG(96) D/8253 af 24. september
 ning (EéF) nr. 857/84, som ñndret ved Rådets forord- 1996, har Retten (Anden Udvidede Afdeling), sammensat
 ning (EéF) nr. 764/89 af 20. marts 1989, for så vidt af afdelingsformanden, A. Kalogeropoulos, og dommerne
 som denne forordnings artikel 3a, stk. 1, andet led, C. P. BrieÈt, C. W. Bellamy, A. Potocki og J. Pirrung; justits-
 udelukker, at den, som har fået overdraget en prñmie i sekretñr: H. Jung, den 20. november 1997 afsagt ken-
 henhold til forordning (EéF) nr. 1078/77, kan tildeles delse, hvis konklusion lyder således:
 en sñrlig referencemñngde.
 1) Sagen afvises.
 2) I sag T-195/94 lùber den periode, for hvilken sagsù-
 gerne har krav på erstatning af det tab, de har lidt ved
 anvendelsen af forordning (EéF) nr. 857/84, fra den
 12. januar 1989 til den 28. juli 1993 og i sag T-202/94 2) Sagsùgeren betaler sagens omkostninger.
 fra den 3. september 1987 til den 31. januar 1993.
 (1) EFT C 166 af 31.5.1997.
 3) Inden tolv måneder efter denne doms afsigelse medde-
 ler parterne Retten stùrrelsen af de erstatningsbelùb,
 de er blevet enige om.
 4) Såfremt parterne ikke opnår enighed herom, meddeler
 de inden samme frist Retten deres erstatningskrav, KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 opgjort i tal.
 den 24. november 1997
 i sag T-266/94 (92), Foreningen af Jernskibs- og Maskin-
 5) Afgùrelsen om sagsomkostningerne udsñttes. byggerier i Danmark, Skibsvñrftsforeningen m.fl. mod
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (1)
 (1) EFT C 188 af 9.7.1994 og C 218 af 6.8.1994.
 (Statsstùtte Ð skibsbygningsindustri Ð fastsñttelse af
 sagsomkostninger)
 (98/C 26/12)
 (Processprog: engelsk)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 20. november 1997
 i sag T-85/97, Interprovinciale des feÂdeÂrations d'hôteliers, I sag T-266/94 (92), Foreningen af Jernskibs- og Maskin-
 restaurateurs, cafetiers et entreprises assimileÂes de Wallo- byggerier i Danmark, Skibsvñrftsforeningen, Kùbenhavn,
 nie ASBL (FeÂd. Horeca-Wallonie) mod Kommissionen for Assens Skibsvñrft A/S, Assens, Burmeister & Wain Skibs-
 De Europñiske Fñllesskaber (1) vñrft A/S, Kùbenhavn, Danyard A/S, Frederikshavn, Fre-
 dericia Skibsvñrft A/S, Fredericia, Odense Staalskibsvñrft
 (Retspleje Ð frister Ð regler for beregning heraf Ð afvis- A/S, Odense, Svendborg Vñrft A/S, Svendborg, érskov
 ning) Christensens Staalskibsvñrft A/S, Frederikshavn, Aarhus
 Flydedok A/S, rhus, ved advokat Jan-Erik Svensson,
 (98/C 26/11) Kùbenhavn, og med valgt adresse i Luxembourg hos advo-
 kat Philippe Dupont, 8-10, rue Mathias Hardt, stùttet af
 Kongeriget Danmark (befuldmñgtiget: Peter Biering), mod
 (Processprog: fransk) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (befuld-
 mñgtigede: Anders Christian Jessen og Ben Smulders),
 stùttet af Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmñgti-
 I sag T-85/97, Interprovinciale des feÂdeÂrations d'hôteliers, gede: Ernst Röder, Bernd Kloke og, under den mundtlige
 restaurateurs, cafetiers et entreprises assimileÂes de Wallo- forhandling, Michael Schütte) og MTW Schiffswerft
 ---pagebreak--- 24.1.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 26/7
 GmbH (tidligere Meerestechnik Werft), Wismar, Forbunds- 2) Sagsùgeren betaler alle omkostninger i forbindelse med
 republikken Tyskland, ved advokaterne Hans-Jürgen Rabe begñringen om forelùbige forholdsregler.
 og Georg M. Berrisch, Hamburg, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat FrancËois Turk, 13 B, avenue
 Guillaume, angående en begñring om fastsñttelse af de 3) Hvert part betaler sine egne omkostninger i forbindelse
 sagsomkostninger, som sagsùgerne skal erstatte interveni- med passivitetssùgsmålet.
 enten MTW Schiffswerft GmbH efter Rettens dom af
 22. oktober 1996 i sagen Skibsvñrftsforeningen m.fl. mod
 (1) EFT C 131 af 26.4.1997.
 Kommissionen (sag T-266/94, Sml. II, s. 1399), har Retten
 (Fùrste Udvidede Afdeling), sammensat af prñsidenten, A.
 Saggio, og dommerne B. Vesterdorf, C. W. Bellamy, R. M.
 Moura Ramos og J. Pirrung; justitssekretñr: H. Jung, den
 24. november 1997 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 således:
 Sag anlagt den 10. november 1997 af Peter Cain mod
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 De omkostninger, som sagsùgerne skal erstatte intervenien-
 ten MTW Schiffswerft GmbH, fastsñttes til 125 000 (Sag T-289/97)
 DEM. (98/C 26/14)
 (1) EFT C 254 af 10.9.1994.
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 10. november 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber af Peter Cain, Trier (For-
 bundsrepublikken Tyskland), ved advokaterne Jean-NoeÈl
 Louis, Thierry Demaseure, Ariane Tornel og FrancËoise Par-
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 mentier, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 den 26. november 1997 Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange.
 i sag T-39/97, T. Port GmbH & Co. mod Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber (1) Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 (Landbrug Ð fñlles markedsordning Ð bananer Ð
 anmodning om supplerende importlicenser Ð passivitets-
 Ð Afgùrelsen af 12. marts 1997 annulleres, for så vidt
 sùgsmål Ð udeblivelse)
 sagsùgeren herved blev ansat som oversñtter i lùn-
 (98/C 26/13) klasse LA 7, lùntrin 3, med virkning fra den 1. februar
 1997.
