text:
29.11.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 289/15
 I øvrigt foreligger der ikke i dette tilfælde nogen grunde til at bilaterale aftaler om godstransport ad indre vandveje med
 fritage Den Hellenske Republik for forpligtelsen til tilbagesøg- Rumænien, Polen og Ukraine, og idet den har afvist at
 ning af støtten. opsige dem.
 — Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilside-
 sat sine forpligtelser i henhold til forordning (EF)
 nr. 1356/96 (2), idet de med Rumænien, Polen, Ukraine,
 Den Tjekkiske Republik og Ungarn indgåede individuelle,
 bilaterale aftaler om godstransport ad indre vandveje er
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- uforenelige med forordning (EF) nr. 1356/96, og idet den
 se afsagt den 18. april 2003 af Giudice di Pace di Milazzo har nægtet at opsige dem.
 i sagen Provvidenza Regio mod AXA Assicurazioni SpA
 — Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens
 (Sag C-425/03) omkostninger.
 (2003/C 289/29)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved kendelse afsagt den 18. april 2003, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 6. oktober 2003, har Giudice di Pace di — Forbundsrepublikken Tyskland har herved tilsidesat Fæl-
 Milazzo i sagen Provvidenza Regio mod AXA Assicurazioni lesskabets enekompetence til at indgå internationale
 SpA forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod- aftaler i overensstemmelse med AETR-retspraksis, idet
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: den har forhandlet, indgået, ratificeret og sat individuelle
 bilaterale aftaler om godstransport ad indre vandveje med
 Rumænien, Polen og Ukraine i kraft, der har indvirkning
 Er en national bestemmelse såsom artikel 1 i lovdekret på de fællesskabsbestemmelser, som Fællesskabet har
 nr. 18/03 — hvorefter sager henført under giudice di pace’s fastsat i forordning (EØF) nr. 3921/91. Denne forordning
 kompetence vedrørende aftaler, der er indgået ved hjælp af fastlægger betingelserne for transportvirksomheders ad-
 blanketter eller formularer, og hvis værdi ikke overstiger gang til at udføre intern godstransport og personbefor-
 1 100 EUR, ikke kan underkastes en rimelighedsvurdering fra dring ad indre vandveje i en medlemsstat, hvor de ikke er
 rettens side — forenelig med fællesskabsretten? hjemmehørende. Åbningen foretages gradvist. Den her-
 ved opnåede ligevægt forstyrres af artikel 6 i de med
 Polen, Rumænien og Ukraine indgåede aftaler, da de i
 tredjelande hjemmehørende transportvirksomheder har
 adgang til cabotage i Tyskland.
 — Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forplig-
 Sag anlagt den 10. oktober 2003 af Kommissionen for telser i henhold til EF-traktatens artikel 10, idet den har
 De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken forhandlet, indgået, ratificeret og sat de omhandlede
 Tyskland bilaterale aftaler i kraft, efter at Rådet har givet Kommis-
 sionen forhandlingsmandat, og den tyske regering ikke
 (Sag C-433/03) kunne være uvidende om, at der var forhandlinger om en
 multilateral aftale i gang.
 (2003/C 289/30)
 — De af Forbundsrepublikken Tyskland indgåede bilaterale
 aftaler er uforenelige med Rådets forordning (EF)
 nr. 1356/96 af 8. juli 1996 om indførelse af fælles
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. okto- bestemmelser vedrørende godstransport og personbefor-
 ber 2003 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af dring ad indre vandveje mellem medlemsstaterne med
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Dr. Claudia henblik på fri udveksling af tjenesteydelser for denne
 Schmidt og Wils Wouter, Kommissionens Juridiske Tjeneste, transport. De polske, ukrainske, rumænske, tjekkiske,
 som befuldmægtigede, og assisterende fuldmægtig Andreas slovakiske og ungarske person- og godstransportvirksom-
 Manville, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt heder, der i medfør af de omhandlede bilaterale aftaler
 adresse i Luxembourg. kan gives tilladelse til at udføre transport mellem Tyskland
 og de øvrige medlemsstater, opfylder ikke de betingelser,
 der er fastsat i denne forordning.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 (1) EFT L 373 af 31.12.1991, s. 1.
 — Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilside- (2) EFT L 175 af 13.7.1996, s. 7.
 sat sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 10
 og Rådets forordning (EØF) nr. 3921/91 (1), idet den har
 forhandlet, indgået, ratificeret og gennemført individuelle


text:
19.7.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 171/9
 DOMSTOLENS KENDELSE for De Europæiske Fællesskaber ved B. Stromsky og R. Amoro-
 si, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 (Fjerde Afdeling)
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 af 26. marts 2003
 1. Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 i sag C-170/01 P, Compañia Internacional de Pesca y forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets
 Derivados SA (Inpesca) mod Kommissionen for De Euro- direktiv 2000/70/EF af 16. november 2000 om ændring
 pæiske Fællesskaber ( 1) af Rådets direktiv 93/42/EØF for så vidt angår medicinsk
 udstyr, som indeholder stabile produkter af humant blod
 (Appel — annullationssøgsmål — erstatningssøgsmål — og plasma (1), idet den ikke har vedtaget de love og
 bekræftende retsakt — ingen væsentlige nye faktiske om- administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 stændigheder — afvisning — åbenbart, at appellen skal efterkomme direktivet, eller i al fald ikke har givet
 forkastes) Kommissionen meddelelse herom.
 (2003/C 171/12) 2. Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 (Processprog: spansk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Artikel 2 i direktiv 2000/70/EF bestemmer, at medlemsstaterne
 I sag C-170/01 P, Compañia Internacional de Pesca y Derivados vedtager de love og administrative bestemmelser, der er
 SA (Inpesca), Bermeo (Spanien), ved avocats M.I. Angulo nødvendige for at efterkomme direktivet senest den 13. decem-
 Fuertes og B. Angulo Fuerte, angående appel af dom afsagt af ber 2001, og at de straks underretter Kommissionen herom.
 De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Kommissionen er ikke i besiddelse af oplysninger, der gør den
 Afdeling) den 7. februar 2001, Inpesca mod Kommissionen det muligt at konkludere, at de franske myndigheder endeligt
 (sag T-186/98, Sml. II, s. 557), hvori der er nedlagt påstand har truffet de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af
 om ophævelse af denne dom, den anden part i appelsagen: direktivet eller — i al fald — har givet Kommissionen
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- meddelelse om disse foranstaltninger. Kommissionen har
 get: S. Pardo Quintillán, bistået af J. Guerra Fernández), har således konstateret, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsforman- forpligtelser i henhold til direktivet. Kommissionen har tilføjet,
 den, C.W.A. Timmermans, og dommerne A. La Pergola at Den Franske Republik ikke kan gøre den ændring, som
 (refererende dommer) og S. von Bahr; generaladvokat: L.A. Ge- direktiv 2000/70/EF har undergået, gældende som begrundelse
 elhoed; justitssekretær: R. Grass, den 26. marts 2003 afsagt for, at direktivet ikke er gennemført inden for den fastsatte
 kendelse, hvis konklusion lyder således: frist, da ændringen ikke har udsat gennemførelsesdatoen.
 1) Appellen forkastes.
 (1 ) EFT L 313 af 13.12.2000, s. 22.
 2) Compañia Internacional de Pesca y Derivados SA (Inpesca)
 betaler sagens omkostninger.
 ( 1) EFT C 200 af 14.7.2001.
 Sag anlagt den 14. april 2003 af Den Hellenske Republik
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sag anlagt den 3. april 2003 af Kommissionen for De (Sag C-175/03)
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-155/03) (2003/C 171/14)
 (2003/C 171/13)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 14. april
 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 3. april Fællesskaber af Den Hellenske Republik ved Vasilios Kontolai-
 2003 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen mos, juridisk konsulent ved Statens Råd, og Stiliani Charitakis,

