text:
21.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/45
 Sag anlagt den 2. januar 2009 — Lind mod Kommissionen
 (Sag T-5/09)
 (2009/C 69/99)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Brigit Lind (Greve, Danmark) (ved advocate I. Anderson)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale 50 000 EUR eller et andet efter Domstolens skøn passende beløb til sagsøgeren personligt for det chok og den sorg, som hun oplevede i forbindelse med sin brors lidelser og retsstridige dødsfald som følge af, at Kommissionen umotiveret og ulovligt har nægtet at gennemtvinge gennemførelsen af bestemmelserne i direktiv 96/29 om lægekontrol for så vidt angår de tidligere Thule-arbejdere, som blev udsat for strålingsfare i Thule.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale 250 000 EUR eller et andet efter Domstolens skøn passende beløb til boet efter John Erling Nochen, som sagsøgeren repræsenterer, for svie og smerte, herunder bevidstheden om afkortning af livet, i perioden fra 2006 og indtil hans død i 2008 som følge af, at Kommissionen umotiveret og ulovligt har nægtet at gennemtvinge gennemførelsen af bestemmelserne i direktiv 96/29 om lægekontrol for så vidt angår de tidligere Thule-arbejdere, som blev udsat for strålingsfare i Thule.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale rimelige udgifter og udlæg, som sagsøgeren har afholdt i forbindelse med den foreliggende sag.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I den foreliggende sag har sagsøgeren rejst krav om erstatning uden for kontraktforhold for det tab, hun hævder at have lidt som følge af broderens død, som angiveligt er forårsaget af, at Kommissionen ulovligt har nægtet at efterkomme Europa-Parlamentets beslutning [vedtaget på plenarmøde] (1) og at gennemtvinge Danmarks anvendelse af bestemmelserne i Rådets direktiv 96/29/Euratom af 13. maj 1996 om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling (2) i sagen om de arbejdstagere, herunder sagsøgerens broder, der var involveret i atomulykken i Thule, Grønland.
 (1) Europa-Parlamentets betænkning om konsekvenserne for folkesundheden af flystyrtet i Thule i 1968 (andragende 720/2002) (2006/2012 (INI)).
 (2) EFT L 159, s. 1.


text:
12.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/7
 Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 16. september 2010 — Dominio de la Vega, SL mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Ambrosio Velasco SA
 (Sag C-459/09 P) (1)
 (Appel - EF-varemærke - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 8, stk. 1, litra b) - ansøgning om EF-figurmærket DOMINIO DE LA VEGA - det ældre EF-figurmærke PALACIO DE LA VEGA - risiko for forveksling på en del af den Europæiske Unions område - vurdering af ligheden mellem varemærkerne - den dominerende bestanddel)
 2011/C 80/12
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Dominio de la Vega, SL (ved abogados E. Caballero Oliver og A. Sanz-Bermell y Martínez)
 De andre parter i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget) og Ambrosio Velasco SA (ved abogado E. Armijo Chávarri)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Syvende Afdeling) den 16. september 2009 i sag T-458/07, Dominio de la Vega mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i en sag til prøvelse af afgørelse truffet den 3. oktober 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1431/2006-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Ambrosio Velasco, SA og Dominio de la Vega, SL
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Dominio de la Vega, SL betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 24 af 30.1.2010.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
23.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/14
 Rettens kendelse af 14. december 2012 — Al Toun og Al Toun Group mod Rådet
 (Sag T-326/12) (1)
 (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Syrien - fjernelse fra listen over berørte personer - ufornødent at træffe afgørelse)
 2013/C 55/25
 Processprog: bulgarsk
 Parter
 Sagsøgere: Salim Georges Al Toun (Al Ghassaneya-Lattakia, Syrien) og Al Toun Group (Damaskus, Syrien) (ved advokat S. Koev)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved S. Kyriakopoulou og I. Gurov, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Rådets afgørelse 2011/782/FUSP af 1. december 2011 om restriktive foranstaltninger over for Syrien og om ophævelse af afgørelse 2011/273/FUSP (EUT L 319, s. 56), af Rådets gennemførelsesafgørelse 2012/256/FUSP af 14. maj 2012 til gennemførelse af afgørelse 2011/782 (EUT L 126, s. 9), af Rådets forordning (EU) nr. 36/2012 af 18. januar 2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien og om ophævelse af forordning (EU) nr. 442/2011 (EUT L 16, s. 1) samt af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 410/2012 af 14. maj 2012 til gennemførelse af artikel 32, stk. 1, i forordning nr. 36/2012 (EUT L 126, s. 3), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgerne
 Konklusion
 1)
 Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Rådet for Den Europæiske Union betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 311 af 13.10.2012.


text:
27.2.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/16
 Domstolens kendelse (Anden Afdeling) af 17. september 2009 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Bíróság — Republikken Ungarn) — Pannon GSM Távközlési Rt. mod Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsa
 (Sag C-143/09) (1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit - tiltrædelse af Den Europæiske Union - direktiv 2002/22/EF - tidsmæssig anvendelse - Domstolens kompetence)
 2010/C 51/25
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Fővárosi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Pannon GSM Távközlési Rt.
 Sagsøgt: Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsa
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Fővárosi Bíróság — fortolkning af akten vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union (EUT 2003 L 236, s. 33), artikel 10 EF, artikel 87, stk. 1, EF, og artikel 249 EF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet) (EFT L 108, s. 51) — fordeling af nettoomkostningerne ved forpligtelserne til forsyningspligt mellem netoperatører og udbydere af elektroniske kommunikationstjenester — nationale retsforskrifter om mekanismerne for fordeling af omkostninger, der foreskriver anvendelse af regler, som ikke er forenelige med direktivet for så vidt angår finansiering af forsyningspligt opfyldt i året forud for den pågældende medlemsstats tiltrædelse af Den Europæiske Union
 Konklusion
 Artikel 13, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet) og direktivets bilag IV finder ikke anvendelse på de faktiske omstændigheder i en sag som hovedsagen, der vedrører et bidrag på området for elektronisk kommunikation, som Republikken Ungarns myndigheder har opkrævet for 2003.
 (1) EUT C 153 af 4.7.2009.


text:
7.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 139/9
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. marts 2011 — Heiko Koelzsch mod État du Grand-Duché de Luxembourg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d’appel — Luxembourg)
 (Sag C-29/10) (1)
 (Romkonventionen om, hvilken lov der skal anvendes på kontraktlige forpligtelser - arbejdskontrakt - parternes lovvalg - ufravigelige bestemmelser i den lov, der ville finde anvendelse i mangel af parternes lovvalg - fastlæggelse af denne lov - begrebet det land, hvor arbejdstageren »sædvanligvis udfører sit arbejde« - arbejdstager, der udfører sit arbejde i mere end én kontraherende stat)
 2011/C 139/14
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d’appel
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Heiko Koelzsch
 Sagsøgt: État du Grand-Duché de Luxembourg
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour d’appel — fortolkning af artikel 6, stk. 2, litra a), i konventionen om, hvilken lov der skal anvendes på kontraktlige forpligtelser, åbnet for undertegning i Rom den 19. juni 1980 (EFT 266, s. 1) — fastlæggelse af den lov, som finder anvendelse på et søgsmål vedrørende usaglig afskedigelse, når parterne ikke har foretaget noget valg herom i en individuel arbejdsaftale — begrebet »det land hvor arbejdstageren sædvanligvis udfører sit arbejde« — en arbejdstager, som udfører sit arbejde i flere lande, men som systematisk vender tilbage til et af dem
 Konklusion
 Artikel 6, stk. 2, litra a), i konventionen om, hvilken lov der skal anvendes på kontraktlige forpligtelser, der blev åbnet for undertegnelse i Rom den 19. juni 1980, skal fortolkes således, at såfremt arbejdstageren udfører sin virksomhed i mere end én kontraherende stat, er det land, hvor arbejdstageren ved opfyldelsen af aftalen sædvanligvis udfører sit arbejde som omhandlet i denne bestemmelse, det land, hvor eller hvorfra arbejdstageren i betragtning af samtlige de faktorer, der karakteriserer den nævnte virksomhed, i det væsentlige opfylder sine forpligtelser over for arbejdsgiveren.
 (1) EUT C 80 AF 27.3.2010.


