text:
24.3.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/27
 Sag anlagt den 9. februar 2007 — Lactalis Gestion Lait og Lactalis Investissements mod Rådet
 (Sag T-29/07)
 (2007/C 69/56)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Lactalis Gestion Lait SNC og Lactalis Investissements SNC (Laval, Frankrig) (ved avocat A. Philippart)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgernes påstande
 —
 Det fastslås, at artikel 1, stk. 1, i direktiv 67/227/EØF med de præciseringer, der fremgår af fjerde betragtning, pålægger medlemsstaterne en forpligtelse til at afskaffe og erstatte de kumulative flerledsafgiftssystemer vedrørende omsætning, som fordrejer konkurrencen og hindrer samhandelen mellem medlemsstaterne.
 —
 Det fastslås, at artikel 1, stk. 3, i direktiv 67/227/EØF med de præciseringer, der fremgår af ottende betragtning, er til hinder for, at medlemsstaterne (gamle som nye) opretholder eller indfører vilkårlige foranstaltninger til udligning af omsætningsafgiften ved import og eksport i samhandelen mellem medlemsstaterne.
 —
 Det fastslås, at artikel 1 i første direktiv 67/227/EØF erstatter de kumulative flerledsafgiftordninger med det fælles merværdiafgiftssystem og at opretholdelse eller indførsel af kumulative flerledsafgiftsordninger, som fordrejer konkurrencen og hindrer samhandelen, herefter må være forbudt.
 —
 Det fastslås, at Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ophæver første direktiv 67/227/EØF — bortset fra artikel 2, som definerer merværdiafgiftens kendetegn — i strid med det deri fastsatte formål giver et ufuldstændigt og forkert billede af den gældende lovgivning om merværdiafgift og er til skade for harmoniseringen af lovgivningerne vedrørende omsætningsafgifter.
 —
 Det fastslås, at Rådet har tilsidesat de mål, som er fastsat ved artikel 3 og 93 EF, og direkte og individuelt har berørt sagsøgernes interesser, idet det har udeladt enhver henvisning til forbuddet mod kumulative flerledsafgifter og således tilladt, at der opretholdes eller genindføres en merværdiafgift, som kan fordreje konkurrencen og hindre samhandelen mellem medlemsstaterne.
 —
 Artikel 411, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF annulleres, for så vidt som denne bestemmelse ophæver fjerde og ottende betragtning og artikel 1, stk. 1 og 3, i Rådets direktiv 67/227/EF samt åbenbart tilsidesætter artikel 3 og 93 EF.
 —
 Rådet tilpligtes at betale de ikke-refunderbare sagsomkostninger, der er forbundet med den foreliggende sag.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved dette søgsmål har sagsøgerne nedlagt påstand om annullation af artikel 411, stk. 1, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1), for så vidt som bestemmelsen ophæver artikel 1, stk. 1 og 3, i Rådets første direktiv 67/227/EØF af 11. april 1967 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (2), der foreskriver afskaffelse af og forbyder opretholdelsen eller indførelsen af kumulative flerledsafgifter.
 Sagsøgerne har gjort gældende, at Rådet med vedtagelsen af nævnte direktiv har tilsidesat de mål, der er omhandlet i EF-traktatens artikel 3 og 93, som fastsætter bestemmelser om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter. De har tillige gjort gældende, at ophævelsen af direktiv 67/227/EØF ved direktiv 2006/112/EF anfægter princippet om forbud mod kumulative flerledsafgifter, der efter selve deres karakter ifølge sagsøgerne kan fordreje konkurrencevilkårene og hindre samhandelen mellem medlemsstaterne.
 (1) EUT 2006, L 347, s. 1.
 (2) EFT 1967, s. 12.


text:
1.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/14
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 4. marts 2010 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-258/09) (1)
 (Traktatbrud - miljø - direktiv 2008/1/EF - integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 2010/C 113/20
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A. Alcover San Pedro og A. Marghelis, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien (ved T. Materne, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Manglende vedtagelse eller meddelelse inden for den fastsatte frist af de foranstaltninger, der er nødvendige for i regionen Vallonien at efterkomme artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF af 15. januar 2008 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (EUT L 24, s. 8) — eksisterende anlæg der kan have indvirkning på udledningerne i luften, vandet og jorden samt på forureningen
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF af 15. januar 2008 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening, idet det i regionen Vallonien har tilladt driften af eksisterende anlæg, der ikke er i overensstemmelse med kravene i nævnte direktivs artikel 3, 7, 9, 10, 13, artikel 14, litra a) og b), og artikel 15, stk. 2, og dette trods udløbet af fristen den 30. oktober 2007, som er fastsat i direktivets artikel 5, stk. 1.
 2)
 Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 220 af 12.9.2009.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
12.8.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 190/13
 Sag anlagt den 15. juni 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer (Oversættelsescentret)
 (Sag C-269/06)
 (2006/C 190/22)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J.-F. Pasquier og D. Martin, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Oversættelsescentret for Den Europæiske Unions Organer (Oversættelsescentret)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet af Oversættelsescentret om ikke at indbetale arbejdsgiverbidraget til Fællesskabets pensionsordning annulleres.
 —
 Oversættelsescentret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ifølge artikel 83a, stk. 2, i den nye tjenestemandsvedtægt skal »agenturer, der ikke modtager tilskud fra Den Europæiske Unions almindelige budget, [indbetale] de samlede bidrag, der er nødvendige til finansiering af pensionsordningen, til dette budget«.
 På det grundlag anmodede Kommissionen Oversættelsescentret om at indbetale de beløb, som svarer til arbejdsgivernes del af bidraget til pensionsordningen for 2005 og de foregående år, til budgettet.
 Oversættelsescentret afviste dette, idet det bestred at være et selvfinansierende agentur. Oversættelsescentret gør gældende, at det skal anses for et subventioneret agentur. Ifølge Kommissionen er det imidlertid ubestridt, at Oversættelsescentret ikke siden 1998 har modtaget driftstilskud fra Den Europæiske Unions almindelige budget, men alene et vederlag for dets ydelser i forbindelse det interinstitutionelle samarbejde inden for oversættelse.


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/47
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 24. september 2009 — Viasat Broadcasting UK mod Kommissionen
 (Sag T-16/05) (1)
 (Statsstøtte - rekapitalisering af en public service-radio- og tv-virksomhed efter en første beslutning med krav om tilbagesøgning af uforenelig statsstøtte - beslutning om ikke at gøre indsigelser - annullation af den første beslutning - ufornødent at træffe afgørelse)
 2009/C 282/89
 Processprog: dansk
 Parter
 Sagsøger: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Middlesex, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne S. Hjelmborg og M. Honoré)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved H. Støvlbæk og M. Niejahr, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgeren: SBS TV A/S, tidligere TV Danmark A/S (Skovlunde, Danmark), og SBS Danish Television Ltd, tidligere Kanal 5 Denmark Ltd (Hounslow, Middlesex, Det Forenede Kongerige) (først ved advokaterne D. Vandermeersch, K.-U. Karl, K. Nordlander og H. Peytz, derefter ved advokaterne D. Vandermeersch, K.-U. Karl og H. Peytz)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Kongeriget Danmark (ved J. Molde, som befuldmægtiget, bistået af advokaterne P. Biering og K. Lundgaard Hansen), og TV 2/Danmark A/S, Odense (Danmark), ved advokaterne O. Koktvedgaard og M. Thorninger)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2004) 3632 endelig udg. af 6. oktober 2004 om rekapitalisering af TV2/Danmark A/S.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 82 af 2.4.2005.


text:
7.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 406/19
 Appel iværksat den 18. september 2015 af Ori Martin SA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 15. juli 2015 i de forenede sager T-389/10 og T-419/10
 (Sag C-490/15 P)
 (2015/C 406/19)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Ori Martin SA (ved avvocati G. Belotti og P. Ziotti)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 1)
 Principalt: Den appellerede dom ophæves, for så vidt som Den Europæiske Unions Ret heri frifandt Kommissionen for appellantens søgsmål i sag T-419/10, i det omfang der var nedlagt påstand om annullation af den omtvistede afgørelse, fordi det solidariske ansvar for de forhold, som SLM, et af appellanten kontrolleret selskab, har begået, med urette er blevet udvidet til at omfatte appellanten. Den appellerede dom ophæves, eftersom den indebærer en tilsidesættelse af artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder, eller subsidiært, tildeles appellanten en rimelig erstatning.
 2)
 Subsidiært: Den appellerede dom ændres, idet Domstolen træffer endelig afgørelse i sagen, og idet den under udøvelse af sin fulde prøvelsesret nedsætter den bøde, som appellanten er blevet pålagt, hvorved der tages hensyn til (i) de oplysninger, der er kommet frem under sagens behandling i første instans; (ii) de retningslinjer om bøder, der gjaldt på tidspunktet for de omtvistede faktiske omstændigheder; (iii) appellantens tidsmæssigt begrænsede deltagelse i kartellet, som for SLM/ORI varede fra slutningen af 1999, som er det eneste tidspunkt, med hensyn til hvilket der foreligger samstemmende gyldige oplysninger, der ubestrideligt kan understøtte en sådan deltagelse.
 Under alle omstændigheder tilpligtes Europa-Kommissionen at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 ORI har i det væsentlige fremsat fire appelanbringender med henblik på at godtgøre følgende:
 a)
 Retten har under tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og i uoverensstemmelse med de oplysninger, der er kommet frem under sagens behandling, ændret appellantens bøde, hvorved den har tilsidesat artikel 49, stk. 3, i chartret om grundlæggende rettigheder og grundlæggende EU-retlige principper vedrørende sanktioners proportionalitet på antitrust-området og begrundelsespligten.
 b)
 Retten har tilsidesat EU-retten hvad angår princippet om personligt ansvar, som EU-konkurrenceretten er støttet på, ved uretmæssigt at udvide det solidariske ansvar til at omfatte appellanten, hvilket er fuldstændig uden sammenhæng med de anfægtede faktiske omstændigheder.
 c)
 Retten har tilsidesat EU-retten hvad angår anvendelse med tilbagevirkende kraft af en bebyrdende straffelov, jf. navnlig artikel 49, stk. 1, i chartret om grundlæggende rettigheder.
 d)
 Retten har ikke i tilstrækkelig grad udøvet sin fulde prøvelsesret, har ikke har håndteret de oplysninger, der er kommet frem under sagens behandling, korrekt, og ikke har givet nogen begrundelse.
 e)
 Retten har tilsidesat artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder, idet sagen ikke er blevet behandlet inden for en rimelig frist.


text:
8.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 164/24
 Sag anlagt den 15. april 2013 — B&S Europe mod Kommissionen
 (Sag T-222/13)
 2013/C 164/40
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Business and Strategies in Europe (Bruxelles, Belgien) (ved advokat L. Bihain)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullationssøgsmålet antages til realitetsbehandling og påstanden tages til følge, og følgelig annulleres den anfægtede afgørelse.
 —
 Europa-Kommissionen pålægges at inkludere sagsøgeren på den begrænsede liste af kandidater, der kan deltage i den begrænsede udbudsprocedure i forbindelse med kontrakt EuropeAid/132633/C/SER/Multi, del 7: Governance and home affaires (Forvaltning og Indre anliggender).
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1)
 Første anbringende vedrører en tilsidesættelse af begrundelsespligten, af princippet om god forvaltningsskik, navnlig for så vidt som det pålægger et krav om kohærens, af princippet om kontradiktion, af sagsøgeren berettigede forventning og af princippet om billighed, idet Kommissionen for første gang i sin skrivelse af 2. april 2013, som opfølgning på sin afgørelse af 15. februar 2013, fravalgte projekt nr. 25 som sagsøgeren havde fremlagt for at imødekomme kriteriet om teknisk kapacitet som ikke valgbart og således rykkede antallet af valgbare projekter som reference projekter ned under det nødvendige minimum.
 2)
 Andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af punkt 2.4.11.1.3, andet led i den praktiske vejledning vedrørende procedurer for kontrakter inden for rammerne af de eksterne aktioner i Den Europæiske Union, og af opklaring A 47 givet i forbindelse med udbudsbekendtgørelsen, idet Kommissionen har foretaget en urigtig fortolkning af begrebet valgbare referenceprojekter, der kunne opfylde udvælgelseskriterierne vedrørende kandidatens tekniske kapacitet.


