text:
29.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 156/33
 sag ligeledes er trådt i kraft. Sagsøgeren har derfor anført de Ifølge sagsøgeren indeholder den anfægtede beslutning en
 samme søgsmålsgrunde og argumenter som i sag T-100/02, række fejlagtige vurderinger og retlige fejl. For det første har
 hvilke igen er de samme som de i sag T-99/02 anførte. Kommissionen fejlagtigt konkluderet, at levering af handelscu-
 men til et af sagsøgerens produktionsanlæg ikke udgør et
 selvstændigt marked. For det andet har Kommissionen undladt
 at undersøge, om der ville opstå en dominerende stilling på
 (1) Ved den fusion, Kommissionen har taget stilling til i Shell/DEA- dette marked, og er således ikke nået frem til, at der var opstået
 sagen, vil Deutsche Shell erhverve enekontrol over virksomheden en sådan dominerende stilling. Subsidiært har sagsøgeren gjort
 DEA Mineralöl. Sagsøgeren i nærværende sag har i sag T-100/02 gældende, at Kommissionen skulle have fastlagt et bredere
 tillige anfægtet Kommissionens beslutning i sag nr. COMP/ afgrænset relevant marked for salg af cumen, og at den skulle
 M.2389 — Shell/DEA. have undersøgt, om der var skabt en dominerende stilling på
 det således afgrænsede marked.
 Sagsøgeren har ligeledes anført søgsmålsgrunde vedrørende
 væsentlige formelle mangler, magtfordrejning og tilsidesættelse
 af princippet om god forvaltningsskik. Ifølge sagsøgeren burde
 Kommissionen have indhentet oplysninger fra tredjemand om
 BP og Veba Öl’s salg af cumen.
 Sag anlagt den 5. april 2002 af Ineos Phenol GmbH & Co
 KG mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at den anfægtede
 (Sag T-103/02) beslutning er behæftet med en begrundelsesmangel, eftersom
 Kommissionen har undladt at undersøge BP og Veba Öl’s
 (2002/C 156/62) leverancer af handelscumen og således ikke har behandlet de
 spørgsmål, der er rejst af sagsøgeren i nærværende sag.
 (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 5. april 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Ineos Phenol GmbH & Co KG
 ved Julian Ellison, Mark Clough, QC, og Matthew Hall,
 advokatfirmaet Ashurst Morris Crisp, Bruxelles (Belgien).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionens beslutning i sag nr. COMP/M.2533-BP/
 E.ON annulleres i henhold til EF-traktatens artikel 230 i
 sin helhed, og/eller for så vidt som den implicit vedrører
 Sag anlagt den 8. april 2002 af SFT Gondrand Frères mod
 levering af handelscumen.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (Sag T-104/02)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2002/C 156/63)
 Sagsøgeren køber store mængder af et petrokemisk produkt,
 kaldet cumen, fra BP og Veba Öl.
 (Processprog: fransk)
 Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning om at erklære
 en fusion, hvorved BP sammen med E.ON erhverver fælles
 kontrol over Veba Öl, forenelig med det fælles marked og
 EØS-aftalen på visse betingelser. Søgsmålsgrundene i denne
 sag vedrører det forhold, at Kommissionen i den nævnte Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 beslutning ikke har undersøgt de konkurrencespørgsmål, fusio- den 8. april 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 nen mellem BP og Veba Öl giver anledning til, for så vidt angår Europæiske Fællesskaber af SFT Gondrand Frères, Paris, ved
 disse selskabers leverancer af handelscumen. avocat Mireille Famchon, og med valgt adresse i Luxembourg.
 ---pagebreak--- C 156/34 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 29.6.2002
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Selskabet har endelig gjort gældende, at det ikke kan kritiseres
 for urigtigheder og at det ikke har udvist åbenbar forsømme-
 lighed.
 — Beslutningen (REM 06/01) af 14. januar 2002 annulleres
 og SFT Gondrand Frères fritages for antidumpingtold i
 overensstemmelse med selskabets anmodning herom.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 3319/94 af 22.12.1994 om indførelse
 af en endelig antidumpingtold på importen af opløsninger af
 urinstof og ammoniumnitrat med oprindelse i Bulgarien og Polen
 eksporteret af selskaber, der ikke er fritaget for tolden, og om
 endelig opkrævning af den midlertidige told (EFT L 350 af
 31.12.1994, s. 20).
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren er godkendt toldspeditør. I 1997 overførte selska-
 bet tre ladninger af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat
 med oprindelse i Bulgarien og Polen til fri omsætning. I
 forbindelse med underskrivning af tolddeklarationerne ansøgte
 sagsøgeren om at blive fritaget for den antidumpingtold, der
 pålægges indførsler af dette produkt, når produktet har Sag anlagt den 15. april 2002 af Grupo El Prado-Cervera,
 oprindelse i Polen. Efter en gennemgang af ansøgningen S.L. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 besluttede den franske toldmyndighed, at antidumpingtolden (Varemærker og Design).
 burde have været pålagt og afkrævede sagsøgeren betaling af
 toldskylden.
 (Sag T-117/02)
 (2002/C 156/64)
 Sagsøgeren ansøgte herefter om at blive fritaget for antidum-
 pingtolden og for den tilsvarende merværdiafgift. Ansøgningen (Processprog: spansk)
 blev via de franske myndigheder videresendt til Kommissionen,
 som afslog at fritage selskabet for antidumpingtolden. Sagsøge-
 ren har i denne sag bestridt Kommissionens beslutning.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 15. april 2002 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Grupo El Prado-
 Cervera, S.L., Valencia (Spanien), ved advokat Patricia Koch
 Ifølge sagsøgerens opfattelse skal der i henhold til forordning Moreno.
 (EF) nr. 3319/94 (1) ikke betales antidumpingtold. Sagsøgeren
 har oplyst, at varerne er blevet faktureret direkte fra det polske
 selskab, Zaklady Azotowe Pulawy, til det franske selskab, Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Evertrade. Prisen på varerne var desuden højere end minimum-
 simportprisen. Under disse omstændigheder er der ikke grund- — Det fastslås, at artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF)
 lag for at pålægge de omtvistede indførsler en antidumpingtold. nr. 40/94 om EF-varemærker er tilsidesat ved afgørelsen
 af 12. februar 2002 fra Første Appelkammer ved Harmo-
 niseringskontoret, hvorved indsigelsen mod EF-varemær-
 ke nr. 1.021.229, CHUFAFIT, i klasse 29 og 31 blev
 afvist, og den nævnte afgørelse annulleres.
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at en toldfritagelse
 ville være begrundet i denne sag, eftersom der foreligger særlige
 omstændigheder. Ifølge sagsøgerens opfattelse er formålet med — Det fastslås, at der foreligger forvekslelighed mellem
 antidumpingtolden at undgå, at dumpingforanstaltningerne ansøgningen om EF-varemærke nr. 1.021.229, CHUFA-
 omgås gennem oprettelsen af et importkredsløb, som indebæ- FIT, i klasse 29 og 31 og det spanske varemærke
 rer mellemkomst af mellemliggende selskaber placeret i tredje- nr. 1.778.419, CHUFI, der beskytter varer i klasse 29, og
 lande. Dette formål er blevet tilgodeset, eftersom den polske det spanske figurvaremærke nr. 2.063.328, CHUFI, der
 eksportørs første køber var fransk. Endvidere giver den om- beskytter varer i klasse 31.
 handlede forordning anledning til fortolkningsspørgsmål. Sag-
 søgeren har oplyst, at de franske myndigheder har fortolket — Det bestemmes, at ansøgningen om EF-varemærke
 forordningen på samme måde som sagsøgeren. Selskabet har nr. 1.021.229, CHUFAFIT, i klasse 29 og 31 skal afvises.
 desuden tilføjet, at undladelsen er af rent formel karakter og
 ikke har haft reelle konsekvenser for en korrekt forvaltning af — Endelig tilpligtes sagsøgte og om fornødent intervenien-
 toldordningen. ten at betale sagens omkostninger.


text:
22.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 134/32
 Rettens dom af 24. marts 2010 — 2nine mod KHIM — Pacific Sunwear of California (nollie)
 (Sag T-364/08) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket nollie - det ældre nationale og internationale ordmærke NOLI - relativ registreringshindring - ingen lighed mellem varerne - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009) - artikel 74, stk. 1, i forordning nr. 40/94 (nu artikel 76, stk. 1, i forordning nr. 207/2009))
 2010/C 134/53
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: 2nine Ltd (London, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor S. Palmer)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved D. Botis, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Pacific Sunwear of California, Inc. (Anaheim, Californien, De Forenede Stater)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 16. juni 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1591/2007-2) vedrørende en indsigelsessag mellem 2nine Ltd og Pacific Sunwear of California, Inc.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 2nine Ltd bærer sine egne omkostninger og betaler de af Harmoniseringskontoret afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 272 af 25.10.2008.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
11.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 36/14
 DOMSTOLENS DOM
 (Første Afdeling)
 af 24. november 2005
 i sag C-366/04, Georg Schwarz mod Bürgermeister der Landeshauptstadt Salzburg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg) (1)
 (Frie varebevægelser - kvantitative restriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - national bestemmelse, som forbyder salg af uindpakkede sukkervarer fra automater - levnedsmiddelhygiejne)
 (2006/C 36/26)
 Processprog: tysk
 I sag C-366/04, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg (Østrig) ved afgørelse af 16. august 2004, indgået til Domstolen den 23. august 2004, i sagen Georg Schwarz mod Bürgermeister der Landeshauptstadt Salzburg, har Domstolen (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne J.N. Cunha Rodrigues, E. Juhász (refererende dommer), M. Ilešič og E. Levits; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: R. Grass, den 24. november 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 28 EF og 30 EF samt artikel 7 i Rådets direktiv 93/43/EØF af 14. juni 1993 om levnedsmiddelhygiejne er ikke til hinder for en national forskrift udstedt før direktivets ikrafttræden, hvorefter det er forbudt at udbyde sukkervarer eller varer, der indeholder sødemidler, til salg fra automater i uindpakket tilstand.
 (1) EUT C 262 af 23.10.2004.