 (Processprog: tysk) Ð Sagsùgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 I sag T-39/97, T. Port GmbH & Co. med hjemsted i Ham-
 burg ved advokat Gert Meier, Köln, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat Marc Baden, 24, rue Marie-
 Adelaïde, mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles- Ved afgùrelse af 26. februar 1996 blev sagsùgeren med
 skaber (befuldmñgtigede: Dierk Booû, Klaus-Dieter Bor- virkning fra 1. januar 1996 udnñvnt til tjenestemand på
 chardt og Hubert van Vliet), hvori der er nedlagt påstand prùve i lùnklasse LA 7, lùntrin 1, og blev indplaceret i
 om, at det i medfùr af EF-traktatens artikel 175 fastslås, »Oversñttelsestjenesten, Tematisk Gruppe G Ð Det Stati-
 at Kommissionen har undladt at trñffe afgùrelse om sag- stiske Kontor, information og innovation, lån og investe-
 sùgerens anmodning af 16. december 1996 om udstedelse ring, Publikationskontoret og EKSF, engelsk« i Luxem-
 af supplerende importlicenser som overgangsforanstaltning bourg. Ved afgùrelse af 28. oktober 1996 blev sagsùgeren
 inden for rammerne af den fñlles markedsordning for med virkning fra den 1. november 1996 fastansat i sin stil-
 bananer, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afde- ling.
 lingsformanden, P. Lindh, og dommerne K. Lenaerts og
 J. D. Cooke; justitssekretñr: H. Jung, den 26. november
 1997 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: Den for sagsùgeren bebyrdende afgùrelse er afgùrelsen af
 12. marts 1997, der ophñvede og trådte i stedet for afgù-
 relsen af 26. februar 1996, og hvorved ansñttelsesmyndig-
 heden udnñvnte sagsùgeren til tjenestemand på prùve i
 1) Det er ufornùdent at trñffe afgùrelse i sagen. lùnklasse LA 7, lùntrin 3.


text:
18.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Republikken Litauen) den 16. februar 2009 — Kirin Amgen, Inc. mod Lietuvos Respublikos valstybinis patentų biuras
 (Sag C-66/09)
 2009/C 90/27
 Processprog: litauisk
 Den forelæggende ret
 Lietuvos Aukščiausiasis Teismas
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Kirin Amgen, Inc.
 Sagsøgt: Lietuvos Respublikos valstybinis patentų biuras
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal det i artikel 19, stk. 2, i forordning nr. 1768/92 (1) omhandlede tidspunkt for denne forordnings ikrafttræden i forhold til Litauen forstås som datoen for dennes tiltrædelse af Den Europæiske Union?
 2)
 Hvis det første spørgsmål besvares bekræftende, hvad er da ved beregningen af fristen på seks måneder forholdet mellem artikel 19 og artikel 7 i forordning nr. 1768/92, og hvilken af disse artikler skal finde anvendelse i hovedsagen?
 3)
 Har en tilladelse til at markedsføre et produkt i Det Europæiske Fællesskab fået ubetinget retsvirkning i Republikken Litauen fra datoen for dennes tiltrædelse af Den Europæiske Union?
 4)
 Hvis det tredje spørgsmål besvares bekræftende, kan retsvirkningen af tilladelsen til markedsføring af produktet i forhold til artikel 3, litra b), i forordning nr. 1768/92 sidestilles med tilladelsens udstedelse?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1768/92 af 18.6.1992 om indførelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler (EFT L 182, s. 1).


text:
1.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/27
 Rettens dom af 12. april 2013 — Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto mod Kommissionen
 (Sag T-401/08) (1)
 (Konkurrence - aftaler - ophavsret vedrørende offentlig fremførelse af musikværker via internettet, satellit og viderespredning pr. kabel - beslutning om, at der foreligger en overtrædelse af artikel 81 EF - opdeling af det geografiske marked - bilaterale aftaler mellem nationale forvaltningsselskaber - samordnet praksis, som udelukker muligheden for at udstede multiterritorie- og multirepertoirelicenser - bevis - uskyldsformodning)
 2013/C 156/46
 Processprog: finsk
 Parter
 Sagsøger: Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto ry (Helsinki, Finland) (ved advokat H. Pokela)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved E. Paasivirta, F. Castillo de la Torre og P. Aalto, derefter ved E. Paasivirta og F. Castillo de la Torre, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 3435 endelig af 16. juli 2008 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/C2/38.698 — CISAC)
 Konklusion
 1)
 Artikel 3 i Kommissionens beslutning K(2008) 3435 endelig af 16. juli 2008 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/C2/38.698 — CISAC) annulleres, for så vidt som den angår Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto ry.
 2)
 Artikel 4 i beslutning K(2008) 3435 endelig annulleres i det omfang, den henviser til beslutningens artikel 3, for så vidt som den angår Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto.
 3)
 I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.
 4)
 Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teostos omkostninger.
 5)
 Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto bærer halvdelen af sine egne omkostninger.
 6)
 Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto og Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 313 af 6.12.2008.