text:
7.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 102/36
 Sag anlagt den 3. januar 2014 — Banco de Santander m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-6/14)
 2014/C 102/57
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøgere: Banco de Santander, SA (Santander, Spanien), Santander Investment, SA (Santander, Spanien) og Naviera Séneca, AIE (Las Palmas de Gran Canaria, Spanien) (ved advokaterne J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo og A. Biondi)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den kvalificerer samtlige foranstaltninger, der ifølge afgørelsen udgør det spanske system for finansiel leasing, som ny statsstøtte, der er uforenelig med det indre marked.
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 1 og 4, der identificerer investorerne i de økonomiske interessegrupper som modtagere af den angivelige støtte og som de eneste adressater for tilbagesøgningspåbuddet.
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 4, for så vidt som den anordner tilbagesøgning af den angivelige støtte.
 —
 Den anfægtede afgørelses artikel 4 annulleres, for så vidt som den tager stilling til lovligheden af de private kontrakter mellem investorer og andre enheder.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der er gjort gældende i sag T-700/13, Bankia mod Kommissionen.


text:
3.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 131/9
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 9. marts 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 (sag C-65/04) (1)
 (Traktatbrud - Euratom-traktaten - anvendelsesområde - direktiv 89/618/Euratom - sundhedsbeskyttelse - ioniserende stråling - anvendelse af kerneenergi til militære formål - reparation af en atomdrevet ubåd)
 (2006/C 131/15)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved L. Ström van Lier og J. Grunwald, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved C. Jackson og C. Gibbs, som befuldmægtigede, bistået af D. Wyatt, QC, og barrister S. Tromans)
 Intervenient til støtte for den anden part i sagen: Den Franske Republik (ved R. Abraham, G. de Bergues, E. Puisais og C. Jurgensen, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 5, stk. 3, i Rådets direktiv 89/618/Euratom af 27. november 1989 om oplysning af befolkningen om, hvorledes den skal forholde sig, samt om sundhedsmæssige foranstaltninger i tilfælde af strålingsfare (EFT L 357, s. 31)
 Konklusion
 1)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland frifindes.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.
 3)
 Den Franske Republik bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 94 af 17.4.2004.


text:
23.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/45
 Sag anlagt den 22. juli 2004 af Vittorio Di Bucci mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-312/04)
 (2004/C 262/85)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 22. juli 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Vittorio Di Bucci, Bruxelles, ved avocats Marc van der Woude og Valérie Landes, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af den af generaldirektøren for Juridisk Tjeneste trufne afgørelse om at tildele sagsøgeren et enkelt prioritetspoint fra generaldirektoratet i forfremmelsesåret 2003, en afgørelse, som er stadfæstet og gjort definitiv ved ansættelsesmyndighedens afvisning af den administrative klage.
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse om ikke at tildele sagsøgeren et specielt prioritetspoint fra »Forfremmelsesudvalget for supplerende aktiviteter i institutionens interesse« i forfremmelsesåret 2003.
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse om at tildele sagsøgeren i alt 20 points i forfremmelsesåret 2003, af listen over fortjenester for tjenestemændene i lønklasse A5 i forfremmelsesåret 2003, af listen over de tjenestemænd, der blev forfremmet til lønklasse A4 i forfremmelsesåret 2003, og under alle omstændigheder af afgørelsen om ikke at opføre sagsøgeren på de nævnte lister.
 —
 Annullation af afgørelsen om afvisning af klagen i det omfang, det er nødvendigt.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 De i denne sag påberåbte søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter er de samme som dem, der er påberåbt i sag T-311/04, José Luis Buendia Sierra mod Kommissionen.


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/59
 Sag anlagt den 16. december 2008 — Total mod Kommissionen
 (Sag T-548/08)
 (2009/C 44/102)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Total SA (Courbevoie, Frankrig) (ved avocats E. Morgan de Rivery og A. Noël-Baron)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Principalt, annullation i henhold til artikel 230 EF af Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers beslutning K(2008) 5476 endelig udg. af 1. oktober 2008, for så vidt som den vedrører TOTAL SA.
 —
 Subsidiært, ophævelse i henhold til artikel 230 EF af den bøde på 128 163 000 EUR, der er blevet pålagt TOTAL FRANCE og TOTAL SA til solidarisk hæftelse i henhold til artikel 2 i Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers beslutning K(2008) 5476 endelig udg. af 1. oktober 2008.
 —
 Mere subsidiært, nedsættelse i henhold til artikel 229 EF af den bøde på 128 163 000 EUR, der er blevet pålagt TOTAL FRANCE og TOTAL SA til solidarisk hæftelse i henhold til artikel 2 i Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers beslutning K(2008) 5476 endelig udg. af 1. oktober 2008.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med dette søgsmål har sagsøgeren nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 5476 endelig udg. af 1. oktober 2008 i sag COMP/39.181 — Lysvoks, hvori Kommissionen fastslog, at visse virksomheder, herunder sagsøgeren, havde overtrådt artikel 81, stk. 1, EF og artikel 53, stk. 1, i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde ved at foretage prisfastsættelse og markedsopdeling på markedet for stearin i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) og på det tyske marked for råparaffin.
 Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren ni anbringender gældende vedrørende:
 —
 en tilsidesættelse af forsvarets rettigheder og uskyldsformodningen vedrørende sagsøgeren, for så vidt som den anfægtede beslutning udgør en tilsidesættelse af disse rettigheders personelle anvendelsesområde på grund af proceduremæssige uregelmæssigheder, der er begået i oplysningsfasen, og på grund af en cirkulær argumentation i selve beslutningen.
 —
 en selvmodsigende begrundelse vedrørende i) nødvendigheden af at kontrollere, hvorvidt moderselskabet faktisk udøvede en bestemmende indflydelse på sit datterselskab, og ii) vedrørende den kontrol, som et moderselskab skal udøve over sit datterselskab for at gøre det muligt at tilskrive moderselskabet overtrædelsen.
 —
 en tilsidesættelse af de bestemmelser, der regulerer tilregnelse af overtrædelser af artikel 81 EF i forhold til koncerner, for så vidt som i) den anfægtede beslutning med urette fastslår, at Kommissionen ikke er forpligtet til at anføre forhold, der underbygger formodningen, og ii) den anfægtede beslutning udgør en tilsidesættelse af det princip om retlig og økonomisk autonomi for ethvert datterselskab, hvorpå den nationale selskabsret hviler.
 —
 en åbenbart urigtig bedømmelse, for så vidt som i) TOTAL SA's udnævnelse af medlemmerne af bestyrelsen for TOTAL FRANCE ikke styrker formodningen om en bestemmende indflydelse, og ii) den samling indicier, som TOTAL SA har fremlagt, gør det muligt på ubestridelig måde at afkræfte formodningen om bestemmende indflydelse.
 —
 en tilsidesættelse af princippet om ansvar for egne handlinger og princippet om straffens personalitet samt legalitetsprincippet, idet Kommissionen fastslog, at TOTAL SA og TOTAL FRANCE udgjorde en økonomisk enhed.
 —
 en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og princippet om god forvaltningsskik, for så vidt som i) tilregnelse i forhold til TOTAL SA af den overtrædelse, som blev begået af selskabets datterselskab, TOTAL FRANCE, hviler på et nyt kriterium, og ii) Kommissionen ikke foretog en bedømmelse fra sag til sag, således som den havde angivet, at den ville gøre.
 —
 magtfordrejning, idet forordning nr. 1/2003 har til formål at straffe en virksomhed for overtrædelse af konkurrencereglerne og ikke at maksimere den sanktion, der pålægges denne virksomhed, gennem at inddrage virksomhedens moderselskab.
 —
 en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, for så vidt som den endelige størrelse af den bøde, der blev pålagt sagsøgeren og selskabets datterselskab, var helt uden forbindelse med værdien af salget af de produkter, der havde forbindelse til den angivelige overtrædelse, der er genstand for beslutningen.
 —
 en nedsættelse af bøden, idet den angivelige adfærd hverken var så grov eller havde den varighed, som Kommissionen tillægger den, og idet sagsøgerens ret til forsvar blev tilsidesat på markant vis.