text:
C 101/34 DA Den Europæiske Unions Tidende 26.4.2003
 M. van Dam, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska- KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 ber (befuldmægtigede: H. van Vliet og W. Wils), angående en FØRSTE INSTANS
 påstand om annullation af Kommissionens beslutning SG
 (2001) D/286098 af 9. februar 2001, hvorved Kommissionen
 den 31. januar 2003
 afviste anmodningen om, at fartøjet Arizona blev udelukket
 fra anvendelsesområdet for Rådets forordning (EF) nr. 718/
 1999 af 29. marts 1999 om en kapacitetspolitik for Fællesska- i sag T-224/02 R, Miguel Forcat Icardo mod Kommissio-
 bets indlandsflåder til fremme af vandvejstransporten (EFT nen for De Europæiske Fællesskaber
 L 90, s. 1), har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af
 afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne J. Azizi og (Foreløbige forholdsregler — tjenestemænd — afvisning —
 M. Jaeger; justitssekretær: H. Jung, den 13. december 2002, uopsættelighed — ingen)
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 (2003/C 101/63)
 1) Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2) Kommissionen bærer sagens omkostninger. (Processprog: fransk)
 ( 1) EFT C 186 af 30.6.2001.
 I sag T-224/02 R, Miguel Forcat Icardo, tjenestemand ved
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles, ved
 avocat M.A. Lucas, mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Currall og H. Tserepa-
 Lacombe), angående en påstand om i det væsentlige, at
 Kommissionen tilpligtes at efterkomme sit tilsagn om at
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS udstationere sagsøgte ved FAO i Rom, og at sagsøgerens
 bedømmelsesrapport for 1999-2001, udfærdiget den
 18. marts 2002, stilles i bero, har præsidenten for Retten den
 den 11. februar 2003 31. januar 2003 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 i sag T-83/02, Jan Pflugradt mod Den Europæiske Central- 1) Anmodningen om foreløbige forholdsregler afvises.
 bank (1)
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (Ansatte i Den Europæiske Centralbank — tjenstlig undersø-
 gelse — bebyrdende retsakt — administrativ procedure —
 afvisning)
 (2003/C 101/62)
 (Processprog: tysk) KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 3. februar 2003
 I sag T-83/02, Jan Pflugradt, Frankfurt am Main (Tyskland),
 ved avocat N. Pflüger, og med valgt adresse i Luxembourg, mod i sag T-253/02, Chafiq Ayadi mod Rådet for Den Europæi-
 Den Europæiske Centralbank (befuldmægtigede: V. Saintot, ske Union og Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 T. Gilliams og B. Wägenbaur), angående en påstand om skaber (1)
 annullation af skrivelsen af 28. februar 2002, hvorved Den
 Europæiske Centralbank meddelte sagsøgeren, at der var
 (Annullationssøgsmål — Rådets forordning — søgsmål
 iværksat en tjenstlig undersøgelse mod ham, har Retten
 anlagt mod Rådet og Kommissionen — delvis afvisning)
 (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R. García-
 Valdecasas, samt dommerne P. Lindh og J.D. Cooke; justitssek-
 retær: H. Jung, den 11. februar 2003 afsagt kendelse, hvis (2003/C 101/64)
 konklusion lyder således:
 (Processprog: engelsk)
 1) Sagen afvises.
 2) Hver part bærer sine omkostninger.
 I sag T-253/02, Chafiq Ayadi, Dublin, ved solicitor A. Lyon og
 barrister S. Cox, mod Rådet for Den Europæiske Union
 ( 1) EFT C 118 af 18.5.2002. (befuldmægtigede: M. Vitsentzatos og M. Bishop) og Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede:
 M. Wilderspin og C. Brown), angående en påstand om delvis


text:
8.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/52
 Sag anlagt den 23. oktober 2015 — Frank mod Kommissionen
 (Sag T-603/15)
 (2016/C 048/60)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Regine Frank (Bonn, Tyskland) (ved advokat W. Trautner)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den ved skrivelse af 5. juni 2015 meddelte afgørelse om ikke at se positivt på sagsøgerens ansøgning nr. 680151 — QUASIMODO i trin 1 og ikke godkende denne til efterprøvelse i trin 2 annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med det foreliggende søgsmål anfægter sagsøgeren Kommissionens stiltiende afgørelse om afslag på en administrativ klage over ERCEA’s afgørelse af 5. juni 2015 om ikke at se positivt på sagsøgerens ansøgning nr. 680151 — QUASIMODO, indgivet inden for rammerne af indkaldelser af ansøgninger og relaterede aktiviteter i forbindelse med Det Europæiske Forskningsråds arbejdsprogram for 2015 under »Horisont 2020« — rammeprogrammet for forskning og innovation (2014-2020), og ikke godkende denne til efterprøvelse i trin 2.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1.
 Første anbringende: Tilsidesættelse af gennemsigtighedsprincippet
 —
 Sagsøgeren gør gældende, at ERCEA’s adfærd i flere henseender tilsidesætter gennemsigtighedsprincippet. Beregningsgrundlaget fremgår ikke af »Guidelines for Applicants«, og det er ikke entydigt forklaret i afgørelsen af 5. juni 2015.
 2.
 Andet anbringende: Tilsidesættelse af lighedsprincippet
 —
 Det gøres endvidere gældende, at Kommissionen med unuancerede vurderinger og angreb på sagsøgerens ry som videnskabsperson ligeledes tilsidesætter lighedsprincippet.


text:
13.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/32
 Appel iværksat den 20. januar 2015 af Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA) til prøvelse af Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 13. november 2014 i sag F-2/12, Hristov mod Kommissionen og EMA
 (Sag T-27/15 P)
 (2015/C 118/41)
 Processprog: bulgarsk
 Parter
 Appellant: Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA) (ved J. Currall, N. Nikolova og C. Petrova, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Emil Hristov og Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 —
 Personalerettens dom af 13. november 2014 i sag F-2/12, Hristov mod Kommissionen og EMA, ophæves.
 —
 Sagen hjemvises til Personaleretten til afgørelse af de yderligere anbringender.
 —
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har appellanten fremsat fire anbringender.
 —
 Personaleretten har tilsidesat EU-retten, idet den har tillagt det almindelige princip om god forvaltningsskik en rækkevidde, som det ikke har.
 —
 Subsidiært gøres det gældende, at Personaleretten har tilsidesat proportionalitetsprincippet, idet den før den afsagde sin annullationsdom ikke havde prøvet, om den manglende hensyntagen til princippet om god forvaltningsskik kunne påvirke den anfægtede afgørelses indhold.
 —
 Mere subsidiært gøres det gældende, at Personaleretten under alle omstændigheder har tilsidesat EU-retten, idet den i den foreliggende sag ikke har taget hensyn til afvejningen af de berørte interesser og ikke har begrænset følgerne af sin dom.
 —
 Mest subsidiært gøres det gældende, at Personaleretten har tilsidesat EU-retten, idet den fastslog, at den omstændighed at Kommissionens afgørelse er behæftet med fejl, nødvendigvis medfører, at EMA’s afgørelse er behæftet med fejl.


text:
4.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/8
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 8. december 2011 — Residex Capital IV CV mod Gemeente Rotterdam (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)
 (Sag C-275/10) (1)
 (Artikel 88, stk. 3, EF - statsstøtte - støtte ydet i form af en garanti til en långiver, således at denne kan tildele en låntager et lån - tilsidesættelse af procedureregler - tilbagesøgningsforpligtelse - ugyldighed - de nationale domstoles kompetence)
 2012/C 32/13
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Residex Capital IV CV
 Sagsøgt: Gemeente Rotterdam
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — statsstøtte — fortolkning af artikel 108, stk. 3, TEUF — støtte ydet i form af en garanti til en långiver, således at denne kan tildele en låntager et lån — tilsidesættelse af procedureregler — de nationale retters kompetence
 Konklusion
 Artikel 88, stk. 3, sidste punktum, EF skal fortolkes således, at de nationale domstole er kompetente til at annullere en garanti i en situation som i hovedsagen, hvor den ulovlige støtteforanstaltning er gennemført ved en garanti, stillet af en offentlig myndighed for at dække et lån, som et finansieringsselskab har tildelt en virksomhed, som ikke ville have kunnet opnå en sådan finansiering på normale markedsvilkår. De nævnte domstole er ved udøvelsen af denne kompetence forpligtet til at sikre, at støtten tilbagesøges, og kan med henblik herpå annullere garantien, særligt hvis denne annullation, når der ikke findes mindre indgribende processuelle skridt, kan føre til eller lette genopretningen af den oprindelige konkurrencemæssige situation, inden denne garanti blev stillet.
 (1) EUT C 246 af 11.9.2010.


text:
8.1.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 6/5
 s. 25), har Domstolen, sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́- dommerne J.L. Murray og R. Schintgen; generaladvokat:
 guez Iglesias, afdelingsformændene P.J.G. Kapteyn og G. Hirsch P. Léger; justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von
 (refererende dommer) samt dommerne J.C. Moitinho de Almei- Holstein, den 5. oktober 1999 afsagt dom, hvis konklusion
 da, C. Gulmann, J.L. Murray, L. Sevón, M. Wathelet og lyder således:
 R. Schintgen; generaladvokat: N. Fennelly; justitssekretær:
 R. Grass, den 5. oktober 1999 afsagt dom, hvis konklusion 1) Artikel 11, stk. 4, i Rådets andet direktiv 67/228/EØF af
 lyder således: 11. april 1967 om harmonisering af medlemsstaternes lovgiv-
 ning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgifts-
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. systems struktur og de nærmere regler for dets anvendelse tillod
 medlemsstaterne at vedtage eller at opretholde, og artikel 17, stk.
 2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger. 6, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om
 harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsæt-
 ningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet bereg-
 (1) EFT C 295 af 27.9.1997.
 ningsgrundlag, tillader dem at opretholde generelle undtagelser
 til fradragsretten for moms, der er betalt ved køb af biler,
 der anvendes af den afgiftspligtige person til afgiftspligtige
 transaktioner, selv om
 — bilerne udgjorde driftsmidler, der var uundværlige for udøvel-
 sen af den afgiftspligtige persons virksomhed, eller
 DOMSTOLENS DOM
 — bilerne ikke i noget tilfælde kunne anvendes af den afgiftsplig-
 (Sjette Afdeling) tige person til privat brug.
 2) Artikel 17, stk. 6, i sjette direktiv 77/388 skal fortolkes
 af 5. oktober 1999 således, at medlemsstaterne kan opretholde de undtagelser til
 fradragsretten for moms, som er omhandlet i bestemmelsens
 i sag C-305/97, Royscot Leasing Ltd og Royscot Industrial andet afsnit, selv om Rådet ikke inden udløbet af den i første
 Leasing Ltd, Allied Domecq plc og T.C. Harrison Group afsnit fastsatte frist har fastsat regler om de udgifter, der ikke
 Ltd mod Commissioners of Customs & Excise i [anmod- giver ret til fradrag i merværdiafgiften.
 ning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal (Eng-
 land & Wales)] (1)
 (1) EFT C 318 af 18.10.1997.
 (»Moms — andet direktivs artikel 11, stk. 1 og 4 — sjette
 direktivs artikel 17, stk. 2 og 6 — fradragsret — undtagelser
 i henhold til nationale regler vedtaget før sjette direktiv«)
 (2000/C 6/09)
 DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: engelsk)
 (Sjette Afdeling)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) af 5. oktober 1999
 I sag C-305/97, angående en anmodning, som Court of Appeal i sag C-327/97 P, Christos Apostolidis m.fl. mod Kommis-
 (England & Wales) (Det Forenede Kongerige) i medfør af sionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Royscot (»Appel — vederlag — justeringskoefficient — opfyldelse af
 Leasing Ltd og Royscot Industrial Leasing Ltd, Allied Domecq en dom fra Retten«)
 plc og T.C. Harrison Group Ltd mod Commissioners of
 Customs & Excise, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 fortolkningen af artikel 11, stk. 4, i Rådets andet direktiv (2000/C 6/10)
 67/228/EØF af 11. apri1 1967 om harmonisering af medlems-
 staternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles
 merværdiafgiftssystems struktur og de nærmere regler for dets (Processprog: fransk)
 anvendelse (EFT 1967, s. 14) og artikel 17, stk. 6, i Rådets
 sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering
 af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag gjort i Samling af Afgørelser)
 (EFT L 145, s. 1), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat
 af formanden for Anden Afdeling, G. Hirsch (refererende I sag C-327/97 P, Christos Apostolidis m.fl., tjenestemænd og
 dommer), som fungerende formand for Sjette Afdeling, og midlertidigt ansatte ved Kommissionen for De Europæiske