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
C 239/16 DA Den Europæiske Unions Tidende 4.10.2003
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Artikel 2 i Kommissionens beslutning af 4. april 2003
 om de anmodninger, Kommissionen har modtaget om De af sagsøgeren påberåbte søgsmålsgrunde er de samme som
 forøgelse af FUP IV-målene af hensyn til forbedringer i sag T-218/03 ( 1).
 vedrørende sikkerhed, navigation til søs, hygiejne, pro-
 duktkvalitet og arbejdsforhold for fartøjer med en længde
 overalt på mere end 12 m (meddelt under nummer (1 ) Jf. s. 9 i dette nummer af Tidende.
 K(2003) 1113) annulleres for så vidt angår afvisningen af
 en ansøgning om sikkerhedskapacitet til et påtænkt nyt
 RSW-fartøj, MFV Antarctic.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 13. juni 2003 af Larry Murphy mod
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 De af sagsøgeren påberåbte søgsmålsgrunde er de samme som (Sag T-236/03)
 i sag T-218/03 ( 1).
 (2003/C 239/31)
 ( 1) Jf. s. 9 i dette nummer af Tidende.
 (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 13. juni 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Larry Murphy, Castletownbere
 Sag anlagt den 13. juni 2003 af Gerard Minihane mod
 (Irland), ved barristers P. Gallagher og A. Collins samt solicitor
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 D. Barry.
 (Sag T-235/03)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (2003/C 239/30)
 — Artikel 2 i Kommissionens beslutning af 4. april 2003
 om de anmodninger, Kommissionen har modtaget om
 (Processprog: engelsk) forøgelse af FUP IV-målene af hensyn til forbedringer
 vedrørende sikkerhed, navigation til søs, hygiejne, pro-
 duktkvalitet og arbejdsforhold for fartøjer med en længde
 overalt på mere end 12 m (meddelt under nummer
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der K(2003) 1113) annulleres for så vidt angår afvisningen af
 den 13. juni 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De en ansøgning om sikkerhedskapacitet til et nyt RSW-
 Europæiske Fællesskaber af Gerard Minihane, Skibbereen (Ir- fartøj, som efter det påtænkte skulle erstatte MFV Men-
 land), ved barristers P. Gallagher og A. Collins samt solicitor haden.
 D. Barry.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Artikel 2 i Kommissionens beslutning af 4. april 2003
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 om de anmodninger, Kommissionen har modtaget om
 forøgelse af FUP IV-målene af hensyn til forbedringer
 vedrørende sikkerhed, navigation til søs, hygiejne, pro-
 De af sagsøgeren påberåbte søgsmålsgrunde er de samme som
 duktkvalitet og arbejdsforhold for fartøjer med en længde
 overalt på mere end 12 m (meddelt under nummer i sag T-218/03 ( 1).
 K(2003) 1113) annulleres for så vidt angår afvisningen af
 en ansøgning om sikkerhedskapacitet til MFV Deborah
 (1 ) Jf. s. 9 i dette nummer af Tidende.
 M.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
22 . 3 . 97 fDAl De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 94/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse måde udgør en statsstøtte, der er uforenelig med fælles
 afsagt den 18 . oktober 1996 af Commissione Tributaria markedet, da den i modsætning til det af Kommissionen
 Provinciale di Firenze — Fjerde Afdeling i sagen Manifat hævdede hverken direkte eller indirekte indebærer nogen
 tura Italiana Nonwoven SpA mod Direzione Regionale statslig ydelse, som fordrejer eller truer med at fordreje
 delle Entrate (Toscana — Firenze Afdeling) konkurrencevilkårene ved at påvirke samhandelen.
 ( Sag C-4/97)
 97/C 94/09 ) Den Italienske Republik anfører, at der ikke er nogen af
 Kommissionens argumenter, der rammer det væsentlige.
 De baseres nemlig på, at Italien har iværksat en statslig
 Ved kendelse afsagt den 18 . oktober 1996 , indgået til hjælpeaktion, der fordrejer konkurrencen, og som påvirker
 Domstolens justitskontor den 9 . januar 1997, har Com samhandelen mellem medlemsstaterne . Den omhandlede
 missione Tributaria Provinciale di Firenze — Fjerde Afde foranstaltning, der er foreløbig, er imidlertid truffet for at
 ling i sagen Manufattura Italiana Nonwoven SpA mod Di udligne de højere omkostninger for dieselolie i Italien og
 rezione Regionale delle Entrate (Toscana — Firenze er til fordel såvel for italienske vognmænd som — og på
 Afdeling) forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol lige vilkår — for de ikke-italienske EF-vognmænd, der
 en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs rammes af den større afgiftsbyrde , som gælder for die
 mål : selolie i Italien . Ordningen er derfor ikke kritisabel efter
 traktatens artikel 92 og 93 . Følgelig bør Kommissionens
 Er en national lovbestemmelse om beskatning af kapital beslutning annulleres .
 selskabers nettoformue, som har økonomiske virkninger
 som en kapitaltilførselsafgift, forenelig med fællesskabsret Hvad angår tilbagesøgningsforpligtelsen i henhold til den
 ten, navnlig med direktiv 69/335/EØF H ? anfægtede beslutnings artikel 2 finder den italienske rege
 ring, at det er absolut umuligt at gennemføre et sådant til
 ( 1 ) Rådets direktiv af 17. juli 1969 , EFT 1969 II, s . 405 . bagesøgningskrav. Dette skyldes to forhold. Først og frem
 mest fordi et krav over for vognmændene om
 tilbagebetaling af de pågældende beløb ville blive mødt
 med en protest fra dem, som ville skabe en social konflikt,
 hvori staten ikke kunne undgå at blive taber. For det andet
 fordi de vanskeligheder, der vil være forbundet med at
 Sag anlagt den 10. januar 1997 af Den Italienske Republik iværksætte de nødvendige tekniske foranstaltninger til til
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bagesøgning af de pågældende beløb, ville være uoverkom
 melige på grund af det meget store antal implicerede og de
 ( Sag C-6/97) forskellige skattefradragssatser og rater, som gælder.
 ( 97/C 94/ 10 )
 Følgelig bør der gives Den Italienske Republik medhold i
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den dens påstand om annullation af den del af den anfægtede
 10. januar 1997 anlagt sag mod Kommissionen for De beslutning, der pålægger Italien pligt til at tilbagesøge det
 Europæiske Fællesskaber af Den Italienske Republik ved ydede skattefradrag, og dette uanset om sagsøgte frifindes
 professor Umberto Leanza, bistået af avvocato dello Stato for påstanden vedrørende den anfægtede beslutnings
 Oscar Fiumara, og med valgt adresse i Luxembourg hos artikel 1 , som vedrører ordningens forenelighed med trak
 Den Italienske Ambassade, 5, rue Marie-Adélaide . tatens artikel 92 , eller om der påhviler den italienske rege
 ring pligt til ikke at fortsætte den anfægtede ordning og til
 ikke at genfremsætte forslag om dens anvendelse .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Principalt annulleres Kommissionens beslutning nr.
 C(96 ) 3078 endelig udg. af 22 . oktober 1996 i sin hel
 hed .
 Sag anlagt den 15 . januar 1997 af Kommissionen for De
 — Subsidiært annulleres den del af nævnte beslutning Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (artikel 2 ), hvorved det pålægges Italien at tilbagesøge
 den udbetalte støtte med renter. ( Sag C-8/97)
 ( 97/C 94/11 )
 — Under alle omstændigheder tilpligtes Kommissionen at
 betale sagens omkostninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 15 . januar 1997 anlagt sag mod Den Hellenske Republik
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved
 Kommissionens juridiske rådgiver Dimitrios Goulousis og
 Den italienske regering har gjort gældende, at den ordning, med valgt adresse i Luxembourg hos medlem af Kommis
 som blev indført i Italien for den omhandlede periode, er i sionens Juridiske Tjeneste Carlos Gomez de la Cruz, Wag
 fuld overensstemmelse med traktaten, og at den på ingen ner-Centret, Kirchberg.


