text:
18.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 167/5
 Sag anlagt den 13. maj 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Polen
 (Sag C-172/09)
 2009/C 167/09
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Dejmek og K. Gawlik, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF af 26. oktober 2005 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme (1) og EF-traktaten, idet den ikke har vedtaget de alle love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet og under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2005/60/EF udløb den 15. december 2007. På tidspunktet for denne sags anlæggelse havde sagsøgte imidlertid endnu ikke truffet de nødvendige foranstaltninger for at gennemføre direktivet eller under alle omstændigheder ikke underrettet Kommissionen herom.
 (1) EUT L 309, s. 15.


text:
9.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 325/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Autorità per la Vigilanza sui Contratti pubblici di lavori, servizi e forniture (Italien) den 25. juli 2013 — Emmeci mod Cotral
 (Sag C-427/13)
 2013/C 325/19
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Autorità per la Vigilanza sui Contratti pubblici di lavori, servizi e forniture
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Emmeci Srl
 Sagsøgt: Cotral SpA
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 56 i direktiv 2004/17/EF (1) fortolkes således, at den nationale lovgiver ikke kan bestemme, at offentlige ordregivere under elektroniske auktioner kan hindre tilbudsgiverne i at se deres respektive klassificering og buddene fra de øvrige økonomiske aktører i forbindelse med afgivelsen af det sidste bud, da disse oplysninger først vises, når auktionen er afsluttet?
 2)
 Er artikel 56 i direktiv 2004/17/EF og gennemsigtighedsprincippet og ligebehandlingsprincippet til hinder for nationale lovbestemmelser eller administrativ praksis som den i den foreliggende sag omhandlede, som fastsætter en black-out-periode på 5 minutter i den elektroniske auktions afsluttende fase, under hvilken tilbudsgiverne ikke har mulighed for at kende deres respektive klassificering?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester (EUT L 134, s. 1).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
23.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 344/7
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 26. september 2013 — Europa-Kommissionen mod Den Tjekkiske Republik
 (Sag C-269/11) (1)
 (Traktatbrud - afgiftspålæggelse - moms - direktiv 2006/112/EF - artikel 306-310 - særordning for rejsebureauer - afvigelser mellem sprogversionerne - national lovgivning, der fastsætter anvendelse af denne særordning på andre personer end de rejsende - begreberne »rejsende« og »kunde«)
 2013/C 344/08
 Processprog: tjekkisk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved L. Lozano Palacios og M. Šimerdová, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek og J. Očková, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Den Hellenske Republik (ved E.-M. Mamouna, som befuldmægtiget), Kongeriget Spanien (ved S. Centeno Huerta, som befuldmægtiget), Den Franske Republik (ved G. de Bergues og J- S. Pilczer, som befuldmægtigede), Republikken Polen (ved B. Majczyna, som befuldmægtiget) og Republikken Finland (ved J. Heliskoski, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 306-310 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — national lovgivning, hvorefter momssærordningen for rejsebureauer finder anvendelse på disses transaktioner til fordel for andre end rejsende
 Konklusion
 1)
 Den Tjekkiske Republik frifindes.
 2)
 Europa-Kommissionen betaler Den Tjekkiske Republiks omkostninger.
 3)
 Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Republikken Polen og Republikken Finland bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 232 af 6.8.2011.


text:
20.2.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 55/25
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS Huber, Hans-Jürgen Rabe og Georg M. Berrisch) og Kom-
 den 18. december 1997 missionen for De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgti-
 gede: Eric White og Claus-Michael Happe), angående en
 i sag T-178/94, Asociación Telefónica de Mutualistas begñring om fastsñttelse af sagsomkostningerne efter Ret-
 (ATM) mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles- tens dom af 18. september 1995 (sag T-167/94, Nölle mod
 skaber (1) Rådet og Kommissionen, Sml. II, s. 2589), har Retten
 (Statsstùtte Ð nedsñttelse af sociale bidrag Ð henlñggelse (Anden Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 af klagen Ð retlig interesse i sùgsmål Ð afvisning) manden, A. Kalogeropoulos, og dommerne C. P. BrieÈt,
 C. W. Bellamy, A. Potocki og J. Pirrung; justitssekretñr:
 (98/C 55/51) H. Jung, den 12. december 1997 afsagt kendelse, hvis kon-
 klusion lyder således:
 (Processprog: spansk)
 De omkostninger inklusive parternes omkostninger under
 I sag T-178/94, Asociación Telefónica de Mutualistas nñrvñrende sag, som sagsùgte skal erstatte Rådet for Den
 (ATM), Madrid, ved advokaterne Juan Eugenio Blanco Europñiske Union, fastsñttes til i alt 20 000 DEM.
 Rodriguez, Bernardo Vicente HernaÂndez Bataller, Madrid,
 og advokat Lydie Lorang, Luxembourg, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat AndreÂ SeÂreÂbriacoff, 11, (1) EFT C 222 af 18.8.1993.
 rue Goethe, mod Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber (befuldmñgtigede: under den skriftlige for-
 handling fùrst Francisco Enrique GonzaÂlez Diaz og Michel
 Nolin, derefter Francisco Santaolalla og Michel Nolin, og
 under den mundtlige forhandling Ferdinando Castillo de
 la Torre), angående en påstand om annullation af Kom-
 missionens beslutning, som meddelt Asociación Telefónica Sag anlagt den 17. september af Dipl.-Ing. Kurt Giegerich
 de Mutualistas ved Kommissionens skrivelse D/30508 af mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 15. februar 1994, om at henlñgge den klage, organisatio- (Sag T-253/97)
 nen havde indgivet over en påstået statsstùtte til aktiesel-
 skabet CompanÄia Telefónica de EspanÄa, har Retten (Fùrste (98/C 55/53)
 Udvidede Afdeling), sammensat af prñsidenten, A. Saggio,
 og dommerne A. Kalogeropoulos, V. Tiili, R. M. Moura
 Ramos og J. Pirrung; justitssekretñr: ekspeditionssekretñr (Processprog: tysk)
 B. Pastor, den 18. december 1997 afsagt dom, hvis kon-
 klusion lyder således:
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 17. september 1997 anlagt sag mod Kommissio-
 1) Sagen afvises. nen for De Europñiske Fñllesskaber af Dipl.-Ing. Kurt
 Giegerich, Osmate/VA (Italien), ved advokat Dr. Bernd
 2) Sagsùgeren bñrer sine egne omkostninger og betaler Potthast, Dr. Hans-Josef Rüber og Albert Potthast, Köln,
 Kommissionens omkostninger. og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Ernest
 Arendt, 8-10, rue Mathias Hardt, Luxembourg.
 (1) EFT C 174 af 25.6.1994.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Sagsùgtes afgùrelse af 18. oktober 1996 annulleres.
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 Ð Sagsùgte tilpligtes at betale sagsùgeren erstatning for
 den 12. december 1997 det tab, der er påfùrt ham ved, at han ikke blev for-
 i sag T-167/94 (92), Detlef Nölle mod Rådet for Den fremmet til lùnklasse A 3 den 25. marts 1991, idet der
 Europñiske Union og Kommissionen for De Europñiske betales et belùb udgùrende forskellen mellem lùnnin-
 Fñllesskaber (1) gerne i lùnklasse A 4 og A 3 for perioden fra april
 1991 til dags dato, og det fastslås, at det tab, der er
 (Fastsñttelse af sagsomkostninger) opstået ved, at sagsùgeren Ð og i givet fald hans enke
 (98/C 55/52) ved en senere enkepension Ð får udbetalt en mindre
 pension, skal udlignes.
 (Processprog: tysk)
 Ð Subsidiñrt tilpligtes sagsùgte at betale sagsùgeren
 I sag T-167/94 (92), Detlef Nölle, der driver virksomhed erstatning for det tab, der er påfùrt ham ved, at han
 under firmanavnet »Eugen Nölle«, med bopñl i Rem- ikke blev forfremmet til lùnklasse A 3 pr. 1. november
 scheid (Tyskland), ved advokaterne Frank Montag og 1995, både mens han var i aktiv tjeneste, og mens han
 Hans-Joachim Prieû, Bruxelles, mod Rådet for Den Euro- er pensioneret, og i givet fald hans enke ved en senere
 pñiske Union (befuldmñgtigede: Jorge Monteiro, Jürgen enkepension.


text:
8.3.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/15
 Sag anlagt den 10. januar 2003 af Kommissionen for De under de nationale sygesikringsordninger, hvoraf det fremgår,
 Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet at en beslutning, hvorved den kompetente nationale myndig-
 Luxembourg hed afgør, at et lægemiddel ikke må markedsføres til den
 pris, ansøgeren har foreslået at anvende, skal indeholde en
 (Sag C-9/03) begrundelse, »der bygger på objektive og kontrollable kriterier«,
 fortolkes således, at den myndighed, der i henhold til national
 (2003/C 55/25) belgisk ret er kompetent, på forhånd og i form af en alment
 gældende retsforskrift skal bestemme, hvilke kriterier den
 myndighed, der skal træffe afgørelse om den konkrete ansøg-
 ning, skal tage i betragtning, eller har den beslutningstagende
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den myndighed adgang til — i hver enkelt individuel beslutning —
 10. januar 2003 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxem- at angive, hvilke objektive og kontrollable kriterier den har
 bourg af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved lagt til grund for i det konkrete tilfælde at afslå ansøgningen,
 D. Martin og M. França, som befuldmægtigede, og med valgt eller er det tilstrækkeligt, at myndigheden formelt begrunder
 adresse i Luxembourg. sin individuelle beslutning med angivelse af de konkrete
 oplysninger, der er indeholdt i sagens akter, i hvilket tilfælde
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: det tilkommer domstolene at afgøre, om disse oplysninger
 udgør et objektivt og kontrollerbart kriterium?
 — Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsi-
 desat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets
 og Rådets direktiv 98/27/EF af 19. maj 1998 om søgsmål (1 ) EFT 1989 L 40, s. 8.
 med påstand om forbud på området beskyttelse af
 forbrugernes interesser (1), idet det ikke inden for den
 fastsatte frist har udstedt de nødvendige love og admi-
 nistrative bestemmelser for fuldt ud at efterkomme dette
 direktiv.
 — Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Sag anlagt den 14. januar 2003 af Kommissionen for De
 Søgsmålgrunde og væsentligste argumenter Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 Den ved direktivets artikel 8 fastsatte gennemførelsesfrist (Sag C-15/03)
 udløb den 1. januar 2001.
 (2003/C 55/27)
 ( 1) EFT L 166, s. 51.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 14. januar 2003 anlagt sag mod Republikken Østrig af
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Dr. Jürgen
 afsagt den 9. december 2002 af Raad van State (Belgien) i Grunwald, juridisk konsulent, og Minas Konstantinidis, Kom-
 sagen NV Boss Pharma mod den belgiske stat, repræsente- missionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med
 ret ved økonomiministeren valgt adresse i Luxembourg hos Luis Escobar Guerrero,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret C 254,
 (Sag C-11/03) Luxembourg-Kirchberg.
 (2003/C 55/26)
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Ved dom afsagt den 9. december 2002, indgået til Domstolens 1. Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine
 Justitskontor den 13. januar 2003, har Raad van State (Belgien) forpligtelser i henhold til artikel 3, stk. 1, i Rådets
 i sagen NV Boss Pharma mod den belgiske stat, repræsenteret direktiv 75/439/EØF af 16. juni 1975 om bortskaffelse af
 ved økonomiministeren, forelagt De Europæiske Fællesskabers olieaffald ( 1), idet den ikke har truffet de nødvendige
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende retlige og faktiske foranstaltninger til at prioritere behand-
 spørgsmål: ling af olieaffald ved regenerering, når dette er muligt ud
 fra tekniske, økonomiske og organisatoriske hensyn.
 Skal artikel 2, nr. 2, i Rådets direktiv 89/105/EØF (1) af
 21. december 1988 om gennemsigtighed i prisbestemmelserne 2. Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost-
 for lægemidler til mennesker og disse lægemidlers inddragelse ninger.