text:
9.2.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 37/24
 Sag anlagt den 26. november 2007 — Gebr. Heller Maschinenfabrik mod KHIM — Fernández Martinez (HELLER)
 (Sag T-431/07)
 (2008/C 37/38)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH (Nürtingen, Tyskland) (ved Rechtsanwälte W. Kessler og S. Baur)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Manuel Fernández Martinez (Alicante, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 11. september 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 974/2006-2 annulleres.
 —
 Den af indsigeren, Manuel Fernández Martinez, rejste indsigelse for Andet Appelkammer forkastes.
 —
 Indsigeren, Manuel Fernández Martinez, tilpligtes at betale samtlige omkostninger ved sagen for Indsigelsesafdelingen og appelkammeret ved Harmoniseringskontoret samt omkostningerne ved denne sag.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »HELLER« for varer og tjenesteydelser i klasse 7, 37 og 40 (ansøgning nr. 3 306 602).
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Manuel Fernández Martinez
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det spanske figurmærke »HELLER« for varer i klasse 7 (nr. 2 520 584).
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Medhold i indsigelsen og afslag på ansøgningen.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (1), idet der ikke er nogen risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
25.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 145/14
 Appel iværksat den 15. juli 2015 af Harper Hygienics S.A. til prøvelse af dom afsagt af Retten den 13. maj 2015 i sag T-363/12, Harper Hygienics mod KHIM — Clinique Laboratories (CLEANIC natural beauty)
 (Sag C-374/15 P)
 (2016/C 145/17)
 Processprog: polsk
 Parter
 Appellant: Harper Hygienics S.A. (ved D. Rzążewska)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Clinique Laboratories, LLC
 Ved Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 28. januar 2016 blev appellen forkastet i sin helhed.


text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/42
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 27. september 2006 — Archer Daniels Midland mod Kommissionen
 (Sag T-59/02) (1)
 (Konkurrence - karteller - citronsyre - artikel 81 EF - bøde - artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 - retningslinjer for beregning af bøder - samarbejdsmeddelelse - retssikkerhedsprincippet og forbuddet mod tilbagevirkende gyldighed - proportionalitetsprincippet - ligebehandling - begrundelsespligt - retten til forsvar)
 (2006/C 294/89)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Archer Daniels Midland Co. (Decatur, Illinois, USA) (ved avocat C.O. Lentz samt solicitors L. Martin Alegi, M. Garcia og E. Batchelor)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Oliver, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Principalt påstand om annullation af artikel 1 i Kommissionens beslutning 2002/742/EF af 5. december 2001 om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (Sag COMP/E-1/36 604 — Citronsyre) (EFT 2002 L 239, s. 18) for så vidt som den fastslår, at sagsøgeren har tilsidesat artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 ved at have deltaget i en begrænsning af kapaciteten på det relevante marked og i at udpege prisførende virksomheder inden for enhver national del af det nævnte marked. Påstand om annullation af samme beslutnings artikel 3 for så vidt som den vedrører sagsøgeren og, subsidiært, påstand om nedsættelse af den bøde, sagsøgeren er blevet pålagt ved denne beslutning.
 Konklusion
 1)
 Artikel 1 i Kommissionens beslutning 2002/742/EF af 5. december 2001 om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (Sag COMP/E-1/36 604 — Citronsyre) annulleres for så vidt som den, sammenholdt med betragtning 158, fastslår, at Archer Daniels Midland Co. har fastfrosset, begrænset og lukket produktionskapacitet for citronsyre.
 2)
 Artikel 1 i beslutning 2002/742 annulleres for så vidt som den, sammenholdt med betragtning 158, fastslår, at Archer Daniels Midland Co. har deltaget i at udpege prisførende virksomheder inden for enhver national del af det relevante nationale marked.
 3)
 I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 4)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler en tiendedel af Archer Daniels Midland Co.'s omkostninger.
 5)
 Archer Daniels Midland Co. bærer den resterende del af sine omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 (1) EFT C 144 af 15.6.2002.


text:
9.12.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 355/3
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 af 5. oktober 2000 (Sjette Afdeling)
 i sag C-74/99, The Queen mod Secretary of State for af 12. oktober 2000
 Health m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High
 Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench
 Division (Crown Office)) (1) i sag C-314/98, Snellers Auto’s BV mod Algemeen Direc-
 teur van de Dienst Wegverkeer (anmodning om præjudi-
 ciel afgørelse fra Nederlandenes Raad van State) (1)
 (Direktiv 98/43/EF — reklame for tobaksvarer og sponsore-
 ring til fordel for disse — gyldighed)
 (Første godkendelse af køretøjer — fastlæggelse af datoen —
 tekniske standarder og forskrifter — EF-traktatens artikel 30
 (efter ændring nu artikel 28 EF))
 (2000/C 355/04)
 (2000/C 355/05)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: nederlandsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-74/99, angående en anmodning, som High Court of
 Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Crown
 Office) (Det Forenede Kongerige) i medfør af EF-traktatens I sag C-314/98, angående en anmodning, som Nederlandenes
 artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i Raad van State (Nederlandene) i medfør af EF-traktatens
 den for nævnte ret verserende sag, The Queen mod Secretary artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i
 of State for Health m.fl., ex parte: Imperial Tobacco Ltd. m.fl., den for nævnte ret verserende sag, Snellers Auto’s BV mod
 at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende gyldigheden af Algemeen Directeur van de Dienst Wegverkeer, at opnå
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/43/EF af 6. juli en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets
 1998 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informations-
 administrative bestemmelser om reklame for tobaksvarer og procedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter
 sponsorering til fordel for disse (EFT L 213, s. 9), har (EFT L 109, s. 8), som ændret ved Rådets direktiv 88/182/EØF
 Domstolen, sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesi- af 22. marts 1988 (EFT L 81, s. 75) og ved Europa-Parlamentets
 as, afdelingsformændene J.C. Moitinho de Almeida (refererende og Rådets direktiv 94/10/EF af 23. marts 1994 om anden
 dommer), D.A.O. Edward, L. Sevón og R. Schintgen samt væsentlige ændring af direktiv 83/189/EØF (EFT L 100,
 dommerne P.J.G. Kapteyn, C. Gulmann, A. La Pergola, s. 30), samt EF-traktatens artikel 30 og 36 (efter ændring nu
 J.-P. Puissochet, P. Jann, H. Ragnemalm, M. Wathelet og artikel 28 EF og 30 EF), har Domstolen (Sjette Afdeling),
 F. Macken; generaladvokat: N. Fennelly; justitssekretær: assiste- sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann (refererende
 rende justitssekretær H. von Holstein og fuldmægtig L. Hewlett, dommer), og dommerne, J.-P. Puissochet og F. Macken;
 den 5. oktober 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: ekspeditionssekretær
 H.A. Rühl, den 12. oktober 2000 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således:
 Da Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/43/EF af 6. juli
 1998 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og admi- 1) Ved vurderingen af, om nationale bestemmelser som Regeling
 nistrative bestemmelser om reklame for tobaksvarer og sponsorering houdende vaststelling van regels omtrent de wijze waarop de
 til fordel for disse ved dom af dags dato i sagen Tyskland mod datum van eerste toelating tot de openbare weg op het
 Europa-Parlamentet og Rådet (sag C-376/98) er blevet annulleret i kentekenbewijs, dan wel het registratiebewijs van een voertuig
 det hele, er det ufornødent at besvare det præjudicielle spørgsmål. wordt bepaald, udstedt den 9. december 1994, udgør en teknisk
 forskrift, der er undergivet den meddelelsespligt, som er fastsat i
 Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en
 informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og
 (1) EFT C 136 af 15.5.1999.
 forskrifter, som ændret ved Rådets direktiv 88/182/EØF af
 22. marts 1988, skal der ikke tages hensyn til de senere
 ændringer heraf, som er foretaget ved Europa-Parlamentets og
 Rådets direktiv 94/10/EF af 23. marts 1994 om anden
 væsentlige ændring af direktiv 83/189.
 ---pagebreak--- C 355/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9.12.2000
 2) Nationale bestemmelser som Regeling houdende vaststelling Court) (Det Forenede Kongerige) i medfør af EF-traktatens
 van regels omtrent de wijze waarop de datum van eerste artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i
 toelating tot de openbare weg op het kentekenbewijs, dan wel den for nævnte ret verserende sag, The Queen mod Ministry
 het registratiebewijs van een voertuig wordt bepaald om of Agriculture, Fisheries and Food, ex parte: J.H. Cooke & Sons,
 fastlæggelse af datoen for den første godkendelse af et motorkø- at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af
 retøj til færdsel på offentlig vej falder ikke ind under anvendelses- artikel 2, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 762/94
 området for direktiv 83/189, som ændret ved direktiv 88/182. af 6. april 1994 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets
 forordning (EØF) nr. 1765/92 for så vidt angår jordudtagning
 3) Nationale bestemmelser — i henhold til hvilke fastlæggelsen af (EFT L 90, s. 8), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat
 datoen for den første godkendelse af et importeret motorkøretøj af afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne V. Skouris
 til færdsel på datoen for udstedelsen af motorkøretøjets registre- og R. Schintgen (refererende dommer); generaladvokat:
 ringsattest er undergivet en betingelse om, at motorkøretøjet P. Léger; justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von
 ikke har været registreret i mere end to dage i en anden Holstein, den 12. oktober 2000 afsagt dom, hvis konklusion
 medlemsstat — er en foranstaltning med tilsvarende virkning lyder således:
 som en kvantitativ indførselsrestriktion i traktatens artikel 30’s
 (efter ændring nu artikel 28 EF’s) forstand. Artikel 2, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 762/94 af
 6. april 1994 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning
 4) Sådanne nationale bestemmelser kan, på trods af deres restrikti- (EØF) nr. 1765/92 for så vidt angår jordudtagning skal fortolkes
 ve virkninger for de frie varebevægelser, begrundes i tvingende således, at udtrykket »et areal, der i det foregående år er blevet dyrket
 hensyn såsom færdselssikkerheden og/eller beskyttelsen af miljø- med henblik på høst« omfatter arealer tilsået med græs, som siden er
 et, såfremt det kan bevises, at den restriktion, som følger blevet slået og brugt til ensilage.
 heraf, er nødvendig for at sikre færdselssikkerheden og/eller
 beskyttelsen af miljøet og står i et rimeligt forhold til de formål,
 der forfølges, herunder navnlig om det er muligt at anvende (1) EFT C 397 af 19.12.1998.
 andre mindre restriktive foranstaltninger.
 (1) EFT C 327 af 24.10.1998.
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 DOMSTOLENS DOM af 12. oktober 2000
 (Sjette Afdeling) i sag C-480/98, Kongeriget Spanien mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (1)
 af 12. oktober 2000
 (Statsstøtte — støtte til virksomhederne i Magefesa-koncer-
 nen)
 i sag C-372/98, The Queen mod Ministry of Agriculture,
 Fisheries and Food (anmodning om præjudiciel afgørelse (2000/C 355/07)
 fra High Court of Justice (England & Wales), Queen’s
 Bench Division (Divisional Court)) (1)
 (Processprog: spansk)
 (Fælles landbrungspolitik — forordning (EØF) nr. 1765/92
 — forordning (EF) nr. 762/94 — støtte til arealer med
 markafgrøder og udtagning — udtrykket »areal, der i det (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 foregående år er blevet dyrket med henblik på høst«) gjort i Samling af Afgørelser)
 (2000/C 355/06) I sag C-480/98, Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: R. Silva
 de Lapuerta) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede: G. Rozet og R. Vidal Puig), angående
 en påstand om annullation af Kommissionens beslutning
 (Processprog: engelsk)
 1999/509/EF af 14. oktober 1998 om Spaniens støtte til
 virksomhederne i Magefesa-koncernen og deres efterfølgere
 (EFT 1999 L 198, s. 15), har Domstolen (Sjette Afdeling),
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne
 gjort i Samling af Afgørelser) V. Skouris og J.-P. Puissochet (refererende dommer); generalad-
 vokat: J. Mischo; justitssekretær: ekspeditionssekretær
 I sag C-372/98, angående en anmodning, som High Court of H.A. Rühl, den 12. oktober 1998 afsagt dom, hvis konklusion
 Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Divisional lyder således:


text:
10.4.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 100/19
 J. Palacio GonzaÂlez, den 11. februar 1999 afsagt dom, kendskab hertil, og uden at hun med rimelighed kunne
 hvis konklusion lyder således: have haft kendskab hertil.
 1) Sagsùgte frifindes.
 Fùlgelig har hun påberåbt sig tilsidesñttelse af vedtñgtens
 artikel 85.
 2) Hver part bñrer sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 234 af 25.7.1998.
 Sag anlagt den 21. januar 1999 af Dansk Rùrindustri A/S
 (Starpipe) mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber
 Sag anlagt den 19. januar 1999 af Marie-Jeanne Kraus
 mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (Sag T-21/99)
 (Sag T-14/99) (1999/C 100/38)
 (1999/C 100/37)
 (Processprog: dansk)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 21. januar 1999 anlagt sag mod Kommissionen
 der den 19. januar 1999 anlagt sag mod Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber af Dansk Rùrindustri A/S
 for De Europñiske Fñllesskaber af Marie-Jeanne Kraus,
 (Starpipe), Fredericia, ved advokaterne Karen Dyekjñr-
 Luxembourg, ved advokat Lex Thielen, og med valgt
 Hansen og Katja Hùegh, begge Kùbenhavn, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos denne, 10, rue Willy Goergen.
 adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31,
 Grand-Rue.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Afgùrelserne om, at sagsùgeren skal tilbagebetale hus-
 standstillñgget for perioden fra november 1986 til
 februar 1998, annulleres.
 Ð Artikel 1 i Kommissionens beslutning K(1998) 3117 af
 21. oktober 1998 (1) annulleres delvis i forhold til
 sagsùgeren, for så vidt som sagsùgeren tidsmñssigt fin-
 Ð Subsidiñrt, afgùrelserne om, at sagsùgeren skal tilbage-
 des at have deltaget i »et kompleks af aftaler og
 betale husstandstillñgget for perioden fra november
 samordnet praksis«, der vedvarede uafbrudt »fra
 1986 til oktober 1995, annulleres.
 november/december 1990 til i hvert fald marts eller
 april 1996«.
 Ð Sagsùgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ð Artikel 1, sidste led, i Kommissionens beslutning, hvor-
 efter sagsùgeren sammen med de ùvrige producenter
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 »traf samordnede foranstaltninger for at beskytte kar-
 tellet mod konkurrence fra den eneste betydelige uden-
 forstående konkurrent, Powerpipe AB; foranstaltnin-
 Sagsùgeren anfñgter ansñttelsesmyndighedens afgùrelse gerne gik ud på at begrñnse dens aktiviteter, skade
 om at foretage tilbagesùgning af 793 292 LUF, som hun dens virksomhed eller tvinge den helt ud af markedet«,
 uretmñssigt skulle have modtaget som husstandstillñg i annulleres i forhold til sagsùgeren.
 perioden fra hendes ansñttelse i november 1986 til februar
 1998.
 Ð Den Dansk Rùrindustri A/S pålagte bùde nedsñttes.
 Sagsùgeren bestrider såvel, at hun har haft kendskab til, at
 de pågñldende betalinger var retsstridige, som at dette var
 åbenbart. Efter hendes opfattelse er administrationens fejl Ð Kommissionen tilpligtes at betale Dansk Rùrindustri
 blevet begået, uden at hun på noget tidspunkt har haft A/S' omkostninger.
 ---pagebreak--- C 100/20 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 10.4.1999
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: Endvidere gùr sagsùgeren gñldende, at beslutningen krñn-
 ker processuelle og materielle krav, herunder ligheds-
 grundsñtningen, som skal iagttages ved bùdepålñg i hen-
 hold til forordning nr. 17.
 Dansk Rùrindustri A/S (herefter »Starpipe«) er ved den
 anfñgtede kommissionsbeslutning, jf. artikel 3, litra c), (1) Kommissionens beslutning 1999/60/EF af 21. oktober 1998
 om en procedure efter EF-traktatens artikel 85 (sag IV/35.691/
 pålagt en bùde på 1 475 000 ECU. Bùden er primñrt
 E-4: Rùrkartel (prñisolerede rùr)) (EFT L 24 af 30.1.1999,
 idùmt for det forhold, at Starpipe sammen med en rñkke s. 1).
 andre deltagere i det såkaldte »rùrkartel« deltog »i et
 kompleks af aftaler og samordnet praksis i den prñisole-
 rede rùrsektor, der opstod omkring november/december
 1990 mellem de fire danske producenter, senere blev udvi-
 det til andre nationale markeder og . . . sidst i 1994
 udgjorde et omfattende kartel for hele fñllesmarkedet«, og
 som for Starpipes vedkommende anses for at have varet til
 »i hvert fald marts eller april 1996«.
 Sag anlagt den 21. januar 1999 af Gustave Rose mod
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (Sag T-22/99)
 Sagsùgeren anerkender at have onvertrådt traktatens (1999/C 100/39)
 artikel 85, for så vidt det i beslutningen fastslås, at produ-
 centerne opdelte de nationale markeder på grundlag af
 kvoter, men ikke for så vidt det fastslås, at producenterne i
 sidste instans også delte det europñiske marked imellem (Processprog: fransk)
 sig. Endvidere anerkender sagsùgeren den i beslutningen
 fastslåede overtrñdelse, for så vidt det anfùres, at produ-
 centerne overlod de nationale markeder til bestemte pro-
 ducenter og sùrgede for, at andre producenter trak sig ud, Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 aftalte priser, samt at de udpegede de producenter, der der den 21. januar 1999 anlagt sag mod Kommissionen
 skulle have tildelt de enkelte projekter, og manipulerede for De Europñiske Fñllesskaber af Gustave Rose, Gou-
 med tilbuddene på disse projekter. troux (Belgien), ved advokat Lucas Vogel, Bruxelles, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Christian
 Kremer, 6, rue Heinrich Heine.
 For så vidt angår den tidsmñssige og geografiske udstrñk-
 ning af den erkendte overtrñdelse kan sagsùgeren alene Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 anerkende at have deltaget i kartelvirksomhed relateret til
 det danske marked i perioden november/december 1990 til
 medio 1993 samt i begrñnsede konkurrencebegrñnsende Ð Den afgùrelse, der blev truffet den 9. oktober 1990 (og
 aktiviteter på det tyske marked og et enkeltstående tilfñlde meddelt den 20. oktober 1998) om at afslå sagsùge-
 på det italienske, hvorefter kartelvirksomheden for Starpi- rens klage til ansñttelsesmyndigheden af 2. juni 1998,
 pes vedkommende fuldstñndigt ophùrte i knap et år og hvori sagsùgeren anfñgtede afgùrelsen om ikke at for-
 herefter igen blev ivñrksat fra sensommeren 1994. fremme ham til lùnklasse C 1 i forfremmelsesperioden
 1998 (afgùrelsen blev offentliggjort i »Meddelelser fra
 Administrationen« nr. 1036 af 6.4.1998), annulleres.
 Sagsùgeren bestrider at have deltaget i samordnede foran-
 staltninger for at beskytte kartellet mod konkurrence fra Ð Sagsùgte betaler sagens omkostninger.
 den eneste betydelige, udenforstående konkurrent, Power-
 pipe AB.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Til stùtte for de nedlage påstande gùr sagsùgeren gñl-
 dende, at beslutningen er i strid med EF-traktatens Sagsùgeren har for det fùrste påberåbt sig en tilsidesñttelse
 artikel 85 og artikel 3 og 15 i forordning nr. 17, idet den af reglerne i den praktiske vejledning vedrùrende procedu-
 indeholder en urigtig retsanvendelse og en urigtig bevisbe- ren for forfremmelser af tjenestemñnd i Kommissionen for
 dùmmelse for så vidt angår de af påstand 1 og 2 omfat- De Europñiske Fñllesskaber, af forbuddet mod forskelsbe-
 tede dele af afgùrelsen. handling (vedtñgtens artikel 5), af princippet om beskyt-


text:
20.6.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 141/22
 Appel iværksat den 18. marts 2009 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt den 18. december 2008 af Retten i Første Instans (Tredje Udvidede Afdeling) i de forenede sager T-211/04 og T-215/04, Government of Gibraltar og Det Forenede Kongerige mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-106/09 P)
 2009/C 141/41
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved R. Lyal, V. Di Bucci og N. Khan, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Government of Gibraltar, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og Kongeriget Spanien
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt den 18. december 2008 af Retten i Første Instans (Tredje Udvidede Afdeling) i de forenede sager T-211/04 og T-215/04, Government of Gibraltar og Det Forenede Kongerige mod Kommissionen, der blev meddelt Kommissionen den 5. januar 2009, ophæves.
 —
 I de annullationssøgsmål, der er anlagt af Government of Gibraltar og Det Forenede Kongerige, frifindes Kommissionen.
 —
 Government of Gibraltar og Det Forenede Kongerige tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Subsidiært hjemvises sagerne til Retten til fornyet behandling og
 —
 afgørelsen om sagens omkostninger i første instans og under appelsagen udsættes.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Kommissionen har gjort gældende, at den appellerede dom bør ophæves af følgende grunde:
 Retten har foretaget en urigtig bedømmelse af forholdet mellem artikel 87, stk. 1, EF og medlemsstaternes kompetence på skatteområdet.
 Retten har foretaget en urigtig fortolkning og anvendelse af artikel 87, stk. 1, EF, idet den opstillede en uberettiget begrænsning vedrørende bedømmelsen af foranstaltninger, der er under mistanke for at udgøre statsstøtte.
 Retten har foretaget en urigtig fortolkning og anvendelse af artikel 87, stk. 1, EF, idet den opstillede en uberettiget begrænsning af udøvelsen af prøvelsesretten i forhold til fastlæggelsen af, hvad der udgør et almindeligt eller »normalt« skattesystem.
 Retten har foretaget en urigtig fortolkning og anvendelse af artikel 87, stk. 1, EF, idet den lagde til grund, at et almindeligt eller »normalt« skattesystem kan være en følge af anvendelse af forskellige fremgangsmåder vedrørende forskellige skatteydere.
 Retten har foretaget en urigtig fortolkning og anvendelse af artikel 87, stk. 1, EF, idet den lagde til grund, at Kommissionen havde undladt at fastlægge det almindelige eller »normale« skattesystem og at foretage den fornødne bedømmelse med henblik på at godtgøre de omhandlede foranstaltningers selektive karakter.
 Retten har foretaget en urigtig fortolkning og anvendelse af artikel 87, stk. 1, EF, idet den undlod at undersøge de tre selektive elementer vedrørende selektivitet, der er anført i den anfægtede beslutning.