text:
1.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 31/22
 Sag anlagt den 20. november 2013 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-111/13)
 2014/C 31/39
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat F. Moyse)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af dels EPSO’s afgørelse om ikke at lade sagsøgeren få adgang til udvælgelsesfasen i udvælgelsesprøve EPSO/AD/231/12 (AD7) og om at omklassificere ham i udvælgelsesprøve EPSO/AD/230/12 (AD5), dels afgørelsen om at opføre ham på reservelisten for den nævnte udvælgelsesprøve AD5, og påstand om at sagsøgeren tildeles skadeserstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, som han påstår at have lidt.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Retsakterne af 16.7.2012, 3.9.2012, 3.12.2012, 13.2.2013, 15.3.2013 og, såfremt der er behov herfor, retsakterne om afslag på sagsøgerens klager af 21.8.2013 og 2.10.2013, annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at erstatte sagsøgerens tab, der er opgjort til 300 580 EUR.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
Nr . C 315/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25 . 11 . 95
 fortolkningen af Rådets forordning ( EØF ) nr . 1491 /85 af que Gonzålez Diaz ) mod Kongeriget Spanien ( befuldmæg
 23 . maj 1985 om fastsættelse af særlige foranstaltninger for tigede : Alberto José Navarro Gonzålez og Gloria Calvo
 sojabønner ( EFT nr. L 151 , s . 15 ), Rådets forordning ( EØF ) Diaz ), angående en påstand om, at det fastslås, at Konge
 nr . 2194/85 af 25 . juli 1985 om fastsættelse af almindelige riget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 regler vedrørende særlige foranstaltninger for sojabønner EF-traktaten ved ikke at have udstedt eller givet Kommis
 ( EFT nr . L 204, s . 1 ) og Kommissionens forordning ( EØF ) sionen meddelelse om de love og administrative bestemmel
 nr . 2537/89 af 8 . august 1989 om gennemførelsesbestem ser, der er nødvendige for at efterkomme Rådets andet
 melser til de særlige foranstaltninger for sojabønner ( EFT direktiv 90/619/EØF af 8 . november 1990 om samordning
 nr . L 245 , s . 8 ), som ændret ved Kommissionens forordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte
 ( EØF ) nr . 150/90 af 19 . januar 1990 ( EFT nr. E 18 , s . 10 ), livsforsikringsvirksomhed , om fastsættelse af bestemmelser,
 har Domstolen ( Femte Afdeling ), sammensat af afdelings der kan lette den faktiske gennemførelse af den fri udveks
 formanden, D. A. O. Edward, og dommernej . C. Moitinho ling af tjenesteydelser, og om ændring af direktiv 79/
 de Almeida , C. Gulmann ( referende dommer ), P. Jann og E. 267/EØF ( EFT nr . L 330 , s . 50 ), har Domstolen ( Sjette
 Sévon ; generaladvokat: C. O. Lenz; justitssekretær : fuld Afdeling ), sammensat af den fungerende afdelingsformand ,
 mægtig L. Hewlett, den 12 . oktober 1995 afsagt dom , hvis afdelingsformand G. Hirsch , og dommerne G. F. Mancini
 konklusion lyder således : ( refererende dommer ), F. A. Schockweiler, J. L. Murray og
 H. Ragnemalm ; generaladvokat : C. O. Lenz; justititssekre
 1 ) Gennemgangen af de fire første præjudicielle spørgsmål tær : R. Grass , den 12 . oktober 1995 afsagt dom, hvis
 har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden konklusion lyder således :
 af artikel 29a i Kommissionens forordning (EØF)
 nr . 2537/89 af 8. august 1989 om gennemførelsesbe 1 ) Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i
 stemmelser til de særlige foranstaltninger for sojabøn henhold til EF-traktaten ved ikke inden for den fastsatte
 ner, som ændret ved Kommissionens forordning (EØF) frist at have udstedt de nødvendige love og administra
 nr . 150/90 af 19. januar 1990. tive bestemmelser med henblik på at efterkomme Rådets
 andet direktiv 90/619/EØF af 8 . november 1990 om
 2 ) Artikel 6, stk . 3 , i samme forordning skal fortolkes samordning af love og administrative bestemmelser
 således, at en producent af soja er forpligtet til at give vedrørende direkte livsforsikringsvirksomhed, om fast
 meddelelse til det kompetente organ om enhver ændring sættelse af bestemmelser, der kan lette den faktiske
 i de i dyrkningskontrakten angivne arealer, herunder gennemførelse af den fri udveksling af tjenesteydelser,
 om enhver reduktion of arealerne, også selv om denne og om ændring af direktiv 79/267/EØF.
 måtte stå i forbindelse med naturforhold som større
 regnmængder, når ændringen indtræder før indgivelsen
 af kontrakten, samt om alle ændringer, som indtræder 2 ) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 efter indgivelsen af dyrkningskontrakten, og som hver
 for sig eller sammenlagt overstiger 10% af det i (') EFT nr . C 288 af 15 . 10 . 1994 .
 dyrkningskontrakten angivne areal og udgør mere end
 én hektar areal.
 (') EFT nr . C 146 af 28 . 5 . 1994 .
 DOMSTOLENS DOM
 af 17 . oktober 1995
 i sag C-450/93 , Eckhard Kalanke mod Freie Hansestadt
 DOMSTOLENS DOM
 Bremen ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesar
 ( Sjette Afdeling ) beitsgericht ) (')
 af 12 . oktober 1995 (Ligebehandling af mænd og kvinder — direktiv 76/
 207/EØF — artikel 2, stk. 4 — forfremmelse — lige
 i sag C-242/94 , Kommissionen for De Europæiske Fælles kvalifikationer hos ansøgere af forskelligt køn — fortrins
 skaber mod Kongeriget Spanien ( 1 )
 stilling for kvindelige ansøgere)
 (Traktatbrud — direktiv 90/619/EØF — manglende gen ( 95/C 315 /04 )
 nemførelse)
 ( 95/C 315/03 )
 (Processprog: tysk )
 (Processprog: spansk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-450/93 , angående en anmodning, som Bundesar
 I sag C-242/94, Kommissionen for De Europæiske Fælles beitsgericht i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har
 skaber ( befuldmægtigede : Dimitrios Gouloussis og F. Enri indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende


text:
28.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 320/27
 Rettens kendelse af 16. juli 2015 — PAN Europe og Stichting Natuur en Milieu mod Kommissionen
 (Sag T-574/12) (1)
 ((Miljø - forordning (EF) nr. 149/2008 - maksimalgrænseværdier for pesticidrester - forordning (EF) nr. 1367/2006 - anmodning om intern prøvelse - søgsmålsinteresse ophørt - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2015/C 320/42)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøgere: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruxelles, Belgien) og Stichting Natuur en Milieu (Utrecht, Nederlandene) (ved advokat F. Martens)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved B. Burggraaf, P. Ondrůšek og G. von Rintelen, derefter ved B. Burggraaf, G. von Rintelen og P. Oliver og endelig ved G. von Rintelen, H. Kranenborg og L. Pignataro-Nolin, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 16. oktober 2012, hvorved Kommissionen forkastede sagsøgernes anmodninger om intern prøvelse af Kommissionens forordning (EF) nr. 149/2008 af 29. januar 2008 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 396/2005 for så vidt angår udarbejdelse af bilag II, III og IV med maksimalgrænseværdier for produkterne i forordningens bilag I (EUT L 58, s. 1) som ubegrundede.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) og Stichting Natuur en Milieu bærer deres egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 55 af 23.2.2013.


