text:
22 . 6 . 96 [_DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 180/21
 fuldbyrdelse — uanset om rekvisitus med rimelig virksomhed, der modtager ydelserne, foretager rengø
 hed burde have forudset dem — og som derfor ikke ring ved hjælp af sine egne arbejdstagere eller ved hjælp
 blev fremført for retten i domsstaten af andre i henhold til en ny kontrakt ?
 v ) forhold, som de sagsøgte var bekendt med, men
 som de ikke havde lejlighed til at fremføre for retten
 i domsstaten ?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 Beføjelser i tilknytning til udscettelsesbeføjeisen i artikel 38, afsagt den 29. marts 1996 af Belgiens Conseil d'État i sagen
 stk . 1 ASBL Inter-Environnement Wallonie mod regionen Vallo
 nien
 7) Har den ret, der behandler appel- eller genoptagelses ( Sag C-129/96 )
 sagen i henhold til artikel 37, stk . 1 , beføjelse til at gøre ( 96/C 180/44 )
 en afgørelse om udsættelse af fuldbyrdelsesproceduren
 betinget af, at domfældte stiller en sikkerhed eller en Ved dom afsagt den 29 . marts 1996 , indgået til Domstolens
 garanti, der er tilstrækkelig til at beskytte domhaverens Justitskontor den 23 . april 1996, har Belgiens Conseil d'État
 interesser i tilfælde af, at domfældte ikke får medhold i i sagen ASBL Inter-Environnement Wallonie mod regionen
 appellen af dommen i domsstaten ? Vallonien forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 mål :
 (') Konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence
 og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder
 handelssager ( EFT 1972 nr . L 299 , s . 32 ) som ændret ved 1 ) Er EØF-traktatens artikel 5 og 189 til hinder for, at
 Konventionen af 9 , oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, medlemsstaterne vedtager en bestemmelse, der er i strid
 Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordir med direktiv 75/442/EØF af 15 . juli 1975 om affald ( ] ),
 lands tiltrædelse ( EFT 1 978 nr. L 304, s. 1 og — som ændret — som ændret ved direktiv 91 / 156/EØF af 18 . marts
 s . 77 ). 1991 ( 2 ), mens fristen for gennemførelse af direktivet
 løber ?
 Er de samme bestemmelser i traktaten til hinder for, at
 medlemsstaterne vedtager og sætter en bestemmelse i
 kraft, der angiver at være en gennemførelse af det
 nævnte direktiv, men hvis bestemmelser ser ud til at
 Anmodning om préjudiciel afgorelse forelagt ved kendelse være i strid med bestemmelserne i dette direktiv ?
 afsagt den 22 . februar 1996 af Tribunal Superior de Justicia
 de Murcia, Afdelingen for Sociale Sager, i sagen Francisco 2 ) Er et stof, der er omhandlet i bilag I til Rådets direktiv
 Hernández Vidal SA mod Prudencia Gómez Pérez, María 91 /156/EØF af 18 . marts 1991 om ændring af direktiv
 Gómez Pérez og Contratas y Limpiezas SL 75/442/EØF om affald, og som direkte eller indirekte er
 ( Sag C-127/96 ) integreret i en industriel produktionsproces, affald som
 omhandlet i direktivets artikel 1 , litra a )?
 ( 96/C 180/43 )
 C ) EFT nr . L 194 , s . 39 .
 Ved kendelse afsagt den 22 . februar 1996 , indgået til ( 2 ) EFT nr . L 78 , s . 32 .
 Domstolens Justitskontor den 22 . april 1996, har Tribunal
 Superior de Justicia de Murcia, Afdelingen for Sociale Sager,
 i sagen Francisco Hernandez Vidal SA mod Prudencia
 Gomez Pérez, Maria Gomez Pérez og Contratas y Limpiezas
 SL forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs afsagt den 28 . februar 1996 af Supremo Tribunal Admi
 mål :
 nistrative ( Anden Afdeling — told- og skattesager) i sagen
 Fazenda Publica mod Solisnor-Estaleiros Navais SA
 a ) Er et arbejde, der består i rengøringsydelser i lokaler
 tilhørende en virksomhed, hvis hovedproduktion ikke er ( Sag C-130/96 )
 rengøring — i nærværende sag fremstilling af tygge ( 96/C 180/45 )
 gummi og bolcher — men som varigt har behov for
 denne sekundære aktivitet, en » del af en bedrift «? Ved kendelse afsagt den 28 . februar 1996 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 24 . april 1996 , har Supremo
 b ) Endvidere spørges, om begrebet » overførsel ved aftale « Tribunal Administrative ( Anden Afdeling — told- og
 kan omfatte opsigelsen af en forretningskontrakt ved skattesager ) i sagen Fazenda Publica mod Solisnor-Estalei
 rørende levering af rengøringsydelser, der, efter at ros Navais SA forelagt De Europæiske Fællesskabers
 kontrakten på grundlag af årlige forlængelser har varet Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 tre år, sker ved udløbet af det tredje år i henhold til spørgsmål :
 beslutning truffet af den virksomhed, der modtager
 ydelserne ? I tilfælde af en bekræftende besvarelse Skal stempelafgiften anses for at være en omsætningsafgift i
 spørges, hvorvidt dette svar kan afhænge af, om den henhold til artikel 33 i de sjette direktiv ( x ), for hvilken der


text:
21.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 235/14
 Rettens dom af 4. juni 2014 — Sina Bank mod Rådet
 (Sag T-67/12) (1)
 ((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Iran med det formål at undgå nuklear spredning - indefrysning af midler - annullationssøgsmål - retsakter, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål - afvisning fra realitetsbehandling - ret til forsvar))
 2014/C 235/18
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Sina Bank (Teheran, Iran) (ved advokaterne B. Mettetal og C. Wucher-North)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved B. Driessen og D. Gicheva, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation dels af Rådets afgørelse 2011/783/FUSP af 1. december 2011 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 319, s. 71), for så vidt som den efter revision fastholdt opførelsen af sagsøgerens navn i bilag II til Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26. juli 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP (EUT L 195, s. 39), som ændret ved Rådets afgørelse 2010/644/FUSP af 25. oktober 2010 (EUT L 281, s 81), samt af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1245/2011 af 1. december 2011 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 961/2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 319, s. 11), for så vidt som den efter revision fastholdt opførelsen af sagsøgerens navn i bilag VIII til Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25. oktober 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EF) nr. 423/2007 (EUT L 281, s. 1), dels af artikel 16, stk. 2, i forordning nr. 961/2010 samt artikel 19, stk. 1, litra b), og artikel 20, stk. 1, litra b), i afgørelse 2010/413, for så vidt som disse bestemmelser vedrører sagsøgeren.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises, idet den er blevet indbragt for en ret, der ikke har kompetence til at påkende den, for så vidt som den vedrører annullation af artikel 19, stk. 1, litra b), og artikel 20, stk. 1, litra b), i Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26. juli 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP, og sagen afvises fra realitetsbehandling for så vidt som den vedrører annullation af artikel 16, stk. 2, i Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25. oktober 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EF) nr. 423/2007.
 2)
 Rådets afgørelse 2011/783/FUSP af 1. december 2011 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1245/2011 af 1. december 2011 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 961/2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran, for så vidt som disse retsakter efter revision har fastholdt opførelsen af Sina Banks navn i henholdsvis bilag II til afgørelse 2010/413, som ændret ved Rådets afgørelse 2010/644/FUSP af 25. oktober 2010 om ændring af afgørelse 2010/413, og bilag VIII til forordning nr. 961/2010 annulleres.
 3)
 Rådet for Den Europæiske Union betaler fire femtedele af Sina Banks omkostninger og bærer fire femtedele af sine egne omkostninger.
 4)
 Sina Bank betaler en femtedel af Rådets omkostninger og bærer en femtedel af sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 109 af 14.4.2012.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
3.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 364/33
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 20. juli 2016 — U (*1) mod Kommissionen
 (Sag F-104/15) (1)
 ((Personalesag - efterladtepension - artikel 18 og 20 i bilag VIII til vedtægten - længstlevende ægtefælle efter en tidligere tjenestemand - betingelser for tildeling - andet ægteskab - ligebehandling af tjenestemænd))
 (2016/C 364/39)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: U (*1) (ved advokat F. Moyse)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved G. Gattinara, A.-C. Simon og F. Simonetti, som befuldmægtigede)
 Intervenient for sagsøgte: Europa-Parlamentet (ved M. Ecker og E. Tavena, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at tildele sagsøgeren en efterladtepension.
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen af 24. september 2014, hvorved Europa-Kommissionen afslog at imødekomme U (*1) ansøgning om tildeling af en efterladtepension efter hendes afdøde mand, som var en tidligere tjenestemand, der havde oppebåret alderspension, annulleres.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler U (*1) omkostninger.
 3)
 Europa-Parlamentet bærer sine egne omkostninger.
 (*1) Information er fjernet eller erstattet inden for rammerne af beskyttelse af personoplysninger og/eller fortrolighed.
 (1) EUT C 302 af 14.9.2015, s. 71.