text:
25 . 11 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 315/9
 artikel 4 , stk . 1 , i ovennævnte direktiv 79/7/EØF også Sag anlagt den 29. september 1 995 af Kommissionen for De
 kan påberåbes til støtte for et erstatningskrav vedrø Europæiske Fællesskaber mod Rådet for Den Europæiske
 rende tidsrum , der ligger forud for afsigelsen af dom Union
 men, når kravet rejses afpersoner, der ikke forud herfor ( Sag C-309/95 )
 har anlagt sag eller fremsat et tilsvarende krav.
 ( 9 5 /C 315 / 17 )
 (') EFT nr . C 202 af 23 . 7. 1994 .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 29 . september 1995 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union af Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber ved Gérard Rozet og Jean-Paul Keppenne , som
 befuldmægtigede , og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Carlos Gomez de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg .
 DOMSTOLENS KENDELSE
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 ( Anden Afdeling )
 af 17 . oktober 1995
 — Rådets beslutning af 22 . juni 1995 , som vedrører ydelse
 i sag C-62/94 P, Mariette Turner mod Kommissionen for af en ekstraordinær støtte til producenter af bordvin i
 De Europæiske Fællesskaber ( 1 ) Frankrig, annulleres .
 (Tjenestemænd — omplacering uden ansøgning — ikke
 økonomisk skade — erstatningskrav — appel åbenbart — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger .
 afvises eller forkastes)
 ( 95/C 315 / 16 )
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 (Processprog: fransk)
 — Fejlagtig anvendelse af EF-traktatens artikel 93 , stk . 2 ,
 tredje afsnit; procedurefordrejning; manglende kompe
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive tence .
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 Rådet kan ikke på grundlag af bestemmelsen i artikel 93 ,
 I sag C-62/94 P , Mariette Turner, forhenværende tjeneste stk . 2 , tredje afsnit, som finder anvendelse på visse
 mand ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, landbrugsprodukter i kraft af en forordning om en fælles
 Bruxelles , ved advokat Georges Vandersanden , Bruxelles , markedsordning for de pågældende produkter , træffe
 og med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson , beslutninger, som i sig selv er undtagelser fra bestem
 1 , rue Glesener , mod Kommissionen for De Europæiske melser , der udgør selve kernen i en fælles markedsord
 Fællesskaber , ved Gianluigi Valsesia og Denis Waelbroek , ning, såfremt de pågældende beslutninger bevirker, at
 som befuldmægtigede , angående appel af dom afsagt den den made , hvorpå vigtige instrumenter i den pågældende
 16 . december 1993 af De Europæiske Fællesskabers Ret i fælles markedsordning fungerer, påvirkes . En national
 Første Instants ( Femte Afdeling ) i sag T-80/92 , Turner mod støtte , som medfører, at opkøbsprisen på bordvine , der
 Kommissionen ( Sml . II , s . 1465 ), hvori der er nedlagt indleveres til forebyggende destillation , stiger til mar
 påstand om ophævelse af dommen , har Domstolen ( Anden kedsprisniveau , forvrider ikke alene konkurrencevilkå
 Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden , G. Hirsch rene mellem producenter som omhandlet i artikel 92 ,
 ( refererende dommer ), og dommerne G. F. Mancini og F. A. stk . 1 , men indebærer et højere prisstøtteniveau end det,
 Schockweiler; generaladvokat : G. Kosmas; justitssekretær : der udtrykkeligt er fastsat i den fælles markedsordning,
 R. Grass, den 17 . oktober 1 995 afsagt kendelse , hvis og ophæver den virkning, som skulle afholde producen
 konklusion lyder således : terne fra at producere , som klart er understreget i
 betragtningerne til grundforordningen , som er nødven
 dig for, at produktionen kan kontrolleres , og det bliver
 1 ) Appellen forkastes . samtidig umuligt for Kommissionen at udføre sine
 styringsopgaver .
 2 ) Appellanten betaler omkostningerne under nærværende Såfremt Rådet havde ønsket at ændre den fælles
 sag. markedsordning for vin med henblik på at opnå det
 ønskede resultat, burde det have overholdt de procedu
 rebestemmelser, der er fastsat i EF-traktatens artikel 43 ,
 (') EFT nr . C 103 af 11 . 4 . 1994 .
 stk . 2 og 3 , og som sikrer, at den institutionelle ligevægt,
 der er indført ved traktaten , overholdes . Den udstedte
 beslutning er således behæftet med en kompetenceman
 gel-
 ---pagebreak--- Nr . C 315 / 10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25 . 11 . 95
 ( Subsidiært ) Republik ikke har truffet og følgelig ikke meddelt Kommis
 sionen de foranstaltninger , der er nødvendige for at gen
 — Der er ikke tale om » ganske særlige omstændigheder « nemføre Rådets direktiv 92/50/EØF (') af 18 . januar 1992
 som omhandlet i traktatens artikel 93 , stk . 2 , tredje om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af
 afsnit: Den beskedne produktion af bordvin i Fællesska offentlige tjenesteydelsesaftaler i national ret .
 bet i produktionsåret 1994/95 har medført en markeds
 situation , der alt i alt er tilfredsstillende , og navnlig går (') F.FT nr . L 209 af 24 . 7 . 1992 , s . 1 .
 priserne i den rigtige retning, hvilket må antages at være
 gunstigt for vinproducenternes indkomster. For så vidt
 angår de foranstaltninger, de franske vinproducenter
 har truffet med henblik på at styre produktionen , idet de
 har nedsat deres produktion af bordvin , har Kommis
 sionen understreget, at Fællesskabet har støttet disse
 foranstaltninger, bl.a . gennem bestemmelserne i Rådets
 direktiv 78/627/EØF (') om programmet for fremskyn Sag anlagt den 3 . oktober 1995 af Kommissionen for De
 delse af omstrukturering og omlægning af vinavlen i Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxem
 visse middelhavsområder i Frankrig og bestemmelserne i bourg
 Rådets forordning ( EØF ) nr. 458/80 ( 2 ) om omstruktu ( Sag C-3 12/95 )
 rering af vinarealer som led i kollektive foranstaltnin
 ( 95 /C 315 / 19 )
 ger .
 — Utilstrækkelig og fejlagtig begrundelse . Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 3 . oktober 1995 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxem
 (') FFT nr . L 206 af 29 . 7 . 1978 . bourg af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 i 1 ) F.FT nr . L 57 af 29 . 2 . 1980 . ved juridisk konsulent Frank Benyon , som befuldmægtiget,
 og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la
 Cruz , Wagner-Centret, Kirchberg .
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande :
 Sag anlagt den 2 . oktober 1995 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik 1 ) Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg, ved
 ( Sag C-3 11 /95 ) ikke inden for den fastsatte frist at træffe de nødvendige
 ( 95/C 315/ 18 ) foranstaltninger til at efterkomme Rådets direktiv
 90/219/EØF af 23 . april 1 990 om indesluttet anvendelse
 af genetisk modificerede mikroorganismer (') og Rådets
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den direktiv 90/220/EØF om udsætning i miljøet af genetisk
 2 . oktober 1995 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af modificerede organismer ( : ), har undladt at opfylde de
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved den forpligtelser, som påhviler det i henhold til artikel 22 og
 juridiske konsulent Dimitrios Goulousis, og med valgt 23 i henholdsvis direktiv 90/219/EØF og direktiv
 adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz, 90/220/EØF samt i henhold til FF-traktatens artikel 5
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirch og 189 .
 berg .
 2 ) Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : sagens omkostninger .
 — Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat
 sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten, idet den ikke Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 inden for den fastsatte frist har truffet eller, subsidiært,
 meddelt Kommissionen de love og administrative Da EF-traktatens artikel 189 , stk . 3 , og artikel 5 , stk . 1 , er
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme bindende , skal medlemsstaterne træffe de nødvendige
 Rådets direktiv 92/50/EØF af 1 8 . juni 1992 om samord foranstaltninger til gennemførelse af direktiver, som de er
 ning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige adressater for, før udløbet af den frist, som er givet dem
 tjenesteydelsesaftaler. hertil . Den pågældende frist udløb den 23 . oktober 1991 for
 de to ovennævnte direktiver, uden at Storhertugdømmet
 — Den Hellenske Republik tilpligtes af afholde sagens Luxembourg har truffet de nødvendige foranstaltninger .
 omkostninger.
 (') FFT nr . L 117 af 8 . 5 . 1990 , s . 1 .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: (-) FFT nr . L 117 af 8 . 5 . 1990 , s . 15 .
 Med det foreliggende traktatbrudssøgsmål ( EF-traktatens
 artikel 169 ) gør Kommissionen gældende , at Den Hellenske


text:
C 84/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6.4.2002
 a) Er bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) nr. 1785/81 England, Tyskland eller Danmark, og som opfylder de betingel-
 af 30. juni 1981 (1) og/eller i Rådets forordning (EØF) ser, som i Sverige stilles til en erhvervstilknyttet pensionsforsik-
 nr. 193/82 af 26. januar 1982(2) til hinder for, at den ring — bortset fra betingelsen om, at den skal være tegnet i et
 nævnte myndighed bestemmer, at en sådan overførsel forsikringsselskab, der drives i Sverige — behandles som en
 eller omfordeling af kvoter skal ske imod vederlag, således kapitalforsikring, med heraf følgende indkomstskattemæssige
 at den eller de virksomheder, som opnår tildelinger, virkninger som, alt afhængigt af omstændighederne i det
 pålægges en forpligtelse til at udrede en økonomisk enkelte tilfælde, kan være mindre fordelagtige end de skatte-
 modydelse? mæssige virkninger, som en erhvervstilknyttet pensionsforsik-
 ring medfører?
 b) Såfremt svaret er benægtende, er de nævnte bestemmelser
 dog til hinder for, at prisen for den kvote, der skal
 overføres, og fordelingen af denne fastsættes ved hjælp af
 en offentlig licitation? Er de nævnte bestemmelser også til
 hinder for denne fremgangsmåde med offentlig licitation,
 såfremt det er bestemt, at der i forbindelse med omforde-
 lingen af kvoter, som gennemføres ved hjælp af en sådan Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 licitationsprocedure, vil blive truffet passende foranstalt- afsagt den 8. november 2001 af Cour de cassation du
 ninger med henblik på at undgå enhver mulig skade- Grand-Duché de Luxembourg i sagen Design Concept SA
 virkning for de nationale sukkerroeavlere? mod Flanders Expo SA
 c) Er fortolkningen af fællesskabsbestemmelserne den (Sag C-438/01)
 samme, og skal svarene også være de samme efter Rådets
 forordning (EF) nr. 1260/2001 af 19. juni 2001 (3) (2002/C 84/61)
 om den fælles markedsordning for sukker, hvorved de
 tidligere forordninger blev ophævet?
 Ved dom afsagt den 8. november 2001, indgået til Domstolens
 (1) ... om den fælles markedsordning for sukker, EFT L 177 af Justitskontor den 13. november 2001, har Cour de cassation
 1.7.1981, s. 4. du Grand-Duché de Luxembourg i sagen Design Concept SA
 (2) ... om almindelige regler for overførsel af kvoter i sukkersektoren, mod Flanders Expo SA forelagt De Europæiske Fællesskabers
 EFT L 21 af 29.1.1982, s. 3. Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 (3) EFT L 178 af 30.6.2001, s. 1. spørgsmål:
 Omfatter artikel 9, stk. 2, litra e), i Rådets sjette direktiv
 77/388/EØF (1) af 17. maj 1977 om harmonisering af med-
 lemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles
 merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, for så
 vidt angår »reklamevirksomhed«, ydelser, som leveres indirekte
 til annoncøren og faktureres til en tredjemand, der viderefaktu-
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut- rerer dem til ham, såfremt annoncøren ikke fremstiller et gode,
 ning truffet den 23. oktober 2001 af Regeringsrätten i i hvis pris omkostningerne til tjenesteydelsen kommer til at
 sagen Försäkringsaktiebolaget Skandia og Ola Ramstedt indgå?
 mod Riksskatteverket
 (1) EFT L 145, s. 1.
 (Sag C-422/01)
 (2002/C 84/60)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 Ved beslutning truffet den 23. oktober 2001, indgået til se afsagt den 18. september 2001 af Bundesverwaltungs-
 Domstolens Justitskontor den 25. oktober 2001, har Rege- gericht i sagen Stadt Villingen-Schwenningen mod Ophilia
 ringsrätten i sagen Försäkringsaktiebolaget Skandia og Ola Akosua Owusu
 Ramstedt mod Riksskatteverket forelagt De Europæiske Fælles-
 skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 følgende spørgsmål: (Sag C-444/01)
 (2002/C 84/62)
 Skal fællesskabsrettens bestemmelser om fri bevægelighed for
 personer, tjenesteydelser og kapital, særligt artikel 49 EF,
 sammenholdt med artikel 12 EF, fortolkes således, at de er til
 hinder for anvendelsen af nationale skatteregler, som indebæ- Ved kendelse afsagt den 18. september 2001, indgået til
 rer, at en forsikring, som er tegnet i et forsikringsselskab i Domstolens Justitskontor den 19. november 2001, har Bun-
 ---pagebreak--- 6.4.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 84/37
 desverwaltungsgericht i sagen Stadt Villingen-Schwenningen di Biella (sat med én dommer) i sagen Roberto Simoncello og
 mod Ophilia Akosua Owusu forelagt De Europæiske Fællesska- Piera Boerio mod Direzione Provinciale del lavoro (Vercelli)
 bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 følgende spørgsmål: om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1. Når henses til retstilstanden den 16. maj 1997, var den
 selvstændige prostitutionsvirksomhed, som en statsbor- Er artikel 9a, stk. 2, i lov nr. 608 af 28. november 1996 —
 ger i medlemsstat A udøvede i medlemsstat B, da omfattet hvad angår dennes regler om, at arbejdsgiveren har pligt til
 af etableringsfriheden (EF-traktatens artikel 52) eller den at give meddelelse om alle ansættelsesforhold til Sezione
 fri udveksling af tjenesteydelser (EF-traktatens artikel 59)? Circoscrizionale per l’Impiego — samt artikel 10 i lovdekret
 Er det herved afgørende, om prostitution på det pågælden- nr. 469 af 23. december 1997, med henvisningen til artikel 9a,
 de tidspunkt inden for landets område blev anset for at i lov nr. 608 af 1996 i tilfælde af formidling foretaget af
 være i strid med almindelig sædelighed og sociale normer? uautoriserede, forenelige med de fællesskabsretlige principper
 i EØF-traktatens artikel 39, 43 og 86 (tidligere artikel 48, 52
 2. Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende: og 90)?
 Havde statsborgeren i medlemsstat A i henhold til
 retstilstanden pr. 16. maj 1997 umiddelbart ret til ophold
 i medlemsstat B ifølge EF-traktatens artikel 8 A?
 3. Såfremt det andet spørgsmål besvares benægtende:
 Havde hun i henhold til retstilstanden pr. 16. maj 1997
 opholdsret under betingelserne i artikel 1 i Rådets direktiv
 90/364 (1) af 28. juni 1990 om opholdsret (EFT L 180, Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 s. 26), selv om medlemsstat B på det nævnte tidspunkt se afsagt den 5. november 2001 af Landesgericht für
 endnu ikke havde gennemført direktivet i national ret? Zivilrechtssachen Wien i sagen DLD Trading Company
 Import-Export, spol. s.r.o. mod Republikken Østrig
 4. Såfremt det tredje spørgsmål besvares bekræftende:
 (Sag C-447/01)
 Skulle hun på indrejsetidspunktet råde over tilstrækkelige
 midler og godtgøre dette over for den kompetente
 myndighed, eller er det tilstrækkeligt, når hun under sit
 ophold i medlemsstat B ikke har faldet dens sociale (2002/C 84/64)
 system til byrde?
 (1) EFT L 180, s. 26. Ved kendelse afsagt den 5. november 2001, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 20. november 2001, har Landes-
 gericht für Zivilrechtssachen Wien i sagen DLD Trading
 Company Import-Export, spol. s.r.o. mod Republikken Østrig
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1. Er den adfærd, som det under faktum er redegjort for, at
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- myndighederne har udvist, herunder navnlig ændringen
 se afsagt den 18. oktober 2001 af Tribunale di Biella (sat af det afgiftsfrie beløb ved rejser fra den 1. januar 1998
 med én dommer) i sagen Roberto Simoncello og Piera til 75 EUR henholdsvis 100 EUR ved toldlovens § 97a
 Boerio mod Direzione Provinciale del lavoro (Vercelli) sammenholdt med toldbekendtgørelsens § 19a, og den
 mængdemæssige begrænsning ved fritagelsen for moms
 og forbrugsafgift for tobaksvarer, i strid med en retsregel
 (Sag C-445/01) i den umiddelbart anvendelige fællesskabsret eller i et
 direktiv, og i givet fald hvilken?
 (2002/C 84/63)
 2. Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende:
 Skaber den krænkede retsregel i den umiddelbart anven-
 Ved kendelse afsagt den 18. oktober 2001, indgået til Dom- delige fællesskabsret eller i et direktiv subjektive rettighe-
 stolens Justitskontor den 19. november 2001, har Tribunale der for sagsøgeren i hovedsagen?