text:
C 19/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25.1.2003
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- artikel 2622, stk. 1 (begået af erhvervsdrivende selskaber,
 se afsagt den 29. oktober 2002 af Tribunale di Milano — der ikke er børsnoterede), at gøre påtale afhængig af
 Fjerde Afdeling for Kriminalsager — i de for nævnte ret partsanmeldelse (dvs. anmeldelse fra selskabstagere og
 verserende straffesager mod Marcello Dell’Utri, Romano kreditorer), også i relation til den konkrete beskyttelse af
 Luzi og Romano Comincioli den almene interesse i »transparente« selskabsforhold ud
 fra aspektet om en mulig udvidelse af selskabsmarkedet
 på EF-plan.
 (Sag C-403/02)
 (1 ) Rådets første direktiv 68/151/EØF af 9.3.1968 om samordning af
 de garantier, som kræves i medlemsstaterne af de i traktatens
 artikel 58, stk. 2, nævnte selskaber til beskyttelse af såvel
 selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, med det formål
 (2003/C 19/24) at gøre disse garantier lige byrdefulde (EFT 1968 I, s. 41).
 Ved kendelse afsagt den 29. oktober 2002, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 12. november 2002, har Tribunale di Sag anlagt den 15. november 2002 af Kommissionen
 Milano — Fjerde Afdeling for Kriminalsager — i de for nævnte for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske
 ret verserende straffesager mod Marcello Dell’Utri, Romano Republik
 Luzi og Romano Comincioli forelagt De Europæiske Fællesska-
 bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 følgende spørgsmål: (Sag C-407/02)
 (2003/C 19/25)
 — Kan artikel 6 i direktiv 68/151/EØF (første direktiv ( 1)
 forstås således, at medlemsstaterne er pligtige at fastsætte
 passende sanktioner, ikke blot for erhvervsdrivende sel-
 skabers undladte offentliggørelse af balancen og resultat- Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 15. no-
 opgørelsen, men også for forfalskning heraf samt af andre vember 2002 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 selskabsoplysninger til selskabsdeltagere eller offentlighe- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Michel
 den eller oplysninger af enhver art vedrørende selskabets Nolin og Mina Konstantinidi, Kommissionens Juridiske Tjene-
 aktiver og passiver eller økonomiske stilling og resultat, ste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 som selskabet har pligt til at give vedrørende selskabet
 selv eller den koncern, det tilhører?
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Skal begrebet »passende« sanktion efter betydningen i a) Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 EØF-traktatens artikel 5 forstås således, at det konkret forpligtelser i henhold til bestemmelserne i direktiv 92/
 skal bedømmes i den lovgivningsmæssige kontekst (straf- 50/EØF ( 1) (artikel 8 ff.), der bestemmer, at der skal
 feretligt og processuelt) i medlemsstaten, og således at afholdes et udbud, og som fastlægger fremgangsmåderne
 sanktionen skal være »egnet, følelig og reelt afskræk- for indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler, idet Serres
 kende«? kommune tildelte kontrakten for »Fornyelse af Serres by:
 forberedende studier og pilotprojekt for gennemførelsen«
 uden afholdelse af et forudgående udbud.
 — Foreligger disse egenskaber i forbindelse med det kombi-
 nerede indhold af nyaffattelserne af civillovbogens arti- b) Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 kel 2621 og 2622, jf. den italienske stats lovdekret nr. 61 ninger.
 af 11. april 2002? Der spørges navnlig, om der kan
 antages at foreligge en »tilstrækkelig afskrækkende« og
 »konkret passende« karakter i forbindelse med den regel,
 som (i civillovbogens artikel 2621) fastsætter, at der for Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 lovovertrædelsen balancefalsk uden medfølgende økono-
 misk skade eller forhold af samme art med påfølgende
 skade, men uden påtalemulighed ifølge civillovbogens Bestemmelserne i direktiv 92/50 regulerer valget af fremgangs-
 artikel 2622 på grund af manglende anmeldelse, skal måderne for tildeling af offentlige tjenesteydelsesaftaler og
 idømmes straf (på grund af forholdets karakter af »con- fastsætter fælles regler inden for området for forskningskon-
 travvenzione«) af frihedsberøvelse på op til et år og seks trakter og på det tekniske område. Bestemmelserne finder
 måneder; det er endelig et spørgsmål, om det kan anvendelse på kontrakter, hvis værdi overstiger en bestemt
 anses for passende, for overtrædelser af civillovbogens tærskel.
 ---pagebreak--- 25.1.2003 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 19/15
 Ifølge Kommissionen er kontrakten for »Fornyelse af Serres by: 2. Den af appelindstævnte (»ECB«) trufne beslutning, som er
 forberedende studier og pilotprojekt for gennemførelsen« en indeholdt i skrivelse af 28. juni 2000, og hvormed ECB
 offentlig bygge- og anlægskontrakt, der, når henses til dens ændrede appellantens opgaver, annulleres.
 genstand og værdi, er omfattet af direktivets anvendelsesområ-
 de. Der blev imidlertid ikke udstedt en udbudsbekendtgørelse, 3. ECB tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 men Serres kommune tildelte arbejderne direkte til universite-
 tet i Thessaloniki.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Endvidere gør Kommissionen gældende, at betingelserne for at — Retten i Første Instans har i den anfægtede dom un-
 anvende undtagelserne i henholdsvis direktivets artikel 6 derkendt rækkevidden og udformningen af den funktio-
 (kontrakt med et organ, som selv er en ordregivende myndig- nelle autonomi, som tilkommer ECB i medfør af det
 hed i direktivets betydning) og artikel 1, litra a), nr. ix), ikke er kontraktsystem, der er etableret i henhold til artikel 36,
 opfyldt. stk. 1, i ESCB-statutten og punkt 9(a), første punktum, i
 Conditions of Employment (»CoE«). Retten har på grund-
 lag af denne retsvildfarelse antaget, at ECB inden for
 rammerne af dette kontraktsystem har det samme vide
 ( 1) Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af skøn, som i henhold til EU-tjenestemandsretten tilkom-
 fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesafta-
 mer arbejdsgiverne i forbindelse med udnyttelsen af
 ler (EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1).
 personaleressourcerne. Der skal imidlertid anlægges en
 sondring mellem dette — arbejdsfordelingsrelaterede —
 skøn og skønnet med hensyn til arbejdspladsens organisa-
 tion. Retten i Første Instans har med urette anset ECB for
 berettiget til at sætte sig ud over den stillingsbeskrivelse,
 som er indeholdt i appellantens ansættelseskontrakt,
 og at fratage ham opgaver, som var tildelt ham i
 ansættelseskontrakten. I henhold til tjenestemandsretlige
 principper kunne Retten i Første Instans ikke tage i
 betragtning, om de opgaver, appellanten er blevet frataget,
 udgjorde »væsentlige elementer« i de aftalte arbejdsområ-
 Appel iværksat den 18. november 2002 af Jan Pflugradt der. Den burde have efterprøvet, om der var indgået en
 til prøvelse af dom afsagt den 22. oktober 2002 af De fast aftale om de fratagne opgaver.
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte For det tilfælde, at det i kontrakten aftalte arbejdsområde
 Afdeling) i de forenede sager T-178/00 og T-341/00, Jan ikke kan videreføres, fordi stillingen falder bort, kan der i
 Pflugradt mod Den Europæiske Centralbank
 henhold til CoE’s punkt 11(a), nr. ii), andet punktum, ske
 afskedigelse af tjenstlige grunde. Bestemmelsen gør det
 dermed klart, at det ikke er lovligt at foretage en ensidig
 (Sag C-409/02 P) ændring af kontrakten i den hensigt at »videreudvikle« det
 arbejdsretlige forhold uden at tage hensyn til det i
 kontrakten aftalte. Det er ikke lovligt at overlade det til
 (2003/C 19/26) ECB i sin egenskab af arbejdsgiver i arbejdsretlig forstand
 at træffe afgørelse om anvendelsen af to foranstaltninger,
 som har modsatrettede virkninger. ECB ville i så fald — i
 givet fald endda vilkårligt — kunne vælge mellem at hæve
 kontrakten i henhold til CoE’s punkt 11(a), nr. ii), eller
 at fortsætte kontrakten under tilsidesættelse af det i
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 18. no- kontrakten aftalte.
 vember 2002 af Jan Pflugradt iværksat appel til prøvelse af
 dom afsagt den 22. oktober 2002 af De Europæiske Fællesska- Retten i Første Instans har med urette anset appellantens
 bers Ret i Første Instans (Femte Afdeling) i de forenede sager kompetence til at bedømme medlemmerne af UNIX-
 T-178/00 og T-341/00, Jan Pflugradt mod Den Europæiske teamet for at være et uvæsentligt element i ansættelses-
 Centralbank. Appellanten er repræsenteret ved Rechtsanwalt kontrakten, selv om det fremgår af stillingsbeskrivelsen,
 Dr. Norberg Pflüger, Kaiserstraße 44, D-60329 Frankfurt am at denne kompetence var en af appellantens »key respon-
 Main, og med valgt adresse i Luxembourg. Appellanten har sibilities«. Retten i Første Instans har forvansket stillings-
 nedlagt følgende påstande: beskrivelsen, for så vidt som den har antaget, at der alene
 var tale om en midlertidig overdragelse af opgaver.
 — Retten i Første Instans har tilsidesat bevisretlige regler.
 Den appellerede dom ( 1) ophæves, og:
 (1 ) Endnu ikke offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
 1. Appellantens bedømmelsesrapport for 1999, som er
 dateret den 23. november 1999, annulleres.