text:
1.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 292/49
 Sag anlagt den 17. juni 2014 — Warimex mod KHIM (STONE)
 (Sag T-454/14)
 2014/C 292/60
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Warimex Waren- Import Export Handels-GmbH (Neuried, Tyskland) (ved advokaterne E. Keller og J. Voogd)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 27. marts 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1599/2013-1), annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »STONE« for varer og tjenesteydelser i klasse 1, 3, 7, 8, 9, 11, 12, 16, 21, 24 og 25 — Varemærkeansøgningen nr. 1 1 4 64 005
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgning om registrering
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde:
 —
 Tilsidesættelse af artikel 75 og 76 i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7 stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
28.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 227/31
 Sag anlagt den 11. juni 2012 — Kühne + Nagel International m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-254/12)
 2012/C 227/52
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Kühne + Nagel International AG (Schindellegi, Schweiz), Kühne + Nagel Management AG (Schindellegi, Schweiz), Kühne + Nagel Ltd (Uxbridge, Det Forenede Kongerige), Kühne + Nagel Ltd (Shanghai, Kina) og Kühne + Nagel Ltd (Hong Kong, Kina) (ved advokaterne U. Denzel, C. Klöppner og C. von Köckritz)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Artikel 1, 2 og 3 i Kommissionens beslutning K(2012) 1959 endelig af 28. marts 2012 i sag COMP/39462 — spedition annulleres i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF, for så vidt som den vedrører sagsøgerne.
 —
 Subsidiært: Bøden, der er pålagt sagsøgerne i henhold til beslutningens artikel 2, nedsættes.
 —
 Kommissionen tilpligtes i henhold til artikel 87, stk. 2, i Rettens procesreglement at betale sagsøgernes omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har pålagt sagsøgerne en bøde for deltagelse i fire forskellige karteller i forbindelse med prisforhøjelserne NES, AMS, CAF og PSS.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne vedrørende alle prisforhøjelserne anført følgende anbringender.
 —
 Den bøde, sagsøgerne er blevet pålagt, er retsstridig grundet fejlskøn. Kommissionen har for det første fastsat den del af omsætningen, som vedrører overtrædelsen, forkert, idet den omsætning, som Kommissionen har lagt til grund, ikke står i direkte eller indirekte forbindelse med overtrædelsen. For det andet er der med urette ikke blevet taget hensyn til de for sagsøgerne foreliggende formildende omstændigheder.
 —
 Størrelsen af de pålagte bøder strider mod princippet om forholdsmæssighed, og mod artikel 49, stk. 3, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. På grundlag af de særlige forhold i speditionsbranchen er de af Kommissionen pålagte bøder groft uforholdsmæssig og strider mod artikel 49, stk. 3, i chartret om grundlæggende rettigheder.
 —
 Sagsøgernes ret til forsvar er blevet tilsidesat, idet Kommissionen har afvist den ved skrivelse af 30. november 2011 indgivne anmodning om aktindsigt (i sagsakterne til sag COMP/39 258) og dermed på retsstridig vis har begrænset sagsøgernes ret til forsvar.
 Til støtte for søgsmålet vedrørende prisforhøjelserne NES og AMS gør sagsøgerne derudover følgende anbringender gældende:
 —
 Handelen mellem medlemsstaterne er ikke blevet berørt. Kommissionen har foretaget en fejlagtig retsanvendelse, idet forudsætningerne for at anvende artikel 101, stk. 1, TEUF (påvirkning af handelen mellem medlemsstaterne) ikke foreligger.
 —
 Kommissionen har foretaget en fejlagtig retsanvendelse, idet den med urette har antaget at være beføjet til at straffe overtrædelser inden for lufttrafikken i henhold til artikel 101, stk. 1, TEUF. Under alle omstændigheder har Kommissionen retsstridigt ikke indrømmet nogen undtagelse i henhold til forordning (EØF) nr. 3975/87 om fastsættelse af fremgangsmåden ved anvendelse af konkurrencereglerne på virksomheder i luftfartssektoren. Kommissionen er ikke retligt beføjet til at forfølge overtrædelser af artikel 101, stk. 1, TEUF med bøder, da der før 1. maj 2004 ikke fandtes en gennemførelsesforordning for luftfarten, og lufttransport mellem Unionen og tredjelande dermed var fritstillet (»Air Transport Exemption«).
 —
 Kommissionen har med urette bedømt overtrædelsens varighed forkert med hensyn til sagsøgerne. Kommissionen har foretaget en fejlagtig retsanvendelse og har ikke i tilstrækkelig grad begrundet sin afgørelse vedrørende begyndelsesdatoen for sagsøgerne. Sagsøgerne har først deltaget i de kartelretligt relevante omstændigheder fra tidligst 4. november 2002 med hensyn til prisforhøjelsen NES og tidligst fra 21. oktober 2003 med hensyn til prisforhøjelsen AMS.


text:
22.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/40
 Sag anlagt den 11. august 2008 — Stichting Natuur en Milieu og Pesticide Action Network Europe mod Kommissionen
 (Sag T-338/08)
 (2008/C 301/69)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøgere: Stichting Natuur en Milieu (Utrecht, Nederlandene) og Pesticide Action Network Europe (London, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne B. Kloostra og A. van den Biesen)
 Sagsøgte: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Den til sagsøgerne stilede beslutning, truffet af Kommissionen den 1. juli 2008, annulleres.
 —
 Kommissionen pålægges at behandle indholdet af anmodningerne om en intern prøvelse.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har anmodet Kommissionen om at efterprøve forordning nr. 149/2008 (1) i henhold til afsnit IV i forordning nr. 1367/2006 (2). Ved skrivelser af 1. juli 2008 afviste Kommissionen disse anmodninger med den begrundelse, at den anfægtede forordning ikke kunne anses for en foranstaltning med individuel virkning eller for en samling af afgørelser.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne for det første gjort gældende, at forordning nr. 149/2008 består af en samling af afgørelser. Sagsøgerne mener, at forordning nr. 149/2008 finder anvendelse på en definitivt defineret og forud fastsat gruppe af produkter og aktivstoffer.
 I denne forbindelse har sagsøgerne ligeledes påberåbt sig indholdet af forordning nr. 396/2005 (3). I henhold til denne forordnings artikel 6 kan der indgives separat ansøgning om ændring for hver maksimalgrænseværdi, der er fastsat. Denne mulighed tilkendes også civilsamfundsorganisationer med interesse i sundhed, såsom sagsøgerne. De mener derfor, at en afgørelse vedrørende en sådan ansøgning må være en afgørelse med konkret virkning i forhold til et bestemt produkt og et bestemt aktivstof. Efter sagsøgernes opfattelse burde det samme gøre sig gældende i forhold til maksimalgrænseværdier fastsat i henhold til forordning nr. 149/2008.
 Sagsøgerne har subsidiært gjort gældende, at forordning nr. 149/2008 vedrører en afgørelse, der falder ind under anvendelsesområdet for artikel 6, stk. 1, i Århuskonventionen (4). Forordningen vedrører nemlig en afgørelse, som umiddelbart og individuelt berører sagsøgerne på en måde, som opfylder kravene i artikel 230, stk. 4, EF.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 149/2008 af 29.1.2008 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 396/2005 for så vidt angår udarbejdelse af bilag II, III og IV med maksimalgrænseværdier for produkterne i forordningens bilag I (EØS-relevant tekst), EUT L 58, s. 1.
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6.9.2006 om anvendelse af Århuskonventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer, EUT L 264, s. 13.
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 396/2005 af 23.2.2005 om maksimalgrænseværdier for pesticidrester i eller på vegetabilske og animalske fødevarer og foderstoffer og om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF (EØS-relevant tekst), EUT L 70, s. 1.
 (4) Konvention om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, EUT 2005 L 124, s. 4.


text:
16.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de commerce de Liège (Belgien) den 27. juli 2017 — Zako SPRL mod Sanidel SA
 (Sag C-452/17)
 (2017/C 347/13)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de commerce de Liège
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Zako SPRL
 Sagsøgt: Sanidel SA
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 1, stk. 2, i Rådets direktiv 86/653/EØF (1) af 18. december 1986 om samordning af medlemsstaternes lovgivning om selvstændige handelsagenter fortolkes således, at den kræver, at en handelsagent skal hverve og besøge kunder eller leverandører uden for agenturgiverens virksomhed?
 2)
 Skal artikel 1, stk. 2, i direktiv 86/653/EØF fortolkes således, at den kræver, at en handelsagent ikke må udføre andre opgaver end dem, der er knyttet til formidling af salg eller køb af varer for agenturgiveren og formidling og afslutning af sådanne forretninger i agenturgiverens navn og for dennes regning?
 3)
 Såfremt spørgsmål 2 besvares benægtende, skal artikel 1, stk. 2, i direktiv 86/653/EØF da fortolkes således, at den kræver, at en handelsagent ikke må udføre andre opgaver — om end blot sekundært — end dem, der er knyttet til formidling af salg eller køb af varer for agenturgiveren og formidling og afslutning af sådanne forretninger i agenturgiverens navn og for dennes regning?
 (1) EFT L 382, s. 17.


text:
5.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 135/24
 Sag anlagt den 21. februar 2014 — Europa-Kommissionen mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-88/14)
 2014/C 135/29
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved B. Smulders, B. Martenczuk og G. Wils, som befuldmægtigede)
 Sagsøgte: Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Såvel artikel 1, nr. 1), som artikel 1, nr. 4), for så vidt som sidstnævnte indfører en ny artikel 4b, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1289/2013 af 11. december 2013 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav (1), annulleres.
 —
 Det fastslås, at virkningerne af de annullerede bestemmelser og enhver heraf udledt gennemførelsesforanstaltning opretholdes, indtil disse inden for en rimelig tidsramme erstattes af retsakter, der er vedtaget i henhold til traktaten, som fortolket i Domstolens dom.
 —
 Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Subsidiært, for det tilfælde, at Domstolen måtte fastslå, at de ovennævnte bestemmelser ikke kan udskilles fra resten af den anfægtede forordning, har Kommissionen nedlagt følgende påstande:
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1289/2013 af 11. december 2013 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav, annulleres.
 —
 Det fastslås, at virkningerne af den annullerede forordning og enhver heraf udledt gennemførelsesforanstaltning opretholdes, indtildisse inden for en rimelig tidsramme erstattes af retsakter, der er vedtaget i henhold til traktaten, som fortolket i Domstolens dom.
 —
 Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har nedlagt påstand om, at såvel artikel 1, nr. 1), som artikel 1, nr. 4), for så vidt som sidstnævnte indfører en ny artikel 4b, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1289/2013 af 11. december 2013 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav, annulleres. For det tilfælde, at Domstolen måtte fastslå, at ovennævnte bestemmelser ikke kan udskilles fra resten af den anfægtede forordning, har Kommissionen subsidiært nedlagt påstand om, at hele forordningen annulleres.
 Kommissionen er af den opfattelse, at de pågældende bestemmelser er uforenelige med artikel 290 TEUF og 291 TEUF, for så vidt som de foreskriver, at der anvendes delegerede retsakter, eftersom de omhandlede delegerede retsakter ikke supplerer eller ændrer den lovgivningsmæssige retsakt, men gennemfører den.
 (1) EUT L 347, s. 74.