text:
C 19/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25.1.2003
 i henhold til artikel 24 i vedtægten for tjenestemænd ved De Sagsøgeren er i den forbindelse af den opfattelse, at Generalsek-
 Europæiske Fællesskaber, har Rettens præsident den 17. okto- retæren har handlet retsstridigt ved at træffe den anfægtede
 ber 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: afgørelse, idet der ikke er vedtaget almindelige regler, hvorefter
 ledelsesfunktioner kan omlægges. De opgaver, som sagsøgeren
 faktisk har udført, lige siden denne afgørelse blev truffet, er
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 desuden åbenbart mindre betydningsfulde end de opgaver, der
 normalt udføres af en tjenestemand i lønklasse A3.
 2) Afgørelsen vedrørende sagens omkostninger udsættes.
 Sag anlagt den 14. oktober 2002 af Michel Soubies mod Sag anlagt den 31. oktober 2002 af foreningen Gestoras
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Pro Amnistia, Juan Mari Olano Olano og Julen Zelarain
 Errasti mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag T-325/02)
 (Sag T-333/02)
 (2003/C 19/69)
 (2003/C 19/70)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 14. oktober 2002 anlagt sag mod De Europæiske
 Fællesskabers Domstol af Michel Soubies, Bruxelles, ved avo-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 cats Albert Coolen, Jean-Noël Louis og Etienne Marchal, og
 den 31. oktober 2002 anlagt sag mod Rådet for Den Europæi-
 med valgt adresse i Luxembourg.
 ske Union af foreningen Gestoras Pro Amnistia, Hernani
 (Spanien), Juan Mari Olano Olano, Gainza (Spanien), og Julen
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Zelarain Errasti, Donostia (Spanien), ved avocat Didier Rouget.
 — Kommissionens Generalsekretærs afgørelse af 26. novem-
 ber 2001 om at placere sagsøgeren som konsulent Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 (personlig udnævnelse) i lønklasse A3 ved den administra-
 tive enhed SG/F.2 »Institutionelle spørgsmål« annulleres. — Rådet tilpligtes at betale foreningen Gestoras Pro Anistia
 1 000 000 EUR i erstatning og de to sagsøgere Juan Mari
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. Olano Olano og Julen Zelarain Errasti 100 000 EUR hver
 i erstatning.
 — Sagsøgerne tilkendes 4,5 % p.a. i morarenter af disse
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter beløb fra afsigelsen af Rettens dom, og til betaling sker.
 — Rådet tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale
 Sagsøgeren, der er tjenestemand i lønklasse A3, anfægter
 sagsøgernes.
 ansættelsesmyndighedens afgørelse om at udnævne ham til
 konsulent (personlig udnævnelse) ved den administrative
 enhed SG/F.2 »Institutionelle spørgsmål«, hvis chef er udnævnt
 til lønklasse A5.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren gældende:
 Foreningen Gestoras Pro Amnistia og to talsmænd for den har
 — at begrundelsespligten er tilsidesat nedlagt påstand om erstatning af det tab, de har gjort gældende
 at have lidt ved, at foreningen er blevet optaget på listen over
 — at der er sket tilsidesættelse af fremgangsmåden ved personer, grupper og enheder, der er involveret i terrorhandlin-
 besættelse af mellemlederstillinger, at vedtægtens artik- ger, i Rådets fælles holdning 2001/931/FUSP af 27. december
 ler 4, 5, 27 og 29 er tilsidesat samt at der er sket 2001 (1), som er bekræftet ved Rådets fælles holdninger 2002/
 tilsidesættelse af principperne om god forvaltningsskik, 340/FUSP af 2. maj 2002 (2) og 2002/940/FUSP af 17. juni
 om effektiv administration og om ret til en karriere. 2002 (3).
 ---pagebreak--- 25.1.2003 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 19/37
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 i sag T-338/02 fremførte.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 ( 1) Rådet fælles holdning af 27.12.2001 om anvendelse af specifikke som i sag T-326/02.
 foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme (EFT L 344, s. 93).
 ( 2) Rådets fælles holdning af 2.5.2002 om ajourføring af fælles
 holdning 2001/931/FUSP om anvendelse af specifikke foranstalt-
 ninger til bekæmpelse af terrorisme (EFT L 116, s. 75).
 ( 3) Rådets fælles holdning af 17.6.2002 om ajourføring af fælles
 holdning 2001/931/FUSP om anvendelse af specifikke foranstalt-
 ninger til bekæmpelse af terrorisme og om ophævelse af fælles
 holdning 2002/340/FUSP (EFT L 160, s. 32).
 Sag anlagt den 8. november 2002 af Metro-Goldwin-
 Mayer Lion Corporation mod Kontoret for Harmonise-
 ring i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag T-342/02)
 (2003/C 19/72)
 Sag anlagt den 13. november 2002 af B.V. Bureau Wijsmul-
 ler Scheepvaart- Transport en Zeesleepvaart Maatschappij (Processprog: engelsk)
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-340/02)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 8. november 2002 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (2003/C 19/71) af Metro-Goldwin-Mayer Lion Corporation, Santa Monica,
 California (USA), ved avocats Fernand de Visscher, Emmanuel
 Cornu, Eric De Gryse og Donatienne Moreau. En anden part i
 (Processprog: nederlandsk) sagen for appelkammeret var Moser Grupo Media, S.L., Santa
 Eulalia Del Rio (Baleares, Spanien).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 13. november 2002 anlagt sag mod Kommissionen — Annullationspåstanden tages til følge.
 for De Europæiske Fællesskaber af B.V. Bureau Wijsmuller
 Scheepvaart- Transport en Zeesleepvaart Maatschappij, IJmui-
 den (Nederlandene), ved advokat M.J.J.M. Essers. — Afgørelsen truffet den 5. september 2002 af Tredje
 Appelkammer annulleres.