text:
C 333/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20.11.1999
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 25. august 1999 af Arbeitsgericht Bremen i
 — Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i sagen Wolfgang Lange mod Firma Georg Schünemann
 henhold til Rådets direktiv 95/50/EF af 6. oktober 1995 GmbH
 om indførelse af ensartede kontrolprocedurer i forbindelse
 med transport af farligt gods ad vej (1), idet det ikke har
 vedtaget eller underrettet Kommissionen om de ved lov (Sag C-350/99)
 eller administrativt fastsatte bestemmelser, som er nødven-
 dige for at efterkomme dette direktiv.
 (1999/C 333/44)
 — Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ved kendelse afsagt den 25. august 1999, indgået til Domstol-
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter ens Justitskontor den 22. september 1999, har Arbeitsgericht
 Bremen i sagen Wolfgang Lange mod Firma Georg Schüne-
 Artikel 249 EF (tidligere EF-traktatens artikel 189), hvorefter mann GmbH forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 et direktiv med hensyn til det tilsigtede mål er bindende for en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 enhver medlemsstat, indebærer en forpligtelse for medlemssta-
 terne til at overholde den frist for gennemførelse, som er
 fastsat i direktivet. Denne frist udløb den 1. januar 1997, uden 1. Omfatter artikel 2, stk. 2, litra i), i Rådets direktiv
 at Irland havde truffet de nødvendige foranstaltninger til at 91/533/EØF af 14. oktober 1991 om arbejdsgiverens
 pligt til at underrette arbejdstageren om vilkårene for
 gennemføre det ovennævnte direktiv.
 arbejdskontrakten eller ansættelsesforholdet (herefter »di-
 rektivet«) — EFT L 288, s. 32 — tillige aftaler, som
 (1) EFT L 249 af 17.10.1995, s. 35. arbejdstageren har indgået, og hvorved denne generelt
 forpligter sig til at yde overarbejde
 2. Følger det af direktivets artikel 2, at en national lov,
 hvorved direktivet gennemføres, skal fortolkes således, at
 Sag anlagt den 20. september 1999 af Kommissionen aftaler, der ikke er affattet med den der krævede præcision,
 for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet men som ensidigt giver arbejdsgiveren rettigheder, der
 Luxembourg indholdsmæssigt er upræcise, også er materielt ugyldige?
 (Sag C-348/99) 3. a) Kræves det ifølge direktivet, fortolket i overensstem-
 melse med fællesskabsretten, at nationale principper,
 (1999/C 333/43) hvorefter der antages at foreligge obstruktion af bevis-
 førelsen, når en part ikke har opfyldt sin oplysnings-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 20. sep- pligt ifølge loven, også finder anvendelse, når en
 tember 1999 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg arbejdsgiver ikke har givet underretning i direktivets
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk forstand?
 konsulent Marie Wolfcarius og Manuel Desantes, der er
 udstationeret som national ekspert ved Kommissionens Juridi- b) Såfremt spørgsmål a) besvares benægtende: Er direkti-
 ske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i vets artikel 6, tredje led, til hinder for, at nationale
 Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret, retsprincipper s om under a) anført finder anvendelse?
 Kirchberg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilside-
 sat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentet og
 Rådets direktiv 96/9/EF om retlig beskyttelse af databa-
 ser (1), idet det ikke har vedtaget de love og administrative
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direk-
 tivet. Appel iværksat den 22. september 1999 af Rådet for Den
 — Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens Europæiske Union til prøvelse af dom afsagt den 19. juli
 omkostninger. 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 i sag T-14/98 (1), Heidi Hautala, medlem af Europa-
 Parlamentet, støttet af Republikken Finland og Kongeriget
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sverige, mod Rådet for Den Europæiske Union, støttet af
 Den Franske Republik
 Ved gennemførelsesfristens udløb den 1. januar 1998 havde
 Storhertugdømmet Luxembourg ikke truffet de foranstalt-
 ninger, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, og (Sag C-353/99 P)
 havde ikke givet Kommissionen meddelelse om de nationale
 retsforskrifter, der er blevet vedtaget med henblik herpå.
 (1999/C 333/45)
 (1) EFT L 77 af 27.3.1996, s. 20.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. sep-
 tember 1999 iværksat appel af Rådet for Den Europæiske


text:
25.11.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 335/29
 — Kommissionens nye beføjelse til at udarbejde en — Tilsidesættelse af begrundelsespligten (artikel 253 EF):
 »vejledning i indsamling, kontrol og udformning betragtingerne til direktivet giver det fejlagtige indtryk, at
 af fortegnelser over bivirkninger ...«, har materiel direktivet kun indebærer en teknisk tilpasning til den
 betydning, navnlig for omfanget af indberetnings- internationale udvikling inden for lægemiddelovervåg-
 pligten og for evalueringen af lægemiddelovervåg- ning og den hermed forbundne udvikling inden for
 ningsdata, såfremt en markedsføringstilladelse su- databehandling og giver derfor et falsk billede af, hvorvidt
 spenderes, tilbagekaldes eller ændres (artikel 29h). den af Kommissionen valgte hjemmel (artikel 29i og 37a
 Kommissionens beføjelse til i EU-regi at udstede i direktiv 75/319/EØF) er berettiget.
 forskrifter, hvis indhold endnu ikke er kendt, er klart
 ikke en tilpasning af direktivet til den »videnskabelige
 og tekniske udvikling«. (*) O.a.: den danske oversættelse er affattet således: »formodede
 alvorlige uventede bivirkninger«.
 — Den nye affattelse af artikel 29d, stk. 2 og 3, indebæ-
 rer en begrænsning af den pågældende virksomheds
 indberetningspligt, idet den blot skal give meddelelse
 herom til »den kompetente myndighed i den
 medlemsstat, på hvis område hændelsen indtraf« og
 er dermed en materiel ændring af bestemmelsen. Sag anlagt den 30. august 2000 af Kommissionen for De
 Denne ændring ville være acceptabel sundhedspoli- Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene
 tisk set, såfremt der via det edb-netværk — som
 agenturet i henhold til den nye affattelse af arti- (Sag C-322/00)
 kel 29f skal oprette — kunne stilles tidsmæssigt og
 kvalitativt ligeværdige oplysninger til rådighed for de
 kompetente myndigheder i de andre medlemsstater. (2000/C 335/52)
 Dette edb-netværk eksisterer imidlertid endnu ikke,
 og det kan heller ikke forventes, at det vil være Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 30. au-
 oprettet før eller umiddelbart efter udløbet af fristen gust 2000 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af Kom-
 for gennemførelse af det anfægtede direktiv. missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Valero
 Jordana og Christopher Van Der Hauwaert, Kommissionens
 Juridiske Tjeneste, om befuldmægtigede, og med valgt adresse
 i Luxembourg hos C. Gómez de la Cruz, Kommissionens
 — Den nye affattelse af artikel 29d, stk. 4, indebærer Juridiske Tjeneste, Wagnercentret.
 en ændring af den eksisterende forpligtelse til at
 indberette formodede alvorlige bivirkninger, som
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 indtræder på et tredjelands område, idet de — i
 hvert fald i henhold til den engelske og franske
 1. Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat
 udgave af teksten — kun skal indberettes, såfremt
 de er uventede (*). Herefter er almindeligt kendte sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv
 91/676/EØF (1) af 12. december 1991 om beskyttelse af
 risici ved anvendelsen af lægemidler ikke længere
 vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer
 omfattet, dvs. navnlig den ved lægemidler med
 biologiske bestanddele »kendte« risiko for overførel- fra landbruget, idet det ikke har sat de nødvendige love
 og administrative bestemmelser i kraft, som omhandles i
 se af vira. Denne ændring er heller ikke en »tilpasning
 nævnte direktivs artikel 4, artikel 5, stk. 4 og 5, og
 til den videnskabelige og tekniske udvikling«.
 bilag II.A.1, A.2, A.4 og A.6, og III.1.2, 1.3 og 2.
 2. Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens om-
 — Den mulighed, der indføres ved den nye affattelse af kostninger.
 artikel 29d, stk. 7, og hvorefter markedsføringsinde-
 haveren kan forhandle om ændring af indberetnings-
 fristerne, er en materiel ændring, som ikke har noget Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 at gøre med en »tilpasning til den videnskabelige og
 tekniske udvikling«. — Der er ikke udarbejdet nederlandske handlingsprogram-
 mer for bestemmelser om den i direktivet foreskrevne
 mindstekapacitet for anlæg til opbevaring af husdygød-
 ning [artikel 5, stk. 4, litra a), sammenholdt med direkti-
 — I den nye affattelse af artikel 29d betegnes de vets bilag III.1.2].
 indberetningspligtige nu som »markedsføringsinde-
 havere« i stedet for som hidtil »den for markedsfø- — Der er ikke udarbejdet nederlandske handlingsprogram-
 ringen ansvarlige«. Dermed bortfalder indberetnings- mer for bindende bestemmelser om begrænsning af
 pligten både for en eventuel licenstager og for en tilførsel til jorden af gødning, hvorved der tages hensyn til
 parallelimportør, der i den pågældende medlemsstat, klimatiske forhold, nedbør og kunstvanding [direktivets
 ud over den oprindelige sælger af lægemidlet, anses artikel 5, stk. 4, litra a), sammenholdt med direktivets
 som ansvarlige for markedsføringen. bilag III.1.3, litra b)].
 ---pagebreak--- C 335/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25.11.2000
 — Der er ikke udarbejdet nederlandske handlingsprogram- udlandet, da det, selv om det antages, at det efter disse
 mer for bestemmelser om begrænsning af tilførsel til bestemmelser i princippet tilkommer medlemsstaterne —
 jorden af gødning, der er baseret på ligevægt mellem for så vidt angår ydelser, herunder naturalydelser ved
 afgrødens forventede kvælstofbehov på den ene side og sygdom, til pensionsmodtagere, der midlertidigt opholder
 kvælstoftilførslen til afgrøden fra jorden og gødskning på sig i en anden medlemsstat end den, hvori de har deres
 den anden side [direktivets artikel 5, stk. 4, litra a), bopæl, hvorved det må antages, at disse ydelser tillige
 sammenholdt med direktivets bilag III.1.3]. omfatter hospitalsbehandling — at indføre bestemmelser,
 hvorefter der som en yderligere betingelse for godtgørelse
 — Der er ikke udarbejdet nederlandske handlingsprogram- af udgifter til sådanne ydelser stilles krav om en efterføl-
 mer for foranstaltninger, der sikrer, at den mængde gende godkendelse af udgifterne, på ingen måde er
 husdyrgødning, som tilføres jorden hvert år, ikke oversti- fuldstændigt klart og uden tvivl, om medlemsstaterne kan
 ger en vis mængde pr. hektar [direktivets artikel 5, stk. 4, indføre bestemmelser, hvorefter en sådan godkendelse
 litra a), sammenholdt med direktivets bilag III.2]. forudsætter, at krav svarende til dem, der er indeholdt i
 forskriften i IKA-reglementet, er opfyldt, dvs. krav forbun-
 — Der er ikke udarbejdet nederlandske handlingsprogram- det med et akut behov for hospitalsbehandling?
 mer for foranstaltninger, som vedrører punkter, der skulle
 optages i kodeksen for godt landmandsskab [bilagets
 artikel 5, stk. 4, litra b), sammenholdt med direktivets b) Såfremt det antages, at de behandlinger, der tilbydes på
 bilag III og direktivets artikel 4, stk. 1, litra a), sammen- almindelige hospitaler, er tjenesteydelser i den forstand,
 holdt med direktivets bilag II]. hvori udtrykket er anvendt i EF-traktatens artikel 60, og
 forudsat, at forskriften i IKA-reglementet ikke i denne
 — Der er ikke udarbejdet nederlandske handlingsprogram- forbindelse er i strid med bestemmelserne i de nævnte
 mer for supplerende eller skærpede foranstaltninger for rådsforordninger, er forskriften da forenelig med trakta-
 tørre sandjorder (direktivets artikel 5, stk. 5). tens artikel 60?
 (1) EFT 1991 L 375, s. 1.
 c) Såfremt spørgsmål b) besvares benægtende, er bestem-
 melsen i den anfægtede forskrift i nævnte IKA-reglement
 da berettiget af hensynet til den offentlige sundhed, der
 hænger sammen med en afbalanceret hospitalstjeneste,
 som alle Grækenlands indbyggere har adgang til, og er
 den dermed omfattet af undtagelserne i EF-traktatens
 artikel 56?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 31. januar 2000 af Diikitiko Protodikio Thessa-
 lonikis, Første Afdeling (3 medlemmer), i sagen Idrima d) Såfremt det antages, at kravet på naturalydelser ved
 Kinonikon Asfaliseon (IKA) mod Vasilios Ioannidis sygdom og dermed kravet på godtgørelse af de dermed
 forbundne udgifter udgør »ejendom« i den forstand, hvori
 (Sag C-326/00) udtrykket er anvendt i artikel 1 i tillægsprotokollen til
 den europæiske konvention til beskyttelse af menneske-
 rettigheder og de grundlæggende frihedsrettigheder, un-
 (2000/C 335/53) dertegnet i Paris den 20. marts 1952, og forudsat, at
 den anfægtede forskrift i IKA-reglementet ikke i denne
 Ved dom afsagt den 31. januar 2000, indgået til Domstolens forbindelse er i strid med bestemmelserne i de nævnte
 Justitskontor den 4. september 2000, har Diikitiko Protodikio rådsforordninger og EF-traktaten, eller — i modsat fald
 Thessalonikis, Første Afdeling (3 medlemmer), i sagen Idrima — at bestemmelsen truffet på grundlag af denne er
 Kinonikon Asfaliseon (IKA) mod Vasilios Ioannidis forelagt begrundet af førnævnte hensyn, er forskriften da forenelig
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om med tillægsprotokollens artikel 1, stk. 1?
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 a) Er artikel 3a, stk. 4, litra g), i IKA-reglementet i overens- e) Såfremt spørgsmål d) besvares benægtende, er bestem-
 stemmelse med bestemmelserne i artikel 31 og 36 i Rådet melsen i den anfægtede forskrift i nævnte IKA-reglement
 for De Europæiske Fællesskabers forordning nr. 1408/71 da berettiget af hensynet til det offentliges interesser i
 af 14. juni 1971 og artikel 31 og 93 i Rådets forordning økonomisk ligevægt i det sociale sikringssystem, og er
 nr. 574/72 af 21. marts 1972, idet der opstilles et yderli- den dermed omfattet af de undtagelser, der er nævnt i
 gere krav om, at direktøren for IKA’s kompetente regio- artikel 1, stk. 2, i tillægsprotokollen?
 nalkontor, inden han indrømmer godkendelse, skal ind-
 hente en erklæring fra sundhedsudvalgets klageinstans,
 før IKA i særlige tilfælde — nemlig hvor en særlig sygdom
 hos en af IKA’s pensionsmodtagere opstår under hans
 midlertidige ophold i udlandet, eller hvor han hasteover-
 føres dertil på grund af en reel livsfare — kan godtgøre
 udgifterne til behandling, som allerede har fundet sted i