text:
Nr . C 370/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7 . 12 . 96
 fald efter national ret foretages en ændret retlig kvalifikation personer, som opfylder visse objektive kriterier, uden at
 ved sanktioneringen af overtrædelser af de fællesskabsret der foretages en individuel, skønsmæssig bedømmelse af
 lige bestemmelser, som fandt anvendelse på tidspunktet for personlige behov, og som tager sigte på udligning af
 de faktiske omstændigheder i sagen. forsørgerbyrder, skal anses for en familieydelse ifølge
 artikel 4, stk . 1 , litra h), i Rådets forordning (EØF) nr.
 (') EFT nr . C 392 af 31 . 12 . 1994 .
 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale
 sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige er
 hvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter
 inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved
 Rådets forordning (EØF) nr. 2001 /83 af 2 . juni 1983 ,
 som ændret ved Rådets forordning af 30. juni 1989.
 DOMSTOLENS DOM
 2 ) Ægtefællen til en arbejdstager, der er omfattet af
 lovgivningen i en medlemsstat, og som bor i en anden
 ( Femte Afdeling ) medlemsstat sammen med sin familie, har i medfør af
 af 10. oktober 1996 forordning (EØF) nr. 1408/71's artikel 73 krav på en
 ydelse som børnepasningsydelsen i beskæftigelsesmed
 i de forenede sager C-245/94 og C-3 12/94, Ingrid Hoever lemsstaten .
 og Iris Zachow mod Land Nordrhein-Westfalen ( anmod
 ning om præjudiciel afgørelse fra Landessozialgericht
 Nordrhein-Westfalen ) ( 1 ) 3 ) Artikel 3 , stk . 1 og 2 , i Rådets direktiv 79/7/EØF af
 (Social sikring — familieydelser — artikel 73 i forordning 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af
 (EØF) nr. 1408/71 — artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7/EØF princippet om ligebehandling af mænd og kvinder
 — artikel 7, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1612/68) med hensyn til social sikring skal fortolkes således, at en
 børnepasningsydelse som den, der er omhandlet af SS 1
 ( 96/C 370/03
 ff. i Bundeserziehungsgeldgesetz, ikke er omfattet af
 direktivets anvendelsesområde .
 (Processprog: tysk)
 (') EFT nr . C 304 af 29 . 10 . 1994 og EFT nr . C 380 af 31 . 12 .
 1994 .
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I de forenede sager C-245/94 og C-3 12/94 , angående en
 anmodning, som Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen
 i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har indgivet til
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag Ingrid DOMSTOLENS DOM
 Hoever og Iris Zachow mod Land Nordrhein-Westfalen at
 af 15 . oktober 1996
 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af
 artikel 4 , stk . 1 , litra h ), og artikel 73 i Rådets forordning af i sag C-3 11/94 , IJssel-Vliet Combinatie BV mod Minister
 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger van Economische Zaken ( anmodning om præjudiciel
 på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres afgørelse fra Nederlandse Raad van State ) ( ! )
 familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet ( op (Statsstøtte til bygning af et fiskefartøj)
 rindelig reference EFT 1971 II, s . 366 ), som ændret og
 ( 96/C 370/04 )
 ajourført ved Rådets forordning nr. 2001 /83 af 2 . juni 1983
 ( EFT nr. L 230 , s . 6 ), som ændret ved Rådets forordning
 ( EØF ) nr. 3427/89 af 30 . oktober 1 989 ( EFT nr . L 33 1 , s . 1 ), (Processprog: nederlandsk)
 artikel 4 , stk . 1 , i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19 . december
 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebe
 handling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 ( EFT 1979 L 6 , s . 24 ) samt af artikel 7, stk . 2 , i Rådets offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 forordning ( EØF ) nr. 1612/68 af 15 . oktober 1968 om
 arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet
 ( EFT 1968 II, s . 467 ), har Domstolen ( Femte Afdeling ), I sag C-3 11 /94, angående en anmodning, som Nederlandse
 sammensat af afdelingsformanden, J. C. Moitinho de Raad van State ( Nederlandene ) i medfør af EØF-traktatens
 Almeida , og dommerne L. Sevón, D. A. O. Edward ( refere artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 rende dommer ), P. Jann og M. Wathelet; generaladvokat: ret verserende sag IJssel-Vliet Combinatie BV mod Minister
 F. G. Jacobs; justitssekretær: ekspeditionssekretær D. Lou van Economische Zaken at opnå en præjudiciel afgørelse
 terman-Hubeau, den 10 . oktober 1996 afsagt dom, hvis vedrørende fortolkningen af EØF-traktatens artikel 42 ,
 konklusion lyder således: 92 og 93 , af Rådets forordning ( EØF ) nr. 4028/86 af
 18 . december 1986 om fællesskabsforanstaltninger til
 forbedring og tilpasning af fiskeri- og akvakulturstruktu
 1 ) En ydelse som børnepasningsydelsen i henhold til rerne ( EFT nr. L 376 , s . 7 ), af Rådets direktiv 87/ 1 67/EØF af
 Bundeserziehungsgeldgesetz, der automatisk tilkendes 26 . januar 1987 om støtte til skibsbygningsindustrien ( EFT
 ---pagebreak--- 7 . 12 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 370/3
 nr . L 69 , s. 55 ) og af retningslinjer for gennemgangen af imidlertid accepteret, at Kommissionens initiativret kan
 national støtte til fiskerisektoren ( EFT 1988 , C 313 , s . 21 ), hjemle pilotprojekter og forberedende aktioner, der med
 har Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodriguez rette betegnes således.
 Iglesias, afdelingsformændene G. F. Mancini, J. L. Murray
 og L. Sevón og dommerne C. N. Kakouris, P. J. G. Kapteyn, I denne sag kan Det Forenede Kongerige ikke anerkende, at
 C. Gulmann, D. A. O. Edward ( refererende dommer ), J.-P. initiativretten begrunder eller vil kunne begrunde, at Kom
 Puissochet, G. Hirsch og M. Wathelet; generaladvokat: missionen afholder de omhandlede udgifter. Den indgåede
 C. O. Lenz; justitssekretær: ekspeditionssekretær D. Lou finansieringsforpligtelse og den yderligere finansiering, som
 terman-Hubeau , den 15 . oktober 1996 afsagt dom, hvis foreslås, har medført eller vil medføre afholdelse af udgifter
 konklusion lyder således : til at forfølge en politik, der allerede er blevet » prøvet «
 under Ungdom for Europa-programmet. Det er endvidere
 1 ) Kommissionen kan ved udøvelsen af sin kompetence i klart, at Kommissionen ikke har til hensigt at foretage nogen
 medfør af EF-traktatens artikel 92 og 93 udstede egentlig bedømmelse af resultaterne fra » pilotaktionen «
 retningslinjer for gennemgangen af national støtte til forud for fremlæggelsen af sit forslag til et flerårigt program
 fiskerisektoren (88/C 313/09), hvori det tilkendegives, for en europæisk volontørtjeneste . » Pilotaktionen « udgør
 at foruden principper afren konkurrencepolitisk karak derfor i virkeligheden en igangsættelse af den europæiske
 ter også principper begrundet i den fælles fiskeripolitik volontørtjeneste, før den nødvendige basisretsforskrift er
 bør overboldes, selv om Rådet ikke udtrykkeligt har vedtaget.
 givet den en bemyndigelse, hertil.
 2 ) En medlemsstat, som f.eks. Kongeriget Nederlandene, Afgørelsen eller afgørelserne er endvidere behæftet med
 som er underkastet den forpligtelse til samarbejde, der formelle mangler, da de ikke indeholder en tilstrækkelig
 følger af traktatens artikel 93, stk . 1 , og som bar begrundelse .
 accepteret reglerne i retningslinjerne, er forpligtet til at
 anvende dem, når den træffer afgørelse vedrørende en (') Kommissionens pressemeddelelse af 10 . juli 1996 ( IP/96/632 )
 ansøgning om støtte til nybygning af et fiskefartøj, der om støtte til europæiske volontørtjenesteprojekter.
 skal indgå i en af Fællesskabets fiskeriflåder og uafhæn
 gig af dets fangstplads.
 (') EFT nr . C 392 af 31 . 12 . 1994.
 Sag anlagt den 20. september 1996 af Det Forenede Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 Kongerige mod Kommissionen for De Europæiske Fælles afsagt den 28 . maj 1996 af Tribunal des affaires de sécurité
 skaber sociale d'Evry i sagen Ourdia Djabali mod Caisse d'alloca
 tions familiales de l'Essonne
 ( Sag C-305/96 )
 ( Sag C-3 14/96 )
 ( 96/C 370/05 )
 .. ( 96/C 370/06 )
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 20 . september 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Det Forenede Kongerige ved Ved kendelse afsagt den 28 . maj 1996 , indgået til Domsto
 Assistant Treasury Solicitor John E. Collins, som befuld lens Justitskontor den 26 . september 1996 , har Tribunal des
 mægtiget, bistået af Derrick Wyatt, QC, og Barrister Helen affaires de sécurité sociale d'Evry i sagen Ourdia Djabali
 Davies, begge ved the English Bar, og med valgt adresse i mod Caisse d'allocations familiales de l'Essonne forelagt De
 Luxembourg på Det Forenede Kongeriges Ambassade, Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 14 , Boulevard Roosevelt. præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Finder artikel 39 i Rådets forordning nr. 2210/78 af
 — Den eller de afgørelser, der henvises til eller som er 26 . september 1978 om indgåelse af samarbejdsaftalen
 indeholdt i Kommissionens pressemeddelelse af 10 . juli mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Den
 1996 ('), annulleres, dog med forbehold for Domstolens Demokratiske Folkerepublik Algeriet (') anvendelse i Dja
 kompetence til at fastslå, at den eller de pågældende balis tilfælde, der drejer sig om tilkendelse af handicapydelse
 afgørelsers virkninger skal betragtes som bestående . til voksne, når hun aldrig har haft lønnet beskæftigelse, men
 fra december 1997 eventuelt vil have ret til pension, fordi
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i hun er husmoder ?
 henhold til procesreglementets artikel 69 .
 (') EFT nr. L 263 af 27. 9 . 1978 , s . 1 .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Enhver afholdelse af fællesskabsudgifter skal ske på grund
 lag af både en budgetbevilling og en basisretsforskrift. Det er


text:
16.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 14/4
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 16. november 2016 — DHL Express (Austria) GmbH mod Post-Control-Kommission, Bundesminister für Verkehr, Innovation und Technologie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof — Østrig)
 (Sag C-2/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 97/67/EF - artikel 9 - posttjenester i Den Europæiske Union - pligt til at bidrage til de driftsomkostninger, som afholdes af forvaltningsmyndigheden for postsektoren - rækkevidde))
 (2017/C 014/04)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: DHL Express (Austria) GmbH
 Sagsøgt: Post-Control-Kommission, Bundesminister für Verkehr, Innovation und Technologie
 Konklusion
 Artikel 9, stk. 2, andet afsnit, fjerde led, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/6/EF af 20. februar 2008, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at medlemsstaterne forpligter samtlige postbefordrende virksomheder, herunder dem, der ikke leverer postydelser omfattet af befordringspligten, til at bidrage til finansieringen af den nationale forvaltningsmyndighed, der er ansvarlig for denne sektor.
 (1) EUT C 127 af 20.4.2015.


text:
17.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 195/28
 Sag anlagt den 21. maj 2010 — Graf-Syteco mod KHIM — Teco Electric & Machinery (SYTECO)
 (Sag T-229/10)
 2010/C 195/45
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Graf-Syteco GmbH & Co. KG (Tuningen, Tyskland) (ved Rechtsanwalt T. Kieser)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Teco Electric & Machinery Co. Ltd (Taipai, Taiwan)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 18. februar 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 230/2009-1) ændres, således at indsigelse nr. B 1 112 889 af 5. februar 2007, der støttes på det tyske ord- og figurmærke nr. 30 327 439, det britiske og nordirske ord- og figurmærke nr. 233 226, Benelux ord- og figurmærke nr. 742 535 og det spanske ord- og figurmærke nr. 2 545 860 TECO, afvises.
 —
 Subsidiært annulleres afgørelse truffet den 18. februar 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 230/2009-1).
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Graf-Syteco GmbH & Co. KG.
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »SYTECO« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 37 og 42.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Teco Electric & Machinery Co. Ltd
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Fire nationale figurmærker, som indeholder ordbestanddelen »TECO«, for varer i klasse 7, 9 og 11.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Delvist medhold i indsigelsen.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009 (1), da der ikke er risiko for forveksling mellem de omhandlede varemærker.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).


text:
29.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 30/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal d'instance de Roubaix (Frankrig) den 17. november 2010 — CIVAD SA mod Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional des douanes et droits indirects de Lille, Administration des douanes
 (Sag C-533/10)
 ()
 2011/C 30/38
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal d'instance de Roubaix (Frankrig)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: CIVAD SA
 Sagsøgt: Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional des douanes et droits indirects de Lille, Administration des douanes
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Udgør en ulovlig fællesskabsforordning, der hverken i faktisk eller retlig henseende kan gøres til genstand for et individuelt annullationssøgsmål anlagt af en erhvervsdrivende, et force majeure-tilfælde, der giver ret til overskride den frist, der er fastsat i EF-toldkodeksens artikel 236, stk. 2 [, andet afsnit] (1)?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, indebærer EF-toldkodeksens artikel 236, stk. 2 [, tredje afsnit] da, at en toldmyndighed af egen drift — når det, efter at en WTO-medlemsstat har anfægtet lovligheden af en antidumpingtold, er fastslået, at denne er ulovlig — skal godtgøre antidumpingtolden:
 1)
 fra tidspunktet for den første meddelelse fra det land, der har anfægtet antidumpingforordningens lovlighed,
 2)
 fra tidspunktet for offentliggørelsen af rapporten fra den særenhed, der har fastslået, at antidumpingforordningen er ulovlig,
 3)
 fra tidspunktet for offentliggørelsen af rapporten fra WTO’s appelorgan, der ligger til grund for Det Europæiske Fællesskabs anerkendelse af, at antidumpingforordningen er ulovlig?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2913 af 12.10.1992 om indførelse af EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1).