 — Indsigelsesafdelingens afgørelse af 19. februar 2001
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: opretholdes, for så vidt indsigelse nr. B 47730 herved
 tages til følge for alle de omtvistede varer og tjenesteydel-
 1) Principalt, Kommissionens beslutning af 19. juni 2002, ser, og registreringsansøgning nr. 409664 afslås i det hele
 nr. K(2002)2158 endelig udg. om Nederlandenes stats- på grundlag af sagsøgerens nationale registreringer af
 støtte til nederlandske slæbebådes virksomhed i havne og varemærket »MGM«.
 indre farvande i Den Europæiske Union, annulleres.
 — Indsigelsesafdelingens afgørelse af 19. februar 2001 an-
 nulleres, for så vidt som den ikke anerkender sagsøgerens
 2) Subsidiært annulleres artikel 2 og 3 i Kommissionens EF-varemærkeansøgning nr. 141820 vedrørende vare-
 anfægtede beslutning, hvori Kommissionen bl.a. har mærket »MGM«, eller subsidiært, for så vidt som den ikke
 pålagt den nederlandske regering at træffe alle nødvendige anerkender de ældre nationale varemærkeregistreringer i
 foranstaltninger til at kræve støtten tilbage fra de begun- Østrig, Grækenland og Det Forenede Kongerige som
 stigede — med undtagelse af støtte, der er givet før den hindring for registrering.
 12. september 1990.
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 3) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. kostninger.


text:
24.2.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 42/19
 Sag anlagt den 22. december 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-531/06)
 (2007/C 42/34)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved E. Traversa, som befuldmægtiget, og avvocati G. Giacomini og E. Boglione)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 43 EF og 56 EF derved, at den
 a)
 har opretholdt en lovgivning, hvorved retten til at drive private apoteker kun tilkommer fysiske personer, der er i besiddelse af en universitetsgrad i farmakologi, og selskaber, hvori selskabsdeltagerne udelukkende er farmaceuter, og
 b)
 har opretholdt lovbestemmelser, der gør det umuligt for virksomheder, der forhandler farmaceutiske produkter, at erhverve andele i selskaber, der driver kommunale apoteker
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Forbuddet mod, at fysiske personer, der ikke er farmaceuter, eller virksomheder, der ikke udelukkende består af farmaceuter, erhverver andele i private apoteker, er ikke blot til hinder for, men gør det helt umuligt for disse kategorier af personer at udøve to af de grundlæggende friheder, de er tilsikret ved traktaten, nemlig de frie kapitalbevægelser og etableringsfriheden.
 Forbuddet mod, at virksomheder, der forhandler lægemidler, kan deltage i selskaber, der driver private og kommunale apoteker, kan udledes af nogle bestemmelser, der fortsat er gældende i italiensk lovgivning, og vil kunne anvendes af de nationale retter. Dette forbud udgør en hindring både for de frie kapitalbevægelser og for den frie etableringsret.


text:
8.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 303/47
 Sag anlagt den 3. juli 2014 — Staywell Hospitality Group mod KHIM — Sheraton International IP (PARK REGIS)
 (Sag T-510/14)
 2014/C 303/55
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Staywell Hospitality Group Pty Ltd (Sydney, Australien) (ved solicitor D. Farnsworth)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Sheraton International IP LLC (Stamford, De Forenede Stater)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen truffet den 30. april 2014 af Femte Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 240/2013-5 og R 303/2013-5) annulleres, i det omfang den vedrører sag R 240/2013-5.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Staywell Hospitality Group Pty Ltd
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket indeholdende ordbestanddelene »PARK REGIS« for tjenesteydelser i klasse 35, 36 og 43 — EF-varemærkeansøgning nr. 9 4 88 933
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Sheraton International IP LLC
 De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Figur- og ordmærkerne »ST. REGIS« for tjenesteydelser i klasse 36, 42 og 43, den internationale varemærkeregistrering, hvor Den Europæiske Union designeres for ordmærket »ST. REGIS« for tjenesteydelser i klasse 36 og de velkendte figur- og ordmærker »ST. REGIS« i Den Europæiske Union
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen delvist taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagerne
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
14.7.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 200/21
 DOMSTOLENS DOM 2) Bevis herfor kan føres i overensstemmelse med de processuelle
 regler i den pågældende medlemsstats interne retsorden. De
 processuelle regler må dog ikke være mindre gunstige end dem,
 (Sjette Afdeling) der gælder for tilsvarende søgsmål på grundlag af national
 ret, og de må heller ikke i praksis gøre det umuligt eller
 uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve de rettigheder, der tillæg-
 af 17. maj 2001 ges i henhold til Fællesskabets retsorden.
 i sag C-340/99, TNT Traco SpA mod Poste Italiane SpA (1) EFT C 352 af 4.12.1999.