text:
23.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 344/13
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 26. september 2013 — Ottica New Line di Accardi Vincenzo mod Comune di Campobello di Mazara (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione Siciliana — Italien)
 (Sag C-539/11) (1)
 (Artikel 49 TEUF og 56 TEUF - etableringsfrihed - den offentlige sundhed - optikere - regional lovgivning, der gør etablering af nye optikerforretninger betinget af en tilladelse - befolkningsmæssige og geografiske begrænsninger - begrundelse - egnethed til opnåelse af det forfulgte mål - sammenhæng - proportionalitet)
 2013/C 344/20
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione Siciliana
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ottica New Line di Accardi Vincenzo
 Sagsøgt: Comune di Campobello di Mazara
 Procesdeltager: Fotottica Media Visione di Luppino Natale Fabrizio e C. s.n.c.
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana — fortolkning af artikel 49 TEUF og 56 TEUF samt artikel 2, stk. 2, litra f), artikel 4, stk. 8, og artikel 15 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF af 12. december 2006 om tjenesteydelser i det indre marked (EUT L 376, s. 36) — regional lovgivning, hvorefter tilladelse til at åbne nye forretninger med henblik på udøvelse af optikervirksomhed er betinget af, dels at der kun etableres en forretning for hver 8 000 indbyggere, dels at der mindst er en afstand på 300 m i forhold til eksisterende optikerforretninger — restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser — tvingende hensyn af almen interesse — beskyttelse af sundheden — proportionalitet
 Konklusion
 Artikel 49 TEUF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en regional lovgivning, der ligesom den i hovedsagen omhandlede opstiller begrænsninger for udstedelsen af tilladelser til etablering af nye optikerforretninger ved at fastsætte,
 —
 at der i hvert geografisk område i princippet kun må etableres én optikerforretning for hver 8 000 indbyggere, og
 —
 at enhver ny optikerforretning i princippet skal overholde en minimumsafstand på 300 meter i forhold til allerede eksisterende optikerforretninger,
 for så vidt som de kompetente myndigheder gør brug af de beføjelser, som den omhandlede lovgivning tillægger dem, på en hensigtsmæssig måde, der opfylder gennemsigtige og objektive kriterier, for på sammenhængende og systematisk vis at forfølge hensynet til beskyttelse af den offentlige sundhed på hele det omhandlede område, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve.
 (1) EUT C 370 af 17.12.2011.


text:
2.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 103/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Korkein hallinto-oikeus (Finland) den 2. februar 2011 — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö
 (Sag C-48/11)
 2011/C 103/30
 Processprog: finsk
 Den forelæggende ret
 Korkein hallinto-oikeus
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö
 Sagsøgt: A Oy
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal en aktieombytning, hvor et finsk aktieselskab overdrager et norsk selskab (aksjeselskap) aktier i et selskab, det ejer, mod tildeling af nyudstedte aktier i det norske selskab, ved beskatning under hensyntagen til EØS-aftalens artikel 31 og 40 behandles neutralt på samme måde, som hvis aktieombytningen omfattede finske aktieselskaber eller selskaber, der er hjemmehørende i Den Europæiske Unions medlemsstater?


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/37
 Sag anlagt den 10. juli 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-308/08)
 (2008/C 223/59)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved S. Pardo Quintillán og D. Recchia, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (1), som fortolket ved Domstolens domme af 13. januar 2005 i sag C-117/03 og af 14. september 2006 i sag C-244/05, samt af forpligtelserne i henhold til direktivets artikel 12, stk. 4, i forbindelse med et vejprojekt for strækningen fra Villamarique de la Condesa (Sevilla) til El Rocio (Huelva).
 —
 Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har anført, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, som fortolket ved Domstolens domme af 13. januar 2005 i sag C-117/03 og af 14. september 2006 i sag C-244/05, samt af forpligtelserne i henhold til direktivets artikel 12, stk. 4, ved at gennemføre vejprojektet for strækningen fra Villamarique de la Condesa (Sevilla) til El Rocio (Huelva) uden at træffe passende bevaringsforanstaltninger.
 (1) EFT L 206, s. 7.


text:
26.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/13
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 29. november 2012 — Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-416/11 P) (1)
 (Appel - direktiv 92/43/EØS - bevaring af naturtyper - liste over lokaliteter af fællesskabsbetydning i den biogeografiske region i middelhavsområdet - optagelse på listen af en lokalitet foreslået af Kongeriget Spanien - lokalitet, som angiveligt omfatter et område af det britisk gibraltariske søterritorium og et åbent havområde - annullationssøgsmål - rent bekræftende retsakt)
 2013/C 26/22
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved S. Ossowski, som befuldmægtiget, bistået af D. Wyatt, QC, og barrister V. Wakefield)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved D. Recchia og K. Mifsud-Bonnici, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for Kommissionen: Kongeriget Spanien (ved N. Díaz Abad og A. Rubio González, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 24. maj 2011 i sag T-115/10, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland mod Europa-Kommissionen, hvorved Retten afviste et søgsmål om delvis annullation af Kommissionens afgørelse 2010/45/EU af 22. december 2009 om vedtagelse af tredje ajourførte liste over lokaliteter af fællesskabsbetydning i det mediterrane biogeografiske område i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF (meddelt under nummer K(2009) 10406), for så vidt som den fastholder optagelsen på listen af en lokalitet benævnt »Estrecho Oriental« (ES6120032), foreslået af Spanien, som omfatter et område af det britisk gibraltariske søterritorium og et åbent havområde.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler sagens omkostninger.
 3)
 Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 298 af 8.10.2011.