text:
15.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/24
 Sag anlagt den 9. juni 2009 — British Telecommunications mod Kommissionen
 (Sag T-226/09)
 2009/C 193/39
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: British Telecommunications plc (London, Det Forenede Kongerige) (ved solicitors G. Robert og M.M. Newhouse)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede beslutning annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 685 endelig udg. af 11. februar 2009, der erklærer den støtte, som de britiske myndigheder har tildelt sagsøgeren i form af statsgaranti til BT Pension Fund (statsstøtte nr. C 55/2007 (ex NN 63/2007, CP 106/2006)) for uforenelig med fællesmarkedet.
 Sagsøgeren har fremsat følgende syv anbringender til støtte for sin påstand.
 For det første påstår sagsøgeren, at Kommissionen ved at konkludere, at sagsøgeren har en selektiv økonomisk fordel, begik en retlig fejl og anlagde et åbenbart urigtigt skøn, ligesom den urigtigt anvendte artikel 87, stk. 1, EF og begrebet statsstøtte. Sagsøgeren anfører, at Kommissionen undlod at tage hensyn til den samlede økonomiske og faktuelle sammenhæng, inden for hvilken sagsøgeren handler.
 For det andet gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen — ved at konkludere, at sagsøgeren nyder en selektiv økonomisk fordel, fordi forvalterne af BT Pension Scheme (herefter »BTPS«) ikke bidrager til pensionsgarantifonden (herefter »PGF«) vedrørende BTPS-medlemmernes pensioner, der er dækket af statsgarantien — anlagde et åbenbart urigtigt skøn og tilsidesatte princippet om ligebehandling ved ikke at fortage en sammenligning mellem sammenlignelige forhold. Efter sagsøgeren mening undlod Kommissionen at tage hensyn til forskellene mellem ordningerne i den private sektor, der er dækket af PGF, og den tjenestemandslignende ordning, som sagsøgeren overtog på privatiseringstidspunktet.
 For det tredje anfører sagsøgeren, at Kommissionen begik en retlig fejl og tilsidesatte princippet om beskyttelse af den berettigede forventning ved at om-karakterisere en foranstaltning, der ikke var støtte på det tidspunkt, den blev tildelt, som den »underliggende årsag« til, at den skal betragtes som støtte tyve år senere, fordi der i mellemtiden er blevet vedtaget lovgivningsforanstaltninger.
 For det fjerde anfører sagsøgeren, at Kommissionen ved at kræve, at BTPS-forvalterne bidrager til PGF’en, tilsidesatte princippet om ligebehandling og proportionalitet.
 For det femte hævder sagsøgeren, at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn og undlod at undersøge, om den selektive økonomiske fordel, som ifølge Kommissionen foreligger, fordrejer konkurrencen og påvirker samhandlen mellem medlemsstaterne i artikel 87, stk.1, EFs forstand.
 For det sjette anfører sagsøgeren, at Kommissionen begik en åbenbar faktisk og retlig fejl ved at konkludere, at der forekom overførsel af statslige midler.
 For det syvende anfører sagsøgeren, at Kommissionen ved ikke at begrunde den anfægtede beslutning overtrådte artikel 253 EF.


text:
Nr. C 142/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10 . 5 . 97
 DOMSTOLENS KENDELSE 31 l/EF om afslutning af medlemsstaternes regnskaber
 (Første Afdeling ) over de udgifter for regnskabsåret 1992, der finansie
 res af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for
 af 6. marts 1997 Landbruget ( EUGFL), Garantisektionen, samt visse ud
 i sag C-303/96 P, Giorgio Bernardi mod Europa- gifter for regnskabsåret 1993 (*) for så vidt angår den
 del, hvor Kommissionen til skade for Den Hellenske
 Parlamentet H
 Republik foretager finansielle korrektioner med hensyn
 (Appel — den europæiske ombudsmand — ansøgning — til olivenolie, vin, bomuld og tobak.
 udnævnelsesprocedure — annullationssøgsmål — åben
 bart, at appellen skal forkastes eller afvises) — Kommissionen tilpligtes at ophæve det bebyrdende for
 ( 97/C 142/ 16 ) behold, den tog i forbindelse med afslutningen af med
 lemsstaternes regnskaber for 1990 og tildele sagsøge
 ren det tilbageholdte beløb på 4,5 mia . dr.
 (Processprog: fransk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) Den Hellenske Republik har til støtte for sit søgsmål påbe
 råbt sig, at Kommissionen har begået talrige fejl med hen
 I sag C-303/96 P, Giorgio Bernardi ( advokat: Giancarlo syn til de faktiske omstændigheder for så vidt angår pro
 Lattanzi ), angående appel af dom afsagt den 11 . juli 1996 dukterne olivenolie, vin, bomuld og tobak, samt anlagt en
 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i sag fejlagtig fortolkning af retsreglerne. Den Hellenske Repu
 T-146/95 ( endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), hvori blik har endvidere gjort gældende, at Kommissionen har
 der er nedlagt påstand om ophævelse af nævnte dom — gjort sig skyldig i magtmisbrug eller overskredet grænserne
 den anden part i appelsagen er Europa-Parlamentet ( be for sit skøn .
 fuldmægtiget: Ezio Perillo, bistået af advokat Denis Wael
 broeck ) — har Domstolen ( Første Afdeling), sammensat af For så vidt angår det bebyrdende forbehold, som Kommis
 afdelingsformanden, L. Sevón, og dommerne D. A. O. Ed sionen har taget, har sagsøgeren anført, at Kommissionen
 ward og M. Wathelet ( refererende dommer); generaladvo bør foretage en endelig afslutning af de finansielle korrek
 kat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: R. Grass, tioner i forbindelse med afslutningen af regnskabsåret
 den 6 . marts 1997 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder 1992 .
 således :
 (') EFT nr. L 323 af 13 . 12 . 1996 , s . 26 .
 1 ) Appellen forkastes.
 2 ) Giorgio Bernardi betaler sagens omkostninger.
 (') EFT nr. C 40 af 8 . 2 . 1997.
 Sag anlagt den 11 . februar 1997 af Den Italienske Repu
 blik mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag C-59/97)
 ( 97/C 142/ 18 )
 Sag anlagt den 6. februar 1997 af Den Hellenske Republik
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 11 . februar 1997 anlagt sag mod Kommissionen for De
 ( Sag C-46/97) Europæiske Fællesskaber af Den Italienske Republik ved
 ( 97/C 142/17) professor Umberto Leanza, bistået af avvocato dello Stato
 Gianni De Bellis, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Den Italienske Ambassade, 5, rue Marie-Adelaide.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 6 . februar 1997 anlagt sag mod Kommissionen for De Sagsøgeren har nedlagt følgende påstand :
 Europæiske Fællesskaber af Den Hellenske Republik ved
 konsulent for statens advokat Ioannis-Konstantinos Chal
 kia og juridisk medarbejder ved EF-Direktoratet Panagio — Kommissionens beslutning af 20 . november 1996
 tes Milonopoulos, og med valgt adresse i Luxembourg på nr. C(96 ) 3274 endelig udg. annulleres i det omfang,
 Den Græske Ambassade, 117, val Ste-Croix. den udelukker, at EUGFL refunderer et beløb på
 11 934 331 913 lire ved afslutningen af de regnskaber,
 som Den Italienske Republik har fremlagt over udgif
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : ter for regnskabsåret 1992 .
 — Annullation af Kommissionens beslutning 96/701/EF — Kommissionen tilpligtes som følge heraf at afholde sa
 af 20. november 1996 om ændring af beslutning 96/ gens omkostninger.