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale civile
 di Genova) (1)
 (»EF-traktatens artikel 86 og 90 (nu artikel 82 EF og 86 EF)
 — posttjenester — national ordning, hvorefter virksomheder,
 der ikke driver den almindelige posttjeneste, skal betale den
 postafgift, som normalt betales for almindelige posttjenester,
 når de leverer tjenesteydelser i form af kurer- og ekspresfor-
 sendelse — tildeling af indtægter fra betalingen af denne DOMSTOLENS DOM
 postafgift til den virksomhed, der med eneret driver en
 almindelige posttjeneste«)
 af 31. maj 2001
 (2001/C 200/36)
 i de forenede sager C-122/99 P og C-125/99 P, D. og
 Kongeriget Sverige mod Råder for Den Europæiske
 Union (1)
 (Processprog: italiensk)
 (»Appel — tjenestemænd — husstandstillæg — gifte
 tjenestemænd — registreret partnerskab efter svensk ret«)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (2001/C 200/37)
 I sag C-340/99, angående en anmodning, som Tribunale civile
 di Genova (Italien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til (Processprog: svensk)
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, TNT Traco
 SpA mod Poste Italiane SpA, at opnå en præjudiciel afgørelse
 vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 86 og 90 (nu
 artikel 82 EF og 86 EF), har Domstolen (Sjette Afdeling), (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne gjort i Samling af Afgørelser)
 J.-P. Puissochet, R. Schintgen (refererende dommer), F. Macken
 og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: S. Alber; justitssekre-
 I de forenede sager C-122/99 P og C-125/99 P, D., tjeneste-
 tær: fuldmægtig L. Hewlett, den 17. maj 2001 afsagt dom, hvis
 mænd i Rådet for Den Europæiske Union, bosiddende i Arvika
 konklusion lyder således:
 (Sverige), ved avocats J.-N. Louis, G.-F. Parmentier og V. Peere,
 og Kongeriget Sverige (befuldmægtiget: L. Nordling), støttet af
 1) I den udstrækning samhandelen mellem medlemsstater kan Kongeriget Danmark (befuldmægtiget: J. Molde) og Kongeriget
 påvirkes, er EF-traktatens artikel 86 og artikel 90 (nu artikel 82 Nederlandene (befuldmægtigede: M.A. Fierstra og J. van Bakel),
 EF og 86 EF), sammenholdt, til hinder for en national ordning angående appel af dom afsagt den 28. januar 1999 af De
 i en medlemsstat, hvorefter en privatretlig virksomhed får eneret Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling)
 til at udføre den almindelige posttjeneste, og alle andre i sag T-264/97, D. mod Rådet (Sml. Pers. I-A, s. 1, og II, s. 1),
 erhvervsdrivendes ret til at levere kurer- og ekspresydelser, der hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af dommen — den
 ikke henhører under den almindelige posttjeneste, er betinget af anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union
 betaling af en postafgift svarende til sædvanlig frankering til (befuldmægtigede: M. Bauer og E. Karlsson) — har Domstolen,
 den virksomhed, der har fået overdraget den almindelige sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelings-
 posttjeneste, medmindre det bevises, at indtægterne fra denne formændene C. Gulmann, A. La Pergola, M. Wathelet og
 betaling er nødvendige for at gøre det muligt for den nævnte V. Skouris samt dommerne D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet
 virksomhed at varetage den almindelige posttjeneste på accepta- (refererende dommer), P. Jann, L. Sevón, R. Schintgen, F. Mac-
 ble økonomiske vilkår, og at denne virksomhed er forpligtet til ken, N. Colneric, S. von Bahr, J.N. Cunha Rodrigues og
 at betale den samme afgift, når den selv præsterer en kurer- og C.W.A. Timmermans; generaladvokat: J. Mischo; justitssekre-
 ekspresydelse, som ikke henhører under den nævnte almindelige tær: assisterende justitssekretær H. von Holstein, den 31. maj
 posttjeneste. 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- C 200/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.7.2001
 1) Appellerne forkastes. har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 manden, A. La Pergola, og dommerne P. Jann (refererende
 2) D og Kongeriget Sverige betaler sagsomkostningerne in sol- dommer), L. Sevón, S. von Bahr og C.W.A. Timmermans;
 idum. generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: afdelingschef
 D. Louterman-Hubeau, den 31. maj 2001 afsagt dom, hvis
 3) Kongeriget Danmark og Kongeriget Nederlandene bærer deres konklusion lyder således:
 egne omkostninger.
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser
 efter EF-traktatens artikel 48, 52 og 59 (efter ændring nu
 (1) EFT C 188 af 3.7.1999. artikel 39 EF, 43 EF og 49 EF) ved at bestemme
 — at privat vagtvirksomhed — herunder kontrol med
 eller bevogtning af løsøre eller fast ejendom —
 kun kan udøves på italiensk territorium af private
 vagtselskaber, der har hjemsted i Italien, og efter
 meddelelse af autorisation,
 — at kun italienske statsborgere, som har fået meddelt
 autorisation, kan ansættes som edsvorne vagter.
 DOMSTOLENS DOM 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 281 af 2.10.1999.
 (Femte Afdeling)
 af 31. maj 2001
 i sag C-283/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Den Italienske Republik (1)
 DOMSTOLENS DOM
 (»Traktatbrud — arbejdskraftens frie bevægelighed — eta-
 (Femte Afdeling)
 bleringsfrihed — fri udveksling af tjenesteydelser — privat
 vagtvirksomhed — private vagtselskaber og edsvorne vagter
 — nationalitetsbetingelser«) af 7. juni 2001
 i sag C-479/99, CBA Computer Handels- und Beteiligungs
 (2001/C 200/38) GmbH, tidligere VOBIS Microcomputer AG, mod Haupt-
 zollamt Aachen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 Finanzgericht Düsseldorf) (1)
 (Processprog: italiensk)
 (»Fælles toldtarif — toldpositioner — tarifering af »lydkort«
 til pc’ere — tarifering i den kombinerede nomenklatur —
 gyldigheden af forordning (EF) nr. 1153/97 og nr. 2086/97«)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (2001/C 200/39)
 I sag C-283/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede: først A. Aresu og M. Patakia, derefter (Processprog: tysk)
 E. Traversa og M. Patakia) mod Den Italienske Republik
 (befuldmægtigede: U. Leanza, bistået først af P.G. Ferri, og
 derefter af F. Quadri), angående en påstand om, at det fastslås,
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser efter
 gjort i Samling af Afgørelser)
 EF-traktatens artikel 48, 52 og 59 (efter ændring nu artikel 39
 EF, 43 EF og 49 EF) ved at bestemme
 I sag C-479/99, angående en anmodning, som Finanzgericht
 — at privat vagtvirksomhed — herunder kontrol med eller Düsseldorf (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet
 bevogtning af løsøre eller fast ejendom — kun kan udøves til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, CBA
 på italiensk territorium af »private vagtinstitutioner«, der Computer Handels- und Beteiligungs GmbH, tidligere VOBIS
 har hjemsted i Italien, og efter meddelelse af autorisation, Microcomputer AG, mod Hauptzollamt Aachen, at opnå en
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af position
 — at kun italienske statsborgere, som har fået meddelt 8471, 8473 og 8543 i den kombinerede nomenklatur, som
 autorisation, kan ansættes som »edsvorne vagter«, fremgår af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/97 af


text:
14.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/2
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Naczelny Sąd Administracyjny (Polen) den 10. april 2012 — TNT Express Worldwide (Poland) Sp. z o.o mod Minister Finansów
 (Sag C-169/12)
 2012/C 209/02
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: TNT Express Worldwide (Poland) Sp. Z o.o.