text:
1.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/64
 Sag anlagt den 17. februar 2010 — Rütgers Germany m.fl. mod ECHA
 (Sag T-94/10)
 2010/C 113/96
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Rütgers Germany GmbH (Castrop-Rauxel, Tyskland), Rütgers Belgium NV (Zelzate, Belgien), Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Den Tjekkiske Republik), Industrial Química del Nalón, SA (Oviedo, Spanien), Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo-Vizcaya, Spanien) (ved lawyers K. Van Maldegem og R. Cana og solicitor P. Sellar)
 Sagsøgt: Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA)
 Sagsøgernes påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling, og der gives sagsøgerne medhold.
 —
 Den anfægtede retsakt annulleres delvis, for så vidt den vedrører anthracenolie.
 —
 Det Europæiske Kemikalieagentur tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har nedlagt påstand om, at Det Europæiske Kemikalieagenturs afgørelse (ED/68/2009) vedrørende identifikation af anthracenolie (CAS-nummer 90640-80-5) (herefter »anthracenolie«) som et stof, der opfylder kriterierne i artikel 57, litra d) og e), i forordning (EF) nr. 1907/2006 (1) (herefter »REACH«), delvis annulleres i henhold til REACH’s artikel 59.
 På grundlag af den anfægtede afgørelse, som sagsøgerne blev bekendt med gennem en pressemeddelelse fra Det Europæiske Kemikalieagentur, blev anthracenolie optaget på listen over 14 kemiske stoffer på listen over særligt problematiske stoffer med henblik på eventuel optagelse i bilag XIV til REACH. Begrundelsen i den anfægtede afgørelse for identifikationen af anthraceneolie som et særligt problematisk stof er, at stoffet er kræftfremkaldende og også persistent, bioakkumulerende og toksisk samt meget persistent og meget bioakkumulerende i henhold til kriterierne i bilag XIII til REACH.
 Sagsøgerne har gjort gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter de gældende regler, der i henhold til REACH er opstillet til identifikation af særligt problematiske stoffer, og har fremført fire anbringender til støtte for deres søgsmål.
 For det første har de anført, at afgørelsen er ulovlig, idet den er truffet i strid med væsentlige formforskrifter. I denne henseende har sagsøgerne gjort gældende, at dossieret, der lå til grund for den anfægtede afgørelse, ikke indeholdt nogen oplysninger om alternative stoffer i strid med artikel 59, stk. 3, og bilag XV til REACH. Videre har de gjort gældende, at sagsøgeren materielt ændrede forslaget om at identificere anthraceneolie som et særligt problematisk stof ved at tilføje artikel 57, litra a) og b), som begrundelse for denne identifikation uden at have kompetence hertil i strid med artikel 59, stk. 5 og 7, i REACH.
 For det andet har sagsøgerne gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med forbuddet mod forskelsbehandling og princippet om ligebehandling, da den behandler anthraceneolie forskelligt i forhold til sammenlignelige stoffer uden nogen objektiv begrundelse.
 For det tredje hævder de, at Det Europæiske Kemikalieagentur har foretaget en åbenbart fejlagtig vurdering, idet det fastslog, at anthraceneolie er persistent, bioakkumulerende og toksisk samt meget persistent og meget bioakkumulerende på grundlag af egenskaberne for stoffets bestanddele, hvilket ikke er hjemlet i REACH.
 For det fjerde har sagsøgerne anført, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter proportionalitetsprincippet, da den er uforholdsmæssig, når henses til det udvalg af foranstaltninger, som sagsøgte har til sin rådighed, og de ulemper, der opstår, sat i forhold til de mål, der forfølges.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18.12.2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF (EUT L 396, s. 1).


text:
24.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/31
 Appel iværksat den 13. november 2008 af Paul Lafili til prøvelse af dom afsagt den 4. september 2008 af Personaleretten i sag F-22/07, Paul Lafili mod Kommissionen
 (Sag T-485/08 P)
 (2009/C 19/59)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Paul Lafili (Genk, Belgien) (ved avocat L. Levi)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellantens påstande
 —
 Dommen afsagt af EU-Personaleretten den 4. september 2008 i sag F-22/07 ophæves, for så vidt som anbringenderne vedrørende tilsidesættelsen af vedtægtens artikel 4 og 46 og af artikel 7 i bilag XIII til vedtægten samt tilsidesættelsen af princippet om den berettigede forventning heri forkastes.
 —
 Følgelig tages appellantens påstande i første instans til følge, og
 —
 afgørelsen om indplacering af appellanten i lønklasse AD 13, løntrin 5, som er indeholdt i et notat af 11. maj 2006 fra GD ADMIN, og i appellantens lønseddel for juni 2006 og de følgende lønsedler annulleres
 —
 følgelig
 —
 genindsættes appellanten med virkning fra 1. maj 2006 i lønklasse og -trin AD 13, løntrin 2, med bibeholdelse af multiplikationsfaktor 1,1172071
 —
 genetableres appellantens karriere i det hele med tilbagevirkende kraft fra 1. maj 2006 til datoen for hans således berigtigede indplacering i lønklasse og -trin (herunder opvurderingen af hans erfaring i den således berigtigede indplacering, hans ret til forfremmelse og hans pensionsrettigheder) med tillæg af morarenter på grundlag af Den Europæiske Centralbanks rentesats for de primære markedsoperationer, som var gældende i de pågældende perioder, forhøjet med to procentpoint, for så vidt angår alle de beløb, der svarer til forskellen mellem den løn, sagsøgeren oppebærer i henhold til afgørelsen om hans indplacering og den indplacering, han var berettiget til indtil den dato, hvor afgørelsen om sagsøgerens retmæssige indplacering får retsvirkning
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale alle sagens omkostninger.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med sagen for første instans og appelsagen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 I denne appel har appellanten nedlagt påstand om annullation af dommen afsagt den 4. september 2008 af Personaleretten, Paul Lafili mod Kommissionen, sag F-22/07, hvorved Personaleretten annullerede afgørelsen truffet den 11. maj 2006 af kontorchefen for enhed A 6 »Karrierestruktur, Bedømmelser og Forfremmelser« i Generaldirektoratet »Personale og Administration« i Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, for så vidt som Personaleretten i den appellerede dom forkaster appellantens anbringender vedrørende tilsidesættelsen af artikel 4 og 46 i vedtægten for tjenestemænd i Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (herefter »vedtægten«) samt artikel 7 i bilag XIII til vedtægten og tilsidesættelsen af princippet om den berettigede forventning.
 Til støtte for appellen har appellanten fremsat et enkelt anbringende vedrørende tilsidesættelsen i første instans af vedtægtens artikel 44 og 46, af artikel 7 i bilag XIII til vedtægten, tilsidesættelsen af principperne for fortolkningen af fællesskabsretten og begrundelsespligten samt en forvanskning af bevismaterialet.


text:
10.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/10
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 13. september 2007 — Common Market Fertilizers SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-443/05 P) (1)
 (Appel - antidumpingtold - artikel 239 i toldkodeksen - fritagelse for importafgifter - artikel 907, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2454/93 - fortolkning - lovlighed - Kommissionens beslutning - »ekspertgruppe« forsamlet i Toldkodeksudvalget - særskilt funktionel enhed - artikel 2 og artikel 5, stk. 2, i Rådets afgørelse 1999/468/EF - artikel 4, stk. 1, i Toldkodeksudvalgets forretningsorden - betingelser for anvendelse af artikel 239 i toldkodeksen - ikke udvist åbenbar forsømmelighed)
 (2007/C 269/19)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Common Market Fertilizers SA (ved barrister A. Sutton, og avocat N. Flandin)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved X. Lewis, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Første Udvidede Afdeling) den 27. september 2005 i de forenede sager T-134/03 og T-135/03, CMF mod Kommissionen, hvorved Retten ikke gav sagsøgeren medhold i en påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2002) 5217 endelig udg. og K(2002) 5218 endelig udg. af 20. december 2002, der fastslog, at det i et givet tilfælde ikke var berettiget at indrømme fritagelse for importafgifter
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Common Market Fertilizers SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 36 af 11.2.2006.


text:
14.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 98/39
 Rettens dom af 28. januar 2016 — Stavytskyi mod Rådet
 (Sag T-486/14) (1)
 ((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Ukraine - indefrysning af midler - liste over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer - sagsøgerens navn omfattet - bevis for grundlaget for opførelsen på listen))
 (2016/C 098/51)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Edward Stavytskyi (Bruxelles, Belgien) (ved solicitor J. Grayston, og advokaterne P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta og M. Gambardella)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved V. Piessevaux og J.-P. Hix, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Rådets gennemførelsesafgørelse 2014/216/FUSP af 14. april 2014 om gennemførelse af afgørelse 2014/119/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine (EUT L 111, s. 91), og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 381/2014 af 14. april 2014 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 208/2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine (EUT L 111, s. 33), for så vidt som sagsøgerens navn er opført på listen over personer, enheder og organer, som er omfattet af de restriktive foranstaltninger
 Konklusion
 1)
 Rådets gennemførelsesafgørelse 2014/216/FUSP af 14. april 2014 om gennemførelse af Rådets afgørelse 2014/119/FUSP af 5. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 381/2014 af 14. april 2014 om gennemførelse af Rådets forordning (EU) nr. 208/2014 af 5. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine annulleres, for så vidt som de angår Edward Stavytskyi.
 2)
 Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger og betaler Edward Stavytskyis omkostninger.
 (1) EUT C 303 af 8.9.2014.


text:
5.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/52
 Sag anlagt den 27. april 2008 — Ortega Serrano mod Kommissionen
 (Sag F-48/08)
 (2008/C 171/105)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Antonio Ortega Serrano (Cádiz, Spanien) (ved abogado A. Ortega Serrano)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelse truffet af udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve EPSO/AD/26/05 om ikke at opføre sagsøgeren på listen over udvalgte ansøgere.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelserne om ikke at opføre sagsøgeren på reservelisten i relation til udvælgelsesprøve EPSO/AD/26/05 og om ikke at give ham mulighed for at aflægge en ny mundtlig prøve annulleres.
 —
 Kommissionen pålægges at fastsætte en ny dato for afholdelse af en mundtlig prøve.
 —
 Kommissionen pålægges at begrunde sin afgørelse EPSO/900/R.
 —
 Sagsøgeren gives adgang til at gøre sig bekendt med akterne vedrørende den mundtlige prøve.
 —
 Sagsøgeren gives adgang til samtlige dokumenter i sagen.
 —
 Det anerkendes, at sagsøgeren kan repræsentere sig selv, da han er advokat i Spanien.
 —
 Sagsakterne for samtlige ansøgere, der er optaget på reservelisten, gennemgås for at verificere, at de alle har opnået et eksamensbevis, der godtgør, at de besidder et uddannelsesniveau svarende til et fuldt universitetsstudium af mindst tre års varighed, som er afsluttet med en juridisk kandidateksamen, og at de har fremlagt dette eksamensbevis inden for fristen.
 —
 De bilag, der er fremlagt på fransk og engelsk, optages i sagsakterne.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
18.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 15/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Centrale Raad van Beroep (Nederlandene) den 17. oktober 2013 — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank mod E. Fischer-Lintjens
 (Sag C-543/13)
 2014/C 15/07
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Centrale Raad van Beroep
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
 Sagsøgt: E. Fischer-Lintjens
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal begrebet »ret til« i artikel 27 ff. i forordning (EØF) nr. 1408/71 (1) fortolkes således, at for fastlæggelsen af, fra hvilket tidspunkt der er ret til pension eller rente, er tidspunktet for vedtagelsen af en afgørelse om tildeling, i henhold til hvilken pensionen er blevet udbetalt, eller tidspunktet for den med tilbagevirkende kraft tilkendte pension, afgørende?
 2)
 Såfremt der med begrebet »ret til« sigtes til begyndelsestidspunktet for den med tilbagevirkende kraft tilkendte pension:
 Er det foreneligt hermed, at en pensionsberettiget, der er omfattet af artikel 27 i forordning (EØF) nr. 1408/71 efter nederlandsk lovgivning, ikke kan tegne en sygeforsikring med den samme tilbagevirkende kraft?
 (1) Rådets forordning af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT 1971 II, s. 366).


text:
2.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 197/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 30. april 2008 — Glaxo Wellcome GmbH & Co. mod Finanzamt München II
 (Sag C-182/08)
 (2008/C 197/09)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzhof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Glaxo Wellcome GmbH & Co.
 Sagsøgt: Finanzamt München II
 Præjudicielt spørgsmål
 Er EF-traktatens artikel 52 (nu artikel 43 EF) eller EF-traktatens artikel 73B (nu artikel 56 EF) til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter værdiforringelse af selskabsandele som følge af udlodning af overskud inden for rammerne af den nationale ordning for selskabsskattegodtgørelse ikke har indflydelse på det skattemæssige beregningsgrundlag, når en skattepligtig person, der er berettiget til selskabsskattegodtgørelse har erhvervet en andel i et ubegrænset skattepligtigt kapitalselskab fra en selskabsdeltager, der ikke er godtgørelsesberettiget, mens en sådan værdiforringelse i forbindelse med erhvervelse fra en selskabsdeltager, der er godtgørelsesberettiget, nedsætter erhververens skattemæssige beregningsgrundlag?