text:
22.9.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/15
 Sag anlagt den 19. juli 2007 — Zhejiang Harmonic Hardware Products mod Rådet
 (Sag T-274/07)
 (2007/C 223/24)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Zhejiang Harmonic Hardware Products Co. Ltd (Zhejiang, Kina) (ved solicitor R. MacLean)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af artikel 1 og 2 i Rådets forordning (EF) nr. 452/2007 af 23. april 2007 for så vidt som de finder anvendelse på sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, som fremstiller strygebrætter, hvoraf de centrale dele fremstilles i Folkerepublikken Kina, har nedlagt påstand om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 452/2007 af 23. april 2007 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af strygebrætter med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Ukraine (1), for så vidt som disse foranstaltninger finder anvendelse på sagsøgeren.
 Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren først og fremmest gældende, at fællesskabsinstitutionerne tilsidesatte artikel 2, stk. 7, litra b) og c), i grundforordningen (2), idet Kommissionen fremlagde et forslag til foranstaltninger mod dumpingimport for Rådet, der var baseret på en fejlagtig vurdering om, at sagsøgeren ikke opfylder de markedsøkonomiske kriterier, der fremgår af artikel 2, stk. 7, litra c).
 For det andet anfører sagsøgeren, at fællesskabsinstitutionerne tilsidesatte grundforordningens artikel 20, stk. 4 og 5, og sagsøgerens ret til at blive hørt, idet sagsøgeren alene blev givet en frist på seks dage til at besvare Kommissionens reviderede endelige underretningsskrivelse.
 For det tredje anfører sagsøgeren, at fællesskabsinstitutionerne tilsidesatte grundforordningens artikel 8 ved at undlade at tage passende hensyn til det af sagsøgeren tilbudte pristilsagn.
 Sagsøgeren gør endelig gældende, at fællesskabsinstitutionerne tilsidesatte grundforordningens artikel 5, stk. 2, litra a), ved ikke at afsløre identiteten på klageren, der udløste iværksættelsen af undersøgelsen, som førte til den anfægtede forordning.
 (1) EUT 2007 L 109, s. 12.
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22.12.1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EFT 1996 L 56, s. 1).


text:
8.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 39/5
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 21. november 2013 — Deutsche Lufthansa AG mod Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Koblenz — Tyskland)
 (Sag C-284/12) (1)
 (Statsstøtte - artikel 107 TEUF og 108 TEUF - fordele, som en offentlig virksomhed, der varetager driften af en lufthavn, har ydet et lavprisluftfartsselskab - beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure vedrørende denne foranstaltning - medlemsstaternes domstoles pligt til at rette sig efter den vurdering, som Kommissionen har anlagt i denne beslutning med hensyn til eksistensen af en støtte)
 2014/C 39/08
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberlandesgericht Koblenz
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Deutsche Lufthansa AG
 Sagsøgt: Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH
 Procesdeltager: Ryanair Ltd
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberlandesgericht Koblenz — fortolkning af artikel 107, stk. 1, og artikel 108, stk. 3. TEUF samt artikel 2, litra b), punkt i), i Kommissionens direktiv 2006/111/EF af 16. november 2006 om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder og om den finansielle gennemskuelighed i bestemte virksomheder (EUT L 318, s. 17) — statsstøtte — fordele tildelt af en offentlig virksomhed, der driver en lufthavn, til et lavprisluftfartsselskab — beslutning fra Kommissionen om at foretage en formel undersøgelse af denne støtte — eventuel forpligtelse for medlemsstatens retsinstitutioner til at efterkomme Kommissionens vurdering vedrørende den pågældende støttes selektive karakter
 Konklusion
 Såfremt Kommissionen i medfør af artikel 108, stk. 3, TEUF har indledt den formelle undersøgelsesprocedure i artikel 108, stk. 2, TEUF vedrørende en foranstaltning, der ikke er anmeldt og under gennemførelse, er en national ret, for hvilken der er nedlagt påstand om indstilling af gennemførelsen af denne foranstaltning og tilbagesøgning af de allerede udbetalte beløb, forpligtet til at træffe alle nødvendige forholdsregler for at drage konsekvenserne af en eventuel tilsidesættelse af forpligtelsen til at indstille gennemførelsen af den nævnte foranstaltning.
 Den nationale ret kan med henblik herpå beslutte at indstille gennemførelsen af den nævnte foranstaltning og pålægge tilbagesøgning af allerede udbetalte beløb. Den kan også beslutte at træffe foreløbige forholdsregler for at beskytte dels de berørte parters interesser, dels den effektive virkning af Europa-Kommissionens afgørelse om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure.
 Hvis den nationale ret er i tvivl med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt den pågældende foranstaltning udgør støtte i henhold til artikel 107, stk. 1, TEUF, eller vedrørende gyldigheden eller fortolkningen af afgørelsen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, kan den for det første anmode Europa-Kommissionen om nærmere oplysninger, for det andet kan eller skal den i henhold til artikel 267, stk. 2 og 3, TEUF, som fortolket af Domstolen, forelægge Den Europæiske Unions Domstol et præjudicielt spørgsmål.
 (1) EUT C 273 af 8.9.2012.


text:
Nr . C 16/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20 . 1 . 96
 man-Hubeau , den 9 , november 1995 afsagt dom, hvis på det sociale område inden for vejtransport, tillader ikke, at
 konklusion lyder således : en fører fraviger bestemmlserne i forordningens artikel 6 , 7
 eller 8 af grunde, der var kendt, inden kørslen blev
 påbegyndt.
 Artikel 6 i Kommissionens direktiv 88/301 /EØF af 1 6 , maj
 1988 om konkurrence på teleterminalmarkederne er til
 binder for nationale bestemmelser, der under strafansvar (') EFT nr . L 288 af 15 . 10 . 1994 .
 forbyder erhvervsdrivende at fremstille, indføre, oplagre
 med henblik på salg, sælge, forhandle eller reklamere for
 terminaludstyr, medmindre de ved fremlæggelse af en
 typegodkendelsesattest eller ethvert andet dokument, der
 betragtes som ligestillet hermed, godtgør, at udstyret
 opfylder visse væsentlige krav, navnlig vedrørende bruger
 nes sikkerhed og telekommunikationsnettets driftssikker
 hed, når det ikke over for erhvervsdrivende, der udbyder
 varer eller tjenesteydelser på telekommunikationsområdet,
 garanteres, at det laboratorium , der har til opgave at
 kontrollere, om udstyret opfylder de tekniske specifikatio DOMSTOLENS DOM
 ner, er uafhængigt.
 ( Anden Afdeling )
 af 16 . november 1995
 (M EFT nr . C.' 132 af 14 . 5 . 1994 .
 i sag C,- 152/94 , straffesag mod Geert van Buynder ( anmod
 ning om préjudiciel afgorelse fra Rechtbank van eerste
 aanleg, Gent ) (')
 (Etableringsfrihed — dyrlæger — intern situation)
 ( 96/C 16/08 )
 DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: nederlandsk)
 ( Første Afdeling )
 af 9 , november 1995
 i sag C-235/94 , straffesag mod Alan Geoffrey Bird ( an Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 modning om préjudiciel afgorelse fra Crown Court, offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 Bolton ) ( ')
 (Sociale bestemmelser inden for vejtransport — fravigelser
 af sikkerhedshensyn)
 I sag C- 1 52/94 , angående en anmodning, som Rechtbank
 ( 96/C 16/07 ) van eerste aanleg, Gent, i medfør af EØF-traktatens
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 ret verserende straffesag mod Geert van Buynder at opnå en
 (Processprog: engelsk) præjudiciel afgørelse verdrørende fortolkningen af EØF-,
 nu EF-traktatens artikel 52 , har Domstolen ( Anden Afde
 foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 ling ), sammensat af afdelingsformanden , G. Hirsch , og
 dommerne G. F. Mancini og F. A. Schockweiler ( refererende
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 dominer ); generaladvokat: M. B. Elmer; justitssekretær:
 assisterende justitssekretær H. von Holstein , den 16 . no
 I sag C-235/94 , angående en anmodning, som Crown vember 1995 afsagt dom , hvis konklusion lyder således :
 Court, Bolton , i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende
 straffesag mod Alan Geoffrey Bird at opnå en præjudiciel EF-traktatens artikel 52 finder ikke anvendelse på rent
 afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 12 i Rådets interne forbold i en medlemsstat, som f. eks. forholdene for
 forordning ( EØF ) nr . 3820/85 af 20 . december 1985 om en medlemsstats statsborgere, der er bosiddende i medlems
 harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område staten og på denne stats område udøver selvstændig
 inden for vejtransport ( EFT nr . L 370 , s . 1 ), har Domstolen erhvervsvirksomhed, som de ikke har uddannet sig til i en
 ( Første Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden , anden medlemsstat.
 D. A. O. Edward , og dommerne P. Jann ( refererende
 dommer ) og L. Sevôn ; generaladvokat: P. Léger; justitsse
 kretær : fuldmægtig L. Hewlett, den 9 , november 1995 0 ) EFT nr . C 202 af 23 . 7 . 1994 .
 afsagt dom , hvis konklusion lyder således :
 Artikel 12 i Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 af
 20. december 1 9 85 om harmonisering af visse bestemmelser


text:
5.7.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 158/19
 1. Skal artikel 6, stk. 3, i Athen-protokollen af 17. maj 2. ikke har gennemført definitionerne af udtrykkene
 1980 om beskyttelse af Middelhavet mod landbaseret »nyt anlæg« og »bestående anlæg«, jf. direktivets
 forurening (Barcelona-konventionen), nu artikel 6, stk. 1, artikel 2, nr. 9 og nr. 10, i den relevante østrigske
 i den ændrede affattelse, anses for at have direkte virkning, lovgivning (Luftreinhaltegesetz für Kesselanlagen —
 således, at enhver person, der berøres heraf, ved de LRG-K og LRV-K)
 nationale domstole kan påberåbe sig bestemmelsen til
 støtte for en sag anlagt med henblik på at standse 3. på ufuldstændig måde — navnlig som følge af, at
 udledning af vand, som der ikke er meddelt tilladelse til det østrigske brændselsbegreb ikke er det samme
 efter den deri fastsatte procedure og på de deri fastsatte som brændselsbegrebet i henhold til direktivets
 betingelser? artikel 2, nr. 6 — har indført grænseværdierne
 for emission for svovldioxid, nitrogenoxider og
 svævestøv, jf. direktivets artikel 4, stk. 1, sammen-
 2. Skal bestemmelsen fortolkes således, at den forbyder holdt med bilag III-VII, i den relevante lovgivning
 udledning af stoffer, der selv om de ikke er giftige, har en vedrørende luftforurening
 skadelig virkning på iltindholdet i havmiljøet, i kystsøer,
 der står i forbindelse med Middelhavet, når de kompetente
 4. ikke på korrekt vis har gennemført direktivets
 myndigheder i medlemsstaterne ikke har meddelt tilladel- artikel 9, stk. 2, og 3, vedrørende beregning af
 se hertil, under hensyntagen til bestemmelserne i oven-
 grænseværdierne for emission for blandede anlæg,
 nævnte protokol og bilag III C hertil (nu bilag II)?
 hvori der alene eller sammen med andet brændsel
 anvendes destillations- og omdannelsesrestproduk-
 ter fra råolieraffinering til eget forbrug, i LRG-K og
 LRV-K.
 II. Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sag anlagt den 19. maj 2003 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig Kommissionen har gjort gældende, at Republikken Østrig har
 tilsidesat sine forpligtelser, idet den
 (Sag C-214/03) — ikke har gennemført direktivets artikel 2, nr. 8, vedrøren-
 de udtrykket »blandet anlæg« korrekt, idet den har fastsat
 en begrænsning — som ikke er foreskrevet i direktivet —
 (2003/C 158/31) til anlæg, hvori andelen af andet brændsel udgør mindst
 20 % af brændslets termiske effekt, og derved på dette
 punkt har indskrænket direktivets anvendelsesområde
 — ikke har gennemført direktivets artikel 2, nr. 9 og 10,
 vedrørende definitionerne af udtrykkene »nyt anlæg« og
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. maj »bestående anlæg«
 2003 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ved Josef Christian Schieferer — på ufuldstændig måde har gennemført grænseværdierne
 og Gregorio Valero Jordana, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 for emission for svovldioxid, nitrogenoxider og svæve-
 som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg. støv, jf. direktivets artikel 4, stk. 1, sammenholdt med
 bilag III-VII, navnlig i lyset af den i de østrigske retsfor-
 skrifter indskrænkede definition af brændsel til »konven-
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: tionelt brændsel«, hvorved kun en del af direktivets
 anvendelsesområde er gennemført
 I. Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine — ikke har gennemført direktivets artikel 9, stk. 2, og 3,
 forpligtelser i henhold til artikel 2, nr. 6, 8, 9 og 10, vedrørende beregning af grænseværdierne for blandede
 artikel 4, stk. 1, sammenholdt med bilag III-VII, og anlæg i forbindelse med raffinaderier korrekt.
 artikel 9, stk. 2 og 3, i Rådets direktiv 88/609/EØF af
 24. november 1988 om begrænsning af visse luftforure- Republikken Østrig har således ikke tilpasset den nationale ret
 nende emissioner fra store fyringsanlæg (1), som ændret, til direktivet, som derfor er blevet gennemført ukorrekt og
 idet den ufuldstændigt.
 1. i § 22, stk. 1, i Luftreinhalteverordnung für Kesselan-
 lagen (LRV-K) har fastsat en definition af udtrykket (1 ) EFT L 336, s. 1.
 »blandet anlæg«, der ikke svarer til definitionen i
 direktivets artikel 2, nr. 8