text:
30.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 191/29
 Rettens dom af 12. april 2016 — Choice mod EUIPO (Choice chocolate & ice cream)
 (Sag T-361/15) (1)
 ((EU-varemærker - ansøgning om EU-figurmærket Choice chocolate & ice cream - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2016/C 191/37)
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Choice sp. z o.o. (Legnica, Polen) (ved advokat T. Mielke)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved D. Walicka, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 30. april 2015 af Femte Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (sag R 2221/2014-5) vedrørende en ansøgning om registrering af Choice chocolate & ice cream som EU-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret frifindes.
 2)
 Choice sp. z o.o. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 294 af 7.9.2015.


text:
8.3.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/43
 III
 (Oplysninger)
 (2003/C 55/103)
 Domstolens seneste offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende
 EUT C 44 af 22.2.2003
 Liste over tidligere offentliggørelser
 EUT C 31 af 8.2.2003
 EFT C 19 af 25.1.2003
 EFT C 7 af 11.1.2003
 EFT C 323 af 21.12.2002
 EFT C 305 af 7.12.2002
 EFT C 289 af 23.11.2002
 Teksterne er tilgængelige i:
 EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex
 CELEX: http://europa.eu.int/celex


text:
4.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 153/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Bíróság (Republikken Ungarn) den 23. april 2009 — Pannon GSM Távközlési Rt. mod Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsának Elnöke
 (Sag C-143/09)
 2009/C 153/46
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Fővárosi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Pannon GSM Távközlési Rt.
 Sagsøgt: Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsának Elnöke
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Finder Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF (1) (herefter »forsyningspligtdirektivet«) — navnlig dets artikel 13, stk. 2, og dets bilag IV — på grundlag af fællesskabsretten — navnlig tiltrædelsesakten (EUT 2003 L 236) og artikel 10 EF og 249 EF — anvendelse på de støtte- og deleordninger, som Ungarn som medlemsstat har indført for varetagelse af forsyningspligtydelser i år 2003, dvs. før landets tiltrædelse den 1. maj 2004, men i forbindelse med hvilke finansieringspligten, bevillingen og betalingen af støtten er baseret på afgørelser truffet i administrative procedurer, der var indledt og afsluttet efter Ungarns tiltrædelse af Den Europæiske Union?
 2)
 Skal forsyningspligtdirektivet, navnlig dets artikel 13 og dets bilag IV, hvis det første spørgsmål besvares bekræftende, fortolkes således, at en forsyningspligtudbyder har ret til udbetaling af et støttebeløb, der svarer til forskellen mellem abonnementsprisen for de udbudte ordninger til favørtakst og ordninger til normal takst?
 3)
 Kan en støtte bestemt til finansiering af forsyningspligt, hvis beløb ikke er blevet beregnet i overensstemmelse med forsyningspligtdirektivet, men på grundlag af omkostninger, der er højere end nettoomkostningerne, såfremt det andet spørgsmål besvares benægtende, betegnes som statsstøtte, der er forenelig med fællesmarkedet i artikel 87 EF, stk. 1’s forstand?
 4)
 Giver en korrekt fortolkning af forsyningspligtdirektivets bestemmelser mulighed for, at overgangsforanstaltninger vedtaget af en medlemsstat fastsætter — udelukkende i forbindelse med forsyningspligt varetaget i år 2003, før tiltrædelsen — anvendelsen af bestemmelser, som afviger fra forsyningspligtdirektivet, også selv om overgangsforanstaltningerne giver mulighed for at vedtage beslutninger om driften af støtte- og deleordningen baseret på de nævnte bestemmelser, og i særdeleshed at vedtage beslutninger — rent faktisk tidsubegrænset — om bidrag og betaling af støtte?
 5)
 Skal bestemmelserne i forsyningspligtdirektivet vedrørende finansiering, navnlig dets artikel 13, stk. 2, sidste punktum, og bestemmelsen i dets bilag IV, fortolkes således, at de har direkte virkning?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7.3.2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet), EFT L 108, s. 51-77, ungarsk specialudgave kapitel 13 bind 29 s. 367-393.


text:
17.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 94/46
 Sag anlagt den 30. januar 2004 af Athinaiki Oikogeniaki Artopoiia A.V.E.E. (S.A.) mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design).
 (Sag T-35/04)
 (2004/C 94/130)
 (Processproget vil blive fastlagt i henhold til procesreglementets artikel 131, stk. 2 – det sprog, stævningen er affattet på: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 30. januar 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Athinaiki Oikogeniaki Artopoiia A.V.E.E. (S.A.), Pikermi, Attika (Grækenland), ved lawyer C. Chrissanthis.
 Den anden part i sagen for appelkammeret var Ferrero oHG mbH.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres eller ændres, således at intervenientens indsigelse forkastes og registreringsansøgning om EF-varemærke nr. 1010099 imødekommes.
 —
 Indsigelsen mod det ansøgte varemærke forkastes helt og definitivt for alle de klasser, hvor den blev imødekommet.
 —
 Harmoniseringskontoret og intervenienten tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med indsigelsessagen og sagen for appelkammeret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ansøger om EF-varemærket:
 Sagsøgeren.
 EF-varemærket, der søges registreret:
 Figurmærket »Ferró« – ansøgning nr. 11010099 for varer og tjenesteydelser i klasse 29, 30 og 42.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:
 Ferrero oHG mbH
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:
 Ordmærket »FERRERO« (tysk varemærkeregistrering nr. 956671) for varer i klasse 5, 29, 30, 32 og 33.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse:
 Indsigelsen imødekommes delvist for følgende varer i klasse 30: »Kaffe, te, sukker, kaffeerstatning, mel og næringsmidler af korn, brød, kiks, konditori- og konfekturevarer, spiseis, sirup, gær, bagepulver, alle former for brødblandinger, honning, melasse«
 Appelkammerets afgørelse:
 Klagen afslås.
 Søgsmålsgrunde:
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 (1).
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT L 1994 11, s. 1).


text:
26.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/52
 EU-Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 13. december 2007 — N mod Kommissionen
 (Sag F-95/05) (1)
 (Personalesag - midlertidigt ansatte - ansættelse - stilling som administrationschef - tredjelande - ufavorabel udtalelse fra lægetjenesten)
 (2008/C 22/98)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: N (Bruxelles, Belgien) (først ved avocat K.H. Hagenaar, derefter ved avocats J. van Drooghenbroeck og T. Demaseure, endelig ved avocat I. Kletzlen)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og K. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om ikke at ansætte sagsøgeren som midlertidigt ansat i en stilling som administrationschef i Guinea-Conakry som følge af en ufavorabel udtalelse fra lægetjenesten, dels en påstand om erstatning.
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen vedtaget af direktøren for direktorat K »Eksterne Tjenester« i Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers Generaldirektorat »Eksterne Forbindelser« af 15. april 2005, hvorved det meddeltes sagsøgeren, at hun ikke ville blive ansat som administrationschef ved delegationen i Guinea, annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 3)
 Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 10 af 14.1.2006, s. 22 (sag oprindeligt registreret ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans under nr. T-377/05 og henvist til Retten for EU-personalesager ved kendelse af 15.12.2005).