 Sagsøgt: Minister Finansów
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal bestemmelsen i artikel 66, litra a), b), og c), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) fortolkes således, at det, når en afgiftspligtig udsteder en faktura, som bekræfter en tjenesteydelse, der er omfattet af den beføjelse medlemsstaterne er tillagt i henhold til denne artikel (som undtagelse fra artikel 63, 64 og 65 i direktiv 2006/112), med støtte i artikel 66, litra b), i direktiv 2006/112 kan fastslås, at afgiften (afgiftsskylden) forfalder på betalingstidspunktet, dog senest 30 dage efter, at tjenesteydelsen blev leveret?
 2)
 Skal bestemmelsen i artikel 66, litra a) og b), i direktiv 2006/112 fortolkes således, at den er til hinder for nationale bestemmelser som artikel 19, stk. 13, nr. 2), litra a) og b), i Ustawa z dnia 11 marca 2004 r. o podatku od towarów i usług (lov af 11.3.2004 om afgift på varer og tjenesteydelser) (Dz. U nr. 54, position 535, med senere ændringer), hvorefter tidspunktet for afgiftsskyldens opståen (afgiftspligtens indtræden, på hvilket tidspunkt afgiften forfalder for så vidt angår visse transaktioner) for transport- og speditionsydelser ligeledes er det tidspunkt, hvor hele vederlaget eller en del af vederlaget indgår, dog senest 30 dage fra efter, at tjenesteydelsen blev leveret, også for det tilfælde at der inden syv dage efter levering af tjenesteydelsen udstedes og overgives en faktura til modtageren, hvori der er anført en længere betalingsfrist, men modtageren af tjenesteydelsen er berettiget til at fradrage indgående afgift i den periode, hvor han modtog fakturaen, uanset om han har betalt eller ej?
 (1) EUT L 347, s. 1.


text:
10.11.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 317/35
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter pågældende beslutning. Desuden er sagsøgeren ikke enig i det
 i beslutningen anførte, hvorefter yderligere oplysninger og
 Sagsøgeren er en ikke-statslig organisation (»NGO’er«), der har dokumentation var nødvendig. Ifølge sagsøgeren er der frem-
 til formål at bekæmpe racisme og at beskytte interesserne for lagt alle de nødvendige dokumenter, og såfremt Kommissionen
 de forskellige indvandrere i den Europæiske Union. Til dette havde haft brug for yderligere aktstykker, kunne den have
 formål modtog sagsøgeren tilskud fra Kommissionen for år anmodet om dem.
 2000 i overensstemmelse med den aftale, der var indgået
 mellem parterne. Ved den anfægtede beslutning har Kommis-
 sionen bragt den økonomiske støtte til ophør på grund af, at
 der er konstateret finansielle uregelmæssigheder hos sagsø-
 geren.
 Sag anlagt den 24. september 2001 af Calberson G.E. mod
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren påberåbt sig
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 følgende:
 — Tilsidesættelse af de almindelige betingelser i tilskudsafta- (Sag T-220/01)
 len af 24. maj 2000.
 — Tilsidesættelse af retten til kontradiktion under den (2001/C 317/69)
 administrative procedure. Sagsøgeren har gjort gældende,
 at den anfægtede beslutning er tilblevet uden partshøring (Processprog: fransk)
 og at den er utilstrækkeligt begrundet.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 — Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den beretti-
 den 24. september 2001 anlagt sag mod Kommissionen for
 gede forventning.
 De Europæiske Fællesskaber af selskabet Calberson G.E., Paris,
 ved avocat Thierry Gallois.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sag anlagt den 21. september 2001 af Laboratoire Moni- — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en godtgø-
 que Remy mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- relse svarende til beløbene for følgende fakturaer:
 skaber
 — 135 963 BRU, svarende til 82 991,96 DEM, for
 (Sag T-218/01) ekstraomkostninger til indladning
 (2001/C 317/68) — 135 098 BRU, svarende til 900 DEM for bøder, som
 er betalt til de polske myndigheder
 (Processprog: fransk)
 — 135 099 BRU, svarende til 6 960 DEM, for bøder
 betalt til de polske myndigheder
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 21. september 2001 anlagt sag mod Kommissionen for
 — 135 964 BRU, svarende til 16 050 DEM, for udgifter
 De Europæiske Fællesskaber af Laboratoire Monique Remy,
 Grasse (Frankrig), ved advokat Jean-Félix Pupel. til de af lagerets forvalter krævede plasticemballager.
 — Det fastslås, at der skal betales renter af godtgørelsen fra
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstand: Sagsøgeren har den ottende dag efter udstedelsen af de ubetalte fakturaer
 anfægtet Kommissionens beslutning K(2000) 1380 af 2. juli
 2001 om bortfald af den finansielle støtte, som sagsøgeren, i — Kommissionen tilpligtes at betale alle sagens omkost-
 henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 4256/88, som led i ninger.
 projekt nr. 93.FR.06.027 med titlen: »Pilot- og demonstrations-
 projekt vedrørende middelhavsplanten Iris’ anvendelsesmulig-
 heder i parfume- og levnedsmiddelduftindustrien (Frankrig,
 Spanien og Grækenland)« blev tildelt i henhold til Kommissio- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 nens beslutning K(93) 3185 af 10. november 1993 om
 tildeling af finansiel støtte fra EUFGL, Udviklingssektionen.
 Den foreliggende sag vedrører forsendelsen af parti 5 og 7
 som omhandlet i forordning nr. 1799/1999 om transport af
 oksekød fra interventionslageret i Tyskland til Rusland. Ifølge
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter denne forordning skulle sagsøgeren varetage ladningen af
 transportmidlerne. Sagsøgeren fakturerede interventionsorga-
 Sagsøgeren har gjort gældende, at beslutningen ikke overholder net disse ydelser i overensstemmelse med de tariffer, selskabet
 princippet om god forvaltningsskik, eftersom den ikke indehol- havde modtaget af interventionsorganet, der igen havde mod-
 der oplysninger om mulighederne for at klage over den taget dem af det selskab, som administrerede oplagringen.