text:
30.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 352/2
 Appel iværksat den 8. august 2013 af Den Italienske Republik til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 30. maj 2013 i sag T-454/10, Den Italienske Republik mod Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav)
 (Sag C-460/13 P)
 2013/C 352/02
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget og avvocato dello Stato S. Varone)
 De andre parter i appelsagen: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav)
 Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon)
 Europa-Kommissionen,
 Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA)
 Confederazione Cooperative Italiane
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Den appellerede dom ophæves.
 —
 Modparterne tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Sagen genstand er en appel af den dom, der blev afsat i sag T-454/10, hvorved Retten:
 a)
 annullerede artikel 52, stk. 2a, andet afsnit, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1580/2007 (1) og artikel 50, stk. 3, i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 (2)»for så vidt som [de] bestemmer, at »værdien af aktiviteter, der ikke udgør en egentlig forarbejdning«, er omfattet af værdien af den afsatte produktion af frugter og grøntsager, der er bestemt til forarbejdning«
 b)
 annullerede artikel 60, stk. 7, i gennemførelsesforordning nr. 543/2011, der fastsætter bestemmelse om finansiering af investeringer og aktioner i forbindelse med forarbejdning af frugter og grøntsager, i sin helhed.
 Ifølge Den Italienske Republik er de i punkt a) nævnte bestemmelser ikke i strid med forordning (EF) nr. 1234/2007, idet der ikke ydes støtte til andre aktiviteter end dem, der er omfattet af forordningen, men alene af forenklingshensyn foreskrives en beregningsmetode for et af parameterne for fællesskabsstøtten,.
 Rettens fortolkning vil medføre en ubegrundet forskelsbehandling blandt producentorganisationer for frugt og grøntsager, hvor støtten til markedsføringen af ét og samme produkt vil variere, afhængigt af, om producentorganisationen er ansvarlig for forarbejdningen eller ej.
 Hvad angår punkt b) — annullation af gennemførelsesforordningens artikel 60, stk. 7 — har Retten foretaget en fejlagtig fortolkning, for så vidt som den fastlår, at der foreligger forskelsbehandling af forarbejdningsvirksomheder, der ikke er medlemmer af producentorganisationer, i forhold til dem, der — oftest som kooperativer — er medlemmer af en producentorganisation.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 1580/2007 af 21.12.2007 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 2200/96, (EF) nr. 2201/96 og (EF) nr. 1182/2007 vedrørende frugt og grøntsager (EUT L 350, s. 1).
 (2) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 af 7.6.2011 om nærmere bestemmelser for anvendelsen af forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår frugt og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager (EUT L 157, s. 1).


text:
C 317/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.11.2001
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren gjort følgende frie bevægelighed. Omregningen i forbindelse med overførslen
 gældende: til Fællesskabernes pensionsordning af de pensionsrettigheder,
 sagsøgeren har optjent i Østrig, før hun tiltrådte tjenesten, er
 — Vilkårlighed og manglende begrundelse, dels ved at udtryk for forskelsbehandling på grundlag af lønklasse, køn,
 administrationen har ændret opfattelse med hensyn til, alder og nationalitet.
 om nogle medikamenter kan godtgøres, og dels ved
 at princippet om den behandlende læges frie valg af
 medikament er blevet tilsidesat i dette tilfælde.
 — Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den beretti-
 gede forventning og af omsorgsforpligtelsen.
 Sag anlagt den 6. september 2001 af André Ronsse mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-205/01)
 Sag anlagt den 5. september 2001 af Maria-Louise Lindor-
 fer mod Rådet for Den Europæiske Union (2001/C 317/64)
 (Sag T-204/01)
 (Processprog: fransk)
 (2001/C 317/63)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 6. september 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 (Processprog: fransk)
 Europæiske Fællesskaber af André Ronsse, Bruxelles, ved
 advokat Eric Boigelot, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 5. september 2001 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union af Maria-Louise Lindorfer, Bruxelles, ved Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 advokaterne Georges Vandersanden, Laure Levi og Dominique
 Dugois. — Ansættelsesmyndighedens afgørelse af 9. november 2000
 om tilbagebetaling af husstandstillæg, der ifølge ansættel-
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: sesmyndigheden fejlagtigt er blevet udbetalt fra den
 1. januar 1994, annulleres.
 — Rådets afgørelse af 3. november 2000, hvorved det antal
 pensionsgivende tjenesteår, der skal lægges til grund for — Ansættelsesmyndighedens afgørelse af 23. november
 beregningen af sagsøgerens pension fra Fællesskaberne, 2000 om at tilbagesøge det husstandstillæg, der tidligere
 er fastsat til fem år, fem måneder og otte dage som følge fejlagtigt er blevet udbetalt fra den 1. januar 1994
 af overførslen af de pensionsrettigheder, hun har optjent (22 433,07 EUR) som indeholdt i den månedlige pension,
 i Østrig forud for tiltrædelsen af tjenesten ved De ved 30 månedlige indbetalinger af 770 EUR fra december
 Europæiske Fællesskaber, annulleres, og om fornødent 2000 til og med maj 2003 og en månedlig indbetaling
 annulleres Rådets afvisning af 31. maj 2001 af sagsøge- på 15,89 EUR i juni 2003, annulleres.
 rens klage af 2. februar 2001.
 — Under alle omstændigheder og uanset hvilken afgørelse
 — Rådet tilpligtes at foretage en ny beregning på et korrekt der træffes vedrørende sagens realitet, tillades det sagsøge-
 juridisk grundlag, dvs. retsmæssigt, af de pensionsgivende ren at anvende en mere fleksibel tilbagebetalingsmåde
 tjenesteår, der skal lægges til grund for beregningen af end den, han aktuelt er blevet pålagt, ved månedlige
 sagsøgerens pension fra Fællesskaberne som følge af indbetalinger på 385 EUR.
 overførslen af hendes pensionsrettigheder fra Østrig.
 — Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at
 — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger. betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har som anbringende til støtte for søgsmålet anført,
 at artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten og artikel 10, I denne sag har sagsøgeren, der er pensioneret tjenestemand,
 stk. 3, og artikel 10, stk. 4, i Rådets afgørelse om fastsættelse anført, at han ifølge ansættelsesmyndigheden fejlagtigt har fået
 af de almindelige gennemførelsesbestemmelser til artiklen er udbetalt et husstandstillæg fra den 1. januar 1994 til den
 ugyldige. Efter sagsøgerens opfattelse er disse artikler, der 31. oktober 2000 og at myndigheden — på grundlag af
 udgør retsgrundlaget for den anfægtede retsakt, en tilsidesættel- vedtægtens artikel 85 — har til hensigt at opnå tilbagebetaling
 se af ligelønsprincippet og af princippet om arbejdskraftens af det beløb, der fejlagtigt er blevet udbetalt for meget.


text:
8.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/7
 DOMSTOLENS DOM
 (Første Afdeling)
 af 9. februar 2006
 i de forenede sager C-226/04 og C-228/04, La Cascina Soc. coop. arl. m.fl. mod Ministero della Difesa m.fl. og Consorzio G.f.M. mod Ministero della Difesa, m.fl. (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Tribunale amministrativo regionale del Lazio) (1)
 (Offentlige kontrakter - direktiv 92/50/EØF - artikel 29, stk. 1, litra e) og f) - tjenesteyderens forpligtelser - betaling af bidrag til sociale sikringsordninger samt skatter og afgifter)
 (2006/C 86/11)
 Processprog: italiensk
 I de forenede sager C-226/04 og C-228/04, angående anmodninger om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Italien) ved afgørelser af 22. april 2004, indgået til Domstolen den 2. juni 2004, i sagerne La Cascina Soc. coop. arl, Zilch Srl (sag C-226/04), mod Ministero della Difesa, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Pedus Service, Cooperativa Italiana di Ristorazione soc. coop. arl (CIR), Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL), og Consorzio G.f.M. (sag C-228/04) mod Ministero della Difesa, La Cascina Soc. coop. arl, har Domstolen (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne K. Schiemann, N. Colneric, K. Lenaerts og E. Juhász (refererende dommer); generaladvokat: M. Poiares Maduro; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den 9. februar 2006 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 29, stk. 1, litra e) og f), i Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler er ikke til hinder for en national retsforskrift eller administrativ praksis, hvorefter en tjenesteyder, som ikke på tidspunktet for udløbet af fristen for indgivelse af anmodning om deltagelse i et udbud har opfyldt sine forpligtelser på området for bidrag til social sikring og på skatte- og afgiftsområdet ved en fuldstændig betaling heraf, efterfølgende kan berigtige sin situation
 —
 ved skattemæssige lempelses- eller eftergivelsesforanstaltninger truffet af staten, eller
 —
 ved en administrativ ordning med henblik på ratebetaling eller gældseftergivelser, eller
 —
 ved indledning af en administrativ eller retslig procedure
 såfremt vedkommende inden for en i en national retsforskrift eller administrativ praksis fastsat frist godtgør, at der er tale om sådanne foranstaltninger eller en sådan ordning, eller at en sådan procedure er indledt inden for fristen.
 (1) EUT C 190 af 24.7.2004.