text:
4.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 153/3
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 14. maj 2009 — Renate Ilsinger mod Martin Dreschers, kurator for Schlank & Schick GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Wien (Østrig))
 (Sag C-180/06) (1)
 (Retternes kompetence i civile sager - forordning (EF) nr. 44/2001 - kompetence i sager om aftaler indgået af forbrugere - ret for forbrugere, som har modtaget vildledende reklame, til ved søgsmål at gøre krav på en tilsyneladende vundet gevinst - kvalifikation - sag om en kontrakt som omhandlet i nævnte forordnings artikel 15, stk. 1, litra c) - betingelser)
 2009/C 153/05
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberlandesgericht Wien
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Renate Ilsinger
 Sagsøgt: Martin Dreschers, kurator for Schlank & Schick GmbH
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberlandesgericht Wien — fortolkning af artikel 15, stk. 1, litra c), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT L 12, s. 1) — national lovgivning i sager om forbrugerbeskyttelse, hvorefter modtageren af vildledende reklame har ret til en tilsyneladende gevinst
 Konklusion
 I en situation som den i hovedsagen foreliggende, hvor en forbruger i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område han har sin bopæl, og ved retten på det sted, hvor bopælen er beliggende, nedlægger påstand om, at et postordresalgsselskab i en anden medlemsstat tilpligtes at udbetale en gevinst, som forbrugeren tilsyneladende har vundet, og
 —
 når dette selskab med det formål at tilskynde forbrugeren til at indgå en aftale har sendt en forsendelse, der er stilet til sidstnævnte personligt, og som kan give forbrugeren det indtryk, at han vil blive tildelt en gevinst, hvis han anmoder om udbetaling heraf ved at returnere det forsendelsen vedhæftede »gevinstcertifikat«
 —
 men uden, at tildeling af denne gevinst er betinget af en bestilling af varer, der udbydes til salg af dette selskab, eller af en prøvebestilling,
 skal de i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område fastsatte kompetenceregler fortolkes på følgende måde:
 —
 Et sådant af forbrugeren anlagt søgsmål er omfattet af nævnte forordnings artikel 15, stk. 1, litra c), på betingelse af, at den erhvervsdrivende sælger er retligt forpligtet til at udbetale gevinsten til forbrugeren.
 —
 Når denne betingelse ikke er opfyldt, er et sådant søgsmål kun omfattet af samme bestemmelse i forordning nr. 44/2001 i tilfælde af, at forbrugeren faktisk har foretaget en bestilling hos denne erhvervsdrivende sælger.
 (1) EUT C 165 af 15.7.2006.


text:
22.7.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 211/19
 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes i øvrigt. KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 3) Kommissionen betaler sagens omkostninger. den 13. april 2000
 i sag T-263/97, GAL Penisola Sorrentina mod Kommissio-
 ( 1) EFT C 71 af 13.3.1999. nen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Økonomisk og social samhørighed — strukturelle interven-
 tioner — EF-initiativet Leader II — fysiske eller juridiske
 personer — akter, der ikke berører dem individuelt —
 afvisning)
 (2000/C 211/39)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (Processprog: italiensk)
 den 15. juni 2000 I sag T-263/97, GAL Penisola Sorrentina, Napoli (Italien)
 ved advokaterne G.L. Lemmo og V. Mormile, via del Parco
 Margherita, 31, Napoli, mod Kommissionen for De Europæiske
 i sag T-51/99, Sophia Fantechi mod Kommissionen for Fællesskaber (befuldmægtigede: J.M. Flett og F.P. Ruggeri
 De Europæiske Fællesskaber (1) Laderchi), angående en påstand om annullation af Kommis-
 sionens beslutning K(97) 1261 af 15. maj 1997 om ændring
 (Tjenestemænd — udlandstillæg — tjenesteydelser udført af beslutning K(95) 444/3 af 5. april 1995 om ydelse af støtte
 for en international organisation uden for tjenestestedet — fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget
 artikel 4, stk. 1, litra a), i bilag VII til vedtægten) (EUGFL), Udviklingssektionen, fra Den Europæiske Fond for
 Regionaludvikling (EFRU) og fra Den Europæiske Socialfond
 (EFS) til et program, der indgår i EF-initiativet Leader II i
 (2000/C 211/38) regionen Campanien vedrørende områder, der er omfattet af
 formål nr. 1 i Italien, har Retten (Femte Afdeling), sammensat
 af afdelingsformanden, R. Garcı́a-Valdecasas, og dommerne
 P. Lindh og J.D. Cooke; justitssekretær: H. Jung, den 13. april
 (Processprog: fransk)
 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 I sag T-51/99, Sophia Fantechi, midlertidigt ansat ved Kommis- 1) Sagen afvises.
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, Tervuren (Belgien),
 ved advokat E. Boigelot, Bruxelles, og med valgt adresse i 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 Luxembourg hos advokat L. Schiltz, 2, rue du Fort Rheinsheim,
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld- (1) EFT C 387 af 20.12.1997.
 mægtigede: J. Currall og D. Waelbroeck), angående en påstand
 dels om annullation af Kommissionens afgørelse af 7. juli
 1998, hvorved sagsøgeren fik afslag på udlandstillæg i henhold
 til artikel 4 i bilag VII til vedtægten for tjenestemænd i De
 Europæiske Fællesskaber, dels om betaling af udlandstillægget
 med tillæg af morarenter, har Retten (Anden Afdeling), sam-
 mensat af afdelingsformanden J. Pirrung, og dommerne A. Po- KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 tocki og A.W.H. Meij; justitssekretær: ekspeditionssekretær
 B. Pastor, den 15. juni 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder den 5. maj 2000
 således:
 i sag T-29/99, VASA Energy GmbH & Co. KG mod
 1. Kommissionens afgørelse af 7. juli 1998 annulleres. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 2. Det er ufornødent at træffe afgørelse om påstanden om betaling (Passivitetssøgsmål efter EF-traktaten — afgørelse i sagen
 af udlandstillæg. ufornøden)
 3. Kommissionen bærer sine egne og sagsøgerens omkostninger. (2000/C 211/40)
 (Processprog: tysk)
 (1) EFT C 136 af 15.5.1999.
 I sag T-29/99, VASA Energy GmbH & Co. KG, Hamburg
 (Tyskland), ved advokat D.A. Fouquet, Hamborg, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokaterne Arendt og Medernach,


text:
14.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/11
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 10. juni 2010 — Future Health Technologies Ltd mod Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra VAT and Duties Tribunal, Manchester — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-86/09) (1)
 (Merværdiafgift - direktiv 2006/12/EF - fritagelser - artikel 132, stk. 1, litra b) og c) - hospitalsbehandling og pleje og transaktioner i nær tilknytning - behandling af personer som led i udøvelse af lægegerning og dertil knyttede erhverv - indsamling, analyse og forarbejdning af navlesnorsblod - opbevaring af stamceller - eventuel fremtidig terapeutisk anvendelse - transaktioner, som udgøres af en gruppe omstændigheder og handlinger)
 2010/C 221/18
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 VAT and Duties Tribunal, Manchester
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Future Health Technologies Ltd
 Sagsøgt: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — VAT and Duties Tribunal, Manchester — fortolkning af artikel 132, stk. 1, litra b) og c), i Råddets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem — fritagelse — begrebet »hospitalsbehandling og pleje samt transaktioner i nær tilknytning hertil« og »behandling af personer« — tjenesteydelser bestående i indsamling, transport, analyse og opbevaring af blod og stamceller fra nyfødtes navlestrenge med henblik på eventuel medicinsk behandling
 Konklusion
 1)
 Aktiviteter, der består i fremsendelse af en udstyrspakke til indsamling af navlesnorsblod fra nyfødte samt analyse og forarbejdning af dette blod og i givet fald opbevaring af stamcellerne fra dette blod med henblik på en eventuel fremtidig terapeutisk anvendelse, er hverken samlet eller hver for sig omfattet af begrebet »hospitalsbehandling og pleje« i artikel 132, stk. 1, litra b), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem eller begrebet »behandling af personer« i dette direktivs artikel 132, stk. 1, litra c), når sådanne aktiviteter udelukkende tilsigter at sikre, at en ressource vil være tilgængelig med henblik på en lægelig behandling i det usikre tilfælde, at en sådan måtte blive nødvendig, og ikke i sig selv tilsigter at diagnosticere, behandle eller helbrede sygdomme eller anomalier. Det forholder sig kun anderledes hvad angår analysen af navlesnorsblodet, hvis denne analyse reelt har et lægeligt diagnostisk formål, hvilket det om nødvendigt tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 2)
 Begrebet transaktioner »i nær tilknytning« til »hospitalsbehandling og pleje« som omhandlet i artikel 132, stk. 1, litra b), i direktiv 2006/112 skal fortolkes således, at det ikke omfatter aktiviteter som de i hovedsagen omhandlede, som består i fremsendelse af udstyr til indsamling af navlesnorsblod fra nyfødte samt analyse og forarbejdning af dette blod og i givet fald opbevaring af stamceller fra dette blod med henblik på en eventuel fremtidig terapeutisk anvendelse, som disse aktiviteter kun eventuelt sker i tilknytning til, og som hverken er eksisterende, påbegyndt eller forventet igangsat.
 (1) EUT C 102 af 1.5.2009.


text:
18.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 121/8
 Domstolens dom (Niende Afdeling) af 2. marts 2017 — Europa-Kommissionen mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-160/16) (1)
 ((Traktatbrud - energipolitik - bygningers energimæssige ydeevne - direktiv 2010/31/EU - artikel 5, stk. 2 - indberetning af omkostningsoptimale niveauer))
 (2017/C 121/11)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Zavvos og K. Talabér-Ritz, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik (ved N. Dafniou, som befuldmægtiget)
 Konklusion
 1)
 Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/31/EU af 19. maj 2010 om bygningers energimæssige ydeevne, der skal fastlægges i overensstemmelse med bestemmelserne i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 244/2012 af 16. januar 2012, om supplering af direktiv 2010/31, hvori der fastlægges en ramme for en sammenligningsmetode til beregning af omkostningsoptimale niveauer for mindstekrav til bygningers og bygningsdeles energimæssige ydeevne, idet den ikke har indberettet de omkostningsoptimale niveauer som omhandlet i artikel 5, stk. 2, andet afsnit, i direktiv 2010/31.
 2)
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 251 af 11.7.2016.


text:
25.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 186/20
 Rettens dom af 5. maj 2011 — Olymp Bezner mod KHIM — Bellido (Olymp)
 (Sag T-203/09) (1)
 (EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-ordmærket Olymp - det ældre nationale figurmærke OLIMPO - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 52, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 53, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2011/C 186/37
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Olymp Bezner GmbH & Co. KG (Bietigheim-Bissingen, Tyskland) (ved advokaterne M. Eck og J. Dönch)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret Miguel Bellido, SA (Manzanares, Spanien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 11. marts 2009 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 531/2008-2) vedrørende en ugyldighedssag mellem Miguel Bellido, SA og Olymp Bezner GmbH & Co. KG.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Olymp Bezner GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 167 af 18.7.2009.