text:
8.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/100
 Personalerettens kendelse (Anden Afdeling) af 17. december 2015 — Di Marzio mod Rådet
 (Sag F-24/15) (1)
 ((Personalesag - kontraktansat - ansættelsesgruppe I - ændring af kontrakten til en kontrakt som tidsubegrænset midlertidigt ansat i lønklasse AST 3, AST 4 eller AST 5 eller til en kontrakt som tidsubegrænset kontraktansat i ansættelsesgruppe III - artikel 2, 3a, 3b, 80 og 88 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte - begrundelsespligt - åbenbart urigtigt skøn - princippet om god forvaltningsskik - omsorgspligt - søgsmål, der er åbenbart ugrundet - procesreglementets artikel 81))
 (2016/C 048/116)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Antony Di Marzio (Limelette, Belgien) (ved advokat M. Velardo)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bauer og M. Veiga, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om afslag på sagsøgerens ansøgning om, at hans kontrakt som kontraktansat i ansættelsesgruppe I ændres til en kontrakt som midlertidigt ansat eller subsidiært til en kontrakt som kontraktansat i ansættelsesgruppe III, samt en påstand om erstatning for det økonomiske og ikke-økonomiske tab, der angiveligt er lidt
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Antony Di Marzio bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 127 af 20.4.2015, s. 43.


text:
24 . 6 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 159/ 15
 meddelt ham den 24 . februar samme år. Som følge heraf advokat Eric Boigelot og med valgt adresse i Luxembourg
 fastslår Domstolen, at appelindstævnte skal genindsætte hos advokat Louis Schiltz, 2, rue du Fort Rheinsheim, til
 appellanten i hans stilling i den tidligere lønklasse, på det prøvelse af dom afsagt den 26 . januar 1995 af De
 tidligere løntrin og med det tidligere vederlag med Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ( Første
 virkning fra den anfægtede afgørelses ikrafttrædelses Afdeling ) i de forenede sager T-90/91 og T-62/92, Henri de
 dato i overensstemmelse med afgørelsen herom, og Compte mod Europa-Parlamentet.
 Domstolen tilpligter endvidere appelindstævnte at udbe
 tale appellanten hele det ham tilkommende vederlag, Appellanten har nedlagt følgende påstande :
 herunder de ham tilkommende tillæg, der skyldes fra den
 1 , december 1993 , indtil afgørelse træffes, og med tillæg 1 ) Appelsagen fremmes til realitetsbehandling, og der gives
 af 8 % p. a. i rente fra hver enkelt vederlags forfaldsdato . appellanten medhold .
 Endelig tilpligter Domstolen appelindstævnte at afholde
 alle sagens omkostninger i begge instanser. 2 ) Som følge heraf:
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilplig a ) ophæves den appellerede dom bortset fra konklu
 tes at betale alle sagens omkostninger i de to instan sionen om, at sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren
 ser .
 en godtgørelse for ikke-økonomisk skade på
 200 000 bfr .
 Anbringender og væsentligste argumenter:
 b ) påkender Domstolen selv tvisten, hvorved den, i
 Tilsidesættelse af fællesskabsretten, herunder overensstemmelse med appellantens oprindelige
 påstand træffer følgende bestemmelse:
 — artikel 33 i statutten for Det Europæiske Økonomiske — i sag T-90/91 annulleres afgørelsen af 18 . april
 Fællesskabs Domstol, som i medfør af statuttens arti 1991 , hvorved ansættelsesmyndigheden med
 kel 46 , der blev indsat ved artikel 7 i Rådets afgørelse af tilbagevirkende kraft tilbagekaldte sin afgørelse
 24 . oktober 1988 om oprettelse af De Europæiske af 24 . januar 1991 om anerkendelse af, at
 Fællesskabers Ret i Første Instans, finder anvendelse på appellantens sygdom er af erhvervsmæssig
 De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans, idet oprindelse, og hvorved den bestemte, at afgørel
 forpligtelsen til at begrunde domme bl .a . indebærer, at sen af 24 . januar 1991 skulle erstattes af en
 den angivne begrundelse skal være retligt korrekt, dvs . anden afgørelse , som skulle træffes i overens
 fyldestgørende og relevant, og ikke må hvile på en urigtig stemmelse med den dom, der ville blive afsagt i
 retlig eller faktisk opfattelse eller være selvmodsi sag T-26/89 , Henri de Compte mod Europa
 gende . Parlamentet. Endvidere annulleres afgørelsen af
 23 . september 1991 om afvisning af sagsøgerens
 — almindelige retsprincipper i fællesskabsretten, herunder klage, som blev registreret den 4 , juni 1991 , og
 navnlig proportionalitetsprincippet, kontradik indstævnte tilpligtes som følge heraf at betale
 tionsprincippet, objektivitetsprincippet og tillige det appellanten et beløb på 9 147 091 bfr. tillige
 generelle retsprincip om, at enhver forvaltningsakt skal med renter 10% p .a . fra den 24. januar 1991
 støttes på en retligt korrekt begrundelse, dvs . en relevant
 begrundelse, der ikke må hvile på en urigtig retlig eller — i sag T-62/92 annulleres afgørelsen af 20 . januar
 faktisk opfattelse, hvilket særligt indebærer, at der skal 1992 , hvorved ansættelsesmyndigheden fast
 føres et sikkert bevis for de påberåbtes faktiske for slog, at appellanten ikke lider af en erhvervssyg
 hold .
 dom efter ordningen om dækning af risikoen for
 ulykker og erhvervssygdomme hos tjeneste
 (') Domskonklusionen er offentliggjort i EFT nr. C 54 af 4 . 3 . mænd ved De Europæiske Fællesskaber. Endvi
 1995 , s . 16 . dere annulleres afgørelsen af 4 , juni 1992 om
 afvisning af appellantens klage af 8 , april 1992,
 som blev meddelt appellanten den 10 . april
 1992, og indstævnte tilpligtes som følge heraf at
 betale appellanten et beløb på 9 147 091 bfr.
 tillige med renter 10% p. a. i hvert fald fra den
 24 . januar 1991 , medmindre der tages udtryk
 Appel iværksat den 24. marts 1995 af Henri de Compte til keligt forbehold vedrørende denne dato
 prøvelse af dom afsagt den 26. januar 1995 af De
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ( Første c ) tilpligtes Europa-Parlamentet at betale samtlige
 Afdeling) i de forenede sager T-90/91 og T-62/92, Henri de sagsomkostninger i de to sager .
 Compte mod Europa-Parlamentet
 ( Sag C-90/95 P) Anbringender og væsentligste argumenter:
 ( 95/C 159/29 )
 Tilsidesættelse af fællesskabsretten, navnlig
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den — artikel 33 i EØF-statutten for Domstolen, som finder
 20 . marts 1995 iværksat appel af Henri de Compte ved tilsvarende anvendelse på De Europæiske Fællesskabers
 ---pagebreak--- Nr . C 159/ 16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24 . 6 . 95
 Ret i Første Instans i medfør af samme statuts artikel 46, 3 ) Skal præmis 43 i EØF-Domstolens dom af 19 . novem
 der blev indsat i statutten ved artikel 7 i Rådets afgørelse ber 1991 fortolkes således, at de formelle og materielle
 af 24 . oktober 1988 om oprettelse af De Europæiske betingelser i medlemsstaternes nationale lovgivning for
 Fællesskabers Ret i Første Instans , og hvorefter domme at rejse krav om erstatning af tab som følge af undladt
 skal begrundes , hvilket navnlig indebærer, at de anførte gennemførelse af et fællesskabsdirektiv skal svare til
 præmisser skal bero på saglige grunde , dvs . grunde, som eller i alt fald ikke være mindre fordelagtige end de
 er tilstrækkelige, relevante , ikke behæftet med en retlig betingelser, som den nationale lovgivningsmagt har
 eller faktisk vildfarelse og ikke indbyrdes modstri fastlagt for erstatningssøgsmål i forbindelse med den for
 dende sene gennemførelse af selve direktivet ?
 — vedtægten for tjenestemænd ved De Europæiske Fælles (M EFT nr . L 283 af 20 . 10 . 1980 , s . 23 .
 skaber, navnlig artikel 73 , og ordningen om dækning af
 risikoen for ulykker og erhvervssygdomme hos tjeneste
 mænd ved De Europæiske Fællesskaber, navnlig arti
 kel 3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 — generelle retsprincipper i fællesskabsretten, navnlig rets afsagt den 17. marts 1995 af Oberverwaltungsgericht für
 sikkerhedsprincippet, princippet om beskyttelse af ret das Land Nordrhein-Westfalen i sagen Paul Daut GmbH &
 tigheder erhvervet i god tro, beskyttelse af den beretti Co . KG mod Oberkreisdirektor des Kreises Giitersloh
 gede forventning, omsorgspligten, princippet om, at ( Sag C-105/95 )
 enhver administrativ afgørelse skal træffes uden unødigt
 ophold, og skal bero på saglige grunde, dvs . grunde, som ( 95/C 159/31 )
 er relevante og ikke er behæftet med en retlig og/eller
 faktisk vildfarelse . Ved kendelse afsagt den 17. marts 1995 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 31 . marts 1995 , har Ober
 verwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen ( 13 .
 Afdeling ) i sagen Paul Daut GmbH & Co . KG mod
 Oberkreisdirektor des Kreises Giitersloh forelagt De Euro
 pæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi
 ciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 Anmodning om préjudiciel afg0relse forelagt ved kendelse
 afsagt den 21 . marts 1995 af Pretura Circondariale di Er det foreneligt med EF-traktatens artikel 30 og 36 ,
 sammenholdt med Rådets direktiv 64/433/EØF (') om
 Bassano del Grappa i sagen 1 ) Danila Bonifaci m.fl. og
 2 ) Wanda Berto m.fl. mod Istituto Nazionale della Previ sundhedsmæssige betingelser for produktion og afsætning
 denza Sociale ( INPS ) af fersk kød ( direktivet om fersk kød ), som kodificeret i
 bilaget til Rådets direktiv 91 /497/EØF (2 ) af 29 . juli 1991 ,
 ( Sag C-94/95 og C-95/95 ) som ændret ved Rådets direktiv 92/5/EØF ( 3 ) af 10 . februar
 95/C 159/30 ) 1992, og sammenholdt med direktiv 77/99/EØF ( 4 ) om
 sundhedsmæssige problemer i forbindelse med handel med
 kødprodukter inden for Fællesskabet (direktivet om kød
 Ved kendelse afsagt den 21 . marts 1995 , indgået til produkter ), som affattet ved bilaget til direktiv 92/5/EØF, at
 Domstolens Justitskontor den 24 . marts 1995 , har Pretura rekvisitus — under henvisning til § 17, stk. 1 , nr . 2 , i
 Circondariale di Bassano del Grappa i sagen 1 ) Danila Verordnung über die hygienischen Anforderungen und
 Bonifaci m.fl . og 2 ) Wanda Berto m.fl . mod Istituto Amtlichen Untersuchungen beim Verkehr mit Fleisch
 Nazionale della Previdenza Sociale ( INPS ) forelagt De ( F1HV, den tyske bekendtgørelse af 30 . oktober 1986 om
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om hygiejniske krav om myndighedernes undersøgelser ved
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : handel med kød ), BGBl I, side 1678 , senest ændret ved
 EØS-gennemførelsesloven af 27 . april 1993 , BGBl I, side
 1 ) Skal artikel 4 , stk . 2 , i Rådets direktiv 80/987/EØF ( : ) 512 , jf. side 552 — gør indsigelse mod transport af frosset
 fortolkes således , at medlemsstaterne kan benytte sig af maskinudbenet kød over for en tysk EF-godkendt virksom
 adgangen til at begrænse betalingspligten for garantiin hed , som er i stand til at foretage en varmebehandling som
 stitutionerne , således at den kun kommer til at omfatte omhandlet i direktivet om kødprodukter, og som køber
 løn for tidsrum , der ligger inden for en bestemt periode frosset, maskinudbenet kød af en belgisk EF-godkendt
 — i det foreliggende tilfælde tolv måneder — også i virksomhed efter den belgiske EF-veterinærmyndigheds
 tilfælde, hvor en overskridelse af denne periode ikke kan bestemmelse for at varmebehandle det efter direktivet om
 tilregnes den berørte arbejdstager som en culpøs passi kødprodukter og videreforarbejde det, og kræves det i
 vitet, og navnlig også i tilfælde, hvor arbejdstageren har benægtende fald , at der handles i forståelse med den
 rejst krav om erstatning som følge af undladt eller kompetente tyske veterinærmyndighed og mellem hvem ?
 forsinket gennemførelse af selve direktivet ?
 (M EFT nr . 121 af 29 . 7 . 1964, s . 2012/64 .
 (2 ) EFT nr . L 268 af 24 . 9 . 1991 , s . 69 .
 2 ) Såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende, spørges ( ') EFT nr . L 57 af 2 . 3 . 1992 , s . 1 .
 det, om gyldigheden af direktivets artikel 4, stk . 2, skal (4 ) EFT nr . L 26 af 31 . 1 . 1977, s . 85 .
 bedømmes ud fra et ligebehandlingsprincip i modsæt
 ning til et forskelsbehandlingsprincip ?