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/49
 Sag anlagt den 29. januar 2010 — El Corte Inglés mod KHIM — Pucci International (PUCCI)
 (Sag T-39/10)
 2010/C 100/74
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: El Corte Inglés, S.A. (Madrid, Spanien) (ved lawyers M. López Camba, J. Rivas Zurdo og E. Seijo Veiguela)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Emilio Pucci International B.V. (Baarn, Nederlandene)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 29. oktober 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 173/2009-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Emilio Pucci International B.V. tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Emilio Pucci International B.V.
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »PUCCI« for varer i klasse 3, 9, 14, 18, 25 og 28
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: El Corte Inglés, S.A.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Spansk varemærkeregistrering af figurmærket »Emidio Tucci« for varer i klasse 3, 9, 14, 25 og 28, spansk varemærkeregistrering af ordmærket »E. Tucci« for varer i klasse 25, EF-varemærkeansøgning om figurmærket »Emidio Tucci«, der bl.a. omfatter varer i klasse 3, 9, 14, 25 og 28
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på indsigelsen i dens helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret fejlagtigt fandt, at der ikke er risiko for forveksling mellem de omhandlede varemærker, tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret ikke erkendte, at betingelserne for anvendelse af denne bestemmelse er opfyldt, da de ældre varemærker har et renommé i Spanien for så vidt angår moderelaterede produkter, og en tredjeparts brug af et lignende tegn ville være skadelig for og medføre en utilbørlig udnyttelse af dette renommé.


text:
C 71/18 DA Den Europæiske Unions Tidende 20.3.2004
 — Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens Sag anlagt den 10. februar 2004 af Kommissionen for De
 omkostninger. Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-55/04)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2004/C 71/32)
 Den portugisiske bestemmelse i código civils artikel 508 —
 der for så vidt angår objektivt ansvar i det væsentlige fastsætter
 en maksimal erstatning, som er lavere end den minimale
 forsikringsdækning, der med hensyn til den obligatoriske Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. fe-
 forsikring er foreskrevet i det andet motorkøretøjsforsik- bruar 2004 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommis-
 ringsdirektiv — er ikke i overensstemmelse med dette direktiv. sionen for De Europæiske Fællesskaber ved A. Borde, som
 befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 (1) EFT L 8 af 11.1.1984, s. 17.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2002/11/EF af
 14. februar 2002 om ændring af direktiv 68/193/EØF
 om handel med vegetativt formeringsmateriale af vin og
 Sag anlagt den 10. februar 2004 af Kommissionen for De
 om ophævelse af direktiv 74/649/EØF (1), idet den ikke
 Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 har sat de nødvendige love og administrative bestemmel-
 ser i kraft for at efterkomme dette direktiv eller i det
 (Sag C-54/04) mindste ikke har underrettet Kommissionen herom.
 (2004/C 71/31) 2. Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. fe-
 bruar 2004 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Prof. Dr. Ulrich Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Wölker og Gregorio Valero Jordana, som befuldmægtigede, og
 med valgt adresse i Luxembourg.
 Fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 23. februar
 2003.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine (1) EFT L 53 af 23.2.2002, s. 20.
 forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets
 direktiv 2001/80/EF af 23. oktober 2001 om begræns-
 ning af visse luftforurenende emissioner fra store fyrings-
 anlæg (1), idet den ikke har udstedt de love og administra-
 tive bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme
 direktivet, eller ikke har underrettet Kommissionen
 herom.
 2. Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost- Sag anlagt den 11. februar 2004 af Kommissionen for De
 ninger. Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-59/04)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2004/C 71/33)
 Fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 27. novem-
 ber 2002.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 11. fe-
 (1) EFT L 309, s. 1, bruar 2004 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved K. Banks, som
 befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 ---pagebreak--- 20.3.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 71/19
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: 2. Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 1. Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til artikel 13 i Europa-Parlamentets Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om
 harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægte-
 de rettigheder i informationssamfundet (1), idet den ikke Fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 22. decem-
 har udstedt de love og administrative bestemmelser, der ber 2002.
 er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under
 alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen
 herom. (1) EFT L 167 af 22.6.2001, s. 10.


text:
4.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/17
 Rettens dom af 22. marts 2013 — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik mod KHIM — Impexmetal (FŁT-1)
 (Sag T-571/10) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket FŁT-1 - det ældre EF-figurmærke FŁT - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2013/C 129/32
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. (Kraśnik, Polen) (ved advokat J. Sieklucki)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved K. Zajfert, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Impexmetal S.A. (Varsovie, Polen) (ved advokat K. Pyszków)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 6. oktober 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1387/2009-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Impexmetal S.A. og Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 63 af 26.2.2011.


text:
14.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 109/2
 Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 19. januar 2012 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Ufficio del Giudice di Pace di Venafro — Italien) — straffesag mod Aldo Patriciello
 (Sag C-496/10) (1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit - medlem af Europa-Parlamentet - protokollen vedrørende privilegier og immuniteter - artikel 8 - straffesag om ærekrænkelser - erklæringer, der afgives uden for Parlamentet - begrebet »meningstilkendegivelse under udøvelsen af det parlamentariske hverv« - immunitet - betingelser)
 2012/C 109/03
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Ufficio del Giudice di Pace di Venafro
 Part i straffesagen
 Aldo Patriciello
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Ufficio del Giudice di Pace di Venafro — fortolkning af artikel 9 og 10 i protokollen vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter (JO 1967 152, s. 13) — medlem af Europa-Parlamentet sigtet for ærekrænkelse efter en falsk anklage mod en repræsentant for ordensmagten — begrebet meningstilkendegivelse under udøvelsen af det parlamentariske hverv
 Konklusion
 Artikel 8 i protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter, der er bilagt EU-, EUF- og Euratom-traktaterne, skal fortolkes således, at en erklæring, der afgives af en europaparlamentariker uden for Europa-Parlamentet, og som giver anledning til en straffesag om ærekrænkelse i dennes oprindelsesmedlemsstat, alene udgør en meningstilkendegivelse under udøvelsen af det parlamentariske hverv, som henhører under immuniteten i henhold til denne bestemmelse, såfremt denne erklæring udtrykker en subjektiv bedømmelse, der har direkte og klar forbindelse til udøvelsen af dette hverv. Det tilkommer den forelæggende ret at afgøre, om disse betingelser er opfyldt i hovedsagen.
 (1) EUT C 346 af 18.12.2010.


text:
C 188/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3.7.1999
 Følger det af fællesskabsretten, at en børnepasningsperiode Sag anlagt den 19. april 1999 af Kommissionen for De
 skal medregnes efter den tyske lovgivning, der gjaldt før den Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 1. januar 1986, når barnet ganske vist er blevet passet i en
 anden medlemsstat (her: Frankrig), men den af forældrene, der
 har varetaget pasningen, var beskæftiget i Forbundsrepublikken (Sag C-137/99)
 Tyskland, indtil hun blev omfattet af reglerne om beskyttelse
 af moderskab, og også efter afslutningen af barselsorloven (1999/C 188/37)
 havde forsikringspligtig beskæftigelse som grænsearbejder?
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 19. april 1999 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria Kon-
 tou-Durande, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagner-
 centret, Kirchberg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til traktaten og i henhold til Rådets
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- direktiv 96/43/EF af 26. juni 1996(1) om ændring og
 se afsagt den 5. marts 1999 af Frankrigs Conseil d’État kodifikation af Rådets direktiv 85/73/EØF med henblik
 (Afdelingen for Tvistemål, 9. og 8. underafdeling forenet) i på finansiering af veterinærundersøgelse og- kontrol af
 sagen budgetministeren og økonomi- og finansministeren levende dyr og visse animalske produkter og om ændring
 mod selskabet Monte Dei Paschi Di Siena af direktiv 90/675/EØF og 91/496/EØF, idet den ikke
 inden for den fastsatte frist har udstedt de love eller
 administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 (Sag C-136/99) efterkomme dette direktiv.
 2. Den Hellenske Republik tilpligtes at bære sagens omkost-
 (1999/C 188/36) ninger.
 Ved kendelse afsagt den 5. marts 1999, indgået til Domstolens Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Justitskontor den 19. april 1999, har Frankrigs Conseil d’État i
 sagen boligministeren og økonomi- og finansministeren mod I henhold til EF-traktatens artikel 189, stk. 3, og artikel 5
 selskabet Monte Dei Paschi Di Siena forelagt De Europæiske er medlemsstaterne forpligtet til at træffe de nødvendige
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse foranstaltninger til at gennemføre direktivet i national ret
 af følgende spørgsmål: inden udløbet af den herfor fastsatte frist og straks at meddele
 disse foranstaltninger til Kommissionen. Fristen for direktivet
 gennemførelse udløb den 1. juli 1997, uden at Den Hellenske
 Giver bestemmelserne i Rådets ottende direktiv 79/1072/EØF Republik har meddelt Kommissionen bestemmelserne til gen-
 af 6. december 1979 (1), afgiftspligtige, der er etableret i en af nemførelse af direktivet i national ret.
 Fællesskabets medlemsstater, hvor de kun er afgiftspligtige af
 en del af omsætningen, ret til en delvis refusion af moms,
 som i en anden medlemsstat er blevet pålagt goder og (1) EFT L 162 af 1.7.1996, s. 1.
 tjenesteydelser, de har benyttet til at foretage transaktioner,
 hvoraf visse ikke er pålagt afgift, i den medlemsstat, hvor de
 er etableret. Såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende:
 Hvilken metode til beregning af den del af momsen, der skal
 tilbagetales, henviser disse bestemmelser til, og navnlig om
 denne del skal beregnes i henhold til bestemmelserne i
 den stat, hvor den afgiftspligtige er etableret, eller efter
 bestemmelserne i den stat, der skal foretage refusionen?
 Sag anlagt den 19. april 1999 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet
 Luxembourg
 (1) Om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsæt-
 ningsafgifter — foranstaltninger til tilbagebetaling af merværdiaf- (Sag C-138/99)
 gift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet,
 EFT L 331 af 27.12.1979, s. 11.
 (1999/C 188/38)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. april
 1999 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 ---pagebreak--- 3.7.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 188/17
 konsulent Frank Benyon, som befuldmægtiget, og med valgt 2) Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagercen-
 tret, Kirchberg.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande: Kommissionen har anført, at den omstændighed, at luftbefor-
 dreren efter irsk lovgivning skal svare en afgift af hver enkelt
 1. Det fastlås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilside- billet på flyvninger fra Irland til andre medlemsstater (bortset
 sat sine forpligtelser efter Rådets direktiv 94/56/EF af fra flyvninger til Nordirland), men ikke i forbindelse med
 21. november 1994 om fastlæggelse af de grundlæggende flyvninger i Irland (og til Nordirland), er uforenelig med
 principper for undersøgelse af flyvehavarier og flyvehæn- princippet om fri udveksling af tjenesteydelser, således som
 delser inden for civil luftfart (1), da det ikke har vedtaget de dette princip er nærmere fastsat i traktatens artikel 59 og 62,
 nødvendige love og administrative bestemmelser til at og med bestemmelserne i artikel 3, stk. 1, i forordning
 efterkomme direktivet. nr. 2408/92 af 23. juli 1992 om EF-luftfartsselskabers adgang
 til luftruter inden for Fællesskabet.
 2. Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at bære sagens
 omkostninger. For så vidt angår det af Irland anførte, hvorefter forordning
 nr. 2408/92 ikke er tilsidesat, eftersom afgiften ikke er
 udtryk for forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, har
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Kommissionen påpeget, at princippet om fri udveksling af
 tjenesteydelser rækker videre end forbuddet mod forskelsbe-
 handling på grundlag af nationalitet. Selv om nationale
 Ifølge det omhandlede direktivs artikel 12 skulle medlemssta- bestemmelser, hvorefter den nævnte frihed begrænses, finder
 terne have sat de nødvendige love og administrative bestem- anvendelse uden forskel på nationale tjenesteydere og tjeneste-
 melser i kraft for at efterkomme direktivet senest den 21. no- ydere fra andre medlemsstater, er sådanne bestemmelser
 vember 1996 og underrette Kommissionen herom. ulovlige, når de ikke er begrundet i tvingende hensyn til
 almenvellet, eller det same resultat kan nås ved mindre
 Selv om Storhertugdømmet Luxembourg i sine besvarelser af indgribende bestemmelser (proportionalitetsprincippet).
 åbningsskrivelsen og den begrundede udtalelse har anført, at
 de nødvendige foranstaltninger var under forberedelse, har (1) EFT L 240 af 24.08.1992, s. 8.
 Kommissionen ikke hidtil modtaget nogen oplysninger om
 foranstaltningernes vedtagelse.
 (1) EFT L 319 af 12.12.1994, s. 14.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 13. april 1999 af Hof van Beroep, Gent, i
 sagen NV Algemene Maatschappij van Verzekeringen
 en Grondkrediet, nu NV Algemene Maatschappij voor
 Investering en Dienstverlening (AMID) mod Belgische
 Sag anlagt den 19. april 1999 af Kommissionen for De Staat
 Europæiske Fællesskaber mod Irland
 (Sag C-141/99)
 (Sag C-139/99)
 (1999/C 188/40)
 (1999/C 188/39)
 Ved dom afsagt den 13. april 1999, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 21. april 1999, har Hof van Beroep, Gent, i
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. april sagen NV Algemene Maatschappij van Verzekeringen en
 1999 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for De Europæi- Grondkrediet, nu NV Algemene Maatschappij voor Investering
 ske Fællesskaber ved juridisk konsulent Frank Benyon, som en Dienstverlening (AMID) mod Belgische Staat forelagt De
 befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi-
 Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, ciel afgørelse spørgsmål:
 Wagnercentret, Kirchberg.
 Er artikel 52 i traktaten af 25.3.1957 om oprettelse af Det
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Europæiske Økonomiske Fællesskab til hinder for en retlig
 regulering i en medlemsstat, hvorefter et driftstab, som et
 1) Det fastslås, at Irland har tilsidesat artikel 3, stk. 1, i Rådets selskab i denne medlemsstat har lidt i en tidligere skattepligtig
 forordning (EØF) nr. 2408/92 (1), idet det i Section 65 i periode i samme medlemsstat, i forbindelse med selskabsskat-
 Finance Act 1982 (som ændret) er fastsat, at der for teansættelsen kun kan fradrages i selskabets overskud i en
 flyvninger fra Irland til andre medlemsstater (bortset fra senere skattepligtig periode i det omfang, hvori driftstabet ikke
 Nordirland) skal betales højere afgifter end for flyvninger i kan modregnes i et overskud, som selskabets faste driftssted i
 Irland. en anden medlemsstat har haft i den tidligere skattepligtige