text:
3.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 65/24
 Sag anlagt den 19. december 2011 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-136/11)
 2012/C 65/46
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne D. Abreu Caldas, A. Coolen, E. Marchal, S. Orlandi og J.-N. Louis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af den afgørelse, som fastsætter godskrivelsen i Fællesskabets pensionsordning af de pensionsrettigheder, som sagsøgeren har erhvervet forud for tiltrædelsen af tjenesten.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelse af 24. maj 2011, der annullerer og erstatter forslaget til overførsel af sagsøgernes pensionsrettigheder i forbindelse med en anmodning i henhold til artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten, og som indeholder et nyt forslag beregnet på grundlag af de almindelige gennemførelsesbestemmelser, der blev vedtaget den 3. marts 2011.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
30.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/8
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 3. marts 2005
 i sag C-90/04, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig (1)
 (Traktatbrud - artikel 7, stk. 1, i direktiv 1999/32/EF - manglende fremsendelse af rapport om svovlindholdet i de flydende brændstoffer, som er anvendt på det nationale område)
 (2005/C 106/15)
 Processprog: tysk
 I sag C-90/04, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 23. februar 2004, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Schieferer og G. Valero Jordana) mod Republikken Østrig (befuldmægtiget: E. Riedl), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R. Silva de Lapuerta, og dommerne J. Makarczyk (refererende dommer), og P. Kūris; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: R. Grass, den 3. marts 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 1999/32/EF af 26. april 1999 om begrænsning af svovlindholdet i visse flydende brændstoffer og om ændring af direktiv 93/12/EØF, idet den ikke inden den 30. juni 2002 har tilsendt Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber rapporten for 2001.
 2.
 Republikken Østrig betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 94 af 17.4.2004.


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 18. april 2014 — T.A. van Dijk mod Staatssecretaris van Financiën
 (Sag C-197/14)
 2014/C 223/06
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: T.A. van Dijk
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal Hoge Raad som højeste nationale retsinstans anse et præjudicielt spørgsmål, der er stillet af en lavere retsinstans, for en anledning til at forelægge Domstolen et præjudicielt spørgsmål eller til at afvente besvarelsen af det af den lavere retsinstans stillede spørgsmål, selv om Hoge Raad finder, at den korrekte anvendelse af EU-retten på det punkt, som den skal påkende, fremgår med en sådan klarhed, at der ikke kan være nogen rimelig tvivl med hensyn til, hvorledes spørgsmålet skal besvares?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål skal besvares bekræftende, er de nederlandske myndigheder da i socialsikringsmæssig henseende bundet af en E101-attest, der er udstedt af en myndighed i en anden medlemsstat, selv om der er tale om en flodskipper i rhinfart, hvorfor reglerne om den lovgivning, der skal finde anvendelse, i forordning nr. 1408/71 (1), som attesten vedrører, ikke kan finde anvendelse i henhold til denne forordnings artikel 7, stk. 2, litra a).
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 149, s. 2).


text:
2.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/2
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 4. juli 2006 — Konstantinos Adeneler, Pandora Kosa-Valdirka, Nikolaos Markou, Agapi Pantelidou, Christina Topalidou, Apostolos Alexopoulos, Konstantinos Vasiniotis, Vasiliki Karagianni, Apostolos Tsitsionis, Aristeidis Andreou, Evangelia Vasila, Kalliopi Peristeri, Spyridon Sklivanitis, Dimosthenis Tselefis, Theopisti Patsidou, Dimitrios Vogiatsis, Rousas Voskakis, Vasileios Giatakis mod Ellinikos Organismos Galaktos (ELOG) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Monomeles Protodikeio Thessalonikis (Grækenland))
 (Sag C-212/04) (1)
 (Direktiv 1999/70/EF - § 1, litra b), og § 5 i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse - flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter i den offentlige sektor - begreberne »flere på hinanden følgende kontrakter« og »objektive omstændigheder« som begrundelse for fornyelse af sådanne kontrakter - foranstaltninger med henblik på at hindre misbrug - sanktioner - rækkevidden af forpligtelsen til overensstemmende fortolkning)
 (2006/C 212/04)
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Monomeles Protodikeio Thessalonikis
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Konstantinos Adeneler, Pandora Kosa-Valdirka, Nikolaos Markou, Agapi Pantelidou, Christina Topalidou, Apostolos Alexopoulos, Konstantinos Vasiniotis, Vasiliki Karagianni, Apostolos Tsitsionis, Aristeidis Andreou, Evangelia Vasila, Kalliopi Peristeri, Spyridon Sklivanitis, Dimosthenis Tselefis, Theopisti Patsidou, Dimitrios Vogiatsis, Rousas Voskakis, Vasileios Giatakis
 Sagsøgt: Ellinikos Organismos Galaktos (ELOG)
 Sagens genstand
 Præjudiciel — Monomeles Protodikio Thessalonikis (Grækenland) — fortolkning af § 5, stk. 1 og 2, i bilaget til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP (EFT L 175, s. 43) — begrebet »objektiv omstændighed« som begrundelse for vedvarende fornyelser af flere på hinanden indgåede tidsbegrænsede kontrakter — begrebet »flere på hinanden følgende kontrakter«
 Konklusion
 1)
 § 5, stk. 1, litra a), i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der blev indgået den 18. marts 1999, og som er opført som bilag til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, skal fortolkes således, at den er til hinder for anvendelsen af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter, der alene er begrundet i, at der er fastsat bestemmelser herom i en medlemsstats lovgivning eller administrative bestemmelser. Begrebet »objektive omstændigheder« som omhandlet i denne bestemmelse kræver derimod, at anvendelsen af denne særlige type ansættelsesforhold som fastsat i national lovgivning begrundes i konkrete forhold, der bl.a. vedrører den pågældende aktivitet og betingelserne for udførelsen heraf.
 2)
 § 5 i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse skal fortolkes således, at den er til hinder for nationale regler som de i hovedsagen omhandlede hvorved kun tidsbegrænsede kontrakter eller ansættelsesforhold, der ikke hver især er adskilt af mindst 20 arbejdsdage, skal anses for »flere på hinanden følgende« som omhandlet i denne bestemmelse.
 3)
 Under de i hovedsagen omhandlede omstændigheder skal rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse fortolkes således, at den, for så vidt som den pågældende medlemsstats interne retsorden ikke for den omhandlede sektor indeholder andre effektive foranstaltninger, der forhindrer eller i givet fald sanktionerer misbrug af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter, er til hinder for anvendelsen af nationale regler, hvorved det alene i den offentlige sektor ubetinget forbydes at ændre flere på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter til en tidsubegrænset kontrakt, hvilke tidsbegrænsede kontrakter rent faktisk har haft til formål at dække arbejdsgiverens »faste og varige behov« og derfor må anses for misbrug.
 4)
 I tilfælde, hvor et direktiv er forsinket gennemført i den pågældende medlemsstats retsorden, og hvor direktivets relevante bestemmelser ikke har direkte virkning, påhviler det de nationale retsinstanser, fra tidspunktet for udløbet af gennemførelsesfristen, så vidt muligt at fortolke national ret i lyset af det pågældende direktivs ordlyd og formål, for at nå det med direktivet tilsigtede resultat, hvorved den fortolkning af national ret, der er mest i overensstemmelse med dette formål, har forrang, og der således kan træffes en afgørelse, der i videst muligt omfang er i overensstemmelse med direktivets bestemmelser.
 (1) EUT C 179 af 10.7.2004.


text:
10.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 413/8
 Sag anlagt den 3. august 2016 af EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Kongeriget Norge
 (Sag E-9/16)
 (2016/C 413/08)
 EFTA-Tilsynsmyndigheden, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgien, ved Carsten Zatschler og Auður Ýr Steinarsdóttirsag som befuldmægtigede, har den 3. august 2016 anlagt sag mod Kongeriget Norge ved EFTA-Domstolen.
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Principalt: Det fastslås, at Norge har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er nævnt i punkt 12zc i kapitel XV i bilag II til EØS-aftalen (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18. december 2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF som ændret), navnlig dennes artikel 128, stk. 1, som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil, idet det har opretholdt en national bestemmelse i form af § 2, stk. 32, i produktforskriften, hvorefter der gælder et forbud mod fremstilling, import, eksport og salg af forbrugsvarer, der indeholder bestemte koncentrationer af perfluoroctansyre (PFOA).
 2.
 Subsidiært: Det fastslås, at Norge har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3 i EØS-aftalen sammenholdt med aftalens artikel 128, stk. 1, idet det har opretholdt en national bestemmelse som den ovenfor nævnte, efter at begrænsningsprocessen som omhandlet i afsnit VIII i nævnte akt, hvortil der henvises i punkt 12zc i kapitel XV i bilag II til EØS-aftalen, er blevet indledt.
 3.
 Mere subsidiært: Det fastslås, at Norge har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EØS-aftalens artikel 11, idet det har opretholdt en national bestemmelse som den ovenfor nævnte.
 4.
 Kongeriget Norge tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Retlige og faktiske omstændigheder samt søgsmålsgrunde:
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har gjort gældende, at Kongeriget Norge har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til REACH-forordningen og/eller i henhold til EØS-aftalen, idet det har opretholdt en national retsforskrift, hvorefter der gælder et forbud mod fremstilling, import, eksport og salg af forbrugsvarer, der indeholder 0,001 % eller derover af et stof, som sædvanligvis betegnes »PFOA«.
 —
 Tilsynsmyndigheden ønsker præciseret, at når først et stof er identificeret som udgørende en ukontrolleret risiko for miljøet og menneskers sundhed, er der kun adgang til at gennemføre ensidig national regulering af stoffer, der er omfattet af REACH, på visse snævert definerede betingelser, der er fastsat i REACH-forordningen.
 —
 Det foreliggende søgsmål vedrører national lovgivning, der er vedtaget i Norge med det formål at begrænse PFOA. Tilsynsmyndigheden anfægter ved dette søgsmål på ingen måde nødvendigheden af at regulere PFOA som stof. Det er i stedet et væsentligt processuelt spørgsmål, som har foranlediget tilsynsmyndigheden til at anlægge nærværende traktatbrudssag: Når en EFTA-stat påviser en risiko for menneskers sundhed eller miljøet, der kan tilskrives et stof, der er omfattet af REACH, er det afgørende for effektiviteten af den ordning, der er indført ved REACH, at en sådan risiko imødegås inden for rammerne af denne ordning, og ikke i form af ensidige foranstaltninger.
 —
 Den 27. august 2013 meddelte den norske regering Tilsynsmyndigheden, at den norske produktforskrift den 27. maj 2013 var blevet ændret derved, at der var indført begrænsninger vedrørende fremstilling, import, eksport og salg af forbrugsvarer, som indeholder PFOA, og visse salte og estere deraf.
 —
 Tilsynsmyndigheden afgav den 8. juli 2015 en begrundet udtalelse herom. I medfør af artikel 31, andet afsnit, i tilsyns- og domstolsaftalenaftalen anmodede Tilsynsmyndigheden Norge om at træffe de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme den begrundede udtalelse inden for en frist på to måneder efter meddelelsen, dvs. senest den 8. september 2015.
 —
 Ved skrivelse af 16. oktober 2015 besvarede Norge den begrundede udtalelse, idet det fastholdt sit standpunkt og fremsatte nogle supplerende bemærkninger. Da Norge stadig opretholdt de anfægtede nationale bestemmelser efter udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist, har Tilsynsmyndigheden besluttet at indbringe sagen for EFTA-Domstolen, jf. artikel 31, andet afsnit, i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen.