text:
22.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 134/8
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 18. marts 2010 — SGS Belgium NV, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV mod Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV, SGS Belgium NV, Belgisch Interventie- en Restitutiebureau (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van beroep te Brussel, Belgien)
 (Sag C-218/09) (1)
 (Præjudiciel forelæggelse - forordning (EØF) nr. 3665/87 - eksportrestitutioner - artikel 5, stk. 3 - betingelser for tildeling - undtagelse - begrebet »force majeure« - produkter, som er gået til grunde under transport)
 2010/C 134/13
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van beroep te Brussel
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: SGS Belgium NV, Firme Derwa NV og Centraal Beheer Achmea NV
 Sagsøgte: Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV, SGS Belgium NV og Belgisch Interventie- en Restitutiebureau
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hof van beroep te Brussel — fortolkning af artikel 5, stk. 3, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter (EFT L 351, s. 1) — betingelser for tildeling af eksportrestitutioner — undtagelse — produkt som er gået til grunde under transport som følge af et tilfælde af force majeure
 Konklusion
 Artikel 5, stk. 3, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1384/95 af 19. juni 1995, skal fortolkes således, at den omstændighed, at en ladning oksekød fordærves under de af den forelæggende ret beskrevne omstændigheder, ikke udgør et tilfælde af force majeure i denne bestemmelses forstand.
 (1) EUT C 220 af 12.9.2009.