text:
C 55/18 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 20.2.98
 navnlig artikel 155, 169 og 86, og af forordning nr. 17, Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 der er udstedt i henhold til sidstnñvnte artikel, samt på afsagt den 2. oktober 1997 af Bundesfinanzhof i sagen
 grund af tilsidesñttelse af artikel 173 og vñsentlige form- Sarclad International Ltd Wittington, Chesterfield, Storbri-
 forskrifter. tannien, mod Bundesamt für Finanzen
 (Sag C-428/97)
 Anbringender og vñsentligste argumenter:
 (98/C 55/34)
 Ð Fejlagtig subsumption:
 Ð Fejlagtig fortolkning af forordning nr. 17 Ved kendelse afsagt den 2. oktober 1997, indgået til Dom-
 stolens Justitskontor den 18. december 1997, har Bundes-
 Ð Fejlagtig fortolkning af EF-traktatens artikel 169: finanzhof i sagen Sarclad International Ltd Wittington,
 for at artikel 169, som omhandler traktatbrud, fin- Chesterfield, Storbritannien, mod Bundesamt für Finanzen
 der anvendelse, er det ikke tilstrñkkeligt, at »den forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmod-
 manglende overholdelse af direktiv 93/38/EéF« ning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 foreligger og formelt er anfùrt i klagen, eftersom
 denne alene angik ordregiverens adfñrd både på
 det konkurrencemñssige plan og med hensyn til de
 Skal artikel 3, litra a), i Rådets ottende direktiv 79/1072/
 frie varebevñgelser
 EéF (1) af 6. december 1979 om harmonisering af med-
 lemsstaternes lovgivning om omsñtningsafgifter fortolkes
 Retten har heller ikke henvist til hensigtsmñssighe- således,
 den af den procedure, som Kommissionen har
 fulgt, idet den har henvist til Domstolens retsprak-
 sis, hvorefter ordregivende myndigheders handlin-
 ger kan tilskrives de medlemsstater, som de henhù- Ð at også en afskrift af et duplikatbilag kan betragtes
 rer under. Anvendt i det foreliggende tilfñlde inde- som et originalt importdokument, eller at medlemssta-
 bñrer denne praksis, at SNCB ikke er ansvarlig, terne efter omstñndighederne kan behandle afskriften
 hvilket er i strid med princippet i traktatens som et originalt importdokument
 artikel 222, idet SNCB's fejlagtige adfñrd er af
 samme art som den, der vil kunne gùres gñldende
 mod en privat virksomhed
 Ð eller at de Ð af Rådets ottende direktiv 79/1072/EéF
 Ð Manglende forståelse af begrebet anfñgtelig rets- af 6. december 1979 om harmonisering af medlemssta-
 ternes lovgivning om omsñtningsafgifter omfattede Ð
 akt.
 afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlan-
 det, endeligt har mistet deres fradragsret, såfremt det
 Ð Tilsidesñttelse af vñsentlige formforskrifter: oprindeligt udstedte importdokument er bortkommet,
 inden der er indgivet ansùgning om godtgùrelse af mer-
 Ð benbar tilsidesñttelse af retten til kontradiktion: vñrdiafgiften?
 Retten har tilsidesat dette grundlñggende princip,
 idet den har opstillet det princip, at personer, som (1) EFT L 331 af 27.12.1979, s. 11.
 har indgivet en klage, ikke i forbindelse med en
 procedure i henhold til traktatens artikel 169 har
 proceduremñssige rettigheder.
 Ð Fordrejning af tvistens genstand: under hensyn til
 den af Kommissionen fremfùrte formalitetsindsi-
 gelse har Retten undladt at fastslå in limine litis, at
 der ikke var nogen hjemmel for Kommissionens Sag anlagt den 18. december 1997 af Kommissionen for
 skrivelse om, at sagen ville blive henlagt, hvilket De Europñiske Fñllesskaber mod Den Franske Republik
 den var blevet opfordret til i SABETA's stñvning.
 Retten kunne derfor ikke uden at overskride sin (Sag C-429/97)
 kompetence sñtte sig i Kommissionens sted ved
 valget af de procedurer, der stod til rådighed for (98/C 55/35)
 sidstnñvnte inden for rammerne af traktatens
 artikel 155, med henblik på at fastslå, at sagsùge-
 rens sùgsmål ikke kunne antages til realitetsbe-
 handling. Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 18. december 1997 anlagt sag mod Den Franske Republik
 af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved
 (1) EFT C 357 af 22.11.1997, s. 27.
 HeÂleÁne Michard og Enrico Traversa, som befuldmñgti-
 gede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos
 Gómez de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg.


text:
8.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 285/2
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 3. september 2008 — Yassin Abdullah Kadi og Al Barakaat International Foundation mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber samt Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 (Forenede sager C-402/05 P og C-415/05 P) (1)
 (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP) - restriktive foranstaltninger over for personer og enheder med tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban - De Forenede Nationer - Sikkerhedsrådet - resolutioner vedtaget i medfør af kapitel VII i De Forenede Nationers pagt - gennemførelse i Fællesskabet - fælles holdning 2002/402/FUSP - forordning (EF) nr. 881/2002 - foranstaltninger, der omfatter personer og enheder, som er optaget på en liste opstillet af et organ under De Forenede Nationer - indefrysning af midler og økonomiske ressourcer - komité under Sikkerhedsrådet oprettet ved afsnit 6 i Sikkerhedsrådets resolution 1267 (1999) (sanktionskomitéen) - optagelse af disse personer og enheder i bilag I til forordning (EF) nr. 881/2002 - annullationssøgsmål - Fællesskabets kompetence - hjemmel i artikel 60 EF, 301 EF og 308 EF i forening - grundrettigheder - ejendomsret, ret til kontradiktion og ret til en effektiv domstolsprøvelse)
 (2008/C 285/03)
 Processprog: engelsk og svensk
 Parter
 Appellanter: Yassin Abdullah Kadi (ved I. Brownlie, D. Anderson, QC, samt barrister P. Saini, på vegne af solicitor G. Martin), Al Barakaat International Foundation (ved advokaterne L. Silbersky og T. Olsson)
 De øvrige parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bishop, E. Finnegan og E. Karlsson, som befuldmægtigede), Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Brown, J. Enegren og P.J. Kuijper, som befuldmægtigede), Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved R. Caudwell, E. Jenkinson, S. Behzadi-Spencer, som befuldmægtigede, bistået af C. Greenwood, QC, og barrister A. Dashwood)
 Intervenienter til støtte for Rådet for Den Europæiske Union: Kongeriget Spanien (ved J. Rodríguez Cárcamo, som befuldmægtiget), Den Franske Republik (ved G. de Bergues, E. Belliard og S. Gasri, som befuldmægtigede), Kongeriget Nederlandene (ved H.G. Sevenster og M. de Mol, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber: Den Franske Republik (ved G. de Bergues, E. Belliard og S. Gasri, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt den 21. september 2005 af Retten i Første Instans (Anden Udvidede Afdeling) i sag T-315/01, Kadi mod Rådet og Kommissionen, hvorved Retten fastslog, a) at det var ufornødent at træffe afgørelse vedrørende sagsøgtes påstand om annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 2062/2001 af 19. oktober 2001 om tredje ændring af Rådets forordning (EF) nr. 467/2001 om forbud mod udførsel af visse varer og tjenesteydelser til Afghanistan, om styrkelse af flyveforbuddet og om udvidelse af indefrysningen af midler og andre økonomiske ressourcer over for Taliban i Afghanistan og om ophævelse af forordning (EF) nr. 337/2000 (EFT L 277, s. 25), for så vidt som vidt som sagsøgeren herved tilføjes til listen over personer og enheder, der er omfattet af den indefrysning af midler, der er foreskrevet i førnævnte forordning, og b) at Rådet frifandtes for så vidt angår sagsøgerens påstand om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 af 27. maj 2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, og om ophævelse af forordning (EF) nr. 467/2001 (EFT L 139, s. 9), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren
 Appel af dom afsagt den 21. september 2005 af Retten i Første Instans (Anden Udvidede Afdeling) i sag T-306/01, Al Barakaat International Foundation mod Rådet og Kommissionen, hvorved Retten frifandt Rådet for så vidt angår en påstand om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 af 27. maj 2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, og om ophævelse af forordning nr. 467/2001.
 Konklusion
 1)
 De af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans afsagte domme af 21. september 2005, Kadi mod Rådet og Kommissionen (sag T-315/01) og Yusuf og Al Barakaat International Foundation mod Rådet og Kommissionen (sag T-306/01), ophæves.
 2)
 Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 af 27. maj 2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 467/2001 om forbud mod udførsel af visse varer og tjenesteydelser til Afghanistan, om styrkelse af flyveforbuddet og om udvidelse af indefrysningen af midler og andre økonomiske ressourcer over for Taliban i Afghanistan annulleres, for så vidt som den vedrører Yassin Abdullah Kadi og Al Barakaat International Foundation.
 3)
 Virkningerne af forordning nr. 881/2002, for så vidt som den vedrører Yassin Abdullah Kadi og Al Barakaat International Foundation, opretholdes i en periode på højst tre måneder at regne fra afsigelsen af denne dom.
 4)
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer deres egne omkostninger og betaler derudover hver halvdelen af de af Yassin Abdullah Kadi og Al Barakaat International Foundation afholdte omkostninger såvel i første instans som i forbindelse med de foreliggende appelsager.
 5)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer sine egne omkostninger såvel i første instans som i forbindelse med de foreliggende appelsager.
 6)
 Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, og Kongeriget Nederlandene bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 36 af 11.2.2006.
 EUT C 48 af 25.2.2006.


text:
20.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 327/42
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 20. oktober 2008 — Las Palmeras m.fl. mod Rådet og Kommissionen
 (Forenede sager T-217/07, T-218/07, T-244/07 — T-246/07, T-252/07 — T 255/07, T-258/07 — T-260/07, T-268/07 — T-272/07 og T-394/07) (1)
 (2008/C 327/77)
 Processprog: spansk
 Formanden for Ottende Afdeling har besluttet, at de forenede sager T-217/07, T-218/07, T-244/07, T-245/97, T-246/07, T-253/07, T-254/07, T 255/07, T-258/07, T-259/07, T-260/07, T-268/07, T-269/07, T-270/07 og T-394/07 skal slettes af registeret.
 (1) EUT C 211 af 8.9.2007.


text:
1.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/44
 Rettens dom af 10. marts 2010 — Baid mod KHIM (LE GOMMAGE DES FACADES)
 (Sag T-31/09) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket LE GOMMAGE DES FACADES - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009) - begrundelsespligt - artikel 73, første punktum, i forordning nr. 40/94 (nu artikel 75, første punktum, i forordning nr. 207/2009))
 2010/C 113/70
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Baid SARL (Paris, Frankrig) (ved avocat M. Grasset)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 30. oktober 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 963/2008-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket »LE GOMMAGE DES FACADES« som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Baid SARL betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 69 af 21.3.2009.


text:
20.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 317/30
 Rettens dom af 7. oktober 2010 — Kommissionen mod Gal-Or
 (Sag T-136/09) (1)
 (Voldgiftsbestemmelse - kontrakt om finansiel støtte indgået som led i et særprogram for forskning og teknologisk udvikling inden for ikke-nuklear energi - misligholdelse af kontrakten - tilbagebetaling af de forudbetalte beløb - morarenter - proceduren for afsigelse af udeblivelsesdom)
 2010/C 317/54
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A. M. Rouchaud-Joët og F. Mirza, som befuldmægtigede, først bistået af advokaterne B. Katan og M. van der Woude, derefter af advokat B. Katan)
 Sagsøgt: Benjamin Gal-Or (Jupiter, Florida, De Forenede Stater)
 Sagens genstand
 Søgsmål i henhold til en voldgiftsklausul med påstand om, at Benjamin Gal-Or tilpligtes at tilbagebetale det beløb på 205 611 EUR, som Kommissionen har udbetalt ham i forbindelse med kontrakt nr. IN/0042/97, med tillæg af morarenter, og ligeledes betaling af morarenter af et beløb på 9 231,25 EUR, som udgør omkostningerne i en sag, der er indledt af Benjamin Gal-Or mod Kommissionen for de nederlandske domstole.
 Konklusion
 1)
 Benjamin Gal-Or betaler Europa-Kommissionen 205 611 EUR i henhold til hovedsagen med tillæg af renter efter nedennævnte satser:
 —
 2,75 % fra 2. marts 2003
 —
 2,50 % fra 7. marts 2003
 —
 2,00 % fra 6. juni 2003
 —
 2,25 % fra 6. december 2005
 —
 2,50 % fra 8. marts 2006
 —
 2,75 % fra 15. juni 2006
 —
 3,00 % fra 9. august 2006
 —
 3,25 % fra 11. oktober 2006
 —
 3,50 % fra 13. december 2006
 —
 3,75 % fra 14. marts 2007
 —
 4,00 % fra 13. juni 2007
 —
 4,25 % fra 9. juli 2008
 —
 3,75 % fra 15. oktober 2008
 —
 3,25 % fra 12. november 2008
 —
 2,50 % fra 10. december 2008
 —
 2,00 % fra 21. januar 2009
 —
 1,50 % fra 11. marts 2009
 —
 1,25 % fra 8. april 2009
 —
 1,00 % fra 13. maj 2009.
 2)
 I øvrigt frifindes sagsøgte.
 3)
 Benjamin Gal-Or betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 141 af 20.6.2009.