text:
30.5.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 166/13
 Slettelse af sag C-56/97 (1) Slettelse af sag C-352/97 (1)
 (98/C 166/28) (98/C 166/32)
 Ved kendelse af 6. marts 1998 har formanden for Sjette
 Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol Ved kendelse af 23. marts 1998 har prñsidenten for De
 besluttet, at sag C-56/97, Kommissionen for De Europñ- Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 iske Fñllesskaber mod Den Franske Republik, skal slettes C-352/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 af registret. mod Irland, skal slettes af registret.
 (1) EFT C 108 af 5.4.1997. (1) EFT C 357 af 22.11.1997.
 Slettelse af sag C-339/95 (1)
 Slettelse af sag C-353/97 (1)
 (98/C 166/29)
 (98/C 166/33)
 Ved kendelse af 11. marts 1998 har prñsidenten for De
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag Ved kendelse af 23. marts 1998 har prñsidenten for De
 C-339/95 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra High Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 Court of Justice, Queen's Bench Division, Commercial C-353/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 Court), Compagnia di Navigazione Marittima m.fl. mod mod Irland, skal slettes af registret.
 Compagnie Maritime Belge m.fl., skal slettes af registret.
 (1) EFT C 357 af 22.11.1997.
 (1) EFT C 351 af 30.12.1995.
 Slettelse af sag C-310/96 (1) Slettelse af sag C-101/97 (1)
 (98/C 166/30) (98/C 166/34)
 Ved kendelse af 11. marts 1998 har prñsidenten for De
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag Ved kendelse af 26. marts 1998 har prñsidenten for De
 C-310/96, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 mod Kongeriget Nederlandene, skal slettes af registret. C-101/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 mod Den Italienske Republik, skal slettes af registret.
 (1) EFT C 354 af 23.11.1996.
 (1) EFT C 142 af 10.5.1997.
 Slettelse af sag C-264/97 (1)
 (98/C 166/31)
 Slettelse af sag C-286/96 (1)
 Ved kendelse af 20. marts 1998 har prñsidenten for De (98/C 166/35)
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-264/97 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Tribu- Ved kendelse af 30. marts 1998 har formanden for Femte
 nal amministrativo, Sardegna), SocietaÁ Appia Srl mod Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol
 Comune di Cagliari og SocietaÁ Cagliari Calcio SpA, skal besluttet, at sag C-286/96, Kommissionen for De Europñ-
 slettes af registret. iske Fñllesskaber mod Den Italienske Republik, skal slet-
 tes af registret.
 (1) EFT C 271 af 6.9.1997.
 (1) EFT C 294 af 5.10.1996.


text:
4.5.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 109/57
 Sag anlagt den 20. februar 2002 af EURL Le Levant 001 økonomisk investering alene med det formål at opnå en
 m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber skattelettelse. Sagsøgerne har ligeledes gjort gældende, at
 Kommissionen har tilsidesat Rådets direktiv 90/684 EØF om
 støtte til skibsbygningsindustrien. Sagsøgerne har anført, at
 (Sag T-34/02) dette direktivs artikel 4, stk. 7, kun kan finde anvendelse på
 skibsværfter eller ejere af skibe, og i intet tilfælde på private
 (2002/C 109/109) investorer.
 (Processprog: fransk) Sagsøgerne har desuden påberåbt sig tilsidesættelse af princip-
 pet om beskyttelse af den berettigede forventning, retssikker-
 hedsprincippet og begrundelsespligten. Ved at bestemme, at
 den angivelige støtte skal tilbagesøges, skønt det strider mod
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der de nævnte almindelige retsgrundsætninger, har Kommissionen
 den 20. februar 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De desuden tilsidesat artikel 14 i Rådets forordning
 Europæiske Fællesskaber af EURL Le Levant 001 m.fl. ved nr. 659/1999 (2).
 avocat Pierre Kirch og med valgt adresse i Luxembourg.
 Ifølge sagsøgerne indeholder den anfægtede beslutning også
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: åbenbare fejlskøn og er baseret på materielt urigtige oplys-
 ninger.
 — Kommissionens beslutning af 25. juli 2001 om den
 statsstøtte, Frankrig har ydet i form af udviklingsbistand
 til krydstogtskibet »Le Levant«, der er bygget af Alstom Sagsøgerne har endvidere påberåbt sig tilsidesættelse af EF-
 Leroux Naval, og som skal drives ved Saint-Pierre og traktatens artikel 153, stk. 2, ved at Kommissionen ikke tager
 Miquelon (Statsstøtte C 74/1999 — Frankrig), som er hensyn til sagsøgernes interesser, idet disse er forbrugere af
 offentliggjort i EFT L 327 af 12. december 2001, s. 37, finansielle tjenesteydelser. De har endelig anført, at Kommissio-
 annulleres. nen har tilsidesat artikel 2 i forordning nr. 69/2001 (3) ved at
 give afkald på at anvende de minimis-bestemmelsen her.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1) til finansloven nr. 86/824 af 11.7.1986, JORF af 12.7.1986,
 s. 8688.
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83 af
 27.3.1999, s. 1-9).
 (3) Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001 af 12.1.2001 om
 Sagsøgerne i denne sag er enmandsvirksomheder med begræn- anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte
 (EFT L af 13.1.2001, s. 30-32).
 set ansvar og de privatpersoner, som har oprettet disse
 virksomheder. Disse personer har igennem en enmandsvirk-
 somhed med begrænset ansvar (EURL) investeret i skibet »Le
 Levant«. Investeringen kunne fratrækkes deres skattepligtige
 indkomst i henhold til den franske »Pons-lov« (1). Sagsøgerne
 anfægter Kommissionens beslutning, der udpeger disse selska-
 ber som modtagere af statsstøtte efter bygningen af skibet »Le
 Levant«.
 Sag anlagt den 13. februar 2002 af ALITALIA mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Til støtte for deres søgsmål har sagsøgerne anført, at Kommis-
 sionen har overskredet sin kompetence ved at træffe en
 beslutning, som indebærer, at det pålægges en medlemsstat at (Sag T-35/02)
 tilbagesøge statsstøtten hos private og ikke hos virksomheder
 i fællesskabsrettens forstand. (2002/C 109/110)
 Sagsøgerne har endvidere anført, at Kommissionen har tilside- (Processprog: italiensk)
 sat deres ret til kontradiktion og retten til at blive hørt ved
 ikke at give dem mulighed for effektivt at fremsætte deres
 bemærkninger, før beslutningen blev truffet.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 13. februar 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Dernæst har sagsøgerne bestridt, at de er virksomheder som Europæiske Fællesskaber af ALITALIA ved avvocati Guido
 omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1. Efter sagsøgernes Alpa, Mario Siragusa, Gian Michele Roberti, Giuseppe Scassel-
 opfattelse er de blot private investorer, der har foretaget en lati og Francesca Maria Moretti.


text:
3.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 225/74
 Rettens dom af 13. juni 2013 — Hostel drap mod KHIM — Aznar Textil (MY drap)
 (Sag T-636/11) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket MY drap - det ældre EF-figurmærke BON DRAP - relative registreringshindringer - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2013/C 225/164
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Hostel drap, SL (Monistrol de Montserrat, Spanien) (ved advokat C. Prat)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved O. Mondéjar Ortuño, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Aznar Textil, SL (Paterna, Spanien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 26. september 2011 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2127/2010-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Aznar Textil, SL og Hostel drap, SL.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Hostel drap, SL betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 65 af 3.3.2012.


text:
13.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/66
 Sag anlagt den 23. marts 2016 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-141/15)
 (2016/C 211/81)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne J.-N. Louis et N. de Montigny)
 Sagsøgt: Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af Kommissionens afgørelse om afslag på at tilbagebetale sagsøgeren de fradrag, der er foretaget i hans løn, jf. artikel 24, stk. 4, i bilag IX til vedtægten.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens afgørelse af 13. marts 2015 om afslag på sagsøgerens ansøgning om tilbagebetaling af de beløb, der er foretaget i hans løn i medfør af afgørelsen af 14. december 2006.
 —
 Kommissionen tilpligtes at tilbagebetale de nævnte fradrag til sagsøgeren med tillæg af rente i henhold til den i artikel 12 i bilag XII til vedtægten fastsatte sats.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
7.9.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 260/42
 Kendelse afsagt af Rettens præsident den 5. juli 2013 — Zweckverband Tierkörperbeseitigung mod Kommissionen
 (Sag T-309/12 R)
 (Særlige rettergangsformer - betaling af bidrag til en offentligretlig forening - statsstøtte - pligt til tilbagesøgning - begæring om udsættelse af gennemførelsen - uopsættelighed)
 2013/C 260/74
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (Rivenich, Tyskland) (ved advokat A. Kerkmann)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved R. Sauer og T. Maxian Rusche, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Saria Bio Industries AG & Co. KG (Selm, Tyskland), SecAnim GmbH (Lünen, Tyskland) og Knochen- und Fett-Union (KFU) GmbH (Selm) (ved advokaterne U. Karpenstein og C. Johann)
 Sagens genstand
 Begæring om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens afgørelse 2012/485/EU af 25. april 2012 om statsstøtte SA.25051 (C 19/10) (ex NN 23/10) fra Tyskland til Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
5.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 135/44
 Sag anlagt den 31. januar 2014 — Frankrig mod Kommissionen
 (Sag T-74/14)
 2014/C 135/56
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Den Franske Republik (ved E. Belliard, G. de Bergues, D. Colas og J. Bousin, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse K(2013) 7066 endelig af 20. november 2013 vedrørende statsstøtte nr. SA.16237 iværksat af Frankrig til Société Nationale Corse Méditerranée annulleres i sin helhed.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har ved søgsmålet nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse K(2013) 7066 endelig af 20. november 2013, hvorved Kommissionen fastslog dels, at restbeløbet på 15,81 mio. EUR af den omstruktureringsstøtte, som de franske myndigheder anmeldte den 18. februar 2002, dels at de tre foranstaltninger, som de franske myndigheder iværksatte i 2006 for Société Nationale Corse Méditerranée (herefter »SNCM«), nemlig overtagelsen af 75% af SCNM til en negativ salgspris på 158 mio. EUR, en forhøjelse af kapitalen med 8,75 mio. EUR, der blev tegnet af Compagnie générale maritime et financière (herefter »CGMF«), og et kontokurantlån på 38,5 mio. EUR, udgør statsstøtte, der er ulovlig og uforenelig med det indre marked. Kommissionen anordnede følgelig tilbagesøgning heraf.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.
 1.
 Første anbringende om en tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar, idet Kommissionen har afslået at genåbne den formelle undersøgelsesprocedure efter Rettens dom af 11. september 2012, Corsica Ferries France mod Kommissionen (sag T-565/08, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser).
 2.
 Andet anbringende, der er subsidiært for det tilfælde, at Retten måtte være af den opfattelse, at Kommissionen med rette har undladt at genåbne den formelle undersøgelsesprocedure efter Rettens dom af 11. september 2012, om en tilsidesættelse af begrebet statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, idet Kommissionen har fundet, at 2006-foranstaltningerne skulle kvalificeres som statsstøtte som omhandlet i denne bestemmelse. Dette anbringende er opdelt i tre led. Det er sagsøgerens opfattelse, at Kommissionen har tilsidesat artikel 107, stk. 1, TEUF,
 —
 idet den har fastslået, at overtagelsen af 75% af SCNM til en negativ salgspris på 158 mio. EUR skulle kvalificeres som statsstøtte, og at det markedsøkonomiske investorprincip ikke er overholdt i det foreliggende tilfælde
 —
 idet den har fastslået, at kapitaltilførslen på 8,75 mio. EUR skulle kvalificeres som statsstøtte, og
 —
 idet den har fastslået, at kontokurantlånet på 38,5 mio. EUR til SNCM’s medarbejdere skulle kvalificeres som statsstøtte som omhandlet i denne bestemmelse.
 3.
 Tredje anbringende, der er subsidiært for det tilfælde, at Retten måtte være af den opfattelse, at Kommissionen med rette har undladt at genåbne den formelle undersøgelsesprocedure efter Rettens dom af 11. september 2012, om en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF, idet Kommissionen har fastslået, at kapitaltilførslen på 15,81 mio. EUR, der blev anmeldt i 2002 som omstruktureringsstøtte, skulle kvalificeres som statsstøtte, der er uforenelig med det indre marked.
 4.
 Fjerde anbringende om en manglende begrundelse.