text:
C 55/24 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 20.2.98
 1) Regionsudvalgets afgùrelse af 20. september 1995 3) Hver part betaler sine omkostninger.
 annulleres, for så vidt det afslås at udnñvne sagsùge-
 ren til en af de ledige stillinger, der nñvnes i meddelel- (1) EFT C 94 af 22.3.1997.
 sen om intern udvñlgelsesprùve A/02/95.
 2) Regionsudvalgets afgùrelse af 20. september 1995
 annulleres, for så vidt der udnñvnes en rñkke beståede
 ansùgere, der blev indplaceret efter sagsùgeren på
 egnethedslisten, til en rñkke ledige stillinger, som nñv-
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 nes i meddelelsen om intern udvñlgelsesprùve A/02/95.
 den 18. december 1997
 3) Regionsudvalget betaler sagens omkostninger. i de forenede sager T-159/94 og T-160/94, Ajinomoto Co.
 Inc. og The NutraSweet Company mod Rådet for Den
 Europñiske Union (1)
 (1) EFT C 294 af 5.10.1996.
 (Annullationssùgsmål Ð dumping Ð aspartam Ð retten
 til at varetage sine interesser Ð normal vñrdi Ð reference-
 land Ð patent Ð skade)
 (98/C 55/50)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS (Processprog: engelsk)
 den 17. december 1997
 i sag T-208/96, Eberhard Eiselt mod Kommissionen for I de forenede sager T-159/94, Ajinomoto Co. Inc., Tokyo,
 De Europñiske Fñllesskaber (1) ved advokat Mario Siragusa, Rom, og advokat Till Mül-
 ler-Ibold, Frankfurt am Main, og med valgt adresse i
 (Faglig efteruddannelse Ð afslag på deltagelse Ð tilside- Luxembourg hos advokat Marc Loesch, 11, rue Goethe,
 sñttelse af vedtñgtens artikel 24 og af ligebehandlingsprin- og sag T-160/94, The NutraSweet Company, Deerfied, Illi-
 cippet Ð krav om erstatning af det lidte tab) nois (USA), fùrst ved advokaterne Otto Grolig, Peter Bo-
 (98/C 55/49) gaert og Koen Vanhaerents, Bruxelles, og derefter ved
 advokaterne Otto Grolig, Jean-FrancËois Bellis og Fabrizio
 Di Gianni, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg
 (Processprog: italiensk) hos advokat Jacques Loesch, 11, rue Goethe, mod Rådet
 for Den Europñiske Union (befuldmñgtigede: Eric Stein,
 Guus Houttuin, Hans-Jürgen Rabe og Georg M. Berrisch),
 I sag C-208/96, Eberhard Eiselt, tjenestemand ved Kom- stùttet af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber, Ispra (Italien), (befuldmñgtigede: Eric L. White, Nicholas Khan samt,
 ved advokat Giuseppe Marchesini, Vicenza, og med valgt fùrst, Marc Cran og, derefter, Fergus Randolph), angående
 adresse i Luxembourg hos advokat Ernest Arendt, 8-10, en påstand om annullation af Rådets forordning (EéF)
 rue Mathias Hardt, mod Kommissionen for De Europñ- nr. 1391/91 af 27. maj 1991 om indfùrelse af en endelig
 iske Fñllesskaber (befuldmñgtiget: Gianluigi Valsesia), antidumpingtold på importen af aspartam med oprindelse
 hvori der er nedlagt påstand om annullation dels af Kom- i Japan og Amerikas Forenede Stater (EFT L 134 af
 missionens afslag på at lade sagsùgeren deltage i det kur- 29.5.1991, s. 1), har Retten (Femte Udvidede Afdeling),
 sus for faglig efteruddannelse, han anmodede om, dels af sammensat af afdelingsformanden, R. García-Valdecasas,
 Kommissionens afgùrelse om at pålñgge sagsùgeren opga- og dommerne V. Tiili, J. Azizi, R. M. Moura Ramos
 ver, som hverken svarede til hans kvalifikationsbeviser, og M. Jaeger; justissekretñr: fuldmñgtig A. Mair, den
 hans faglige erfaring eller de opgaver, han oprindelig blev 18. december 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 ansat til at varetage, har Retten (Fjerde Afdeling), sam- således:
 mensat af afdelingsformanden, P. Lindh, og dommerne K.
 Lenaerts og J. D. Cooke; justitssekretñr: fuldmñgtig A.
 Mair, den 17. december 1997 afsagt dom, hvis konklusion 1) Rådet for Den Europñiske Union frifindes.
 lyder således:
 2) Sagsùgerne bñrer deres egne omkostninger og betaler
 1) Sagen afvises, for så vidt sagsùgeren har påstået fast- Rådets.
 slået, at det var ulovligt at pålñgge ham opgaver, som
 han ikke var forberedt til, og som han ikke oprindelig
 blev ansat til at varetage, idet pålñggelsen af sådanne 3) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber bñrer
 opgaver ikke var i overensstemmelse med institutio- sine egne omkostninger.
 nens interesser.
 (1) EFT C 291 af 8.11.1991.
 2) I ùvrigt frifindes Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber.


text:
4.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/12
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 6. december 2011 — Alexandre Achughbabian mod Préfet du Val-de-Marne (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d'appel de Paris — Frankrig)
 (Sag C-329/11) (1)
 (Område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - direktiv 2008/115/EF - fælles standarder og procedurer for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold - national lovgivning, som i tilfælde af ulovligt ophold foreskriver fængselsstraf og bøde)
 2012/C 32/20
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d'appel de Paris
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Alexandre Achughbabian
 Sagsøgt: Préfet du Val-de-Marne
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour d’appel de Paris — fortolkning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 348, s. 98) — spørgsmål om en national bestemmelse, der foreskriver pålæggelse af en fængselsstraf for en tredjelandsstatsborger, alene fordi han er indrejst eller opholder sig ulovligt på det nationale område, er forenelig med direktivet — frihedsberøvelse med henblik på udsendelse — varetægtsfængslingen eventuelt ulovlig
 Konklusion
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold skal fortolkes således, at
 —
 direktivet er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter ulovligt ophold straffes med strafferetlige sanktioner, for så vidt som disse sanktioner tillader fængsling af en tredjelandsstatsborger, som ikke, mens han opholdt sig ulovligt på nævnte medlemsstats område og ikke var indstillet på at forlade dette område frivilligt, har været undergivet tvangsforanstaltninger i henhold til direktivets artikel 8, og som ikke i tilfælde af frihedsberøvelse med henblik på udsendelsens forberedelse og gennemførelse har været frihedsberøvet i den maksimale periode, og
 —
 direktivet ikke er til hinder for en sådan lovgivning, for så vidt som denne lovgivning tillader fængsling af en tredjelandsstatsborger, med hensyn til hvilken den tilbagesendelsesprocedure, der er fastsat i direktivet, er blevet anvendt, og som opholder sig ulovligt på medlemsstatens område uden gyldig begrundelse for den manglende tilbagevenden.
 (1) EUT C 298 af 8.10.2011.