text:
1.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 61/14
 Sag anlagt den 20. december 2013 — Brammer mod KHIM — Office Ernest T. Freylinger (EUROMARKER)
 (Sag T-683/13)
 2014/C 61/24
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Brammer GmbH (Wien, Østrig) (ved advokat R. Kornfeld)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Office Ernest T. Freylinger SA (Strassen, Luxembourg)
 Sagsøgerens påstande
 I det omfang Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) har stadfæstet indsigelsesafdelingens afgørelse af 4. juli 2012, for så vidt som indsigelsen også blev taget til følge for tjenesteydelser i klasse 38 og 42,
 —
 fastslås det, at Harmoniseringskontoret har handlet fejlagtigt.
 —
 annulleres afgørelse truffet den 8. oktober 2013 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1653/2012-1).
 —
 tilpligtes Harmoniseringskontoret at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Brammer GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »EUROMARKER« for tjenesteydelser i klasse 38, 42 og 45 — EF-varemærkeansøgning nr. 9 852 849
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Office Ernest T. Freylinger SA
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Ordmærket »EURIMARK« for tjenesteydelser i klasse 35, 41, 42 og 45 — EF-varemærke nr. 5 850 111
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
29.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 319/7
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 15. september 2011 — Williams m.fl. mod British Airways plc (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supreme Court of the United Kingdom — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-155/10) (1)
 (Arbejdsvilkår - direktiv 2003/88/EF - tilrettelæggelse af arbejdstiden - ret til årlig ferie - piloter ansat ved luftfartsselskaber)
 2011/C 319/11
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Supreme Court of the United Kingdom
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Williams m.fl.
 Sagsøgt: British Airways plc
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Supreme Court of The United Kingdom — fortolkning af artikel 7 i Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EFT L 307, s. 18) og af artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EUT L 299, s. 9) — rækkevidden af forpligtelser pålagt ved direktiver med hensyn til arten eller niveauet af de betalinger, der skal foretages for perioder med årlig betalt ferie — medlemsstaternes mulighed for at fastsætte regler herom — årlig betalt ferie for piloter
 Konklusion
 Artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden og § 3 i aftalen, der er bilagt Rådets direktiv 2000/79/EF af 27. november 2000 om iværksættelse af den europæiske aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for mobile arbejdstagere i civil luftfart, som er indgået af Sammenslutningen af Europæiske Luftfartsselskaber (AEA), European Transport Workers’ Federation (ETF), European Cockpit Association (ECA), Den Europæiske Organisation for Regionale Luftfartsselskaber (ERA) og Den Internationale Charterflysammenslutning (IACA), skal fortolkes således, at en pilot, som er ansat ved et luftfartsselskab, har ret til under sin årlige ferie at bevare ikke alene sin grundløn, men også dels alle de dele, som er forbundet med udførelsen af de opgaver, som påhviler ham ifølge hans arbejdskontrakt, og som kompenseres med en godtgørelse, der indgår i beregningen af den samlede løn, dels alle de dele, som vedrører hans personlige og erhvervsmæssige stilling som pilot ved et luftfartsselskab.
 Det påhviler den nationale ret at bedømme, hvorvidt de forskellige dele af denne arbejdstagers samlede løn opfylder disse kriterier.
 (1) EUT C 161 af 19.6.2010.


text:
24.8.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 202/7
 Appel iværksat den 7. juni 2002 af ABB Asea Brown Urigtig fortolkning af artikel 44, stk. 1, litra c): ABB anerkender,
 Boveri Ltd til prøvelse af dom afsagt den 20. marts 2002 at almindelige henvisninger til andre dokumenter ikke kan
 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans afhjælpe mangler i en parts stævning. Retten har imidlertid
 (Fjerde Afdeling) i sag T-31/99, ABB Asea Brown Boveri hverken fundet mangler i stævningen eller i ABB’s replik. ABB
 Ltd mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber kan derfor ikke tænkes at have afhjulpet et mangelfuldt indlæg
 ved hjælp af en generel henvisning til responsummet. Der er
 heller ikke — og dette er fastslået ved dommen — noget
 (Sag C-213/02 P) grundlag for en analog anvendelse af artikel 44, stk. 1, litra c),
 i Rettens procesreglement.
 (2002/C 202/08)
 Urigtig fortolkning af princippet om beskyttelse af den beretti-
 gede forventning: Der tages ikke i dommen hensyn til, at
 Kommissionens bødepraksis kan give anledning til en beretti-
 get forventning, at samarbejdsmeddelelsen lægger op til, at
 virksomhederne kan regne med denne bødepraksis, og at der
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. juni følgelig er en højere grad af beskyttelse af den berettigede
 2002 iværksat appel af ABB Asea Brown Boveri Ltd, Zürich forventning, således at Kommissionens mulighed for efter et
 (Schweiz), ved advokaterne A. Weitbrecht, M. Bay og S. Seel- frit skøn at fravige en fast praksis, er begrænset.
 mann-Eggebert, og med valgt adresse i Luxembourg, til
 prøvelse af dom afsagt den 20. marts 2002 af De Europæiske
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-31/
 Dommen fejlanvender artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 (2):
 99 (1), ABB Asea Brown Boveri Ltd mod Kommissionen for De
 Kommissionen har anvendt de sagsøgte virksomheders omsæt-
 Europæiske Fællesskaber.
 ning fra de produkter, der er omfattet af overtrædelsen, med
 det ene formål at inddele disse virksomheder i fire kategorier;
 den har med henblik på at »afspejle den enkelte virksomheds
 Appellanten har nedlagt følgende påstande: betydning inden for rørsektoren« ikke anvendt den omsætning,
 der er berørt af overtrædelsen, med henblik på at fastslå
 overtrædelsens grovhed (før den tog hensyn til varigheden,
 1) Punkt 2 og 3 i domskonklusionen ophæves. skærpende og formildende omstændigheder og nedsættelsen i
 henhold til samarbejdsmeddelelsen).
 2) Beslutningens artikel 3 annulleres, for så vidt som den
 vedrører appellanten.
 (1) EFT C 121 af 1.5.1999, s. 16.
 (2) Rådets forordning af 6.2.1962, første forordning om anvendelse
 3) Subsidiært i forhold til punkt 2) og 3) nedsættes bøden, af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 (JO L 13 af
 som appellanten er pålagt ved beslutningen, yderligere. 21.2.1962, s. 204, EFT 1959-1962, s. 81).
 4) Sagen hjemvises til Retten til afgørelse i overensstemmelse
 med Domstolens dom.
 5) Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagsomkost-
 ninger, herunder appellantens omkostninger.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 4. juni 2002 af Sozialgericht Stuttgart i sagen
 Karin Müller mod Postbeamtenkrankenkasse, adciteret:
 Anbringender og væsentligste argumenter Bundesversicherungsanstalt für Angestellte
 (Sag C-215/02)
 Urigtig anvendelse af Rettens procesreglement, hvilket førte til
 afvisning af det responsum, som ABB havde fremlagt som (2002/C 202/09)
 bilag til virksomhedens replik.
 Urigtig fortolkning af artikel 48, stk. 2: Der sondres ikke i Ved kendelse afsagt den 4. juni 2002, indgået til Domstolens
 dommen mellem nye anbringender og argumenter til støtte Justitskontor den 10. juni 2002, har Sozialgericht Stuttgart i
 for allerede fremførte anbringender. Det fremlagte responsum sagen Karin Müller mod Postbeamtenkrankenkasse, adciteret:
 burde være admitteret, fordi det udbygger et anbringende, der Bundesversicherungsanstalt für Angestellte, forelagt De Euro-
 blev fremført i stævningen, hvorimod det ikke indeholder nye pæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel
 anbringender. afgørelse af følgende spørgsmål:
 ---pagebreak--- C 202/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24.8.2002
 1) Er en plejer (Pflegeperson) i den forstand, hvori udtrykket ligelønsprincippet fører til, at
 er anvendt i § 44 i Elftes Buch Sozialgesetzbuch (SGB XI),
 arbejdstager i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i gruppen af arbejdstagere, der er omfattet af § 8 i APSG
 EF-traktatens artikel 48 og/eller artikel 1 i forordning (EF) (gruppe A)
 nr. 1408/71 (1)? ved et lønsystem, der omfatter en godtgørelse, som er
 Ifald spørgsmål 1 besvares benægtende: afpasset efter arbejdsforholdets varighed, og som i det
 væsentlige er begrundet i arbejdstagernes hidtidige loyali-
 2) Er det henset til Domstolens praksis i dom af 24.6.1996 tet over for virksomheden, i form af en overgangsydelse i
 (sag 150/85) (2) og dom af 5.3.1998 (sag C-160/96) (3) i tilfælde af, at ansættelsesforholdet konkret bringes til
 strid med artikel 19, 25 og 28 i forordning nr. 1408/71, ophør, uden at dette skyldes, at arbejdstageren har
 hvis krav på ydelser efter den i § 44 SGB XI omhandlede skellig grund hertil, og heller eller ikke er begrundet i
 sociale sikringsordning for plejere ved pleje i den stat, arbejdstagerens forhold, i hvilken forbindelse ansættelses-
 hvis ordning den plejekrævende er tilsluttet, er betinget forholdets enkelte perioder tillægges en fuldt ud selvstæn-
 af, at plejeren er bosat i samme stat og ikke i en anden dig karakter, og hvorefter der kan bortses fra orlovsperio-
 medlemsstat? der, såfremt disse perioder er tilbagelagt i arbejdstagerens
 interesse og på dennes initiativ, og disse grunde ikke er
 (1) EFT 1971 II, af 5.7.1971, s. 366. omfattet af de skellige grunde, som berettiger arbejdstage-
 (2) Sml. 1986, s. 1995. ren til selv at ophæve ansættelsesforholdet med ret til
 (3) Sml. 1998 I, s. 843. godtgørelse,
 er sammenlignelig med den gruppe af kvindelige arbejds-
 tagere, der i henhold til bestemmelsen i § 15 i Mutter-
 schutzgesetz (østrigsk lov om beskyttelse af mødre)
 efter udløbet af den sædvanlige 16 ugers »barselsorlov«
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- beslutter at tage forældreorlov uden løn med henblik på
 se afsagt den 22. maj 2002 af Oberster Gerichtshof der barnepasning (»Erziehungsurlaub«) — maksimalt — indtil
 Republik Österreich i sagen Österreichischer Gewerk- barnet er fyldt to år (gruppe B)?
 schaftsbund, Gewerkschaft der Privatangestellten, mod
 Wirtschaftskammer Österreich 3. Skal artikel 141 EF samt artikel 1 i direktiv 75/117/EØF
 fortolkes således, at de forskelle mellem de grupper af
 (Sag C-220/02) arbejdstagere, der er nævnt i spørgsmål 2, og som navnlig
 består i, at
 (2002/C 202/10)
 gruppe A, som omfatter »personer, der aftjener militærtje-
 neste« (»Präsenzdiener«),
 Ved kendelse afsagt den 22. maj 2002, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 14. juni 2002, har Oberster Gerichtshof der 1. normalt har pligt til at tiltræde tjeneste (»Dienstan-
 Republik Österreich i sagen Österreichischer Gewerkschafts- tritt«), men at forholdet også for så vidt angår frivillig
 bund, Gewerkschaft der Privatangestellten, mod Wirtschafts- tjeneste er, at
 kammer Österreich forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende 2. tiltrædelsen af tjenesten alene er bestemt af det
 spørgsmål: offentliges interesse heri, og at
 1. Skal begrebet løn i artikel 141 EF samt i artikel 1 i Rådets
 3. der sædvanligvis ikke samtidig kan erlægges arbejds-
 direktiv 75/117/EØF af 10. februar 1975 om indbyrdes
 ydelser i et — eventuelt yderligere — privatretligt
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om gen-
 tjenesteforhold,
 nemførelse af princippet om lige løn til mænd og kvinder
 (EFT L 45 af 19.2.1975, s. 19) fortolkes således, at det
 tillige omfatter generelle lovbestemmelser, som f.eks. § 8 mens forældreorlov til arbejdstagere i gruppe B
 i Bundesgesetz über die Sicherung des Arbeitsplatzes für
 zum Präsenz- oder Ausbildungsdienst einberufene oder 1. alene hviler på arbejdstagerens egen beslutning om,
 zum Zivildienst zugewiesene Arbeitnehmer (østrigsk for- hvorvidt denne ønsker at gøre brug af sin ret til at
 bundslov om sikring af arbejdspladser for personer, der tage forældreorlov fra et bestemt ansættelsesforhold
 er indkaldt til aftjening af militær-, uddannelses- eller med henblik på at passe sit barn, og
 civil arbejdstjeneste, herefter »APSG«), hvorefter der med
 henblik på fastsættelsen af arbejdsretlige krav, som afhæn- 2. i denne forældreorlovsperiode, foruden barnepas-
 ger af varigheden af private ansættelsesforhold, skal tages ning, i begrænset omfang kan tage beskæftigelse i et
 hensyn til tjenesteperioder, som i det offentliges interesse privat ansættelsesforhold, kan anses som en objektiv
 tilbagelægges inden for de områder, der i bestemmelsen begrundelse for,
 er defineret som opfyldelse af offentlige opgaver, og
 hvorunder det normalt ikke er muligt at opfylde privatret- at disse perioder medregnes forskelligt i henseende til
 lige arbejdsforpligtelser? krav, der er begrundet i ansættelsesforholdets varighed?
 2. Skal artikel 141 EF samt artikel 1 i direktiv 75/117/EØF
 fortolkes således, at