text:
16.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 336/5
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 19. september 2013 — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen
 (Sag C-15/12 P) (1)
 (Appel - dumping - forordning (EF) nr. 826/2009 - import af visse former for magnesiasten med oprindelse i Kina - forordning (EF) nr. 384/96 - artikel 2, stk. 10, litra b) - rimelig sammenligning - artikel 11, stk. 9 - delvis interimsundersøgelse - pligt til at anvende den samme metode som i den undersøgelse, der førte til pålæggelsen af told - ændrede omstændigheder)
 2013/C 336/11
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd (ved avocats J.-F. Bellis og R. Luff)
 De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved J.-P. Hix, som befuldmægtiget, bistået af Rechtsanwalt G. Berrischog og barrister N. Chesaites) og Europa-Kommissionen (ved E. Gippini Fournier og H. van Vliet, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 16. december 2011 i sag T-423/09, Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials mod Rådet, hvorved Retten frifandt Rådet for en påstand om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 826/2009 af 7. september 2009 om ændring af forordning (EF) nr. 1659/2005 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse former for magnesiasten med oprindelse i Folkerepublikken Kina (EUT L 240, s. 7) — sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen — hensyntagen til merværdiafgiften i oprindelseslandet — anvendelse af en metode, som adskiller sig fra den, der blev anvendt ved den oprindelige undersøgelse — retlige fejl
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd betaler samtlige omkostninger i forbindelse med denne sag.
 3)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 89 af 24.3.2012.


text:
7.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 406/31
 Rettens dom af 22. oktober 2015 — Hewlett Packard Development Company mod KHIM (ELITEDISPLAY)
 (Sag T-563/14) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket ELITEDISPLAY - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 406/31)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Hewlett Packard Development Company LP (Houston, Texas, De Forenede Stater) (ved advokaterne T. Raab og H. Lauf)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved O. Mondéjar Ortuño, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 19. maj 2014 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1539/2013-2) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet »ELITEDISPLAY« som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Hewlett Packard Development Company LP betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 351 af 5.10.2014.


text:
10.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 233/3
 Appel iværksat den 5. juni 2013 af Società Italiana Calzature SpA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 9. april 2013 i sag T-337/11 — Società Italiana Calzature SpA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 (Sag C-309/13 P)
 2013/C 233/04
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Società Italiana Calzature SpA (ved avvocati A. Rapisardi og C. Ginevra)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) og VICINI SpA
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom nr. 564 400, afsagt den 9. april 2013 og meddelt samme dato, af Den Europæiske Unions Ret i sag T-337/11, ophæves, og de af Società Italiana Calzature SpA (herefter »SIC«) anførte påstande i førsteinstansen tages til følge. Afgørelse truffet den 8. april 2011 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 918/2010-2) annulleres, og der gives afslag på registreringen af EF-varemærket VICINI nr. 4 337 754, for så vidt som det ikke opfylder nyhedskravet, og idet der er risiko for forveksling med det lignende ordmærke »ZANOTTI«, der er registeret under nr. 244 277, som SIC er indehaver af.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger for begge instanser.
 —
 VICINI S.p.A. pålægges at betale SIC betale samtlige omkostninger, der er afholdt i forbindelse med behandlingen i indsigelsesafdelingen og i appelkammeret.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Rettens dom er behæftet med en utilstrækkelig og modstridende begrundelse. Den fremtrædende visuelle grafiske bestanddel i forhold til ordbestanddelen af det varemærke, der søges registreret, og tilføjelsen til »ZANOTTI« af ordene »By« og »Giuseppe« er ikke tilstrækkelig til at udelukke risikoen for forveksling mellem de omtvistede varemærker, henset til de iboende karakteristika af de pågældende bestanddele og i særdeleshed den omstændighed, at disse ikke har et særpræg.
 Retten har desuden fejlagtigt lagt til grund, at ordet »ZANOTTI«, der er en ordbestanddel af det varemærke, der søges registreret, ikke har et selvstændigt særpræg, og derved ligeledes ud fra dette synspunkt, udelukket risikoen for en forveksling af de omtvistede varemærker.


text:
30.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 194/7
 Domstolens kendelse af 22. marts 2012 — Den Italienske Republik mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-200/11 P) (1)
 (Appel - artikel 119 i procesreglementet - statsstøtte - uforenelighed med fællesmarkedet - Kommissionens beslutning - annullationssøgsmål - forordning (EF) nr. 659/1999 - artikel 1, litra c) - ændringer i eksisterende støtte - forordning (EF) nr. 794/2004 - artikel 4, stk. 1 - midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien)
 2012/C 194/11
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, og avvocato dello Stato P. Gentili)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved V. Di Bucci og C. Urraca Caviedes, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 3. februar 2011 i sag T-3/09, Den Italienske Republik mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2010/38/EF af 21. oktober 2008 om den statsstøtte C 20/08 (ex N 62/08), som Italien påtænker at yde ved en ændring af støtteordning N 59/04 vedrørende en midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien (EUT 2010 L 17, s. 50)
 Konklusion.
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 204 af 9.7.2011.


text:
10.4.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 100/15
 1998 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans commerce Ð UIRIC, Caisse geÂneÂrale interprofessionnelle
 (Fjerde Udvidede Afdeling) i sag T-38/98, Associazione de retraite pour salarieÂs Ð CGIS og Association des reÂgi-
 Nazionale Bieticoltori (ANB), Francesco Coccia og Vin- mes de retraite compleÂmentaire Ð ARRCO forelagt De
 cenzo Di Giovine mod Rådet for Den Europñiske Union. Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om
 prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 Appellanterne har nedlagt fùlgende påstande: Omfatter Rom-traktatens artikel 119, som fastslår princip-
 pet om lùnmñssig ligebehandling af mñnd og kvinder,
 AGIRC- og ARRCO-tillñgspensionsordningerne, og er
 Ð Rettens kendelse af 8. december 1998 ophñves, og det bestemmelsen til hinder for forskelsbehandling af mñnd
 fastslås derfor, at sagen skal admitteres og hjemvises til og kvinder med hensyn til, fra hvilken alder de kan oppe-
 Retten i Fùrste Instans til behandling i realiteten. bñre en efterladtepension, efter at deres ñgtefñlle er
 afgået ved dùden?
 Anbringender og vñsentligste argumenter:
 Den anfñgtede forordning (1) har direkte virkninger, idet
 dens bestemmelser ikke forudsñtter andre gennemfùrelses-
 akter fra en fñllesskabsinstitutions eller en national myn- Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 digheds side. afsagt den 22. oktober 1998 af Tribunale Amministrativo
 Regionale per la Basilicata i sagen Massimo Triumbari
 mod Questura della provincia di Potenza samt Ð efter
 procestilvarsling Ð finansministeren og indenrigsministe-
 Forordningens bestemmelser berùrer sagsùgerne »individu- ren
 elt« og på en måde, der sñrligt karakteriserer dem i for-
 hold til alle andre producenter. (Sag C-51/99)
 (1999/C 100/28)
 Sagen skal derfor admitteres.
 Ved kendelse afsagt den 22. oktober 1998, indgået til
 1
 ( ) Rådets forordning (EF) nr. 2613/97 af 15. december 1997 om Domstolens Justitskontor den 16. februar 1999, har Tribu-
 bemyndigelse til Portugal til at yde stùtte til producenter af nale Amministrativo Regionale per la Basilicata i sagen
 sukkerroer og indstilling af al national stùtte fra produktions- Massimo Triumbari mod Questura della provincia di
 året 2001/02 (EFT L 353 af 24.12.1997, s. 3). Potenza samt Ð efter procestilvarsling Ð finansministeren
 og indenrigsministeren forelagt De Europñiske Fñllesska-
 bers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af
 fùlgende spùrgsmål:
 »Er traktatens bestemmelser om udveksling af tjenesteydel-
 ser til hinder for bestemmelser som de italienske bestem-
 melser om vñddemål, når henses til de socialpolitiske hen-
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved afgùrelse syn og det ùnske om at forebygge bedrageri, der begrunder
 truffet den 12. januar 1999 af Tribunal de grande instance dem?«
 (Fùrste Afdeling) i sagen Jean-Marie Podesta mod Caisse
 de retraite par reÂpartition des ingeÂnieurs cadres & assimi-
 leÂs Ð CRICA, Association geÂneÂrale des institutions de
 retraite des cadres Ð AGIRC, Union interprofessionnelle
 de retraite de l'industrie et du commerce Ð UIRIC, Caisse
 geÂneÂrale interprofessionnelle de retraite pour salarieÂs Ð
 CGIS og Association des reÂgimes de retraite compleÂmen-
 taire Ð ARRCO Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved dom
 afsagt den 2. februar 1999 af Cour du travail de LieÂge
 (Sag C-50/99) (13. Afdeling) i sagerne Office national des pensions mod
 Gioconda Camarotto og Office national des pensions mod
 (1999/C 100/27)
 Giuseppina Vignone
 (Sag C-52/99 og sag C-53/99)
 Ved afgùrelse truffet den 12. januar 1999, indgået til (1999/C 100/29)
 Domstolens Justitskontor den 16. februar 1999, har Tribu-
 nal de grande instance (Fùrste Afdeling) i sagen Jean-
 Marie Podesta mod Caisse de retraite par reÂpartition des Ved dom afsagt den 2. februar 1999, indgået til Domsto-
 ingeÂnieurs cadres & assimileÂs Ð CRICA, Association lens Justitskontor den 17. februar 1999, har Cour du tra-
 geÂneÂrale des institutions de retraite des cadres Ð AGIRC, vail de LieÂge (13. Afdeling) i sagerne Office national des
 Union interprofessionnelle de retraite de l'industrie et du pensions mod Gioconda Camarotto og Office national des