text:
C 209/10 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 4.7.98
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 af 5. maj 1998 af 5. maj 1998
 i sag C-391/96 P, Compagnie Continentale (France) SA i sag C-403/96 P, Glencore Grain Ltd mod Kommissionen
 mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (1) for De Europñiske Fñllesskaber (1)
 (Nùdhjñlp fra Fñllesskabet til staterne i det tidligere Sov- (Nùdhjñlp fra Fñllesskabet til staterne i det tidligere Sov-
 jetunionen Ð lån Ð remburs Ð annullationssùgsmål Ð jetunionen Ð lån Ð remburs Ð annullationssùgsmål Ð
 formaliteten Ð kravet om, at sagsùgeren skal vñre umid- formaliteten Ð kravet om, at sagsùgeren skal vñre umid-
 delbart berùrt) delbart berùrt)
 (98/C 209/19) (98/C 209/20)
 (Processprog: fransk) (Processprog: nederlandsk)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-391/96 P, Compagnie Continentale (France) SA, I sag C-403/96 P, Glencore Grain Ltd, tidligere Richco
 Levallois-Perret, Frankrig, ved advokat Patrick Chabrier, Commodities Ltd, Hamilton (Bermuda), ved advokaterne
 Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat M. M. Slotboom, P. V. F. Bos og J. G. A. van Zuuren, Rot-
 Ernest Arendt, 8-10, rue Mathias Hardt, angående appel terdam, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 af dom afsagt den 24. september 1996 af De Europñiske M. Loesch, 11, rue Goethe, angående appel af dom afsagt
 Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje Afdeling) i sag den 24. september 1996 af De Europñiske Fñllesskabers
 T-494/93, Compagnie Continentale mod Kommissionen, Ret i Fùrste Instans (Tredje Afdeling) i sag T-491/93,
 Sml. II, s. 1157, hvori der er nedlagt påstand om ophñ- Richco mod Kommissionen, Sml. II, s. 1131, hvori der er
 velse af dommen Ð den anden part i appelsagen er Kom- nedlagt påstand om ophñvelse af dommen Ð den anden
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgti- part i appelsagen er Kommissionen for De Europñiske
 gede: Marie-JoseÂ Jonczy og Nicholas Khan), har Domsto- Fñllesskaber (befuldmñgtigede: B. J. Drijber og N. Khan),
 len, sammensat af prñsidenten, G. C. Rodríguez Iglesias, har Domstolen, sammensat af prñsidenten, G. C. Rodrí-
 afdelingsformñndene C. Gulmann, H. Ragnemalm, M. guez Iglesias, afdelingsformñndene C. Gulmann, H. Rag-
 Wathelet (refererende dommer) og R. Schintgen samt dom- nemalm, M. Wathelet (refererende dommer) og R. Schint-
 merne G. F. Mancini, J. C. Moitinho de Almeida, P. J. G. gen samt dommerne G. F. Mancini, J. C. Moitinho de
 Kapteyn, J. L. Murray, D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet, Almeida, P. J. G. Kapteyn, J. L. Murray, D. A. O. Edward,
 G. Hirsch, P. Jann, L. Sevón og K. M. Ioannou; generalad- J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann, L. Sevón og K. M.
 vokat: A. La Pergola; justitssekretñr: ekspeditionssekretñr Ioannou; generaladvokat: A. La Pergola; justitssekretñr:
 D. Louterman-Hubeau, den 5. maj 1998 afsagt dom, hvis ekspeditionssekretñr D. Louterman-Hubeau, den 5. maj
 konklusion lyder således: 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Den af Retten i Fùrste Instans afsagte dom af 24. sep- 1) Den af Retten i Fùrste Instans afsagte dom af 24. sep-
 tember 1996 i sag T-494/93, Compagnie Continentale tember 1996 i sag T-491/93, Richco mod Kommissio-
 mod Kommissionen, ophñves for så vidt angår afvis- nen, ophñves for så vidt angår afvisningen af den af
 ningen af den af Compagnie Continentale (France) SA Glencore Grain Ltd, tidligere Richco Commodities
 nedlagte annullationspåstand. Ltd, nedlagte annullationspåstand.
 2) Sagen hjemvises til Retten i Fùrste Instans til afgùrelse 2) Sagen hjemvises til Retten i Fùrste Instans til afgùrelse
 i realiteten. i realiteten.
 3) Afgùrelsen om sagens omkostninger udsñttes. 3) Afgùrelsen om sagens omkostninger udsñttes.
 (1) EFT C 40 af 8.2.1997. (1) EFT C 74 af 8.3.1997.


text:
4.10.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 239/15
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sag anlagt den 13. juni 2003 af Noel McGing mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 De af sagsøgeren påberåbte søgsmålsgrunde er de samme som (Sag T-233/03)
 i sag T-218/03 ( 1).
 (2003/C 239/28)
 ( 1) Jf. s. 9 i dette nummer af Tidende.
 (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 13. juni 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Noel McGing, Killybegs (Irland)
 ved barristers P. Gallagher og A. Collins samt solicitor D. Barry.
 Sag anlagt den 13. juni 2003 af Adrian McClennaghan
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Sag T-232/03) — Artikel 2 i Kommissionens beslutning af 4. april 2003
 om de anmodninger, Kommissionen har modtaget om
 (2003/C 239/27) forøgelse af FUP IV-målene af hensyn til forbedringer
 vedrørende sikkerhed, navigation til søs, hygiejne, pro-
 duktkvalitet og arbejdsforhold for fartøjer med en længde
 (Processprog: engelsk) overalt på mere end 12 m (meddelt under nummer
 K(2003) 1113) annulleres for så vidt angår afvisningen af
 en ansøgning om sikkerhedskapacitet til et påtænkt nyt
 RSW-fartøj, MFV Olgarry.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 13. juni 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Europæiske Fællesskaber af Adrian McClennaghan, Greencastle
 (Irland) ved barristers P. Gallagher og A. Collins samt solicitor
 D. Barry.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: De af sagsøgeren påberåbte søgsmålsgrunde er de samme som
 i sag T-218/03 ( 1).
 — Artikel 2 i Kommissionens beslutning af 4. april 2003
 om de anmodninger, Kommissionen har modtaget om
 forøgelse af FUP IV-målene af hensyn til forbedringer (1 ) Jf. s. 9 i dette nummer af Tidende.
 vedrørende sikkerhed, navigation til søs, hygiejne, pro-
 duktkvalitet og arbejdsforhold for fartøjer med en længde
 overalt på mere end 12 m (meddelt under nummer
 K(2003) 1113) annulleres for så vidt angår afvisningen af
 en ansøgning om sikkerhedskapacitet til MFV Northern
 Celt.
 Sag anlagt den 13. juni 2003 af Eamon McHugh mod
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-234/03)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2003/C 239/29)
 De af sagsøgeren påberåbte søgsmålsgrunde er de samme som (Processprog: engelsk)
 i sag T-218/03 ( 1).
 ( 1) Jf. s. 9 i dette nummer af Tidende. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 13. juni 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Eamon McHugh, Killybegs (Irland)
 ved barristers P. Gallagher og A. Collins samt solicitor D. Barry.


text:
18.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 314/10
 Sag anlagt den 10. november 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-475/04)
 (2004/C 314/21)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. november 2004 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Georgios Zavvos og Michael Shotter, Kommissionens juridiske tjeneste, som befuldmægtigede.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor (Direktiv om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation) (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Fristen for gennemførelsen af direktivet i national ret udløb den 31. oktober 2003.
 (1) EFT L 201 af 31.7.2002, s. 37.


text:
27.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 245/20
 Rettens kendelse af 22. maj 2015 — Energiewerke Nord mod Kommissionen
 (Sag T-288/14) (1)
 ((Statsstøtte - foranstaltninger vedtaget af Tyskland til fordel for el produceret af vedvarende energikilder og af elektrointensive virksomheder - afgørelse om at indlede proceduren i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF - vedtagelse af den endelige afgørelse efter indgivelse af en stævning - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2015/C 245/24)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Energiewerke Nord GmbH (Rubenow, Tyskland) (ved advokaterne T. Volz, B. Wißmann, M. Püstow, M. Ringel, C. Oehme og T. Wielsch)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche og R. Sauer, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne A. Luke og C. Maurer)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionen afgørelse K(2013) 4424 endelig af 18. december 2013 om at indlede proceduren i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF hvad angår foranstaltninger indført af Forbundsrepublikken Tyskland til fordel for el fra vedvarende energikilder og energiintensive forbrugere (statsstøtte SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN))
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse vedrørende EFTA-Tilsynsmyndighedens begæring om intervention.
 3)
 Energiewerke Nord GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 4)
 EFTA-Tilsynsmyndigheden bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 223 af 14.7.2014.


text:
2.8.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 184/55
 Sag anlagt den 11. juni 2003 af Nikolaos Andrikakis m.fl. De søgsmålsgrunde og argumenter, der er anført af sagsøgerne
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber til støtte for deres påstande, er de samme som i sag T-221/
 02 (1) og T-44/03 (2).
 (Sag T-209/03)
 (1) EFT C 247 af 12.10.2002, s. 17.
 (2) EUT C 101 af 26.4.2003, s. 40.
 (2003/C 184/114)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Sag anlagt den 11. juni 2003 af Konstantinos Athanasso-
 den 11. juni 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De poulos m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske
 Europæiske Fællesskaber af Nikolaos Andrikakis, Bruxelles, og Fællesskaber
 9 andre tjenestemænd ved avocats Gilles Bounéou og Frédéric
 Frabetti, og med valgt adresse i Luxembourg.
 (Sag T-210/03)
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande: (2003/C 184/115)
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra (Processprog: fransk)
 et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller
 andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgerne var
 tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber) at ændre den metode, som blev anvendt til Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 beregning af de årlige rejseudgifter til Grækenland for så den 11. juni 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 vidt angår ruten via Brindisi, der benyttes til destinatio- Europæiske Fællesskaber af Konstantinos Athanassopoulos,
 nerne i Athen og byens forstæder, annulleres, eller Kraainem (Belgien), og 4 andre tjenestemænd ved avocats
 Gilles Bounéou og Frédéric Frabetti, og med valgt adresse i
 Luxembourg.
 subsidiært:
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra
 et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra
 andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgerne var
 et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller
 tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske
 andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgerne var
 Fællesskaber) at godtgøre sørejsen fra Brindisi til de
 tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske
 forskellige græske grænseovergangssteder (Korfu, Igoumen-
 Fællesskaber) at ændre den metode, som blev anvendt til
 itsa, Patras) på grundlag af billetprisen for køb af »flysæ-
 beregning af de årlige rejseudgifter til Grækenland for så
 deplads« (»aircraft type seats«) annulleres.
 vidt angår ruten via Brindisi, der benyttes til destinationen
 Athen, annulleres, eller
 — Samtlige af sagsøgernes lønsedler, som er udarbejdet i
 henhold til de påklagede afgørelser, annulleres. subsidiært:
 — De beløb, der som konsekvens af de påklagede afgørelser — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra
 ikke er udbetalt sagsøgerne, tilbagebetales disse med tillæg et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller
 af renter i henhold til loven. andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgerne var
 tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber) at godtgøre sørejsen fra Brindisi til de
 — Retten træffer afgørelse vedrørende omkostninger, udgifter forskellige græske grænseovergangssteder (Korfu, Igoumen-
 og honorarer, og Kommissionen tilpligtes at betale disse. itsa, Patras) på grundlag af billetprisen for køb af »flysæ-
 deplads« (»aircraft type seats«) annulleres.
 — Samtlige af sagsøgernes lønsedler, som er udarbejdet i
 henhold til de påklagede afgørelser, annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter — De beløb, der som konsekvens af de påklagede afgørelser
 ikke er udbetalt sagsøgerne, tilbagebetales disse med tillæg
 af renter i henhold til loven.
 I denne sag har sagsøgerne nedlagt påstand om annullation af
 Kommissionens afgørelse om at ændre den metode, som — Retten træffer afgørelse vedrørende omkostninger, udgifter
 anvendes til beregning af årlige rejseudgifter til Grækenland. og honorarer, og Kommissionen tilpligtes at betale disse.