text:
15.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 59/37
 Sag anlagt den 9. december 2015 — PTC Therapeutics International mod EMA
 (Sag T-718/15)
 (2016/C 059/42)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: PTC Therapeutics International Ltd (Dublin, Irland) (ved M. Demetriou, QC, barrister C. Thomas og solicitors G. Castle, B. Kelly og H. Billson)
 Sagsøgt: Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det Europæiske Lægemiddelagenturs afgørelse EMA/722323/2015 af 25. november 2015 om at give en tredjepart adgang til oplysninger om et lægemiddel i henhold til forordning (EF) nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001 L 145, s. 43) annulleres, for så vidt som afgørelsen vedrører kommercielt fortrolige oplysninger, hvis offentliggørelse vil krænke sagsøgerens rettigheder, og for så vidt som afgørelsen er forbudt i henhold til EU-retten.
 —
 Den anfægtede afgørelse hjemvises til EMA til videre behandling i forhold til overstregning af fortrolige afsnit efter høring af sagsøgeren.
 —
 EMA tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at det omhandlede dokument er beskyttet i henhold til artikel 4, stk. 2, og/eller artikel 4, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1049/2001.
 2.
 Andet anbringende om, at det omhandlede dokument i sin helhed udgør kommercielt fortrolige oplysninger, der er beskyttet i henhold til nævnte forordnings artikel 4, stk. 2.
 3.
 Tredje anbringende om, at offentliggørelsen af dokumentet ville undergrave EMA’s beslutningsproces.
 4.
 Fjerde anbringende om, at EMA undlod at foretage en afvejning som påkrævet ved lov.
 5.
 Femte anbringende om, at udfaldet af en egentlig afvejning som påkrævet ved lov ville have været en afgørelse om ikke at offentliggøre nogen del af dokumentet.


text:
Nr . C 351 / 10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 30 . 12 . 95
 EF-traktaten og Rådets direktiv 91 /371 /EØF af 20 . juni Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 1991 om gennemførelse af aftalen mellem Det Europæi afsagt den 31 . oktober 1995 af High Court of Justice,
 ske Økonomiske Fællesskab og Schweiz om direkte Queen's Bench Division, i sagen The Queen mod Minister
 forsikring bortset fra livsforsikring ('), idet Storhertug for Agriculture, Fisheries and Food, ex parte: The National
 dømmet ikke inden for den fastsatte frist ved lov eller Farmers Union m.fl .
 administrativt har truffet de foranstaltninger, som er ( Sag C-354/95 )
 nødvendige for at gennemføre direktivet, eller subsi
 ( 95/C 351 / 18 )
 diært ikke har givet meddelelse om disse .
 — Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale
 Ved kendelse afsagt den 31 . oktober 1995 , indgået til
 sagens omkostninger .
 Domstolens Justitskontor den 20 . november 1995 , har High
 Court of Justice, Queen's Bench Division, i sagen The Queen
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: mod Minister for Agriculture, Fisheries and Food , ex parte :
 The National Farmers Union m.fl . forelagt De Eluropæiske
 Den bindende virkning af EF-traktatens artikel 189 , stk . 3 , Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 og artikel 5 , stk . 1 , indebærer, atYnedlemsstaterne inden for relse af følgende spørgsmål :
 de fastsatte frister skal træffe de foranstaltninger, som er
 nødvendige for at gennemføre de direktiver, der rettes til
 dem . Fristen udløb i dette tilfælde den 4 . juli 1993 , men 1 ) Skal artikel 9, stk . 2—4, i Kommissionens forordning
 Storhertugdømmet Luxembourg har ikke truffet de nødven ( EØF ) nr. 3887/92 af 23 . december 1992 om gennem
 dige foranstaltninger. førelsesbestemmelser for det integrerede system for
 forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger (')
 (') EFT nr . L 205 af 27. 7 . 1991 , s . 48 . ( forud for ikrafttrædelsen af forordning ( EØF )
 nr. 1648/95 af 6 . december 1995 om ændring af
 forordning ( EØF ) nr. 3887/92 om gennemførelsesbe
 stemmelser for det integrerede system for forvaltning og
 kontrol af visse EF-støtteordninger ( 2 ) fortolkes således,
 at der består en forpligtelse til ikke at yde nogen
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom arealstøtte overhovedet til landbrugere, hvis — faktisk
 afsagt den 3 . oktober 1995 af Tribunal de commerce de fastslåede — udtagne areal, konstateres at være mindre
 Pontoise i sagen SA Phytheron International mod SA Jean end det areal , som er angivet i støtteansøgningen, når
 Bourdon forskellen udgør mere end 20 % , men der ikke foreligger
 ( Sag C-352/95 ) forsæt eller grov uagtsomhed ?
 ( 95/C 351 / 17 )
 2 ) Skal artikel 9 , stk . 2—4 , i Kommissionens forordning
 Ved dom afsagt den 3 . oktober 1 995 , indgået til Domstolens ( EØF ) nr . 3887/92 ( forud for ikrafttrædelsen af forord
 Justitskontor den 15 . november 1995 , har Tribunal de ning ( EØF ) nr. 1648/95 ) fortolkes således, at der består
 commerce de Pontoise i sagen SA Phytheron International en forpligtelse til ikke at yde nogen oksekødspræmier
 mod SA Jean Bourdon forelagt De Europæiske Fællesska overhovedet til landbrugere, hvis — faktisk fastslåede
 bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af — foderareal konstateres at være mindre end det areal ,
 følgende spørgsmål : som er angivet i ansøgningen om arealstøtte, når
 forskellen udgør mere end 20 % , men der ikke foreligger
 1 . Kan en vare, hvis varemærke er beskyttet, og som er forsæt eller grov uagtsomhed ?
 købt lovligt af en erhvervsdrivende fra en medlemsstat A
 i en medlemsstat B, hvor den er godkendt og forhandles
 under samme varemærke , lovligt indføres fra medlems 3 ) Såfremt spørgsmål 1 ) og/eller 2 ) besvares bekræftende ,
 stat B og forhandles i medlemsstat A, når der er tale er artikel 9 , stk . 2—4 , i Kommissionens forordning
 om :
 ( EØF ) nr . 3887/92 ( forud for ikrafttrædelsen af forord
 ning ( EØF ) nr . 1648/95 ) da helt eller delvis er ugyldige
 — den oprindelige vare , som ikke er undergået nogen som stridende mod et eller flere fællesskabsretlige
 ændring, principper, herunder navnlig princippet om retlig vis
 hed, princippet om forbud mod forskelsbehandling
 — hvis emballage ikke er blevet ændret, bortset fra at og/eller proportionalitetsprincippet ?
 der på etiketten er tilføjet nogle benævnelser, som
 skal opfylde kravene i medlemsstat A's lovgivning,
 4 ) Såfremt spørgsmål 1 ) og/eller 2 ) besvares benægtende,
 — når den ligeledes er godkendt i medlemsstat A ? hvorledes skal artikel 9 , stk . 2—4 , i Kommissionens
 forordning ( EØF ) nr. 3887/92 ( forud for ikrafttrædel
 sen af forordning ( EØF ) nr. 1648/95 ) da fortolkes ?
 2 . Er et forbud i henhold til medlemsstat A's lovgivning om
 varemærkeret ikke i strid med bestemmelserne i trakta
 tens artikel 30 ? 5 ) Uanset hvorledes spørgsmål 1 )—4 ) besvares, ønskes det
 oplyst, om der ved Kommissionens forordning ( EØF )
 nr . 3887/92 gyldigt og retmæssigt har kunnet træffes
 ---pagebreak--- 30 . 12 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 351 / 11
 bestemmelse om den sanktion, hvorefter en arealstøtte C-98/95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 fortabes fuldstændigt, over for en landbruger, hvis — mod Kongeriget Belgien , skal slettes af registeret.
 faktisk fastslåede — areal konstateres at være mindre
 end det areal , som er angivet i støtteansøgningen, når (') EFT nr . C 159 af 24 . 6 . 1995 .
 forskellen udgør mere end 20 % , men der ikke foreligger
 forsær eller grov uagtsomhed ?
 (') EFT nr . L 391 af 31 . 12 . 1992 , s . 36 .
 i 1 ) EFT nr . F 156 af 7 . 7 . 1995 , s . 27 .
 Slettelse af sag C-l 13/95 ( )
 ( 95/C 351 /21 )
 Ved kendelse af 4 . oktober 1995 har præsidenten for De
 Slettelse af sag C-14/95 ( ) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-l 13/
 95/C 351 / 19 ) 95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Den Italienske Republik , skal slettes af registeret.
 Ved kendelse af 26 . september 1995 har formanden for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol ( Sjette-Afdeling ) beslut (') EFT nr . C 159 af 24 . 6 . 1995 .
 tet, at sag C-14/95 , Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber mod Kongeriget Belgien, skal slettes af regis
 teret .
 (') EFT nr . C 54 af 4 . 3 . 1995 .
 Slettelse af sag C-l 25/95 ( )
 ( 95/C 351 /22 )
 Ved kendelse af 24 . oktober 1995 har præsidenten for
 Slettelse af sag C-98/95 ( ) De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 ( 95/C 351 /20 ) C-l 25/95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 mod Den Portugisiske Republik, skal slettes af registeret.
 Ved kendelse af 22 . september 1995 har præsidenten for
 De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag (') EFT nr . C 137 af 3 . 6 . 1995 .
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS afgørelsen, at sagsøgerens ansøgning ikke kunne tages i
 den 19 . oktober 1995 betragtning, som af Kommissionens afslag af 22 . marts
 1 993 på sagsøgerens ansøgning, dels om erstatning af den
 i sag T-562/93 , Dieter Obst mod Kommissionen for De økonomiske og ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren
 Europæiske Fællesskaber ( 1 ) har lidt, har Retten ( Anden Afdeling ), sammensat af
 (Tjenestemænd — ansættelsesprocedure — akt, som inde afdelingsformanden, B. Vesterdorf, og dommerne D. P. M.
 holder klagepunkt — vedtægtens artikel 45 — meddelelse Barrington og A. Saggio; justitssekretær: H. Jung, den
 om ledig stilling — magtfordrejning — begrundelse — 19 . oktober 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 erstatning af tab) således :
 ( 95 /C 351 /23 )
 1 ) Kommissionen betaler sagsøgeren 2 000 ECU i erstat
 (Processprog: tysk) ning for den begåede tjenestefejl.
 I sag T-562/93 , Dieter Obst, tjenestemand ved Kommissio 2 ) I øvrigt frifindes Kommissionen.
 nen for De Europæiske Fællesskaber, Everberg ( Belgien ),
 først repræsenteret ved advokat Heinz-Jorg Moritz og 3 ) Kommissionen betaler sine egne og , en fjerdedel af
 dernæst ved advokat Lothar Mahlberg, og med valgt adresse sagsøgerens omkostninger, mens sagsøgeren betaler de
 i Luxembourg hos Marianne Moritz, 25 A, rue de Schonfels, øvrige tre fjerdedele af sine egne omkostninger.
 Bridel mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( befuldmægtigede : Joseph Griesmar og Bertrand Wågen
 (') EFT nr . C 338 af 15 . 12 . 1993 .
 baur ), hvori der er nedlagt påstand dels om annullation såvel
 af afgørelse nr . 45/93 af 18 . februar 1993 fra det Rådgi
 vende Udvalg for Udnævnelser i det omfang, det angives i