text:
20 . 12 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 387/25
 Sag anlagt den 27. oktober 1997 af Milk Products Hol Sagsøgerne gør gældende, at de uanset den kommercielle
 dings (Europe) Limited m.fl. mod Kommissionen for De baggrund for deres begæring i henhold til kodeksen har et
 Europæiske Fællesskaber retskrav på at få adgang til dokumenterne, medmindre
 (Sag T-281/97) Kommissionen løfter den bevisbyrde, den herved har, og
 godtgør, at offentlige interesser kan begrunde en undta
 ( 97/C 387/46 ) gelse . Sagsøgerne anfører, at dette ikke er sket, idet Kom
 missionen
 (Processprog: engelsk)
 — på den ene side har henvist til hensynet til internatio
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er nale forbindelser som konkret begrundelse for efter
 der den 27. oktober 1997 anlagt sag mod Kommissionen reglen om undtagelser af hensyn til beskyttelsen af
 for De Europæiske Fællesskaber af Milk Products Hol offentlige interesser at afslå at give aktindsigt, hvorved
 dings ( Europe ) Limited m.fl . ved advokat Richard Kommissionen dog ikke nærmere har forklaret, hvor
 McGrane, og med valgt adresse i Luxembourg hos advo for eller hvorledes en udlevering af dokumenter vedrø
 kat André Marc, 56-58 , rue Charles Martel, Luxembourg. rende indførelsen af kriteriet i 1981 vil kunne få nogen
 væsentlig negativ indvirkning på de internationale for
 bindelser
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Kommissionens afgørelser af 29 . maj og 6 . august — på den anden side har anført, at en udlevering af
 1997 annulleres, for så vidt sagsøgerne herved blev dokumenterne til den ene part ville krænke modpar
 nægtet aktindsigt i de dokumenter, de havde anmodet tens ret til at varetage sine interesser og dermed ville
 om at få udleveret . gribe forstyrrende ind i retsforhandlingerne, hvorved
 Kommissionen dog ikke nærmere har begrundet dette
 synspunkt.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger
 samt omkostningerne i forbindelse med udfærdigelsen
 af stævningen. Det må på dette grundlag antages, at Kommissionen på
 ingen måde har løftet sin bevisbyrde og godtgjort, at akt
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: indsigt i dokumenterne rent faktisk ville kunne » under
 grave « internationale forbindelser eller retsforhandlin
 gerne .
 Sagsøgerne gør gældende, at de anfægtede afgørelser har
 baggrund i deres fortsatte bestræbelser på at få klarlagt
 indholdet af det kriterium, som smør fra New Zealand Hvad angår den begrundelse, som generalsekretariatet har
 skal opfylde for at kunne blive omfattet af den præference angivet i sin afgørelse, og hvorved der henvises til, at den
 toldordning, der blev indført ved Rådets forordning ( EØF) for spørgsmål vedrørende svig ansvarlige tjenestegren er i
 nr. 858/81 ('). Når det er nødvendigt at få klarlagt indhol færd med at gennemføre en undersøgelse vedrørende den
 det af kriteriet, og herunder navnlig, hvad der menes med måde, kvoteordningen for smør fra New Zealand har fun
 » er fremstillet direkte af mælk eller fløde «, skyldes det, at geret på i de seneste år, anfører sagsøgerne, at denne
 sagsøgerne anfægter et krav fra Her Majesty's Customs begrundelse for en undtagelse ikke blev omtalt af GD I
 and Excise i Det Forenede Kongerige om efterbetaling af eller GD VI, således at sagsøgerne ikke havde lejlighed til
 told. Sagsøgerne er af den opfattelse, at deres produkter under den administrative procedure at gøre deres syns
 » Ammix«-smør og smørbart smør bør være omfattet af punkter vedrørende dette spørgsmål gældende . Der er der
 præferencetoldordningen, idet produkterne fremstilles med sket en tilsidesættelse af princippet om ret til under
 direkte af mælk eller fløde . Her Majesty's Customs and en administrativ procedure at blive hørt i rimeligt omfang .
 Excise er imidlertid af den opfattelse, at dette ikke er til
 fældet. En prøvesag verserer i øjeblikket for den relevante (') Rådets forordning (EØF) nr. 858/81 af 1 . april 1981 om ind
 engelske retsinstans. førsel på særlige betingelser af newzealandsk smør til Fælles
 skabet ( EFT L 90 af 4 . 4 . 1981 , s . 18 ).
 Med henblik på at få klarlagt indholdet af den citerede
 bestemmelse på baggrund af fællesskabsinstitutionernes
 hensigt som lovgiver fremsatte sagsøgerne begæringer over
 for både GD I og GD VI om at få udleveret genparter af
 dokumenter vedrørende forarbejderne til og udstedelsen af
 forordningen, hvilket skete i overensstemmelse med Kom Sag anlagt den 28. oktober 1997 af Antonio Giannini mod
 missionens adfærdskodeks for aktindsigt i Kommissionens Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 dokumenter, jf. beslutning 94/90/EKSF, EF, Euratom ( her
 ( Sag T-282/97 )
 efter » kodeksen «). Ved skrivelser af henholdsvis 29 . maj
 og 19 . juni 1997 afslog såvel GD VI som GD I at give akt ( 97/C 387/47 )
 indsigt i de pågældende dokumenter. Sagsøgerne indgav
 herefter til Kommissionens Generalsekretariat en begæring (Processprog: fransk)
 om en fornyet overvejelse af disse afgørelser, hvorefter
 generalsekretariatet ved skrivelse af 6 . august 1997
 bekræftede afslaget på at give aktindsigt i afgørende kate Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 gorier af dokumenter. der den 28 . oktober 1997 anlagt sag mod Kommissionen


text:
21 . 12 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 388/ 11
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Slettelse af sag T-31/96 (*)
 ( 96/C 388/21 )
 Sagsøgeren har anfægtet ansættelsesmyndighedens afgø (Processprog: fransk)
 relse, som er dateret den 1 . december 1995 , men blev Ved kendelse af 6 . november 1996 har formanden for
 meddelt sagsøgeren ved skrivelse af 27. december 1995 , Tredje Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesska
 og hvorefter sagsøgeren sættes på ventepenge med virk bers Ret i Første Instans besluttet, at sag T-31 /96, Crédit
 ning fra den 30 . november 1995 og tilkendes den i bilag IV Lyonnais mod Kommissionen for De Europæiske Fælles
 til vedtægten fastsatte godtgørelse . Af de hermed for skaber, skal slettes af registeret.
 bundne og efterfølgende afgørelser har sagsøgeren også an
 fægtet den afgørelse, som blev meddelt ved skrivelse af (M EFTnr. C 133 af 4 . 5 . 1996 .
 21 . februar 1996, og hvorefter der foretages en indehol
 delse på 71 484 lfr. af den godtgørelse, der er ydet i med
 før af vedtægtens artikel 41 , samt afgørelsen om, at det
 vederlag og de godtgørelser, han har ret til, ophæves med Slettelse af sag T-70/96 (*)
 virkning fra den 1 . december 1995 .
 ( 96/C 388/22 )
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren først anført, at ved (Processprog: fransk)
 tægtens artikel 25 og 41 er tilsidesat. Efter sagsøgerens op Ved kendelse af 12 . november 1996 har formanden for
 fattelse tilsiger retssikkerhedsprincippet, at en EF-retsakt Anden Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 ikke kan træde i kraft på et tidspunkt, der ligger forud for Første Instans besluttet, at sag T-70/96, MEDIOCURSO,
 dens offentliggørelse . I relation til den foreliggende sag er Estabelecimento de Ensino Particular, Limitada, mod
 den forsinkede meddelelse om, at sagsøgeren sættes på Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slet
 ventepenge, til hinder for, at ansættelsesmyndigheden kan tes af registeret.
 behandle spørgsmålet om tjenestemandens fortrinsret til
 genindsættelse i enhver stilling i hans lønklasse, såfremt en (!) EFT nr. C 210 af 20 . 7. 1996 .
 sådan bliver ledig eller oprettes, og med hensyn til hvilken
 kan besidder de nødvendige kvalifikationer.
 Slettelse af sag T-72/96 (')
 Endvidere indebærer afgørelsens begrundelse, at hverken
 sagsøgeren eller Retten kan se, om budgetmyndigheden for ( 96/C 388/23 )
 regnskabsåret 1996 har forlænget mulighederne for anven (Processprog: portugisisk)
 delse af vedtægtens artikel 41 og herved overholdt de prin Ved kendelse af 12 . november 1996 har formanden for
 cipper, der er opstillet i EF-traktatens artikel 203 ff. Anden Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans besluttet, at sag T-72/96, MEDIOCURSO,
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren også gjort gæl Estabelecimento de Ensino Particular, Limitada, mod
 dende, at princippet om institutionens omsorgspligt er ble Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slet
 vet tilsidesat i relation til ham . tes af registeret.
 0 ) EFTnr. C 210 af 20 . 7. 1996 .