text:
23.6.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 140/6
 Appel iværksat den 8. marts 2007 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt den 14. december 2006 af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) i sag T-237/02, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-139/07 P)
 (2007/C 140/11)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved V. Kreuschitz og P. Aalto, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Technische Glaswerke Ilmenau GmbH, Schott Glas, Kongeriget Sverige og Republikken Finland
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Retten i Første Instans' dom af 14. december 2006 (1) i sag T-237/02, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH mod Kommissionen, ophæves, for så vidt som den annullerer Kommissionens beslutning af 28. maj 2002, der meddelte afslag på aktindsigt i dokumenter vedrørende undersøgelsesprocedurerne angående støtte ydet til Technische Glaswerke Ilmenau GmbH, og
 —
 Technische Glaswerke Ilmenau GmbH tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 De Europæiske Fællesskabers Kommission påstår ophævelse af Retten i Første Instans' dom af 14. december 2006 i sag T-237/02, for så vidt som den annullerer Kommissionens beslutning af 28. maj 2002, der meddelte afslag på aktindsigt i dokumenter vedrørende undersøgelsesprocedurerne angående støtte ydet til Technische Glaswerke Ilmenau GmbH.
 Ifølge Retten i Første Instans' og De Europæiske Fællesskabers Domstols faste praksis har parterne i sager om undersøgelse af støtte ikke ret til aktindsigt, og dermed heller ikke støttemodtageren. Det følger heraf, at Rettens konstatering i præmis 87-89 i den appellerede dom, hvorefter der ikke foreligger særlige omstændigheder, der åbenbart taler for at afslå den anmodede aktindsigt, er retlig ukorrekt. Det er tværtimod på baggrund af retspraksis åbenbart, at de omhandlede dokumenter i deres helhed var omfattet af en undtagelse fra retten til aktindsigt, og at der af den grund ikke skulle foretages en individuel vurdering af hvert enkelt dokument.
 Derudover er proceduren til undersøgelse af støtte rettet mod den medlemsstat, der har ydet støtten, særligt når støttemodtagerne ikke har et krav på statsstøtte. Derfor må der i forhold til spørgsmålet om aktindsigt gælde, hvad Retten selv har kendt for ret vedrørende traktatbrudsprocedurer i henhold til artikel 226 EF, nemlig at der i sådanne procedurer ikke eksisterer en ret for offentligheden til indsigt i dokumenterne.
 Den appellerede dom fører endvidere til det absurde resultat, at offentligheden gennem påberåbelsen af en norm om åbenhed, nemlig Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001 (2), har en videregående adgang til aktindsigt end en støttemodtager, der er umiddelbart genstand for en procedure, og som desuden — netop fordi denne er umiddelbart og individuelt berørt i henhold til artikel 230, stk. 4, EF — har beføjelse til at anlægge sag til prøvelse af den beslutning, der afslutter proceduren. Endnu mere uforståelig er imidlertid en yderligere konsekvens, nemlig at støttemodtagerens ansøgning vil kunne afvises med henvisning til den relevante retspraksis, hvorimod en sådan afvisning íkke kan meddeles i anledning af en ansøgning fra en støttemodtager eller udenforstående tredjemand, der støtter sig på forordningen om gennemsigtighed.
 Med den tredje søgsmålgrund anfægter Kommissionen, at det samme udtryk, nemlig ordet »dokument« i entalsform i artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001 og i artikel 6 i samme forordning, tillægges forskellig betydning i den appellerede dom. Mens dette ord i artikel 4, stk. 2, betyder, at hvert enkelt dokument skal vurderes selvstændigt, fortolker Retten artikel 6 således, at der også kan anmodes om indsigt i en som forvaltningsakt betegnet sagsmappe.
 Med den fjerde søgsmålsgrund gør Kommissionen gældende, at Retten har tilsidesat artikel 255 EF ved ikke at begrunde sin dom med udgangspunkt i ordlyden af den relevante retsforskrift, men at dommen er støttet på selvopfundne postulater, uafhængig af ordlyden.
 Endelig gør Kommissionen yderligere gældende, at Retten urigtigt har fastslået, at begge undersøgelsesprocedurer angående støtten ydet til Technische Glaswerke Ilmenau GmbH på tidspunktet for beslutningen vedrørende anmodningen om aktindsigt allerede var afsluttet, således at myndighederne ikke havde interesse i hemmeligholdelse, hvilket til dels på grund af netop den verserende sag ved Domstolen ikke er tilfældet. Retten synes også urigtigt at gå ud fra, at forordning nr. 1049/2001 gør den tidligere retspraksis og de relevante procedureretlige bestemmelser på området for kontrol med statsstøtte irrelevante.
 (1) EFT C 331 s. 29.
 (2) EFT L 145, s. 43.


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/28
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Belgien) den 21. juli 2009 — Brussels Hoofdstedelijk Gewest m.fl. mod Vlaamse Gewest. Intervenient: Brussels International Airport Company NV, nu The Brussels Airport Company NV
 (Sag C-275/09)
 2009/C 267/51
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad van State
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Brussels Hoofdstedelijk Gewest m.fl.
 Sagsøgt: Vlaamse Gewest
 Intervenient: Brussels International Airport Company NV, nu The Brussels Airport Company NV
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Såfremt der består et krav om forskellige godkendelser, dels for arbejder, som vedrører infrastrukturen i en lufthavn med en start- og landingsbane på mindst 2 100 m, dels for driften af lufthavnen, og sidstnævnte godkendelse — miljøgodkendelsen — kun meddeles for et bestemt tidsrum, skal begrebet »nyanlæg« i nr. 7, litra a), i bilaget til Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (1), som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997, da fortolkes således, at der ikke alene skal gennemføres en miljørisikovurdering for arbejder, som vedrører infrastrukturen, men også for lufthavnens drift?
 2)
 Gælder denne pligt til gennemførelse af en miljørisikovurdering også for en forlængelse af miljøgodkendelsen for lufthavnen, dvs. i det tilfælde, hvor forlængelsen ikke ledsages af en ændring eller udvidelse af driften, samt i det tilfælde, hvor der tilstræbes en sådan ændring eller udvidelse?
 3)
 Skal pligten til at gennemføre en miljørisikovurdering inden for rammerne af en forlængelse af en miljøgodkendelse for en lufthavn bedømmes anderledes, såfremt en sådan miljørisikovurdering allerede er blevet gennemført på et tidligere tidspunkt som følge af meddelelsen af en driftsgodkendelse, eller såfremt lufthavnen allerede var i brug på det tidspunkt, hvor pligten til miljørisikovurdering blev indført af fællesskabslovgiver eller den nationale lovgiver?
 (1) EFT L 175, s. 40.


text:
21.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/27
 Appel iværksat den 16. februar 2012 af Guido Strack til prøvelse af Personalerettens kendelse af 7. december 2011 i sag F-44/05 RENV, Strack mod Kommissionen
 (Sag T-65/12 P)
 2012/C 118/46
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Guido Strack (Köln, Tyskland) (ved advokat H. Tettenborn)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 —
 Kendelse afsagt af Retten for EU-Personalesager (Anden Afdeling) den 7. december 2011 i sag F-44/05 RENV ophæves fuldt ud.
 —
 Sagsøgte tilpligtes i overensstemmelse med det krav, som appellanten havde fremsat i punkt A.4.1. i sit processkrift af 21. februar 2001 i sag F-44/05 RENV, og som han begrundede i punkt 78-85 i det nævnte processkrift, at betale en erstatning til appellanten på grund af uforholdsmæssig lang sagsbehandlingstid på mindst 2 500 EUR, jf. EMRK’s artikel 6.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale samtlige omkostninger i appelsagen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har appellanten fremsat fire anbringender:
 1)
 Første anbringende. Der foreligger en tilsidesættelse af princippet om adgang til domstolsprøvelse, af artikel 6, stk. 1, i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (EMRK), af artikel 47, stk. 2, i Den Europæiske Unions Charter om grundlæggende rettigheder (chartret) og af artikel 4, stk. 4, i bilag I til statutten for Den Europæiske Unions Domstol.
 Appellanten har i denne forbindelse fremsat kritik af, at sagen først blev tildelt en anden afdeling ved Personaleretten, og gjort gældende, at der ikke var hjemmel for den efterfølgende fornyede tildeling.
 2)
 Andet anbringende: Der foreligger en tilsidesættelse af artikel 8, stk. 2, i bilag I til statutten for Domstolen og samtidig af artikel 73 i Personalerettens procesreglement.
 Appellanten har i den forbindelse gjort gældende, at der med hensyn til det krav, som appellanten ikke havde fremsat i stævningen for førsteinstansen, men derimod først i et efterfølgende processkrift, ikke er mulighed for at afsige en særskilt kendelse, da kravet ikke havde en selvstændig karakter og ikke kunne adskilles fra sagen i øvrigt.
 3)
 Tredje anbringende: Der foreligger en tilsidesættelse af artikel 8, stk. 2, i bilag I til statutten for Domstolen og af artikel 73 i Personalerettens procesreglement.
 Appellanten har herved gjort gældende, at tvisten udspringer af appellantens ansættelsesforhold, hvorfor det i henhold til artikel 1 i bilag I til statutten for Domstolen er Personaleretten, der er kompetent til at behandle sagen.
 4)
 Fjerde anbringende: Der foreligger en tilsidesættelse af EMRK’s artikel 6, stk. 1, og chartrets artikel 47.
 Appellanten gør endeligt gældende, at Personaleretten ved sin handlemåde tilsidesatte princippet om adgang til at blive hørt og kontradiktionsprincippet, og at han blev uretfærdigt behandlet.