text:
20.3.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 71/25
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber (befuldmægtigede: J. Currall og F. Clotuche-Duvieusart),
 den 17. december 2003 angående en påstand om annullation af Kommissionens
 beslutning om at afvise sagsøgerens anmodning om at blive
 indplaceret i den højeste lønklasse i hans stillingsgruppe ved
 i sag T-133/02, Pravir Kumar Chawdhry mod Kommissio- ansættelsen, har Retten, sat af dommer H. Legal; justitssekretær:
 nen for De Europæiske Fællesskaber (1) fuldmægtig I. Natsinas, den 10. december 2003 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således:
 (Midlertidig ansat — stilling aflønnet over forskningsbevil-
 lingerne — indplacering i lønklasse)
 1) Kommissionens beslutning af 27. juli 2001 om afvisning af
 (2004/C 71/44) sagsøgerens anmodning om at blive indplaceret i den højeste
 lønklasse i hans stillingsgruppe ved ansættelsen annulleres.
 (Processprog: fransk)
 2) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 I sag T-133/02, Pravir Kumar Chawdhry, midlertidig ansat ved (1) EFT C 219 af 14.9.2002.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i
 Sangiano (Italien), ved avocats G. Vandersanden og L. Levi, og
 med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Currall og
 V. Joris), angående en påstand dels om annullation af Kommis-
 sionens beslutning om indplacering af sagsøgeren i lønklasse
 A6, lønrin 3, dels om erstatning for et tab, har Retten, sat af
 dommer J. Pirrung; justitssekretær: fuldmægtig J. Plingers, den
 17. december 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler en den 3. december 2003
 fjerdedel af sagsøgerens omkostninger.
 i sag T-305/02, Nestlé Waters France mod Kontoret
 3) Sagsøgeren bærer tre fjerdedele af sine egne omkostninger.
 for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og
 Design) (KHIM) (1)
 (1) EFT C 156 af 29.6.2002.
 (»EF-varemærker — tredimensionalt varemærke — en flas-
 kes form — absolutte registreringshindringer — fornødent
 særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF)
 nr. 40/94«)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (2004/C 71/46)
 den 10. december 2003
 (Processprog: fransk)
 i sag T-173/02, Pierre Tomarchio mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Tjenestemænd — indplacering i lønklasse — afvisning af I sag T-305/02, Nestlé Waters France, Issy-les-Moulineaux
 en anmodning om ændret indplacering indgivet i medfør af (Frankrig), ved avocat A. Cléry, mod Kontoret for Harmonise-
 vedtægtens artikel 31, stk. 2) ring i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 (befuldmægtigede: A. Rassat og O. Waelbroeck), angående en
 (2004/C 71/45) påstand om annullation af afgørelsen, der blev truffet den
 12. juli 2002 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for
 (Processprog: fransk) Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag
 R 719/2000-4), om afslag på registrering af et tredimensionalt
 varemærke i form en gennemsigtig flaske, har Retten (Fjerde
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, V. Tiili, og
 I sag T-173/02, Pierre Tomarchio, tidligere tjenestemand ved dommerne P. Mengozzi og M. Vilaras; justitssekretær: assiste-
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i rende justitssekretær B. Pastor, den 3. december 2003 afsagt
 Nancy (Frankrig), ved avocat N. Lloëst, og med valgt adresse i dom, hvis konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- C 71/26 DA Den Europæiske Unions Tidende 20.3.2004
 1) Afgørelsen, der blev truffet den 12. juli 2002 af Fjerde DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre
 Marked (Varemærker og Design) (sag R 719/2000-4),
 annulleres. den 17. december 2003
 2) Harmoniseringskontoret betaler sagens omkostninger.
 i sag T-324/02, Hans McAuley mod Rådet for Den
 Europæiske Union (1)
 (1) EFT C 305 af 7.12.2002.
 (Opfyldelse af en dom fra Retten — udnævnelse af sprogkon-
 sulenten i Rådets engelske og irske oversættelsesafdeling —
 afslutning af proceduren med henblik på besættelse af
 stillingen i henhold til vedtægtens artikel 29, stk. 1, litra a)
 — magtfordrejning — erstatningssøgsmål)
 (2004/C 71/48)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Processprog: fransk)
 den 11. december 2003
 i sag T-323/02, Monique Breton mod De Europæiske
 Fællesskabers Domstol (1) I sag T-324/02, Hans McAuley, tjenestemand ved Rådet for
 Den Europæiske Union, med bopæl i Bruxelles (Belgien), ved
 avocats J.-N. Louis og S. Orlandi, og med valgt adresse i
 (Tjenestemænd — forfremmelse — tildeling af forfremmel- Luxembourg, mod Rådet for Den Europæiske Union (befuld-
 sespoints — formaliteten) mægtiget: F. Anton), angående en påstand om annullation af
 den afgørelse, der er indeholdt i skrivelsen af 30. januar 2002
 fra generaldirektøren for Rådets Generaldirektorat A »Personale
 (2004/C 71/47)
 og Administration« om at afslutte proceduren med henblik på
 besættelse af stillingen som sprogkonsulent i den engelske og
 (Processprog: fransk) irske oversættelsesafdeling i henhold til vedtægtens artikel 29,
 stk. 1, litra a), og om at iværksætte procedurens næste etape
 som fastsat i vedtægtens artikel 29, stk. 1, litra b), dvs. at
 afholde en intern udvælgelsesprøve, samt en påstand om
 erstatning, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afde-
 I sag T-323/02, Monique Breton, med bopæl i Howald lingsformanden, V. Tiili, og dommerne P. Mengozzi og
 (Luxembourg), ved avocats A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal M. Vilaras; justitssekretær: fuldmægtig I. Natsinas, den 17. de-
 og S. Orlandi, og med valgt adresse i Luxembourg, mod De cember 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Europæiske Fællesskabers Domstol (befuldmægtigede:
 M. Schauss), angående en påstand om annullation af Domsto-
 lens beslutning om tildeling af forfremmelsespoints til sagsøge- 1) Den afgørelse, der er indeholdt i skrivelsen af 30. januar 2002
 ren for 1998, 1999 og 2000 i medfør af Domstolens fra generaldirektøren for Rådets Generaldirektorat A »Personale
 afgørelse af 18. oktober 2000 vedrørende forfremmelser og af og Administration« om at afslutte proceduren med henblik på
 Domstolens justitssekretærs afgørelse af 3. december 2001 om besættelse af stillingen som sprogkonsulent i den engelske og
 indførelse af en overgangsordning med hensyn til forfremmel- irske oversættelsesafdeling i henhold til vedtægtens artikel 29,
 ser, har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsfor- stk. 1, litra a), og om at iværksætte procedurens næste etape
 manden, J. Azizi, og dommerne M. Jaeger og F. Dehousse; som fastsat i vedtægtens artikel 29, stk. 1, litra b), dvs. at
 justitssekretær: fuldmægtig J. Plingers, den 11. december 2003 afholde en intern udvælgelsesprøve, annulleres.
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 2) Rådet for Den Europæiske Union frifindes for sagsøgerens
 erstatningspåstand.
 1) De Europæiske Fællesskabers Domstol frifindes.
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger. 3) Rådet betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 7 af 11.1.2003. (1) EFT C 7 af 11.1.2003


text:
5.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 328/36
 Sag anlagt den 29. juli 2015 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-110/15)
 (2015/C 328/34)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af forslaget om overførsel af sagsøgerens pensionsrettigheder til Unionens pensionsordning, hvorved anvendes de nye almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten, og påstand om, at sagsøgte tilpligtes at betale en erstatning, som foreløbigt er opgjort til 1 EUR, for det tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at artikel 9 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser af 15.7.2011 til artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten er ulovlig.
 —
 Afgørelsen af 10. marts 2015 om godskrivning af de pensionsrettigheder, som sagsøgeren havde erhvervet før sin tiltrædelse af tjenesten, i forbindelse med overførelsen af disse til EU-institutionernes pensionsordning, i medfør af de almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten af 15.7.2011, annulleres.
 —
 Subsidiært tilpligtes Europa-Kommissionen at betale en erstatning, som foreløbigt er opgjort til 1 EUR, for det tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
3.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 363/18
 Begæring om udtalelse fremsat af Europa-Kommissionen i medfør af artikel 218, stk. 11, TEUF
 (Udtalelse 2/15)
 (2015/C 363/22)
 Processprog: alle officielle sprog
 Den part, som anmoder om udtalelsen
 Europa-Kommissionen (ved U. Wölker, B. De Meester, M. Kocjan og R. Vidal Puig, som befuldmægtigede)
 Spørgsmål til Domstolen
 Har Unionen den fornødne kompetence til alene at undertegne og indgå Frihandelsaftale med Singapore? Nærmere bestemt:
 —
 Hvilke bestemmelser i aftalen er omfattet af Unionens enekompetence?
 —
 Hvilke bestemmelser i aftalen er omfattet af Unionens delte kompetence?
 —
 Er der nogen bestemmelser i aftalen, der er omfattet af medlemsstaternes enekompetence?


text:
3.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/14
 Rettens dom af 25. oktober 2011 — Transnational Company »Kazchrome« og ENRC Marketing mod Rådet
 (Sag T-192/08) (1)
 (Dumping - import af ferrosilicium med oprindelse i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, Kina, Egypten, Kasakhstan og Rusland - årsagsforbindelse - Fællesskabets interesser - manglende samarbejde - foreliggende faktiske oplysninger - status som virksomhed, der opererer under markedsøkonomiske vilkår - ret til forsvar - begrundelsespligt)
 2011/C 355/22
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Transnational Company »Kazchrome« AO (Aqtöbe, Kasakhstan) og ENRC Marketing AG (Kloten, Schweiz) (først ved advokaterne L. Ruessmann og A. Willems, derefter ved advokaterne A. Willems og S. De Knop)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (først ved J.-P. Hix, derefter ved J.-P. Hix og B. Driessen, som befuldmægtigede, først bistået af advokaterne G. Berrisch og G. Wolf, derefter af G. Berrisch)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved H. van Vliet og K. Talabér-Ritz, som befuldmægtigede) og Euroalliages (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne J. Bourgeois, Y. van Gerven og N. McNelis)
 Sagens genstand
 Delvis annullation af Rådets forordning (EF) nr. 172/2008 af 25. februar 2008 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af ferrosilicium med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Egypten, Kasakhstan, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Rusland (EUT L 55, s. 6), for så vidt det angår sagsøgerne.
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Transnational Company »Kazchrome« AO og ENRC Marketing AG bærer deres egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Rådet for Den Europæiske Union og af Euroalliages.
 3)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 197 af 2.8.2008.


text:
10.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de grande instance de Lyon (Frankrig) den 19. februar 2016 — Jean-Philippe Lahorgue mod Ordre des avocats du barreau de Lyon, Conseil national des barreaux »CNB«, Conseil des barreaux européens »CCBE« og Ordre des avocats du barreau de Luxembourg
 (Sag C-99/16)
 (2016/C 165/08)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de grande instance de Lyon
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Jean-Philippe Lahorgue
 Sagsøgt: Ordre des avocats du barreau de Lyon, Conseil national des barreaux »CNB«, Conseil des barreaux européens »CCBE« og Ordre des avocats du barreau de Luxembourg
 Præjudicielt spørgsmål
 Er nægtelse af at levere en boks til Advokaternes Virtuelle Private Netværk (Réseau Privé Virtuel des Avocats, RPVA) til en advokat, der er behørigt registreret som medlem af advokatsamfundet i en medlemsstat, hvor han ønsker frit at kunne udføre tjenesteydelser som advokat, i strid med artikel 4 i direktiv 77/249/EF (1), idet det udgør en diskriminerende foranstaltning, der kan hindre fri udveksling af tjenesteydelser under erhvervsudøvelsen?
 (1) Rådets direktiv 77/249/EØF af 22.3.1977 om lettelser med henblik på den faktiske gennemførelse af advokaters fri udveksling af tjenesteydelser (EFT L 78, s. 17).