text:
27.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/21
 Rettens dom af 18. september 2012 — Since Hardware (Guangzhou) mod Rådet
 (Sag T-156/11) (1)
 (Dumping - import af strygebrætter med oprindelse i Kina - indledning af en procedure mod ét enkelt selskab - status som virksomhed, der opererer på markedsøkonomiske vilkår - tremånedersfrist fastsat i artikel 2, stk. 7, litra c), andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1225/2009 - bevisbyrde - vurdering af skaden)
 (2012/C 331/37)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd (Canton, Kina) (ved advokaterne V. Akritidis og Y. Melin)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved B. Driessen, som befuldmægtiget, bistået af solicitor B. O’Connor, og advokat S. Gubel)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved S. Thomas og H. van Vliet, som befuldmægtigede), Vale Mill (Rochdale) Ltd (Rochdale, Det Forenede Kongerige), og Colombo New Scal SpA (Rovagnate, Italien) (ved advokat G. Berrisch og barrister N. Chesaites)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1243/2010 af 20. december 2010 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af strygebrætter med oprindelse i Folkerepublikken Kina produceret af Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd (EUT L 338, s. 22).
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd bærer sine egne omkostninger og betaler omkostningerne afholdt af Rådet for den Europæiske Union, Vale Mill (Rochdale) Ltd og Colombo New Scal SpA.
 3)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 120 af 16.4.2011.


text:
26.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/65
 Sag anlagt den 21. november 2012 — Conrad Electronic mod KHIM — Sky IP International (EuroSky)
 (Sag T-510/12)
 2013/C 26/128
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Conrad Electronic SE (Hirschau, Tyskland) (ved advokaterne P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier og A. Kramer)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Sky IP International Ltd (Isleworth, Det Forenede Kongerige)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 20. september 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1183/2011-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne forbundet med sagens behandling ved appelkammeret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Conrad Electronic SE
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket EuroSky for varer i klasse 9 — EF-varemærkeansøgning nr. 4 539 896
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Sky IP International Ltd
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale ord- og figurmærke samt EF-ord- og figurmærket »SKY« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16, 18, 25, 28, 35, 36, 38, 41, 42, 43 og 45
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Medhold i indsigelsen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
20.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 127/17
 Rettens dom af 3. marts 2015 — Bial-Portela mod KHIM — Isdin (ZEBEXIR)
 (Sag T-366/11 RENV) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket ZEBEXIR - det ældre EF-ordmærke ZEBINIX - relative registreringshindringer - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 127/23)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Bial-Portela & Ca, SA (São Mamede do Coronado, Portugal) (ved advokaterne B. Braga da Cruz og J. Pimenta)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved P. Geroulakos, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Isdin, SA (Barcelona, Spanien) (ved advokaterne P. López Ronda, G. Macias Bonilla og G. Marín Raigal)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 6. april 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1212/2009-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Bial Portela & Ca, SA og Isdin, SA
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 6. april 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1212/2009-1) annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger og betaler de af Bial-Portela & Ca, SA afholdte omkostninger.
 3)
 Isdin, SA bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 269 af 10.9.2011.


text:
10.2.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 45/3
 2) I øvrigt forkastes appellen. 4) Sarrió SA bærer sine egne omkostninger og betaler to tredjedele
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers omkostnin-
 3) Sagen hjemvises til Retten i Første Instans. ger i forbindelse med sagen for Domstolen.
 4) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. 5) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer en
 tredjedel af sine egne omkostninger i forbindelse med sagen for
 Domstolen.
 (1) EFT C 299 af 26.9.1998.
 (1) EFT C 299 af 26.9.1998.
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling) (Femte Afdeling)
 af 16. november 2000 af 16. november 2000
 i sag C-291/98 P: Sarrió SA mod Kommissionen for De i sag C-294/98 P: Metsä-Serla Oyj mod Kommissionen for
 Europæiske Fællesskaber (1) De Europæiske Fællesskaber (1)
 (»Appel — konkurrence — EF-traktatens artikel 85, stk. 1, (»Appel — artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 — solidarisk
 (nu artikel 81, stk. 1, EF) — begrebet en enkelt overtrædelse hæftelse for betaling af bøden«)
 — udveksling af oplysninger — påbud — bøde — bereg-
 ningsmetode — begrundelse — formildende omstændighe- (2001/C 45/06)
 der«)
 (Processprog: tysk)
 (2001/C 45/05)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (Processprog: italiensk) gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-294/98 P, Metsä-Serla Oyj, tidligere Metsä-Serla Oy,
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- Espoo (Finland), UPM-Kymmene Oyj, tidligere United Paper
 gjort i Samling af Afgørelser) Mills Ltd, Helsinki (Finland), Tamrock Oy, tidligere Tampella
 Corporation, Tampere (Finland), Kyro Oyj Abp, tidligere Oy
 Kyro Ab, Tampere, ved advokat H. Hellmann, Köln, og advokat
 I sag C-291/98 P, Sarrió SA, Barcelona (Spanien), ved advokat
 H. J. Hellmann, Mannheim, og med valgt adresse i Luxembourg
 A. Mazzoni, Milano, advokat M. Siragusa, Rom, og advokat
 hos advokaterne Loesch og Wolter, 11, rue Goethe 11,
 F. M. Moretti, Venedig, og med valgt adresse i Luxembourg
 angående appel af dom afsagt den 14. maj 1998 af De
 hos advokaterne Elvinger, Hoss & Prussen, 2, place Winston
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Udvidede
 churchill, angående appel af dom afsagt den 14. maj 1998 af
 Afdeling) i de forenede sager T-339/94–T-342/94, Metsä-Serla
 De Europæiske Fællesskabers Ret (Tredje Udvidede Afdeling) i
 m.fl. mod Kommissionen (Sml. II, s. 1727), hvori der er
 sag T-334/94 Sarrió mod Kommissionen (Sml. II, s. 1439),
 nedlagt påstand om ophævelse af denne dom — den anden part
 hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af denne dom —
 i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske
 (befuldmægtiget: R. Lyal, bistået af D. Schroeder) — har
 Fællesskaber (befuldmægtiget: R. Lyal, bistået af A. Dal Ferro),
 Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 — har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 den: A. La Pergola, og dommerne M. Wathelet (refererende
 manden: A. La Pergola, og dommerne M. Wathelet (refererende
 dommer), D.A.O. Edward, P. Jann og L. Sevón; generaladvokat:
 dommer), D.A.O. Edward, P. Jann og L. Sevón; generaladvokat:
 J. Mischo; justitssekretær: R. Grass, den 16. november 2000
 J. Mischo; justitssekretær: R. Grass, den 16. november 2000
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Appellen forkastes.
 1) Punkt 2 i konklusionen i den dom, Retten i Første Instans
 afsagde den 14. maj 1998 i sag T-334/94 Sarrió mod 2) Metsä-Serla Oyj, UPM-Kymmene Oyj, Tamrock Oy og Kyro
 Kommissionen, ophæves. Oyj Abp betaler sagens omkostninger.
 2) Den bøde, der er pålagt Sarrió SA, fastsættes til
 13 750 000 EUR. (1) EFT C 299 af 26.9.1998.
 3) I øvrigt forkastes appellen.


text:
22.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/12
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 22. februar 2006 — Adam mod Kommissionen
 (Sag T-342/04) (1)
 (»Tjenestemænd - løn - udlandstillæg - artikel 4, stk. 1, litra a), i vedtægtens bilag VII - begrebet tjeneste for en anden stat«)
 (2006/C 96/22)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Herta Adam (Bruxelles, Belgien) (ved avocats A. Coolen, J.-N. Louis og É. Marchal)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og L. Palacios, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 2. september 2004 om ikke at yde sagsøgeren det udlandstillæg, der er fastsat i artikel 4 i bilag VII til vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber.
 Domskonklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 262 af 23.10.2004.


text:
24.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 421/34
 Rettens dom af 8. oktober 2014 — Bermejo Garde mod EØSU
 (Sag T-529/12 P) (1)
 ((Appel - personalesager - tjenestemænd - ansættelse - stillingsopslag - udnævnelse til en stilling som direktør - tilbagetrækning af appellantens ansøgning - udnævnelse af en anden ansøger - annullationspåstande - annullation i første instans af det stillingsopslag, som blev anfægtet på grund af ophavsmandens inkompetence - intet udtrykkeligt svar på parternes anbringender og argumenter - princippet om god forvaltningsskik - påstanden om annullation af de afgørelser, der blev truffet på grundlag af det anfægtede stillingsopslag, afvist fra realitetsbehandling - vedtægtens artikel 91, stk. 2 - erstatningspåstand - ret til effektiv domstolsbeskyttelse - Personalerettens begrundelsespligt - sagen moden til påkendelse - frifindelse))
 2014/C 421/47
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Moises Bermejo Garde (Bruxelles, Belgien) (ved advokat L. Levi)
 Den anden part i appelsagen: Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) (ved M. Lernhart, som befuldmægtiget, bistået af advokat B. Wägenbaur)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Personaleretten (Første Afdeling) den 25. september 2012 i sag F–51/10 (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), Bermejo Garde mod EØSU, med påstand om delvis ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Dom afsagt af Personaleretten (Første Afdeling) den 25. september 2012 i sag F–51/10, Bermejo Garde mod EØSU, ophæves, for så vidt som appellantens erstatningspåstand blev forkastet uden begrundelse.
 2)
 I øvrigt frifindes Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg.
 3)
 Den erstatningspåstand, som Moises Bermejo Garde har nedlagt for Personaleretten, forkastes.
 4)
 Moises Bermejo Garde bærer sine egne omkostninger i appelsagen.
 5)
 Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) bærer sine egne omkostninger i sagen for Personaleretten og i appelsagen, samt betaler Moises Bermejo Gardes omkostninger i sagen for første instans.
 (1) EUT C 55 af 23.2.2013.