 ---pagebreak--- C 317/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.11.2001
 Ifølge sagsøgeren udførte det administrerende selskab sine tildelte sagsøgeren kontrakten vedrørende parti nr. 5 om
 ydelser i forbindelse med ladningen utilfredsstillende, og det transport af 6 500 tons skummetmælkspulver fra Irland til
 polske politi pålagde sagsøgeren bøder efter at have konstateret Rusland.
 tilfælde af overvægt. Endvidere rejste det administrerende
 selskab krav om forudbetaling af ekstraomkostningerne i Department of Agriculture, Food and Rural Development
 forbindelse med ladningen. (D.A.F.) overgav imidlertid sagsøgeren varerne med betydelig
 forsinkelse, hvilket tvang selskabet til at betale rederen omkost-
 Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren gældende, at ningerne som følge af, at det af selskabet fragtede skib lå stille.
 Kommissionen er ansvarlig såvel inden som uden for kontrakt-
 forhold. Til støtte for sine påstande om erstatning af det lidte tab gør
 sagsøgeren gældende, at Kommissionen ifalder ansvar inden
 Sagsøgeren fremfører herved de samme argumenter som i sag for, subsidiært uden for kontraktforhold. Til støtte herfor
 T-215/01 og gør gældende, at ekstraomkostningerne i den fremfører sagsøgeren tilsvarende anbringender og argumenter
 foreliggende sag blev forvoldt af den handlemåde, som blev som i sag T-215/01.
 fulgt af interventionsorganets lager, der krævede forudbetaling
 af et pristillæg for frigivelse og ladning af varerne, og som
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 1815/1999 af 18.8.1999 om
 udførte transaktionerne i forbindelse hermed utilfredsstillende, levering af skummetmælkspulver til Rusland (EFT L 220, s. 13).
 hvorved sagsøgeren pådrog sig bøder.
 Slettelse af sag T-42/00 (1)
 Sag anlagt den 24. september 2001 af Calberson G.E. mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (2001/C 317/71)
 (Sag T-221/01) (Processprog: tysk)
 (2001/C 317/70) Ved kendelse af 5. juni 2001 har formanden for Anden
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 (Processprog: fransk) besluttet, at sag T-42/00, City-Broker Deutschland GmbH mod
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der og Design), skal slettes af registeret.
 den 24. september 2001 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af selskabet Calberson G.E., Paris,
 ved avocat Thierry Gallois. (1) EFT C 135 af 13.5.2000.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en godtgø-
 relse svarende til fakturabeløbene på 114 4316 BRU
 Slettelse af sag T-359/00 (1)
 (25 761,11 USD) og 413 1828 BRU (23 115,49 EUR).
 — Det fastslås, at der skal betales legale renter af godtgørel- (2001/C 317/72)
 sen fra den ottende dag efter udstedelsen af de ubetalte
 fakturaer (Processprog: spansk)
 — Kommissionen tilpligtes at betale alle sagens omkost- Ved kendelse af 21. juni 2001 har formanden for Fjerde
 ninger. Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-359/00, Organización de Productores
 Asociados de Grandes Atuneros Congeladores (OPAGAC) y
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Empresarios Asociados mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 Sagsøgeren har forklaret, at Kommissionen ved beslutning af
 23. september 1999 i henhold til forordning nr. 1815/1999 (1) (1) EFT C 45 af 10.2.2001.


text:
29.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 295/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Milano (Italien) den 26. juli 2012 — Nintendo Co., Ltd m.fl. mod PC Box Srl og 9Net Srl
 (Sag C-355/12)
 2012/C 295/41
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Milano
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Nintendo Co., Ltd, Nintendo of America Inc. og Nintendo of Europe GmbH
 Sagsøgte: PC Box Srl og 9Net Srl
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 6 i direktiv 2001/29/EF (1), herunder også i lyset af 48. betragtning til samme direktiv, fortolkes således, at tekniske foranstaltninger til beskyttelse af ophavsretligt beskyttede værker eller andre frembringelser kan udvides til ligeledes at omfatte et system, der er produceret og markedsført af den samme virksomhed, hvori der i hardwaren installeres en anordning, som på et separat medie, der indeholder de beskyttede værker (videospil produceret af samme virksomhed samt af tredjemand, der ejer de beskyttede værker), kan genkende en identificeringskode, uden hvilken de pågældende værker ikke kan vises og bruges i dette system, hvorved det pågældende udstyr således omfatter et system, der ikke er interoperabelt med komplementerende udstyr eller produkter, som ikke stammer fra den virksomhed, der producerer selve systemet?
 2)
 Såfremt det er nødvendigt at tage stilling til, om brugen af et produkt eller en komponent, hvis formål er at omgå en teknisk beskyttelsesforanstaltning, vejer tungere end andre kommercielt relevante formål og brug, kan artikel 6 i direktiv 2001/29/EF, herunder også i lyset af 48. betragtning til samme direktiv, da fortolkes således, at den nationale retsinstans ved vurderingen af dette spørgsmål, skal anvende kriterier, hvorved det særlige formål som rettighedsindehaverne har tiltænkt det produkt, hvori det beskyttede indhold indsættes, tillægges særlig vægt, eller alternativt — eller i tillæg hertil — kvantitative kriterier vedrørende omfanget af de sammenlignede former for brug, eller kvalitative kriterier, dvs. kriterier vedrørende arten og vigtigheden af de pågældende former for brug?
 (1) EFT L 167, s. 10.


text:
6.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 200/4
 Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 23. februar 2016 — Francisca Garzón Ramos og José Javier Ramos Martín mod Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SA og Intercotrans SL (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Audiencia Provincial de les Illes Balears — Spanien)
 (Sag C-380/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - ret til en effektiv domstolsbeskyttelse - procedure med henblik på realisering af pant i fast ejendom - kompetencen for den nationale ret, der skal påkende et anerkendelsessøgsmål - ingen gennemførelse af EU-retten - artikel 53, stk. 2, i Domstolens procesreglement - Domstolen åbenbart inkompetent))
 (2016/C 200/05)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Audiencia Provincial de les Illes Balears
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Francisca Garzón Ramos og José Javier Ramos Martín
 Sagsøgte: Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SA og Intercotrans SL
 Konklusion
 Det er åbenbart, at Den Europæiske Unions Domstol ikke er kompetent til at besvare de spørgsmål, som Audiencia Provincial de les Illes Balears (provinsdomstolen på de Baleariske øer) har forelagt ved afgørelse af 1. juli 2015.
 (1) EUT C 354 af 26.10.2015.