text:
23.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 219/2
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank ’s-Gravenhage, bitingsted Zwolle-Lelystad (Nederlandene) den 31. marts 2011 — Bibi Mohammad Imran mod Minister van Buitenlandse Zaken
 (Sag C-155/10)
 2011/C 219/02
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank ’s-Gravenhage, bitingsted Zwolle-Lelystad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bibi Mohammad Imran
 Sagsøgt: Minister van Buitenlandse Zaken
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Tillader direktivets artikel 7, stk. 2 (1), at en medlemsstat nægter at lade et familiemedlem som omhandlet i direktivets artikel 4 til en tredjelandsstatsborger, der opholder sig lovligt i denne medlemsstat, indrejse og tage ophold alene af den grund, at dette familiemedlem ikke har bestået den integrationstest i udlandet, der er fastsat i denne medlemsstats retsforskrifter?
 2)
 Er det af betydning for besvarelsen af spørgsmål 1, at det pågældende familiemedlem er mor til otte børn, herunder syv mindreårige børn, der opholder sig lovligt i denne medlemsstat?
 3)
 Er det af betydning for besvarelsen af spørgsmål 1, om det pågældende familiemedlem i opholdslandet har adgang til undervisning i denne medlemsstats sprog?
 4)
 Er det af betydning for besvarelsen af spørgsmål 1, om det pågældende familiemedlem i betragtning af hans eller hendes forkundskaber og personlige situation, navnlig helbredsmæssige problemer, er i stand til indenfor en overskuelig tidsperiode at bestå denne test med et tilfredsstillende resultat?
 5)
 Er det af betydning for besvarelsen af spørgsmål 1, at der ikke finder en prøvelse sted i forhold til bestemmelserne i direktivets artikel 5, stk. 5, og artikel 17 samt chartrets artikel 24 eller det EU-retlige proportionalitetsprincip?
 6)
 Er det af betydning for besvarelsen af spørgsmål 1, at borgere fra visse andre tredjelande alene på grundlag af deres statsborgerskab fritages fra forpligtelsen til at gennemføre integrationstesten i udlandet med et tilfredsstillende resultat?
 (1) Rådets direktiv 2003/86/EF af 22.9.2003 om ret til familiesammenføring (EUT L 251, s. 12).


text:
4.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 328/2
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 6. oktober 2010 — Base NV, Euphony Benelux NV, Mobistar SA, Uninet International NV, T2 Belgium NV og KPN Belgium NV mod Ministerraad (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Grondwettelijk Hof (Belgien))
 (Sag C-389/08) (1)
 (Elektronisk kommunikation - direktiv 2002/21/EF (rammedirektivet) - artikel 2, litra g), artikel 3 og 4 - den nationale tilsynsmyndighed - national lovgiver, der handler som national tilsynsmyndighed - direktiv 2002/22/EF (forsyningspligtdirektivet) - net og tjenester - artikel 12 - beregning af omkostningerne ved forsyningspligten - forsyningspligtens sociale element - artikel 13 - finansiering af forsyningspligten - fastlæggelse af den urimelige byrde)
 2010/C 328/03
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Grondwettelijk Hof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Base NV, Euphony Benelux NV, Mobistar SA, Uninet International NV, T2 Belgium NV og KPN Belgium NV
 Sagsøgt: Ministerraad
 Procesdeltager: Belgacom NV
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Grondwettelijk Hof (Belgien) — fortolkning ar artikel 12, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (»forsyningspligtdirektivet«) (EFT L 108, s. 51) — beregning af forsyningspligtens omkostninger — ingen evaluering i hvert tilfælde
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet) er i princippet ikke i sig selv til hinder for, at den nationale lovgiver intervenerer som national tilsynsmyndighed i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet), for så vidt som den ved udøvelsen af denne funktion opfylder de betingelser vedrørende kompetence, uafhængighed, upartiskhed og gennemsigtighed, som følger af de pågældende direktiver, og for så vidt som de afgørelser, den træffer inden for rammerne af denne funktion, effektivt kan påklages til en klageinstans, som er uafhængig af de involverede parter, hvilket det tilkommer Grondwettelijk Hof at kontrollere.
 2)
 Artikel 12 i direktiv 2002/22 er ikke til hinder for, at den nationale tilsynsmyndighed fastslår, generelt og på grundlag af beregningen af nettoomkostningerne for udbyderen af den af forsyningspligten omfattede tjenesteydelse, der tidligere var eneste udbyder af denne tjenesteydelse, at udbud af nævnte tjenesteydelse kan udgøre en urimelig byrde for de virksomheder, der er blevet udpeget som forsyningspligtige virksomheder.
 3)
 Artikel 13 i direktiv 2002/22 er til hinder for, at den pågældende myndighed på samme måde og på grundlag af samme beregning fastslår, at disse virksomheder faktisk er pålagt en urimelig byrde på grund af forsyningspligten, uden at have foretaget en særlig undersøgelse af hver af disse virksomheders situation.
 (1) EUT C 285 af 8.11.2008.


text:
3.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 226/4
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Darmstadt (Tyskland) den 28. maj 2013 — Rechtsanwalt H. (som kurator i konkursboet G.T. GmbH) mod H.K.
 (Sag C-295/13)
 (2013/C 226/07)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landgericht Darmstadt
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Rechtsanwalt H. (som kurator i konkursboet G.T. GmbH)
 Sagsøgt: H.K.
 Præjudicielle spørgsmål
 Om fortolkning af artikel 1, stk. 2, litra b), artikel 5, nr. 1), litra a) og b), og nr. 3), i konventionen om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (1) (»Lugano II-konventionen«), og artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 (2) af 29. maj 2000 om konkurs (»konkursforordningen«):
 1)
 Har retterne i den medlemsstat, på hvis område insolvensbehandlingen af skyldnerens aktiver er blevet indledt, kompetence til at behandle en sag, som kuratoren har anlagt mod skyldnerens direktør om godtgørelse af betalinger, der har fundet sted efter selskabets insolvens (Zahlungsunfähigkeit), eller efter at det er blevet fastslået, at selskabet er teknisk insolvent (Überschuldung)?
 2)
 Har retten i den medlemsstat, på hvis område insolvensbehandlingen af skyldnerens aktiver er blevet indledt, kompetence til at behandle en sag, som kuratoren har anlagt mod skyldnerens direktør om godtgørelse af betalinger, der har fundet sted efter selskabets insolvens (Zahlungsunfähigkeit), eller efter at det er blevet fastslået, at selskabet er teknisk insolvent (Überschuldung), såfremt direktøren ikke har bopæl i en anden af Den Europæiske Unions medlemsstater, men i en stat, der er part i Lugano II-konventionen?
 3)
 Er en sag som beskrevet i spørgsmål 1 omfattet af konkursforordningens artikel 3, stk. 1?
 4)
 Såfremt en sag som beskrevet i spørgsmål 1 ikke er omfattet af konkursforordningens artikel 3, stk. 1, eller rettens kompetence i denne henseende ikke omfatter en direktør, der har bopæl i en stat, der er part i Lugano II-konventionen:
 Er der tale om en konkurssag som omhandlet i Lugano II-konventionens artikel 1, stk. 2, litra b)?
 5)
 Såfremt spørgsmål 4 besvares bekræftende:
 a)
 Har retten i den medlemsstat, på hvis område skyldneren har hjemsted, kompetence i henhold til Lugano II-konventionens artikel 5, nr. 1), litra a), for så vidt angår en sag som beskrevet i spørgsmål 1?
 α)
 Er der for så vidt angår en sag som beskrevet i spørgsmål 1 tale om en sag om kontraktforhold som omhandlet i Lugano II-konventionens artikel 5, nr. 1), litra a)?
 ß)
 Er der for så vidt angår en sag som beskrevet i spørgsmål 1 tale om en sag om kontraktforhold vedrørende levering af tjenesteydelser som omhandlet i Lugano II-konventionens artikel 5, nr. 1), litra b)?
 b)
 Er der for så vidt angår en sag som beskrevet i spørgsmål 1 tale om en sag om erstatning uden for kontrakt i henhold til Lugano II-konventionens artikel 5, nr. 3)?
 (1) EUT 2009 L 147, s. 5.
 (2) EFT L 160, s. 1.


text:
10.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/40
 Sag anlagt den 26. januar 2017 — France.com mod EUIPO — France (FRANCE.com)
 (Sag T-71/17)
 (2017/C 112/56)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: France.com, Inc. (Coral gables, Florida, De Forenede Stater) (ved advokat A. Bertrand)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Den Franske Republik
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger om det omtvistede varemærke: France.com, Inc.
 Det omtvistede varemærke: Et EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelene »FRANCE.com« — registreringsansøgning nr. 13 158 597
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 20. oktober 2016 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 2452/2015-1)
 Påstande
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Domstolen forelægges følgende præjudicielle spørgsmål: (i) Har ansøgeren i en indsigelsessag i lyset af EU-varemærkeforordningens artikel 8, stk. 2, og artikel 41, stk. 1, og EU-varemærkegennemførelsesforordningens regel 15, stk. 2, litra b), og regel 17, som sagsøgt i indsigelsessagen ret til at påberåbe sig ældre rettigheder, som kunne udgøre ældre rettigheder forhold til det ældre varemærke, der bruges som en ældre rettighed i indsigelsen? (ii) Har den franske stat nogen form for ældre intellektuel ejendomsretsrettighed over ordet »France«, som ikke er den franske stats officielle navn, og som blot er en geografisk enhed? (iii) Såfremt svaret på spørgsmål (ii) er »Nej«, skal navnet »France« da anses for at være et ord, som er i offentligt eje, og som ingen kan kræve nogen intellektuel ejendomsrettighed over? (iv) Såfremt svaret på spørgsmål (ii) er »Ja«, skal det forhold, at den franske stat fra dags dato aldrig før har gjort krav på nogen rettigheder over ordet »France«, bortset fra over for France.com., anses for at være en forskelsbehandling af ansøgeren?
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Den indsigelse, som den franske stat har rejst over for registreringen af det delvist figurative EU-varemærke »France.com«, som France.com Inc. har ansøgt om registrering af, forkastes.
 —
 I øvrigt frifindes Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO).
 —
 EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er opstået for France.com Inc. i forbindelse med sagens behandling for Retten.
 —
 EUIPO og den franske stat tilpligtes hver at betale halvdelen af de omkostninger, der nødvendigvis er opstået for France.com Inc med henblik på sagen for appelkammeret ved EUIPO.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, artikel 8, stk. 2, og artikel 41, stk. 1, i forordning nr. 207/2009.
 —
 Tilsidesættelse af regel 15, stk. 2, litra b), og regel 17 i forordning nr. 2868/95.