text:
15.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 13/32
 Sag anlagt den 10. november 2010 — Comunidad Autónoma de Galicia mod Kommissionen
 (Sag T-520/10)
 ()
 2011/C 13/62
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Comunidad Autónoma de Galicia (Santiago de Compostela, Spanien) (ved advokaterne S. Martínez Lage og H. Brokelmann)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning N 178/2010 af 29. september 2010, som bemyndiger en kompensation for offentlig serviceforpligtelse til fordel for elproducenter i Spanien, annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den anfægtede beslutning i den foreliggende sag er den samme som i sag T-484/10, Gas Natural FENOSA SDG mod Kommissionen.
 Til støtte for sit søgsmål fremsætter sagsøgeren følgende anbringender:
 —
 Tilsidesættelse af processuelle rettigheder, som er garanteret ved artikel 108, stk. 2, TEUF, og ved artikel 6 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastsættelse af regler for anvendelsen af artikel 93 i EF-traktaten (1), idet Kommissionen ikke har indledt en formel undersøgelsesprocedure, som den er forpligtet til, når der hersker tvivl om, hvorvidt den pågældende statsstøtte er forenelig med fællesmarkedet.
 —
 Tilsidesættelse af Rådets forordning (EF) nr. 1407/2002 af 23. juli 2002 om statsstøtte til kulindustrien (2).
 —
 Tilsidesættelse af artikel 106, stk. 2, TEUF, i det omfang betingelserne om nødvendighed og om proportionalitet ikke er opfyldt, som denne bestemmelse kræver for at godkende den omstridte statsstøtte, som er tildelt af de spanske myndigheder til kompensation for de yderligere omkostninger i forbindelse med ydelse af en offentlig serviceforpligtelse.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 34 TEUF, idet den omstridte statsstøtte udgør en foranstaltning med tilsvarende virkning, som ikke kan begrundes i medfør af artikel 36 TEUF med nødvendigheden af at sikre elforsyningen.
 —
 Den omstridte statsstøtte udgør et uberettiget tillæg til den statsstøtte, der er givet til kulindustrien i perioden 2008-2010, i strid med artikel 8, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1407/2002 af 23. juli 2002 om statsstøtte til kulindustrien (3), og forvrider i betydeligt omfang konkurrencen i elsektoren med tilsidesættelse af bestemmelserne i artikel 4, litra d) og e) i samme tekst.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 11 og 191 TEUF samt artikel 3, stk. 3, TEUF, idet den anfægtede beslutning, ifølge sagsøgeren, har set bort fra de skadelige virkninger, som den vil få på miljøet.
 Afslutningsvis gør sagsøgeren gældende, at der foreligger en krænkelse af ejendomsretten som sikret ved artikel 17 i Den Europæiske Unions Charter om grundlæggende rettigheder.
 (1) EFT L 83, s. 1.
 (2) EFT L 205, s. 1.
 (3) EFT L 205, s. 1


text:
12.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 220/23
 Sag anlagt den 10. juli 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-258/09)
 2009/C 220/47
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Alcover San Pedro og A. Marghelis, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i medfør af nedennævnte direktiv, ved i regionen Wallonien at have godkendt driften af bestående anlæg, der ikke opfyldte kravene i artikel 3, 7, 9, 10, 13, 14, litra a) og b), og artikel 15, stk. 2, uanset at fristen den 30. oktober 2007 var overskredet, som foreskrevet i artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF af 15. januar 2008 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (1).
 —
 Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for at bringe bestående anlæg, hvis drift vil kunne medføre emissioner i luften, vandet og jorden og medføre forurening, i overensstemmelse med reglerne udløb i medfør af artikel 5, stk. 1, i direktiv 2008/1/EF den 30. oktober 2007. På tidspunktet for sagens anlæg havde sagsøgte således endnu ikke vedtaget alle de nødvendige foranstaltninger med henblik på at efterkomme dette krav i regionen Wallonien eller havde under alle omstændigheder ikke givet Kommissionen meddelelse herom.
 (1) EUT L 24, s. 8.


text:
11.9.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 246/21
 Sag anlagt den 16. juni 2010 — Europa-Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 (Sag C-301/10)
 ()
 2010/C 246/36
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved S. Pardo Quintillán og A.-A. Gilly, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland ved at undlade at sikre, at der findes tilstrækkelige kloaknet i henhold til artikel 3, stk. 1 og 2, og bilag I, litra A, i Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand (1) i Whitburn samt i Beckton og Crossness i London, og undlade at sikre en passende rensning af spildevand fra rensningsanlæggene i Beckton, Crossness og Mogden i London i henhold til direktivets artikel 4, stk. 1 og 3, artikel 10 og bilag I, litra B, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til disse bestemmelser.
 —
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I henhold til artikel 3, stk. 1 og 2, og bilag I, litra A, i Rådets direktiv 91/271/EØF er Det Forenede Kongerige forpligtet til at sikre, at alle byområder med over 15 000 personækvivalenter (PE) senest den 31. december 2000 er forsynet med kloaknet, og at disse kloaknet opfylder betingelserne i direktivets bilag I, litra A. I henhold til direktivets artikel 4, stk. 1 og 3, og bilag I, litra B, er Det Forenede Kongerige ligeledes forpligtet til at sikre, at byspildevand, der tilledes kloaknet, før udledningen underkastes sekundær rensning eller en tilsvarende rensning senest den 31. december 2000 for så vidt angår samtlige udledninger fra byområder med over 15 000 PE, og at udledninger fra rensningsanlæg for byspildevand opfylder de relevante krav for udledninger fra rensningsanlæg for byspildevand til vandrecipienter.
 Da Det Forenede Kongerige anvender et kombineret kloaksystem for både byspildevand og regnvand i Londonområdet, skal dette system være konstrueret således, at det sikres, at det opsamlede vand opbevares og ledes til rensning i overensstemmelse med de krav, der er fastsat i direktivet. Det Forenede Kongerige har undladt at sikre, at kloaknettene er konstrueret og udført således, at alt byspildevand fra de byområder, de betjener, bliver indsamlet og ledt til rensning. Kloaknettets kapacitet skal kunne tage hensyn til naturlige klimaforhold og sæsonbestemte svingninger. Det Forenede Kongerige har tilsidesat direktivets krav ved ikke at sikre tilstrækkelige kloaknet og de nødvendige rensningsfaciliteter i London- og Whitburnområderne og ved at tillade udledning i naturen af store mængder ubehandlet spildevand uden rensning.
 (1) EFT L 135, s. 40


text:
3.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/5
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 13. oktober 2011 — Prism Investments BV mod J.A. van der Meer, som kurator for Arilco Holland BV under konkurs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)
 (Sag C-139/10) (1)
 (Retligt samarbejde i civile sager - forordning (EF) nr. 44/2001 - fuldbyrdelsespåtegning - begrundelse for afslag - opfyldelse i domsstaten af den retsafgørelse, der er genstand for en anmodning om, at en retsafgørelse erklæres for eksigibel)
 2011/C 355/07
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Prism Investments BV
 Sagsøgt: J.A. van der Meer, som kurator for Arilco Holland BV under konkurs
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — fortolkning af artikel 34, 35, 43, 44 og 45 i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22.12.2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT L 12, s. 1) — afslagsgrunde — udtømmende opregning — efterkommelse af en pligt, der følger af en national dom, som er genstand for en anmodning om fuldbyrdelsespåtegning
 Konklusion
 Artikel 45 i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at den er til hinder for, at den ret, der er forelagt en appel som fastsat i denne forordnings artikel 43 eller 44, afslår at erklære en retsafgørelse for eksigibel eller ophæver en afgørelse om eksigibilitet af andre grunde end dem, der er anført i forordnings artikel 34 og 35, såsom at denne afgørelse er blevet opfyldt i domsstaten.
 (1) EUT C 134 af 22.5.2010.


text:
5.9.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 278/37
 cía-Valdecasas og M. Jaeger; justitssekretñr: H. Jung, den De Europñiske Fñllesskaber af EugeÂnio Branco Lda, Lissa-
 25. juni 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder såle- bon (Portugal), ved advokat Bolota Belchior, Vila Nova de
 des: Gaia, og med valgt adresse hos advokaterne Flatz & Asso-
 cieÂs, 6, rue Heine, Luxembourg.
 1) Sagerne afvises.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 2) Sagsùgerne betaler sagsomkostningerne og bñrer in
 solidum Rådets omkostninger. Kommissionen bñrer
 sine egne omkostninger. 1) Den af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 trufne beslutning af 17. februar 1998, der blev meddelt
 (1) EFT C 94 af 22.3.1997. sagsùgeren den 17. marts 1998 af DAFSE (Departa-
 mento para os Assuntos do Fundo Social Europeu
 (Departementet for Anliggender vedrùrende Den Euro-
 pñiske Socialfond) i skrivelse afsendt den 16. marts
 1998, hvorved det blev besluttet at suspendere Den
 Europñiske Socialfonds tilskud i sagerne 87301 P1
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS (43 550 366 PTE) og 870302 P3 (5 809 712 PTE), der
 var blevet tildelt sagsùgeren ved Kommissionens
 den 11. juni 1998
 beslutning nr. C(87) 860 af 30. april 1987, annulleres.
 i sag T-173/97, Augusto Fichtner mod Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber (1)
 2) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (Tjenestemñnd Ð forsinket bedùmmelse Ð forfremmelse
 Ð sammenligning af fortjenester Ð erstatning Ð påstande
 der åbenbart skal afvises eller er uden retligt grundlag) Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 (98/C 278/82)
 Ð Tilsidesñttelse af princippet om beskyttelse af den
 (Processprog: italiensk) berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet:
 I sag T-173/97, Augusto Fichtner, tjenestemand i Kommis-
 sionen for De Europñiske Fñllesskaber, Besozzo (VA) (Ita- Selv om der ikke er fastsat en bestemt frist for, at
 lien), ved advokat Vincenzo Salvatore, Pavia, mod Kom- Kommissionen trñffer beslutning, skal den dog trñffes
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgti- inden for en rimelig frist.
 get: Gianluigi Valsesia), angående en påstand dels om
 annullation af Kommissionens afgùrelse, meddelt den
 13. september 1996, hvorved den afslår at optage sagsùge- Det er åbenbart, at den periode på ti år, som er forlù-
 ren på den liste over tjenestemñnd, der kunne komme i bet fra beslutningen og indtil nu, er for alt for lang og
 betragtning til en forfremmelse for så vidt angår regn- allerede har overskredet grñnserne for, hvad der er for-
 skabsåret 1996, dels om erstatning, har Retten (Fjerde nuftigt og normalt.
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Lindh, og
 dommerne K. Lenaerts og J. D. Cooke; justitssekretñr: H.
 Fordi der er forlùbet så lang tid, er der blevet skabt og
 Jung, den 11. juni 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion
 forstñrket en berettiget forventning hos sagsùgeren
 lyder således:
 om, at Kommissionen ville trñffe en beslutning i over-
 ensstemmelse med DAFSE's attestering af sagsùgerens
 1) Sagen afvises delvis. I ùvrigt frifindes Kommissionen. anmodning om udbetaling af saldobelùbet.
 2) Hver part betaler sine omkostninger.
 Eftersom Kommissionen skulle have truffet beslutnin-
 ( ) EFT C 271 af 6.9.1997.
 1 gen straks efter at have fået kendskab til DAFSE's atte-
 stering, er det klart, at ti år (fra 1988 til 1998) er alt
 for lang tid overskrider grñnserne for, hvad der er for-
 nuftigt og normalt.
 Kommissionen har groft overskredet reglerne for god
 Sag anlagt den 26. maj 1998 af EugeÂnio Branco Lda mod forvaltningsskik.
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (Sag T-83/98)
 Når medlemsstaten skal tilsende Kommissionen beta-
 (98/C 278/83) lingsanmodningerne inden ti måneder efter, at foran-
 staltningerne er gennemfùrt, og det pågñldende tilskud
 (Processprog: portugisisk) ellers ikke kan udbetales, må Kommissionen i det
 mindste inden for en tilsvarende frist trñffe afgùrelse
 Ved de Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er om godkendelse af anmodningen om udbetaling af sal-
 der den 26. maj 1998 anlagt sag mod Kommissionen for dobelùbet.