text:
Nr . C 333/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9 . 12 . 95
 DOMSTOLENS DOM 3 ) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkost
 (Femte Afdeling ) ninger.
 af 26 . oktober 1995
 (') EFT nr . C 76 af 12 . 3 . 1994 .
 i sag C-51 /94, Kommissionen for De Europæiske Fælles ( 2 ) EFT nr . L 33 af 8 . 2 . 1979 , s . 1 .
 skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland ( l )
 (Levnedsmidlers mærkning og præsentationsmåde — EF-
 traktatens artikel 30 og direktiv 79/1 12/EØF — angivelse af
 et stof i varebetegnelsen, som fremgår af ingredienslisten)
 ( 95/C 333/06 )
 DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: tysk)
 ( Fjerde Afdeling)
 af 26 . oktober 1995
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive i sag C-143/94, Furlanis Costruzioni Generali SpA mod
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) Azienda nazionale autonoma strade (ANAS ) ( anmodning
 om præjudiciel afgørelse fra Tribunale amministrativo
 regionale del Lazio ) ( J )
 I sag C-51 /94, Kommissionen for De Europæiske Fælles (Rådets direktiver 71/305/EØF og 89/440/EØF — offent
 skaber ( befuldmægtigede : Hendrik van Lier og Angela lige bygge- og anlægskontrakter — unormalt lave bud i
 Bardenhewer ) mod Forbundsrepublikken Tyskland ( be forhold til ydelsen)
 fuldmægtigede : Ernst Roder og Bernd Kloke ) angående en ( 95/C 333/07)
 påstand om, at det fastslås, at Forbundsrepublikken Tysk
 land har tilsidesat sine forpligtelser efter EF-traktatens
 artikel 30 ff. samt artikel 5 , 6 og 16 i Rådets direktiv (Processprog: italiensk)
 79/ 1 12/EØF af 18 . december 1978 — om tilnærmelse af
 medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsenta
 tionsmåder for levnedsmidler bestemt til den endelige (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 forbruger samt om reklame for sådanne levnedsmidler ( 2 ) — offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 idet Forbundsrepublikken kræver, at levnedsmidler, som
 indeholder en ingrediens, der ikke er i overensstemmelse
 med tyske fremstillingsforskrifter, for at kunne bringes i I sag C-143/94 , angående en anmodning, som Tribunale
 handelen i Tyskland skal være forsynet med en varebeteg amministrativo regionale del Lazio i medfør af EØF-
 nelse, der er suppleret med en oplysning om, at den traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen i for den
 pågældende ingrediens er anvendt i produktet, selv om for nævnte ret verserende sag Furlanis Costruzioni Generali
 denne i forvejen fremgår af ingredienslisten, har Domstolen, SpA mod Azienda nazionale autonoma strade ( ANAS ) at
 sammensat af afdelingsformanden, D. A. O. Edward, og opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af
 dommerne J. C. Moitinho de Almeida ( refererende dom artikel 29 , stk . 5 , i Rådets direktiv 71 /305/EØF af 26 . juli
 mer ), C. Gulmann, P. Jann og L. Sevón; generaladvokat: 1971 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til
 F. G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den 26 . oktober indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter ( 2 ), som
 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : ændret ved artikel 1 , punkt 20, i Rådets direktiv 89/
 440/EØF af 18 . juli 1989 ( 3 ), har Domstolen ( Fjerde
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C. N. Kakou
 ris ( refererende dommer ), og dommerne P. J. G. Kapteyn og
 1 ) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine for H. Ragnemalm; generaladvokat: C. O. Lenz; justitssekre
 pligtelser efter EF-traktatens artikel 30 ved at kræve, at tær: ekspeditionssekretær H. A. Rühl, den 26 . oktober 19 95
 bearnaise- og hollandaisesauce, som fremstilles på afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 grundlag af plantefedt, samt visse bagværksprodukter,
 der indeholder tilsætningsmidlet »E 160 F«, for at
 kunne bringes i handelen i Tyskland skal være forsynet Det forelagte spørgsmål må følgelig besvares med, at
 med en varebetegnelse, der er suppleret med en oplys artikel 29, stk . 5, sidste afsnit, i direktiv 71 /305/EØF som
 ning om, at det pågældende middel er anvendt i ændret ved artikel 1 , punkt 20, i direktiv 89/440/EØF skal
 produktet, selv om det i forvejen fremgår af den fortolkes således, at den dér fastsatte undtagelse alene kan
 ingrediensliste, som er omhandlet i artikel 6 i Rådets gælde procedurer, i hvilke der senest den 3 1 . december 1 992
 direktiv 79/1 12/EØF af 18. december 1978 om tilnær er givet endeligt tilslag.
 melse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af
 og præsentationsmåder for levnedsmidler bestemt til (') EFT nr. C 218 af 6 . 8 . 1994 .
 den endelige forbruger samt reklame for sådanne ( 2 ) EFT nr . L 185 af 16 . 8 . 1972 , s . 5 .
 levnedsmidler.
 ( 3 ) EFT nr. L 210 af 21 . 7 . 1989 , s . 1 .
 2 ) I øvrigt frifindes Kommissionen.


text:
6.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/4
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 8. december 2016 — Eurosaneamientos SL, Entidad Urbanística Conservación Parque Tecnológico de reciclado López Soriano og UTE PTR Acciona Infraestructuras SA mod ArcelorMittal Zaragoza, SA (C-532/15), Francesc de Bolós Pi mod Urbaser SA (C–538/15) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Audiencia Provincial de Zaragoza, Juzgado de Primera Instancia de Olot — Spanien)
 (Forenede sager C-532/15 og C-538/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - tjenesteydelser leveret af procesfuldmægtige - takst - domstole - ingen mulighed for fravigelse))
 (2017/C 038/05)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Audiencia Provincial de Zaragoza, Juzgado de Primera Instancia de Olot
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Eurosaneamientos SL, Entidad Urbanística Conservación Parque Tecnológico de reciclado López Soriano, UTE PTR Acciona Infraestructuras SA C-532/15) og Francesc de Bolós Pi (C-538/15)
 Sagsøgte: ArcelorMittal Zaragoza, SA (C-532/15) og Urbaser SA (C-538/15)
 procesdeltagere: Consejo General de Procuradores de España (sag C-532/15)
 Konklusion
 1)
 Artikel 101 TEUF, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, TEU, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagerne omhandlede, hvorefter de procesfuldmægtiges salær underlægges en takst, der kun kan hæves eller sænkes med 12 %, og hvis korrekte anvendelse de nationale domstole nøjes med at efterprøve, uden at de har mulighed for under særlige omstændigheder at fravige de ved denne takst fastsatte grænser.
 2)
 Den Europæiske Unions Domstol har ikke kompetence til at besvare det andet og det tredje spørgsmål i sag C-532/15 samt det tredje til det femte spørgsmål i sag C-538/15, som er forelagt af henholdsvis Audiencia Provincial de Zaragoza (den regionale domstol i Zaragoza, Spanien) og Juzgado de Primera Instancia de Olot (retten i første instans i Olot, Spanien)
 (1) EUT C 429 af 21.12.2015.