text:
Nr. C 94/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 3 . 97
 Pescara (Italien ), ved advokat Giuseppe Celona, og med — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat Georges Margue,
 20, rue Philippe II. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen har tilsidesat
 Principalt: tjenestemandsvedtægtens artikel 31 , stk. 2, og artikel 32,
 og at den har anlagt en åbenbar fejlvurdering.
 — Sagen admitteres som anlagt til anfægtelse af en be
 slutning, der umiddelbart og individuelt krænker sag Sagsøgeren anfører herved, at hun siden 1981 har erhver
 søgerens interesser.
 vet en usædvanlig stor professionel erfaring inden for di
 — Kommissionens beslutning K(96 ) 2780 af 8 . oktober plomati, landbrugspolitik og miljøpolitik, og at såvel hen
 1996 H annulleres. des tidligere arbejdsgiver som den person, der nu er
 bedømmer i forhold til hende, har lagt vægt derpå . Det er
 — Sagsøgte tilpligtes at afholde samtlige omkostninger i endvidere utvivlsomt, at sagsøgeren fra starten kunne ud
 sagen, herunder retsafgifter og akvokatsalær. føre sit arbejde fuldt ud, og at hun har gjort det muligt for
 den administrative enhed, hun tilhører, at gøre virkelige
 Subsidiært: fremskridt inden for landbrugspolitiske spørgsmål .
 — Det fastslås, at nævnte afgørelse er uden virkninger for Det må på dette grundlag antages, at Kommissionen har
 sagsøgerens retsstilling, idet den i sagen omhandlede anlagt en fejlvurdering, idet den hverken anså sagsøgerens
 efterfølgende told ikke skal opkræves. erfaring eller hendes kvalifikationer for i tilstrækkeligt om
 Endnu mere subsidiært:
 fang af være så usædvanlige, at det kunne begrunde en
 indplacering i den umiddelbart højere lønklasse, og idet
 — Såfremt den anfægtede beslutning af en eller anden den ikke skønnede, at den pågældende stilling forudsatte,
 grund ikke skulle blive annulleret, tilpligtes Kommissi at den blev besat med en særligt kvalificeret person.
 onen at tilbagebetale sagsøgeren hele det beløb, som
 sagsøgeren er forpligtet til at betale i efterfølgende
 told, med tillæg af bødebeløb og udgifter til omkost
 ninger; i al fald annulleres den anfægtede beslutning
 for så vidt angår opgørelse 7338F, hvis beløb allerede
 er betalt, og for så vidt angår dens bestemmelser om Sag anlagt den 21 . januar 1997 af Sofivo m.fl. mod Rådet
 betaling af rente. for Den Europæiske Union
 (Sag T-14/97)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 ( 97/C 94/43 )
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-10/97, Unifrigo Gadus Sri mod Kom (Processprog: fransk)
 missionen for De Europæiske Fællesskaber.
 (') Ikke offentliggjort. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 21 . januar 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union af Sofivo, Condé sur Vire ( Frankrig),
 Sofivo Production, Brece ( Frankrig ), Sovinor, Condé sur
 Vire ( Frankrig ), Denkavit France, Montreuil-Bellay
 ( Frankrig ), Sobeval Viande, Périgueux ( Frankrig), Serval,
 Sag anlagt den 20. januar 1997 af Anna Barnett mod Sainte Eanne ( Frankrig), Besnier Industrie, Bourgbarre
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( Frankrig), Sovida , Chateaubriant ( Frankrig), Sica Ouest
 ( Sag T-12/97) Elevage, Ploudaniel ( Frankrig), Guinde, Montauban de
 Bretagne (Frankrig), Tarbouriech, Villeneuve sur Lot
 ( 97/C 94/42 ) ( Frankrig ), Mamellor, Charnay les Macon ( Frankrig ),
 Coopagri Bretagne, Landerneau (Frankrig ), og Collet et
 (Processprog: fransk)
 Compagnie, Chateaubourg ( Frankrig), ved advokat Debo
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er rah Kryvian, Rouen, og med valgt adresse i Luxembourg
 der den 20 . januar 1997 anlagt sag mod Kommissionen hos advokat Marc Loesch, 11 , rue Goethe .
 for De Europæiske Fællesskaber af Anna Barnett, Bruxel
 les, ved advokaterne Jean-Noël Louis, Thierry Demaseure Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 og Ariane Tornel, Bruxelles, og med valgt adresse i Lu
 xembourg hos Fiduciaire Myson Sari, 30, rue de Cessange. — Rådets forordning (EF ) nr. 2222/96 af 18 . november
 1996, eller i det mindste forordningens artikel 1 , nr. 4,
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 som kan adskilles fra de øvrige bestemmelser, annulle
 res .
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om ved sagsøge
 rens ansættelse at indplacere hende i lønklasse A 7 an
 nulleres . — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
11.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 39/6
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 15. december 2011 — Banca Antoniana Popolare Veneta spa, incorporante la Banca Nazionale dell’Agricoltura spa mod Ministero dell’Economia e delle Finanze og Agenzia delle Entrate (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)
 (Sag C-427/10) (1)
 (Moms - tilbagebetaling af med urette betalt afgift - national lovgivning, der foreskriver mulighed for at kræve tilbagebetaling af ikke skyldige beløb ved forskellige retsinstanser med forskellige frister, alt efter om der er tale om en aftager eller leverandør af tjenesteydelser - aftager af tjenesteydelsers mulighed for at kræve tilbagebetaling af afgiften fra leverandøren efter udløbet af fristen for, at sidstnævnte kan indgive anmodning til skattemyndighederne - effektivitetsprincippet)
 2012/C 39/08
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte suprema di cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Banca Antoniana Popolare Veneta spa, incorporante la Banca Nazionale dell’Agricoltura spa
 Sagsøgte: Ministero dell’Economia e delle Finanze og Agenzia delle Entrate
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Corte suprema di cassazione — fortolkning af artikel 17, stk. 3, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — tilbagebetaling af fejlagtigt betalt moms — nationale bestemmelser, der giver mulighed for at kræve tilbagebetaling ved sagsanlæg ved forskellige retsinstanser med forskellige præklusionsfrister alt efter om der er tale om køberen/ydelsesmodtageren for tjenesteydelsen med opkrævning af bidrag (frist på ti år) eller leverandøren/tjenesteyderen af denne ydelse (frist på to år) — mulighed for køberen/ydelsesmodtageren at anmode leverandøren/tjenesteyderen om tilbagebetaling af moms efter udløbet af den frist, der gælder for de sidstnævnte — princippet om momsens neutralitet, effektivitet og forbuddet mod forskelsbehandling
 Konklusion
 Effektivitetsprincippet er ikke til hinder for en national lovgivning vedrørende retten til tilbagebetaling af med urette betalte beløb, som foreskriver en længere forældelsesfrist for civilretlige søgsmål om tilbagebetaling af med urette betalte beløb, der iværksættes af aftageren af en tjenesteydelse mod leverandøren af disse ydelser, som er en merværdiafgiftspligtig person, end den særlige forældelsesfrist for skatteretlige søgsmål om tilbagebetaling, der iværksættes af denne leverandør mod skattemyndighederne, for så vidt som denne afgiftspligtige person faktisk kan kræve tilbagebetaling af denne afgift fra denne myndighed. Denne sidstnævnte betingelse er ikke opfyldt, når anvendelsen af en sådan lovgivning har til følge, at den afgiftspligtige fuldstændigt fratages retten til at opnå tilbagebetaling fra skattemyndighederne af den med urette betalte merværdiafgift, som den pågældende selv har skullet tilbagebetale til aftageren af vedkommendes ydelser.
 (1) EUT C 288 af 23.10.2010.


text:
4.9.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 293/27
 Appel iværksat den 26. juli 2017 af Landeskreditbank Baden-Württemberg — Förderbank til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Udvidede Afdeling) den 16. maj 2017 i sag T-122/15, Landeskreditbank Baden-Württemberg — Förderbank mod Den Europæiske Centralbank
 (Sag C-450/17 P)
 (2017/C 293/31)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Landeskreditbank Baden-Württemberg — Förderbank (ved Rechtsanwälte A. Glos, T. Lübbig og M. Benzing)
 De andre parter i appelsagen: Den Europæiske Centralbank (ECB) og Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt af Retten den 16. maj 2017 i sag T-122/15 ophæves.
 —
 ECB’s afgørelse af 5. januar 2015 (ECB/SSM/15/1 — 0SK1ILSPWNVBNQWU0W18/3) annulleres, og det fastslås, at virkningerne af erstatningen af ECB’s afgørelse af 1. september 2014 (ECB/SSM/14/1 — 0SK1ILSPWNVBNQWU0W18/1) opretholdes.
 —
 Subsidiært ophæves Rettens dom og sagen hjemvises til Retten til fornyet behandling.
 —
 ECB tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 1)
 Første anbringende: tilsidesættelse af EU-retten i forbindelse med fortolkningen og anvendelsen af artikel 6, stk. 4, i FTM-forordningen (1) og artikel 70 i SSM-rammeforordningen (2):
 Retten fortolkede de relevante bestemmelser i artikel 6, stk. 4, andet afsnit, i FTM-forordningen, sammenholdt med artikel 70 i SSM-rammeforordningen, forkert. Retten fastslog fejlagtig, at der alene foreligger »særlige omstændigheder« — hvilke skal føre til, at et kreditinstitut klassificeres som mindre signifikant — når direkte tilsyn fra de nationale myndigheder er bedre egnede til at opnå formålene med FTM-forordningen end direkte tilsyn fra ECB. Retten støttede sig ved sin fortolkning alene på den engelske sprogversion af SSM-rammeforordningen og tilsidesatte princippet om, at alle sprogversionerne har samme gyldighed. Retten undlod fejlagtigt at fortolke reglerne i lyset af trinhøjere retsregler i form af det kompetencebaserede proportionalitetsprincip. Retten anlagde et åbenbart urigtig skøn, da den fastslog, at ECB ikke havde foretage en forkert analyse af de faktiske omstændigheder, og den har ikke i højere grad end ECB efterprøvet, om appellanten — som følge af de specifikke og faktuelle omstændigheder, som appellanten gjorde gældende — på grund af »særlige omstændigheder« i henhold til FTM-forordningens artikel 6, stk. 4, andet afsnit, sammenholdt med SSM-rammeforordningens artikel 70, stk. 1, skal klassificeres som et mindre signifikant institut. Retten tilsidesatte derved sin pligt til at foretage en omfattende efterprøvelse af, om den anfægtede afgørelse er behæftet med et urigtigt skøn.
 2)
 Andet anbringende: fordrejning af den anfægtede afgørelse og urigtig bedømmelse af begrundelseskravene:
 Retten fordrejede den anfægtede afgørelses begrundelse og erstattede ECB’s begrundelse med sin egen. I og med, at Retten fordrejede indholdet af den anfægtede afgørelse, undlod den at tage hensyn til, at ECB ikke opfylder de EU-retlige krav til begrundelsespligten. Den anfægtede afgørelses begrundelse er inkonsekvent og selvmodsigende.
 3)
 Tredje anbringende: Retten begik en række proceduremæssige fejl ved at tage hensyn til forhold, som ikke var omhandlet af sagen:
 Rettens dom tilsidesatte appellantens ret til at blive hørt og kontradiktionsprincippet. I dommens præmisser nævnes omstændigheder, som har været afgørende for påkendelsen, men som ikke selv har været genstand for drøftelse under retssagen.
 (1) Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 af 15.10.2013 om overdragelse af specifikke opgaver til Den Europæiske Centralbank i forbindelse med politikker vedrørende tilsyn med kreditinstitutter (EUT L 287, s. 63).
 (2) Den Europæiske Centralbanks forordning (EU) nr. 468/2014 af 16.4.2014 om fastlæggelse af en ramme for samarbejde inden for Den Fælles Tilsynsmekanisme mellem Den Europæiske Centralbank og de kompetente nationale myndigheder og med de udpegede nationale myndigheder (SSM-rammeforordningen) (EUT L 141, s. 1).


text:
23.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 288/71
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 29. juni 2010 — Esneau-Kappé mod Den Europæiske Politienhed (Europol)
 (Sag F-42/09) (1)
 (Personalesag - Europols personale - ingen forlængelse af en kontrakt - kontrakt på ubestemt tid - artikel 6 i vedtægten for Europols personale - princippet om retten til forsvar)
 (2010/C 288/133)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Anne Esneau-Kappé (Haag, Nederlandene) (først ved avocat P. de Casparis, dernæst ved avocats W.J. Dammingh og N.D. Dane)
 Sagsøgt: Den Europæiske Politienhed (Europol) (ved D. Neumann og D. El Khoury, som befuldmægtigede, bistået af avocats B. Wägenbaur og R. Van der Hout)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen af 12. juni 2008, hvorved sagsøgeren fik meddelelse om, at det ikke var muligt at tilbyde hende en fast stilling, og af afgørelsen af 7. januar 2009 om afslag på den klage, hun havde indgivet over den første afgørelse.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Politienheds afgørelse af 12. juni 2008, hvorved den afviste at tildele Anne Esneau-Kappé en ansættelseskontrakt på ubestemt tid, annulleres.
 2)
 Europol betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 180 af 1.8.2009, s. 63.