text:
20.7.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 207/60
 Sag anlagt den 7. maj 2013 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-40/13)
 2013/C 207/103
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal og D. Abreu Caldas)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelsen om overførsel af sagsøgerens pensionsrettigheder til Unionens pensionsordning, hvorved de nye almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11 og 12 i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten blev bragt i anvendelse.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at artikel 9 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten er ulovlig.
 —
 Afgørelsen af 11. oktober 2012, som stadfæster anvendelsen af parametrene i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten af 3. marts 2011 i forbindelse med overførslen af sagsøgerens pensionsrettigheder, annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
C 55/26 DA Den Europæiske Unions Tidende 8.3.2003
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I ved avocat C. Tagaras, mod Kommissionen for De Europæiske
 FØRSTE INSTANS Fællesskaber (befuldmægtigede: H. Tserepa-Lacombe og F. Clo-
 tuche-Duvieusart), angående en påstand om udsættelse af
 den 3. december 2002 gennemgørelsen af afgørelser om ansættelse af en vicekontor-
 chef for den administrative enhed FC A.01 i Generaldirektora-
 tet for Finanskontrol og om ansættelse af en chef for tjeneste-
 i sag T-181/02 R, Neue Erba Lautex GmbH Weberei
 und Veredlung mod Kommissionen for De Europæiske grenen »Interne politikker og kontorer«, har Rettens præsident
 Fællesskaber den 13. december 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 således:
 (Særlige rettergangsformer — statsstøtte — støtte til de
 nye delstater — støtte til redning og omstrukturering —
 tilbagesøgningsforpligtelse — uopsættelighed — interesse- 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 afvejning)
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (2003/C 55/73)
 (Processprog: tysk)
 I sag T-181/02 R, Neue Erba Lautex GmbH Weberei und
 Veredlung, Neugerdorf (Tyskland), ved U. Ehricke, med valgt
 adresse i Luxembourg, støttet af Freistaat Sachsen ved Rechts-
 anwalt M. Schütte, med valgt adresse i Luxembourg, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 gede: V. Kreuschitz, V. Di Bucci og T. Scharf), angående Sag anlagt den 29. november 2002 af Vitakraft-Werke
 principalt en påstand om udsættelse af gennemførelsen af Wührmann & Sohn GmbH & Co. KG mod Kontoret
 Kommissionens beslutning 2002/783/EF af 12. marts 2002 for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og
 om Tysklands statsstøtte C 62/2001 (ex NN 8/2000) til Neue Design)
 Erba Lautex GmbH og Erba Lautex GmbH in Gesamtvollstrec-
 kung (EFT L 282, s. 48), og subsidiært om en gradvis
 tilbagebetaling af den pågældende støtte, har Rettens præsident
 (Sag T-356/02)
 den 3. december 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 således:
 (2003/C 55/75)
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (Processproget vil blive afgjort i henhold til procesreglementets
 artikel 131, stk. 2 — det i stævningen anvendte sprog: tysk)
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 FØRSTE INSTANS Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 29. november 2002 anlagt sag mod Kontoret for
 den 13. december 2002 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 Vitakraft-Werke Wührmann & Sohn GmbH & Co. KG, Bremen
 i sag T-234/02 R, Christos Michael mod Kommissionen (Tyskland), ved Rechtsanwalt Ulrich Sander. Den anden part i
 for De Europæiske Fællesskaber sagen for appelkammeret var Krafft SA, Andoain (Spanien).
 (Foreløbige forholdsregler — tjenestemænd — afgørelser om
 ansættelser — antagelse til realitetsbehandling — uopsætte- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 lighed — ingen)
 (2003/C 55/74) — Delvis annullation af afgørelsen truffet den 4. september
 2002 af Fjerde Appelkammer i det omfang, KRAFFT S. A.
 (Processprog: græsk) fik medhold i sin klage, og i det omfang sagsøgeren ikke
 fik medhold i sin klage.
 I sag T-234/02 R, Christos Michael, tjenestemand ved Kommis- — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Bruxelles, kostninger.


text:
14.10.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/16
 Sag anlagt den 28. august 2006 — Giorgio Beverly Hills mod KHIM — WHG Westdeutsche Handelsgesellschaft (GIORGIO BEVERLY HILLS)
 (Sag T-228/06)
 (2006/C 249/38)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Giorgio Beverly Hills Inc.(Cincinnati, USA) (ved: lawyer M. Schaeffer)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Anden part i sagen for appelkammeret: WHG Westdeutsche Handelsgesellschaft mbH (Hagen, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 21. juni 2006 af Andet Appelkammer i de forenede sager R 107/2005-2 og R 187/2005-2 annulleres, i det omfang klagesag R 187/2005-2 blev afvist.
 —
 Indsigelse B 57259 af 6. juli 1998 forkastes, i det omfang denne indsigelse blev stadfæstet ved Indsigelsesafdelingens afgørelse 4157/2004 af 10. december 2004.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Intervenienten tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med proceduren for Harmoniseringskontoret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Giorgio Beverly Hills
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »GIORGIO BEVERLY HILLS« for varer i klasse 3, 14, 18 og 25 — ansøgning nr. 417 709
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: WHG Westdeutsche Handelsgesellschaft mbH
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale ordmærke og EF-figurmærket »GIORGIO« for varer i klasse 18, 24 og 25
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge for en del af de omhandlede varer
 Appelkammerets afgørelse: Klagen afvist
 Søgsmålsgrunde: Risikoen for forveksling mellem de omtvistede varemærker er ikke tilstrækkelig, da ligheden mellem varemærkerne ikke er relevant.


text:
7.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/40
 Sag anlagt den 16. maj 2007 — Longevity Health Products mod KHIM — Celltech Pharma (Cellutrim)
 (Sag T-169/07)
 (2007/C 155/72)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Longevity Health Products Inc. (Nassau, Bahamas) (ved Rechtsanwalt J.E. Korab)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Celltech Pharma GmbH & Co. KG
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling.
 —
 Afgørelse truffet den 7. marts 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) annulleres, og Celltech Pharma GmbH & Co. KG's ugyldighedspåstand med hensyn til EF-varemærkeansøgning nr. 3 979 036 afvises.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »Cellutrim« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 5 og 35 (EF-varemærke nr. 3 979 036)
 Indehaver af EF-varemærket: Sagsøgeren.
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Celltech Pharma GmbH & Co. KG.
 Varemærket, der er påberåbt i ugyldighedssagen af indgiveren af ugyldighedsbegæringen: Ordmærket »Cellidrin« for varer i klasse 5.
 Annullationsafdelingens afgørelse: Det omhandlede EF-varemærke erklæret ugyldigt med hensyn til varer i klasse 5.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Appelkammeret har angivet en fejlagtig begrundelse, da der ikke er risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker.


text:
17.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 94/21
 Sag anlagt den 16. februar 2004 af Det Forenede Kongerige mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-66/04)
 (2004/C 94/44)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 16. februar 2004 anlagt sag mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union af Det Forenede Kongerige ved Rosemary Caudwell, som befuldmægtiget, Lord Goldsmith QC, Her Majesty's Attorney-General Nicholas Paines QC og Tim Ward, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Det Forenede Kongerige har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2065/2003 af 10. november 2003 om røgaromaer, som anvendes eller er bestemt til anvendelse i eller på fødevarer (1) annulleres.
 2.
 Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale Det Forenede Kongeriges omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Den anfægtede forordning blev vedtaget med hjemmel i artikel 95 EF, der bemyndiger Europa-Parlamentet og Rådet til at vedtage foranstaltninger med henblik på indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser, der vedrører det indre markeds oprettelse og funktion.
 Det Forenede Kongerige har ingen indvendinger imod forordningens materielle indhold men har anført, at artikel 95 ikke er den korrekte hjemmel for forordningens vedtagelse. Forordningen harmoniserer ikke national lov, men indfører i stedet en godkendelsesprocedure på fællesskabsplan af røgaromaer i fødevarer. Forordningen bestemmer, at sådanne røgaromaer kun må markedsføres, hvis de er blevet godkendt i henhold til yderligere forordninger, der skal vedtages af Kommissionen på grundlag af en udtalelse om deres sikkerhed fra Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (»Autoriteten«).
 Disse bestemmelser er forordningens kerne. Forordningen fastsætter overhovedet ikke harmoniserede standarder i national ret, men har til formål fuldstændig at tildele Kommissionen og Autoriteten opgaven med at udarbejde en liste over godkendte røgaromaer.
 Det Forenede Kongerige har anført, at lovgivningsbeføjelsen i henhold til artikel 95 EF er en beføjelse til at harmonisere national lovgivning. Det er ikke en beføjelse til at oprette fællesskabsorganer eller at overdrage opgaver til sådanne organer, eller at indføre procedurer, hvorefter der af Kommissionen udarbejdes en liste over godkendte produkter på grundlag af en vurdering fra et fællesskabsagentur. En overdragelse af opgaver til fællesskabsorganer eller Kommissionen henhører ikke under national lovgivning, og en sådan handling kan ikke betegnes som en harmonisering af national lovgivning i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 95 EF.
 Forordningens bestemmelser henhører derfor ikke under de harmoniseringsbeføjelser, der er overdraget til Europa-Parlamentet og Rådet i henhold til artikel 95, og den eneste egnede hjemmel for en sådan foranstaltning er artikel 308 EF.
 (1) EFT L 309 af 26.11.203, s. 1-8.


text:
28.10.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/15
 Sag anlagt den 8. september 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-370/06)
 (2006/C 261/28)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Maidani og P. Andrade, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/24/EF (1) af 4. april 2001 om sanering og likvidation af kreditinstitutter, idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet, og idet den under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 5. maj 2004.
 (1) EFT L 125, s. 15.