text:
4.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 153/34
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 7. maj 2009 — NHL Enterprises mod KHIM — Glory & Pompea (LA KINGS)
 (Sag T-414/05) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om LA KINGS som EF-figurmærke - det ældre nationale figurmærke KING - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 2009/C 153/64
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: NHL Enterprises BV (Rijswijk, Nederlandene) (ved solicitor G. Llewelyn, avocat V. Barresi og solicitor M. Collins)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved J. Novais Gonçalves og D. Botis, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Glory & Pompea, SA (Mataró, Spanien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 6. juli 2005 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 371/2003-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Glory & Pompea, SA og NHL Enterprises BV
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 6. juli 2005 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 371/2003-4) annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, som NHL Enterprises BV har afholdt.
 (1) EUT C 36 af 11.2.2006.


text:
10.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/55
 Sag anlagt den 18. juli 2011 — Langguth Erben mod KHIM (MEDINET)
 (Sag T-378/11)
 2011/C 269/121
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG (Traben-Trarbach, Tyskland) (ved advokaterne R. Kunze og G. Würtenberger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 10. maj 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1598/2010-4) vedrørende EF-varemærkeansøgning nr. 8 786 485 annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »MEDINET« for varer i klasse 33 — ansøgning nr. 8 786 485
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på registrering af det ansøgte varemærke med samme anciennitet som de ældre nationale og internationale varemærker
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 34, 75 og 77 i forordning nr. 207/2009, da appelkammeret i) på ulovlig vis afslog at registrere ancienniteten, ii) ikke behandlede sagsøgerens fremførte argumenter vedrørende appelkamrenes afgørelser om prioritets- og anciennitetskrav og iii) ikke berammede en mundtlig forhandling.


text:
11.9.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 246/12
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 29. juli 2010 — Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs mod Isaac International Limited (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice (Chancery Division) — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-371/09) (1)
 (Forordning (EØF) nr. 2913/92 - toldkodeks - artikel 212a - forordning (EØF) nr. 2454/93 - artikel 292 - forordning (EF) nr. 88/97 - artikel 14 - antidumpingtold - cykelstel)
 2010/C 246/19
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
 Sagsøgt Isaac International Limited
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — High Court of Justice (Chancery Division) — fortolkning af artikel 14c i Kommissionens forordning (EF) nr. 88/97 af 20. januar 1997 om bevilling til fritagelse af importen af visse dele til cykler med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik fra den ved Rådets forordning (EF) nr. 71/97 fastsatte udvidelse af den antidumpingtold, der indførtes ved forordning (EØF) nr. 2474/936 (EFT L 17, s. 17) — fortolkning af artikel 292, stk. 3, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF- toldkodeks (EFT L 253, s. 1) — fortolkning af artikel 212, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 (EFT L 302, s. 1) — antidumpingtold på cykler med oprindelse i Folkerepublikken Kina — betingelser for fritagelse af visse indførsler af vigtige dele af cykler — indhentelse af bevilling med hensyn til særligt anvendelsesformål — importør der ikke har indhentet den fornødne bevilling, idet vedkommende ikke har gjort sig bekendt med bestemmelserne i artikel 14, litra c), i forordning (EF) nr. 88/97 og artikel 297, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 2451/93 — begrebet åbenbar forsømmelighed
 Konklusion
 1)
 Den procedure, der er fastsat i artikel 292, stk. 3, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1602/2000 af 24. juli 2000, kan ikke danne grundlag for en bevilling til en importør, der har hjemsted og udøver sine aktiviteter i to medlemsstater og indfører varer i den første medlemsstat for straks at transportere dem videre til den anden medlemsstat, således at han kan drage fordel af en fritagelse for antidumpingtold i henhold til artikel 14, litra c), i Kommissionens forordning (EF) nr. 88/97 af 20. januar 1997 om bevilling til fritagelse af importen af visse dele til cykler med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik fra den ved Rådets forordning (EF) nr. 71/97 fastsatte udvidelse af den antidumpingtold, der indførtes ved Rådets forordning (EØF) nr. 2474/93.
 2)
 Artikel 212a i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2700/2000 af 16. november 2000, giver ikke mulighed for at meddele fritagelse for antidumpingtold til en importør, som ikke råder over den forudgående bevilling for at drage fordel af en fritagelse for en sådan told i henhold til artikel 14, litra c), i forordning nr. 88/97.
 (1) EUT C 267 af 7.11.2009.


text:
C 34/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.2.2000
 og således har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel fri bevægelighed i henhold til traktaten af 25. marts 1957
 6, stk. 2, artikel 8, stk. 2, litra a), artikel 13 og 17 i direktiv om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, som affattet
 75/439, som ændret ved direktiv 87/101, og artikel 10, stk. 1, ved traktaten af 7. februar 1992 om Den Europæiske
 og artikel 249, stk. 3, EF. Union?
 b) Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens om- 2. Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende:
 kostninger.
 Skal også en person, som er samlever i et ægteskabslignen-
 de forhold med en anerkendt flygtning, der er beskæftiget
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter som arbejdstager, og som passer og opdrager deres fælles
 barn, anses for familiemedlem i den forstand, hvori
 I henhold til artikel 10, stk. 1, og artikel 249, stk. 3, EF, som udtrykket er anvendt i artikel 1, litra f), nr. i), i forordning
 er bindende, er medlemsstaterne forpligtet til inden for den (EØF) nr. 1408/71?
 fastsatte frist at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige
 for at gennemføre de direktiver, der er rettet til dem, i 3. Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende:
 deres nationale retsorden, og straks underrette Kommissionen
 herom. Den pågældende frist, der er fastsat i artikel 2 i direktiv Finder forordning (EØF) nr. 1408/71 også anvendelse, når
 87/101, udløb den 1. januar 1990, og Den Portugisiske en flygtning er indrejst direkte fra et tredjeland i en
 Republik har endnu ikke udstedt de ovenfor opregnede medlemsstat og ikke er flyttet inden for Fællesskabet?
 bestemmelser.
 4. Såfremt spørgsmål 1 og 3 besvares bekræftende, men
 spørgsmål 2 besvares benægtende:
 (1) Rådets direktiv 78/319/EØF af 20.3.1978 om giftigt og farligt
 affald (EFT L 84 af 31.3.1978, s. 43). Er fællesskabsretlige bestemmelser til hinder for en national
 (2) Rådets direktiv 75/442/EØF af 15.7.1975 om affald (EFT L 194 ordning, hvorefter krav på familieydelser ikke opnås med
 af 25.7.1975, s. 39). tilbagevirkende kraft fra tidspunktet for anerkendelse som
 (3) Rådets direktiv 91/156/EØF af 18.3.1991 om ændring af direktiv flygtning, men først med meddelelsen af en opholdstilla-
 75/442/EØF om affald (EFT L 78 af 26.3.1991, s. 32).
 (4) Rådets direktiv 91/689/EØF af 12.12.1991 om farligt affald (EFT
 delse?
 L 377 af 31.12.1991, s. 20).
 (5) Rådets direktiv 75/439/EØF af 16.6.1975 om bortskaffelse af
 olieaffald (EFT L 194 af 25.7.1975, s. 23). (1) EFT 1971 II, s. 366.
 (6) Rådets direktiv 87/101/EØF af 22.12.1986 om ændring af direktiv
 75/439/EØF om bortskaffelse af olieaffald (EFT L 42 af 12.2.1987,
 s. 43).
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 5. august 1999 af Bundessozialgericht i sagen
 Akhtar Seyed Abbasy mod Landeskreditbank Baden-
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- Württemberg — Förderbank
 se afsagt den 5. august 1999 af Bundessozialgericht i
 sagen Vetharanigam Pathminidevi mod Landeskreditbank (Sag C-425/99)
 Baden-Württemberg — Förderbank
 (2000/C 34/19)
 (Sag C-407/99)
 Ved kendelse afsagt den 5. august 1999, indgået til Domstolens
 (2000/C 34/18) Justitskontor den 3. november 1999, har Bundessozialgericht
 i sagen Akhtar Seyed Abbasy mod Landeskreditbank Baden-
 Ved kendelse afsagt den 5. august 1999, indgået til Domstolens Württemberg — Förderbank forelagt De Europæiske Fællesska-
 Justitskontor den 25. oktober 1999, har Bundessozialgericht bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 i sagen Vetharanigam Pathminidevi mod Landeskreditbank følgende spørgsmål:
 Baden-Württemberg — Förderbank forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse 1. Finder Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 (1) af 14. juni
 af følgende spørgsmål: 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på
 arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres fa-
 1. Finder Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni miliemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, anven-
 1971 (1) om anvendelse af de sociale sikringsordninger delse på flygtninge og deres familiemedlemmer, der har
 på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres statsborgerskab i et tredjeland, når disse ikke har ret til fri
 familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, bevægelighed i henhold til traktaten af 25. marts 1957 om
 anvendelse på flygtninge og deres familiemedlemmer, der oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, som affattet ved
 har statsborgerskab i et tredjeland, når disse ikke har ret til traktaten af 7. februar 1992 om Den Europæiske Union?