text:
23.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 288/11
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 2. september2010 — Kirin Amgen, Inc. mod Lietuvos Respublikos valstybinis patentų biuras (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Republikken Litauen)
 (Sag C-66/09) (1)
 (Patentret - medicinske specialiteter - forordning (EØF) nr. 1768/92 - artikel 7 og 19 og artikel 19a, litra e) - supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler - frist for indgivelse af ansøgning om et sådant certifikat)
 (2010/C 288/17)
 Processprog: litauisk
 Den forelæggende ret
 Lietuvos Aukščiausiasis Teismas
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Kirin Amgen, Inc.
 Sagsøgt: Lietuvos Respublikos valstybinis patentų biuras
 Procesdeltager: Amgen Europe BV
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — fortolkning af artikel 3, litra b), artikel 7, stk. 1, artikel 13, stk. 1, samt artikel 19 og 23 i Rådets forordning (EØF) nr. 1768/92 af 18. juni 1992 om indførelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler (EFT L 182, s. 1) — selskab, der er indehaver af et europæisk patent og af en tilladelse til markedsføring af et lægemiddel i Det Europæiske Fællesskab, og som har ansøgt om et supplerende beskyttelsescertifikat for dette lægemiddel — fastsættelse af datoen, fra hvilken den fastsatte frist for indgivelse af ansøgningen om et supplerende beskyttelsescertifikat begynder at løbe — datoen for udstedelsen af markedsføringstilladelsen eller datoen, da den omhandlede forordning trådte i kraft i Litauen ved medlemsstatens tiltrædelse af Den Europæiske Union
 Konklusion
 Artikel 7 og artikel 19a, litra e), i Rådets forordning (EØF) nr. 1768/92 af 18. juni 1992 om indførelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler, som ændret ved akten vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikkens Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union, skal fortolkes således, at de ikke giver indehaveren af et gyldigt grundpatent på et produkt mulighed for inden for en frist på seks måneder efter Republikken Litauens tiltrædelse af Den Europæiske Union at ansøge de kompetente litauiske myndigheder om udstedelse af et supplerende beskyttelsescertifikat, når der tidligere end seks måneder inden tiltrædelsen er meddelt en EF-markedsføringstilladelse for produktet som lægemiddel i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2309/93 af 22. juli 1993 om fastlæggelse af fællesskabsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk agentur for lægemiddelvurdering, men produktet ikke har opnået en tilladelse til markedsføring i Litauen.
 (1) EUT C 90 af 18.4.2009.


text:
Nr . C 137/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3 . 6 . 95
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Kommissionens beslutning 94/815/EF ( ] ) af 30. novem — Kommissionens beslutning af 30 . november 1994 ( IV/
 ber 1994 ( x ) annulleres helt eller delvis, for så vidt den 33.126 og 33.322 — Cement) annulleres, for så vidt
 vedrører sagsøgeren. angår sagsøgeren med deraf følgende annullation af den
 bøde, der deri blev pålagt sagsøgeren .
 — Den ved artikel 9 pålagte bøde ophæves eller nedsæt
 tes .
 — Såfremt Retten måtte finde , at beslutningen ikke i fuldt
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin omfang skal annulleres, for så vidt angår sagsøgeren,
 ger .
 nedsættes den bøde, der er pålagt sagsøgeren .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: — Kommissionen tilpligtes at betale alle sagens omkostnin
 ger .
 Sagsøgeren gør gældende, at beslutningen er baseret på en
 fejlagtig teori om en » samlet og kontinuerlig aftale «, hvilket Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 gør det muligt for Kommissionen at kæde forskellige
 overtrædelser sammen, omfattende forskellige cementsam
 menslutninger og -virksomheder, forskellige perioder, for Sagsøgeren gør gældende, at den anfægtede beslutning er
 skellige markeder og medlemsstater, og med forskellige ulovlig, idet den er behæftet med følgende mangler:
 karakteristiske kendetegn . Kommissionen har herved
 begået en række åbenbare fejl med hensyn til begrundelse, I. Mangler, der er udtryk for krænkelse af kontradik
 følgeslutninger og sagsbehandling, for så vidt angår bevis og tionsprincippet som følge af:
 økonomisk analyse . Endvidere har Kommissionen herved
 tilsidesat den sædvanemæssigt bestemte processuelle 1 ) Delvis underretning om ordlyden af meddelelsen
 beskyttelse, som virksomheder, der påstås at have overtrådt om de påtalte forhold .
 artikel 85 , nyder i henhold til fællesskabsretten.
 Kommissionens teori har også medført, at sagsøgeren er
 2 ) De påtalte forholds generelle og uspecifikke karak
 ter .
 blevet pålagt en bøde, som slet ikke står i forhold til
 selskabets rolle og ansvar.
 3 ) Utilstrækkelig adgang til de dokumenter, som
 Sagsøgeren bestrider, at der som hævdet af Kommissionen Kommissionen indsamlede eller anvendte under
 fandtes en Cembureau-aftale, og benægter på nogen måde sagens behandling og ved beslutningens begrun
 at have deltaget i en samordning mellem de britiske delse .
 producenter ( Blue Circle, Castle og Rugby), eller at selska
 bets deltagelse i European Export Committee skulle have 4 ) Manglende oplysninger om , på grundlag af hvilke
 haft et konkurrencebegrænsende formål eller havde en dokumenter den endelige beslutning blev vedtaget,
 sådan virkning. i meddelelsen om de af Kommissionen over for
 sagsøgeren påtalte forhold .
 (M EFT nr . L 343 af 30 . 12 . 1994 , s . 1 .
 5 ) Uberettigede indgreb i retten til at blive hørt som
 følge af den form, hvorunder høringen af de
 berørte virksomheder fandt sted .
 6 ) Brug af utilstrækkelig dokumentation som bevis
 Sag anlagt den 23 . februar 1995 af CIMPOR — Cimentos for de overtrædelser, som tilskrives sagsøgeren.
 de Portugal SA, mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber
 7 ) Tilsidesættelse af retten til skriftlig og mundtlig
 ( Sag T-61/95 ) kontradiktion og sammenblanding af undersøgel
 ( 95/C 137/60 ) sesfasen og den kontradiktoriske fase af den
 administrative procedure .
 (Processprog: portugisisk)
 II . Mangler vedrørende bestemmelsen af og beviset for de
 overtrædelser, som er tilskrevet sagsøgeren, som følge
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der af:
 den 23 . februar 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af CIMPOR, Cimentos de Portu
 gal, SA, Rua Alexandre Herculano, n° 35 , Lissabon, ved 1 ) Overtrædelse af EF-traktatens artikel 85 , idet den
 advokaterne Carlos Botelho Moniz, Adelino Duarte, Teresa samme overtrædelse er påtalt tre gange .
 Mendes og Amadeu Brandão Colaço, Rua Castilho, n° 63 ,
 6°, 1250 Lissabon, og med valgt adresse i Luxembourg hos 2 ) Fejl i betragtningerne til beslutningen, idet marke
 advokat Aloyse May, 31 , Grand-Rue, Luxembourg. det er utilstrækkeligt afgrænset og bestemt.
 ---pagebreak--- 3 . 6. 95 I DA 1 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 137/25
 3 ) Fejl i betragtningerne til beslutningen, idet der er 3 ) Utilstrækkelig adgang til de dokumenter, som
 foretaget en utilstrækkelig bedømmelse af krite danner grundlag for påtalen.
 rierne for økonomisk hensigtsmæssighed i forhold
 til sagsøgerens adfærd på markedet. 4 ) Brug af et andet sprog end portugisisk.
 4 ) Kommissionens beslutning er vedtaget på grundlag 5 ) Fastsættelse af en utilstrækkelig frist for besvarelse
 af utilstrækkelige beviser og en fejlagtig bedøm af meddelelsen om påtalen og indgriben i den
 melse deraf med hensyn til sagsøgerens påståede normale udøvelse af kontradiktionsretten .
 deltagelse i den såkaldte » Cembureau-aftale « og
 den såkaldte » iberiske aftale «.
 6 ) Tilsidesættelse af retten til skriftlig og mundtlig
 kontradiktion og sammenblanding af undersøgel
 III. Mangler vedrørende fastsættelsen af den over for sesfasen og den kontradiktoriske fase af den
 sagsøgeren anvendte sanktion som følge af: administrative procedure.
 1 ) En krænkelse af lighedsprincippet.
 II. Tilsidesættelse af bestemmelserne om begrundelse,
 2 ) En krænkelse af proportionalitetsprincippet. beviser og bevisernes tilstrækkelighed i beslutningen
 som følge af:
 1 ) Uoverensstemmelse mellem beslutningens forud
 sætninger og grunde .
 Sag anlagt den 23 . februar 1995 af SECIL — Companhia 2 ) Brug af dokumenter, der ikke var stillet til rådighed
 Geral de Cai e Cimento, SA, mod Kommissionen for De for sagsøgeren.
 Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-62/95 ) 3 ) Manglende overensstemmelse mellem dokumenta
 tionen for de påtalte forhold og dokumentationen
 ( 95/C 137/61 ) for beslutningen .
 (Processprog: portugisisk) 4 ) Fejl i bevisbedømmelsen.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der 5 ) Utilstrækkelighed og uoverensstemmelser i de bevi
 den 23 . februar 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De ser, hvorpå Kommissionens beslutning er støttet.
 Europæiske Fællesskaber af SECIL, Companhia Geral de
 Cai e Cimento, SA, Outão, Concelho de Setubal, ved III. Fejl ved den retlige bedømmelse af de faktiske forhold i
 advokat Nuno Mimoso Ruiz, Rua Castilho, n° 63 , 6°, 1250 henhold til EF-traktatens artikel 85 , idet:
 Lissabon, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Aloyse May, 31 , Grand-Rue , Luxembourg. 1 ) En europæisk sammenslutning ( Cembureau ), de
 nationale sammenslutninger, der er medlemmer af
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : førstnævnte sammenslutning, ( for Portugals ved
 kommende ATIC ) og de virksomheder, der er
 — Kommissionens beslutning af 30 . november 1994 ( IV/ medlemmer af disse nationale sammenslutninger,
 33.126 og 33.322 — Cement) annulleres, for så vidt ( for ATIC's vedkommende CIMPOR og SECIL )
 angår sagsøgeren med deraf følgende annullation af den samtidig drages til ansvar for den samme overtræ
 bøde, der deri blev pålagt sagsøgeren . delse; denne tredobbelte påtale af den samme
 overtrædelse udgør endvidere en tilsidesættelse af
 — Såfremt Retten måtte finde, at beslutningen ikke i fuldt traktatens artikel 85 , stk. 1 .
 omfang skal annulleres, for så vidt angår sagsøgeren,
 nedsættes den bøde, der er pålagt sagsøgeren . 2 ) En krænkelse af princippet om » non bis in
 idem «.
 — Kommissionen tilpligtes at betale alle sagens omkostnin
 ger . IV. Mangler ved fastsættelsen af bødernes størrelse som
 følge af:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 1 ) Krænkelse af lighedsprincippet og proportionali
 Sagsøgeren har gjort følgende anbringender gældende: tetsprincippet generelt.
 I. Tilsidesættelse af formelle regler og kontradik 2 ) Fejlagtig bedømmelse af alvoren af overtrædelsen
 tionsprincippet som følge af: ud fra subjektive og objektive kriterier.
 1 ) Delvis underretning om de påtalte forhold. 3 ) Fejlagtig vurdering af overtrædelsens varighed .
 2 ) De påtalte forholds generelle og uspecifikke karak
 ter .