text:
C 188/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3.7.1999
 korrektioner med faste satser, som Kommissionen har 3. Da der ikke foreligger nogen korrekt tekniske og/eller
 fastsat. I alt fald havde forligsinstitutionen selv i sin videnskabelig begrundelse for begrænsningen, må arealbe-
 endelige beretning givet udtryk for den opfattelse, at grænsningen, som støtten ydes for i henhold til ordningen,
 Kommissionen ikke fyldestgørende på dette punkt havde anses for vilkårligt fastsat. Den anfægtede afgørelse er
 begrundet anvendelsen af den nævnte sats på 25 %. derfor, for så vidt som støtten i henhold til ordningen højst
 kan ydes for 100 ha, utilstrækkelig begrundet, vilkårlig og
 således i strid med EF-traktatens artikel 190.
 (1) EFT L 61 af 10.3.1999, s. 37.
 4. Den anfægtede afgørelse er en retsakt, som med tilbagevir-
 kende kraft indeholder bestemmelse om en begrænsning
 på 100 ha i henhold til ordningen, hvilket strider mod
 grundlæggende retsikkerhedsprincipper og princippet om
 beskyttelse af den berettigede forventning. Den anfægtede
 afgørelse er derfor, for så vidt som støtten i henhold til
 Sag anlagt den 22. april 1999 af Det Forenede Kongerige ordningen begrænses til 100 ha, ugyldig.
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-148/99)
 (1) Af 28.4.1989 om gennemførelsesbestemmelser for støtte til
 spindhør og hamp (EFT L 121 af 29.4.1989, s. 4).
 (1999/C 188/44)
 (2) Rådets forordning (EØF) nr. 1308/70 af 29.6.1970 om den fælles
 markedsordning for hør og hamp, EFT 1970 II, s. 356.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. april
 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af Det Forenede Kongerige ved Assistant Treasury
 Solicitor John E. Collins, som befuldmægtiget, bistået af
 barrister Alastair Sutton, Bar of England and Wales; og med
 valgt adresse i Luxembourg på Det Forenede Kongeriges
 Ambassade, 14, boulevard Roosevelt.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørel-
 — Annullation af de dele af den anfægtede afgørelse, som se truffet den 23. marts 1999 af Verwaltungsgerichtshof i
 indeholdt en nedsættelse på 869 283 GBP af de beløb, der sagen Johannes Blachnitzky mod Landes- Grundverkehr-
 var tildelt Det Forenede Kongerige i henhold til ordningen skommission beim Amt der Tiroler Landesregierung
 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1164/89 (1).
 — Kommissionen tilpligtes at betale Det Forenede Kongeriges (Sag C-149/99)
 omkostninger.
 (1999/C 188/45)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved afgørelse truffet den 23. marts 1999, indgået til Domstol-
 ens Justitskontor den 22. april 1999, har Verwaltungsgericht-
 1. Forordningen (EØF) nr. 1164/89 indeholder ingen bestem- shof i sagen Johannes Blachnitzky mod Landes- Grundverkehr-
 melser, som begrænser medlemsstaternes skøn ved afgørel- skommission beim Amt der Tiroler Landesregierung forelagt
 sen af de relevante kriterier for fastsættelse af de sorter, de De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 beslutter at anvende i henhold til forordningen. Forordnin- præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 gen indeholder ingen bestemmelse om en begrænsning på
 100 ha (og heller ikke nogen angivelse af arealbegrænsnin- 1. Skal artikel 1, stk. 1, i Rådets direktiv 90/364/EØF (1) af
 ger). Den anfægtede afgørelse er baseret på en misfortol- 28. juni 1990 om opholdsret, sammenholdt med artikel 2,
 kning af forordningen og er derfor retsstridig, for så vidt stk. 3, og artikel 3 i samme direktiv og eventuelt sammen-
 der i henhold hertil alene efter ordningen højst kan ydes holdt med EF-traktatens artikel 6, fortolkes således, at der
 støtte for 100 ha. af disse i princippet kan udledes en umiddelbar ret for
 statsborgere fra en anden medlemsstat i for Den Europæi-
 2. Kommissionen har ved den anfægtede afgørelse reelt ske Union til at erhverve fast ejendom som primær bopæl?
 indført en lovbestemmelse, der har til virkning, at række-
 vidden af forordning (EØF) nr. 1164/89 begrænses. Kom-
 missionen har gjort dette under dække af en administrativ 2. Falder det forhold, at en statsborger fra en anden medlems-
 afgørelse. Kommissionen har herved ikke fulgt fremgangs- stat i for Den Europæiske Union erhverver af fast ejendom
 måderne i artikel 12 i forordning (EØF) nr. 1308/70 (2). i en medlemsstat, hvor han er i besiddelse af en tilsvarende
 Den anfægtede afgørelse er følgelig, for så vidt som der i opholdstilladelse for statsborgere i en EU-medlemsstat, og
 henhold hertil alene efter ordningen højst kan ydes støtte hvor han har sin primære bopæl, ind under bestemmelser-
 til 100 ha, ugyldig, fordi Kommissionen ved dens udstedel- ne i EF-traktatens artikel 73 B, stk. 1, om de frie kapitalbe-
 se klart har overtrådt sin kompetence og/eller tilsidesat et vægelser hhv. under Rådets direktiv 88/361/EØF (2) af
 væsentligt formkrav, navnlig ikke overholdt fremgangsmå- 24. juni 1988 om gennemførelse af traktatens artikel 67
 derne i artikel 12 i forordning (EØF) nr. 1308/70. (det såkaldte kapitalbevægelsesdirektiv)?


text:
C 239/24 DA Den Europæiske Unions Tidende 4.10.2003
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: effektive virkning af forliget mellem parterne i den første
 sag har lidt skade. Sagsøgeren har for det tredje foreholdt
 Kommissionen, at den har tilsidesat princippet om god
 — Afgørelsen af 24. januar 2003 fra udvælgelseskomitéen forvaltningsskik og omsorgspligten. Som fjerde og sidste
 for udvælgelsesprøve KOM/PB/99, hvorved sagsøgerens anbringende påberåber sagsøgeren sig, at der foreligger magt-
 anmodning af 26. juni 2002 til udvælgelseskomitéen fordrejning, og at princippet om forbud mod forskelsbehand-
 annulleres, for at udvælgelseskomitéen genovervejer sin ling, vedtægtens artikel 27 samt retten til en karriere er
 afgørelse af 8. marts 2000, hvorved sagsøgeren ikke fik tilsidesat.
 adgang til den mundtlige prøve, på grundlag af den aftale,
 som blev indgået mellem sagsøgeren og Kommissionen i
 det uformelle møde for Fjerde Afdeling af Retten i Første (1 ) Sag T-34/01, offentliggjort i EFT C 108 af 7.4.2001, s. 28.
 Instans den 20. marts 2002 som led i den sag, der var
 anlagt til prøvelse af afgørelsen af 8. marts 2000 (sag
 T-34/01).
 — Om fornødent annulleres ansættelsesmyndighedens afgø-
 relse af 13. juni 2003 meddelt den 20. juni 2003, hvorved
 sagsøgerens klage afvises.
 Sag anlagt den 31. juli 2003 af Società Ghiotto srl mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Afgørelsen af 8. marts 2000 fra udvælgelseskomitéen for
 udvælgelsesprøve KOM/PB/99 annulleres, og sagsøgeren
 gives adgang til udvælgelsesprøvens mundtlige prøve. (Sag T-270/03)
 (2003/C 239/45)
 — Sagsøgeren tilkendes 8 150,10 EUR i erstatning.
 (Processprog: italiensk)
 — Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 31. juli 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Società Ghiotto srl ved advokaterne
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Leonardo Lavitola og Chiara Reggio d’Aci.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren havde for Retten anlagt sag til prøvelse af afgørel-
 sen fra udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve KOM/PB/ — Annullation, i det omfang sagsøgerens interesser herved
 99, hvorved sagsøgeren meddeles afslag på adgang til udvælgel- krænkes, af Kommissionens forordning (EF) nr. 1065/97
 sesprøvens mundtlige del (1). I retsmødet i denne sag indgik af 12. juni 1997 og de hertil hørende bilag, navnlig
 parterne forlig, hvorefter sagsøgeren skulle tilstilles de rettede varespecifikationen for den beskyttede geografiske beteg-
 kopier af hendes svar og en kopi af de svar, som var fastlagt af nelse »Prosciutto di Norcia« med henblik på den retsstridi-
 udvælgelseskomitéen, og sagsøgeren skulle meddele udvælgel- ge forskrift (artikel 3) om, at svin skal hidrøre fra nationale
 seskomitéen eventuelle bemærkninger hertil. Efter indgåelsen bedrifter. Som følge heraf bør Kommissionen tilpligtes at
 af forliget hævede sagsøgeren sin første sag. Efter at have betale sagens omkostninger.
 gennemgået de kopier, som udvælgelseskomitéen havde frem-
 sendt, anmodede sagsøgeren den om at genoverveje sin
 afgørelse og give sagsøgeren adgang til den mundtlige prøve.
 Nærværende søgsmål vedrører afvisningen af denne anmod- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 ning.
 Det sagsøgende selskab opererer inden for sektoren for
 distribution af levnedsmidler. Det har via sin leverandør
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande gjort gældende, at indkøbt hvidt svinekød på det europæiske marked hidrørende
 reglerne for udvælgelseskomitéers arbejde er tilsidesat, at der fra svinebedrifter, som skulle anvendes til forarbejdning og
 foreligger en fejlagtig bedømmelse, og at princippet om lagring i en virksomhed, der er godkendt hertil inden for
 ligebehandling er tilsidesat. Hun har ligeledes fremsat et rammerne af den beskyttede geografiske betegnelse (IGP)
 anbringende om, at begrundelsespligten er tilsidesat, og at den »Prosciutto di Norcia«.
 ---pagebreak--- 4.10.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 239/25
 Med søgsmålet anfægtes Kommissionens forordning (EF) Sag anlagt den 7. august 2003 af Azienda Agricola
 nr. 1065/97 af 12. juni 1997 om komplettering af bilaget til »Le Canne« srl mod Kommissionen for De Europæiske
 forordning (EF) nr. 1107/96 om registrering af geografiske Fællesskaber
 betegnelser og oprindelsesbetegnelser efter proceduren i arti-
 kel 17 i Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 (1), i det omfang
 denne vedrører de bestemmelser for den beskyttede geografiske (Sag T-276/03)
 betegnelse »Prosciutto di Norcia«, som Kommissionen har
 vedtaget vedrørende de omhandlede IPG.
 (2003/C 239/46)
 For det første anfører sagsøgeren, at forordningen ikke indehol- (Processprog: italiensk)
 der nogen henvisning til indholdet af den varespecifikation,
 der regulerer produktionen af den beskyttede geografiske
 betegnelse »Prosciutto di Norcia«, som med hensyn til råvarerne
 begrænser sig til i artikel 3 at foreskrive, at de skal hidrøre fra
 svinebedrifter af krydsede og udvalgte svin af hvid race, Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 men uden nogen stedlig angivelse hvad angår bedrifternes den 7. august 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 beliggenhed. Disse bestemmelser blev offentliggjort i Gazzetta Europæiske Fællesskaber af Azienda Agricola »Le Canne« srl
 Ufficiale della Repubblica italiana (Italiens Lovtidende). ved advokaterne Giuseppe Carraro og Francesca Mazzonetto.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Den kompetente nationale myndighed har imidlertid pålagt
 den virksomhed, som foretog forarbejdning og lagring af
 skinken, at ophøre med enhver forarbejdning af kød hidrøren- — Det fastslås i medfør af traktatens artikel 232, at Kommis-
 de fra andre end italienske svinebedrifter. Dette begrundes sionen har tilsidesat sine fællesskabsretlige forpligtelser,
 med, at bestemmelserne i den ordning, som Kommissionen da den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger
 har godkendt for de omhandlede IGP, indeholder en sådan med henblik på at opfylde dommen afsagt af Retten i
 forskrift. Første Instans den 5. marts 2002 i sag T-241/00.
 — Kommissionen tilpligtes at betale erstatning, som mindst
 udgør beløbet på de andele af støtten, der ikke er udbetalt,
 Til støtte for påstanden fremfører sagsøgeren følgende anbrin- tillige med den rente, sagsøgeren er afkrævet af banker,
 gender: fra datoen for den sidste, forudgående delvise betaling,
 indtil hele det skyldige støttebeløb er betalt.
 — Tilsidesættelse af Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af
 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og lev-
 nedsmidler ( 2).
 — Tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 28 og 29 om fri Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 indførsel og bestemmelserne til beskyttelse af det indre
 markeds funktion (traktatens artikel 3 og 4).
 Sagen er opstået på grund af en nedsættelse af Fællesskabets
 bidrag ved medfinansieringen af forskellige arbejder til moder-
 — Tilsidesættelse af principperne om fri konkurrence og nisering og ombygning af det sagsøgende selskabs dambrugs-
 forbuddet mod at vedtage foranstaltninger til gunst for anlæg. Afgørelsen om nedsættelsen blev annulleret ved Dom-
 nationale virksomheder. stolens dom i sag C-10/98 P (1). Ved dom af 5. marts
 2002 (2) blev en ny afgørelse om nedsættelse af samme bidrag
 annulleret, fordi Kommissionen ikke havde vurderet, om det
 — Fejl og mangler ved undersøgelsen forud for Kommissio- faktisk gennemførte projekt kunne anses for at være produktivt
 nens godkendelse af bestemmelserne. og i overensstemmelse med de oprindelige planer.
 ( 1) EFT L 156 af 13.6.1997, s. 5. Sagsøgeren anfører, at Kommissionen, efter at den anden dom
 ( 2) EFT L 208 af 24.7.1992, s. 1. havde fået retskraft, havde forpligtet sig til at foretage den
 krævede vurdering bl.a. ved en besigtigelse på stedet. Kommis-
 sionen har imidlertid ikke taget stilling, efter at besigtigelsen
 blev foretaget den 16. og 17. september 2002, men udsat
 udbetalingen af saldoen for støttebeløbet på ubestemt tid.


text:
5.9.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 278/29
 S.A., mod J. CompanÄ Calbuig (sag C-265/98), Salvat Edi- Sag anlagt den 17. juli 1998 af Kommissionen for De
 tores, S.A., mod G. Caminati (sag C-266/98), OceÂano Europñiske Fñllesskaber mod Kongeriget Spanien
 Grupo Editorial, S.A., mod R. Bogas CardenÄosa (sag (Sag C-274/98)
 C-267/98), OceÂano Grupo Editorial, S.A., mod M. Casas
 MingueÂlez (sag C-268/98), Planeta CreÂdito, S.A., mod A. (98/C 278/54)
 Villar Castelao (sag C-269/98), Artel, S.A., mod P. López
 Aznar (sag C-270/98), Salvat Editores, S.A., mod J. A. Ser-
 rano Garrido (sag C-271/98) og Artel, S.A., mod F. Aren- Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 com Salazar (sag C-272/98) forelagt De Europñiske Fñl- 17. juli 1998 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kom-
 lesskabers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgù- missionen for De Europñiske Fñllesskaber ved Eric Gip-
 relse af fùlgende spùrgsmål: pini Fournier og Francisco de Sousa Fialho, Kommissio-
 nens Juridiske Tjeneste, som befuldmñgtigede, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz,
 Wagnercentret.
 Det prñjudicielle spùrgsmål fra Juzgado de Primera
 Instancia nr. 35, Barcelona, er det samme som i sag
 C-240/98ÐC-244/98 (1). Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 (1) Se side 21 i denne Tidende.
 forpligtelser efter EF-traktaten, da det ikke har udar-
 bejdet de handlingsprogrammer, som er foreskrevet i
 artikel 5 i Rådets direktiv 91/676/EéF af 12. december
 1991 om beskyttelse af vand mod forurening forårs-
 aget af nitrater, der stammer fra landbruget (1).
 Ð Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse ninger.
 afsagt den 14. maj 1998 af Bundesfinanzhof i sagen Hans-
 Josef Schlebusch mod Hauptzollamt Trier
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 (Sag C-273/98)
 (98/C 278/53) Ifùlge EF-traktatens artikel 189, stk. 3, jf. artikel 5, stk. 1,
 er direktiver bindende for de medlemsstater, som de er ret-
 tet til, hvilket indebñrer, at medlemsstaterne er forpligtet
 til at vedtage de nùdvendige foranstaltninger til gennem-
 Ved kendelse afsagt den 14. maj 1998, indgået til Domsto- fùrelse af det pågñldende direktiv inden den frist herfor,
 lens Justitskontor den 20. juli 1998, har Bundesfinanzhof som er fastsat i direktivet. Da den fùrste udpegelse af sår-
 Ð VII. Afdeling Ð i sagen Hans-Josef Schlebusch mod bare zoner skulle vñre sket inden en frist på to år efter
 Hauptzollamt Trier forelagt De Europñiske Fñllesskabers direktivets meddelelse (jf. artikel 3, stk. 2), udlùb fristen
 Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùl- for udarbejdelsen af de i direktivets artikel 5 foreskrevne
 gende spùrgsmål: handlingsprogrammer i december 1995.
 (1) EFT L 375 af 31.12.1991, s. 1.
 Skal artikel 3a, stk. 3, fùrste punktum, i Rådets forordning
 (EéF) nr. 857/84 (1), som ñndret ved forordning (EéF)
 nr. 1639/91 (2) fortolkes således, at en mñlkeproducent
 skal have tildelt en endelig specifik referencemñngde,
 såfremt han i det i den nñvnte forskrift anfùrte tidsrum
 ikke har udnyttet den ham forelùbigt tildelte specifikke Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 referencemñngde til en tilsvarende stùrre mñlkeproduk- afsagt den 15. juli 1998 af Klagenñvnet for Udbud i sagen
 tion, men til udnyttelse har overladt den del af sin mñlke- Unitron Scandinavia A/S og 3-S A/S, Danske Svineprodu-
 kvote til en anden bedrift, der svarer til den oprindelige centers Serviceselskab mod Ministeriet for Fùdevarer,
 referencemñngde, som hans bedrift yderligere rådede over Landbrug og Fiskeri
 i forhold til den forelùbigt tildelte specifikke reference- (Sag C-275/98)
 mñngde?
 (98/C 278/55)
 (1) Rådets forordning nr. 857/84 om almindelige regler for anven-
 delsen af den i artikel 5c i forordning nr. 804/68 omhandlede Ved kendelse afsagt den 15. juli 1998, indgået til Domsto-
 afgift på mñlk og mejeriprodukter (EFT L 90 af 1.4.1984, lens Justitskontor den 20. juli 1998, har Klagenñvnet for
 s. 13). Udbud i sagen Unitron Scandinavia A/S og 3-S A/S, Dan-
 (2) EFT L 150 af 15.6.1991, s. 35.
 ske Svineproducenters Serviceselskab mod Ministeriet for
 Fùdevarer, Landbrug og Fiskeri forelagt De Europñiske
 Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudiciel
 afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:


text:
28.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 25/14
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 10. november 2011 — straffesag mod QB (*1) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Bruchsal — Tyskland)
 (Sag C-405/10) (1)
 (Miljøbeskyttelse - forordning (EF) nr. 1013/2006 og forordning (EF) nr. 1418/2007 - kontrol med overførsel af affald - forbud mod eksport af brugte katalysatorer til Libanon)
 (2012/C 25/22)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Amtsgericht Bruchsal
 Part i hovedsagen
 QB (*1)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Amtsgericht Bruchsal — fortolkning af artikel 37 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006 af 14. juni 2006 om overførsel af affald (EUT L 190, s. 1) og af Kommissionens forordning (EF) nr. 1418/2007 af 29. november 2007 om eksport til nyttiggørelse af visse typer affald, der er opført i bilag III eller IIIA til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006, til visse lande, der ikke er omfattet af OECD-beslutningen om kontrol med grænseoverskridende overførsel af affald (EUT L 316, s. 6) — forbud mod eksport af affald i affaldsgruppe B 1120 (katalysatorer) til Libanon
 Konklusion
 Artikel 36, stk. 1, litra f), og artikel 37 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006 af 14. juni 2006 om overførsel af affald, sammenholdt med bestemmelserne i Kommissionens forordning (EF) nr. 1418/2007 af 29. november 2007 om eksport til nyttiggørelse af visse typer affald, der er opført i bilag III eller IIIA til forordning nr. 1013/2006, til visse lande, der ikke er omfattet af OECD-beslutningen om kontrol med grænseoverskridende overførsel af affald, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 740/2008 af 29. juli 2008, skal fortolkes således, at eksport fra Den Europæiske Union til Libanon af affald, der er bestemt til nyttiggørelse, og som henhører under kode B1120, liste B, del 1, i bilag V til forordning nr. 1013/2006, er forbudt.
 (*1) Information er fjernet eller erstattet inden for rammerne af beskyttelse af personoplysninger og/eller fortrolighed.
 (1) EUT C 288 af 23.10.2010.


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/51
 Sag anlagt den 20. juni 2008 — Iranian Tobacco mod KHIM — AD Bulgartabac (TIR 20 FILTER CIGARETTES)
 (Sag T-245/08)
 (2008/C 223/90)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Iranian Tobacco Company (Teheran, Iran) (ved Rechtsanwältin M. Beckensträter)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: AD Bulgartabac Holding (Sofia, Bulgarien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 11. april 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 708/2007-1), som blev meddelt den 21. april 2008, annulleres.
 —
 De sagsomkostninger, der kan erstattes, herunder de omkostninger, der er opstået i sagen for Harmoniseringskontoret inkl. sagsøgtes omkostninger, pålægges adciterede.
 —
 Subsidiært fastslås det — idet afgørelserne af 11. april 2008 og 7. marts 2007 — 1414C — ophæves, at adciteredes påstand af 8. november 2005 ikke kunne antages til realitetsbehandling.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret fortabt: Figurmærket »TIR 20 FILTER CIGARETTES« for varer i klasse 34 (EF-varemærke nr. 400 804).
 Indehaver af EF-varemærket: Iranian Tobacco Company
 Indgiveren af begæringen om varemærkets fortabelse: AD Bulgartabac Holding.
 Annullationsafdelingens afgørelse: Det omhandlede varemærke erklæret fortabt.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på sagsøgerens klage.
 Søgsmålsgrunde: Der er i strid med fællesskabsretten, forordning (EF) nr. 40/94 (1) og andre processuelle principper ikke blevet taget hensyn til de betingelser for antagelse til realitetsbehandling, som med hensyn til AD Bulgartabac Holdings begæring skal iagttages ex officio.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1003 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
4.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 300/52
 Sag anlagt den 6. oktober 2004 af Vittoria Tebaldi m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-415/04)
 (2004/C 300/101)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 6. oktober 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Vittoria Tebaldi, Tervuren (Belgien), Vicente Tejero Gazo, Sterrebeek (Belgien), Victor González Martínez, Bruxelles, og Alessandro Giovannetti, Ernster (Luxembourg), ved avocats Gilles Bounéou og Frédéric Frabetti, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af listen over tjenestemænd forfremmet i forfremmelsesåret 2003, for så vidt som sagsøgerne ikke er opført på denne liste, samt følgelig af de aktstykker, der dannede grundlag for denne afgørelse.
 Subsidiært:
 —
 Annullation af tildelingen af forfremmelsespoints i forfremmelsesåret 2003, i særdeleshed på foranledning af indstillingerne fra forfremmelsesudvalgene.
 —
 Retten træffer afgørelse om omkostninger, udgifter og honorarer og tilpligter Kommissionen at afholde disse.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgerne i denne sag anfægter ansættelsesmyndighedens afslag på at forfremme dem i lønklasse i forfremmelsesåret 2003.
 Sagsøgerne har til støtte for deres påstande gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af:
 —
 vedtægtens artikel 45 og de almindelige gennemførelsesbestemmelser hertil.
 —
 Vejledning i bedømmelse og forfremmelse af tjenestemænd.
 —
 principperne om forbud mod forskelsbehandling og om forbud mod usaglig sagsbehandling samt af forpligtelsen til at begrunde retsakter.
 —
 princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.
 —
 omsorgspligten.


text:
5.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 148/54
 Sag anlagt den 1. april 2010 — Bombín Bombín mod Kommissionen
 (Sag F-22/10)
 2010/C 148/96
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Luis María Bombín Bombín (Rom, Italien) (ved abogado R. Pardo Pedernera)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af Europa-Kommissionens afgørelse som svar på sagsøgerens klage, hvorved der kun indrømmes økonomisk kompensation for 12 feriedage og ikke for de 29 optjente feriedage, som han endnu ikke havde afholdt på det tidspunkt, hvor han påbegyndte sin orlov.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af 4. januar 2010, hvorved sagsøgeren kun fik anerkendt og udbetalt økonomisk kompensation for 12 feriedage, annulleres.
 —
 Sagsøgeren indrømmes (med hensyn til beregning og efterfølgende økonomisk kompensation) alle de feriedage (i alt 29 dage), der var optjent ret til, og som han endnu ikke havde afholdt på det tidspunkt, hvor han påbegyndte sin orlov.
 —
 Sagsøgeren nedlægger ingen påstand for så vidt angår sagsomkostningerne, idet han er af den opfattelse, at Personalerettens afgørelse af denne sag er væsentlig for begge parter, der begge er i god tro, hvilket ikke begrunder en påstand herom.