text:
17.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/39
 Sag anlagt den 25. april 2006 — Martin Avendano m.fl. mod Kommissionen
 (Sag F-45/06)
 (2006/C 143/74)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Javier Martin Avendano m.fl. (ved avocats S. Rodrigues og A. Jaume)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afslag på at opføre sagsøgerne på listen over de tjenestemænd, som blev forfremmet til lønklasse A*10 og B*10 i forfremmelsesåret 2005, hvilke afgørelser stiltiende fremgår af Meddelelser fra Administrationen nr. 85-2005 af 23. november 2005.
 —
 Ansættelsesmyndigheden oplyses om de retsvirkninger, som følger af en annullation af de anfægtede afgørelser, og navnlig af en ny klassificering af sagsøgernes lønklasse henholdsvis til lønklasse A*10 med tilbagevirkende kraft fra den 1. marts 2005, eller til lønklasse B*10, med tilbagevirkende kraft fra den 1. januar 2005.
 —
 Subsidiært: Kommissionen anmodes om at anerkende, at sagsøgerne er forfremmelsesværdige henholdsvis til lønklasse A*10 eller til lønklasse B*10 i forbindelse med deres næste forfremmelse og tilpligtes at erstatte det tab, sagsøgerne har lidt som følge af ikke at være blevet forfremmet henholdsvis til lønklasse A*10 fra den 1. marts 2005, eller til lønklasse B*10 fra den 1. januar 2005.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne er tjenestemænd i de tidligere lønklasser A7 og B2. Efter ikrafttrædelsen af den nye vedtægt blev deres lønklasser erstattet henholdsvis af lønklasserne A*8 og B*8 i henhold til artikel 2 i vedtægtens bilag XIII. Sagsøgerne har anført, at deres karriere er blevet forsinket som følge af, at det nye indplaceringssystem foreskriver indførelse af de supplerende lønklasser A*9 og B*9 mellem de tidligere lønklasser A7 (nu A*8) og A6 (nu A*10) samt mellem de tidligere lønklasser B2 (nu B*8) og B1 (nu B*10).
 Sagsøgerne har til støtte for søgsmålet anført, at anvendelsen i forhold til dem af artikel 2 i vedtægtens bilag XIII, uden nogen form for foranstaltninger til kompensation for den lidte skade hvad angår karriere, er ulovlig. Denne ulovlighedsindsigelse er først og fremmest baseret på, at der er sket tilsidesættelse af princippet om ækvivalens mellem den tidligere og den nye karrierestruktur, et princip, som er stadfæstet i vedtægtens artikel 6. I henhold hertil burde ansættelsesmyndigheden have opført sagsøgerne på listen over de tjenestemænd, der blev forfremmet til lønklasse A*10 og B*10 i forfremmelsesåret 2005.
 Sagsøgerne er ligeledes af den opfattelse, at de har været genstand for en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet i forhold til deres kolleger i lønklasse A7 og B2, som blev forfremmet inden ikrafttrædelsen af den nye vedtægt.
 Sagsøgerne har endelig anført dels, at der er sket tilsidesættelse af den berettigede forventning, de blev bibragt ved Rådets og Kommissionens forsikringer om, at den nye karrierestruktur ikke ville medføre forringelser af deres arbejdsvilkår, dels at deres erhvervede rettigheder er tilsidesat, samt at der foreligger magtfordrejning.


text:
24.1.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 21/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 21. november 2003 af Hoge Raad der Nederlan- afsagt den 21. november 2003 af Hoge Raad der Nederlan-
 den i sagen Senior Engineering Investments BV mod den i sagen Intermodal Transports BV mod Staatssecreta-
 Staatssecretaris van Financiën. ris van Financiën.
 (Sag C-495/03)
 (Sag C-494/03)
 (2004/C 21/42)
 (2004/C 21/41)
 Ved dom afsagt den 21. november 2003, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 24. november 2003, har Hoge Raad
 der Nederlanden i sagen Intermodal Transports BV mod
 Staatssecretaris van Financiën forelagt De Europæiske Fælles-
 Ved dom afsagt den 21. november 2003, indgået til Domsto-
 skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 lens Justitskontor den 24. november 2003, har Hoge Raad der
 følgende spørgsmål:
 Nederlanden i sagen Senior Engineering Investments BV
 mod Staatssecretaris van Financiën forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse 1. Skal en national ret, når en afgiftspligtig under en sag,
 af følgende spørgsmål: som er indbragt for retten om tariferingen af en bestemt
 vare i henhold til den kombinerede nomenklatur (1),
 påberåber sig en opfattelse, der er anlagt af en toldmyn-
 1. Er det i henhold til artikel 4, stk. 2, litra b), i direktiv 69/ dighed — som den, der er kommet til udtryk i en
 335/EØF (1) af 17. juli 1969, som ændret ved direktiv 85/ bindende tariferingsoplysning til en tredjemand om en
 303/EØF (2) af 10. juni 1985, tilladt, at der opkræves lignende vare — og retten finder, at den bindende
 kapitaltilførselsafgift af et selskab i forbindelse med en tariferingsoplysning ikke er i overensstemmelse med den
 direkte, uformel kapitalindbetaling fra selskabets moder- kombinerede nomenklatur, forelægge De Europæiske
 selskab til selskabets datterselskab, og hvilke omstændig- Fællesskabers Domstol spørgsmål om fortolkningen af
 heder er i bekræftende fald af betydning i denne sammen- den kombinerede nomenklatur?
 hæng? Har det navnlig betydning, om selskabet under en
 økonomisk synsvinkel må anses for at være det, der reelt 2. Skal position 8709 i den kombinerede nomenklatur
 drager fordel af den direkte, uformelle kapitalindbetaling? fortolkes således, at køretøjer som dem, der er omhandlet
 i denne sag, hører under denne position?
 2. Indebærer den frie etableringsret i henhold til EF-trakta-
 tens artikel 52 (efter ændring nu artikel 43 EF), sammen- (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23.7.1987 om told- og
 holdt med EF-traktatens artikel 58 (nu artikel 48 EF) et statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EFT 1987 L 256).
 forbud mod, at en medlemsstats afgiftsforvaltning fører
 den politik, at der ikke pålægges et selskab kapitaltilfør-
 selsafgift i forbindelse med en direkte, uformel kapitalind-
 betaling fra selskabets moderselskab til et datterselskab af
 selskabet, men kun hvis datterselskabet er hjemmehøren-
 de i medlemsstaten, og har det i denne sammenhæng
 betydning — når det lægges til grund, at direktivet i et
 tilfælde som det foreliggende tillader, at der opkræves
 kapitaltilførselsafgift såvel af selskabet som af modersel-
 Sag anlagt den 24. november 2003 af Kommissionen for
 skabet — om der på koncernniveau opkræves mere i
 De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 kapitaltilførselsafgift, end det ville have været tilfældet,
 hvis både selskabet og dets datterselskab havde været
 hjemmehørende i Nederlandene? (Sag C-496/03)
 (2004/C 21/43)
 (1) Rådets direktiv 69/335/EØF af 17.7.1969 om kapitaltilførselsaf-
 gifter (EFT 1969 II, s. 405).
 (2) Rådets direktiv 85/303/EØF af 10.6.1985 om ændring af direktiv
 69/335/EØF om kapitaltilførselsafgifter (EFT L 156 af 15.6.1985,
 s. 23). Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 24. no-
 vember 2003 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved
 C.-F. Durand og F. Simonetti, som befuldmægtigede, og med
 valgt adresse i Luxembourg.
 ---pagebreak--- C 21/24 DA Den Europæiske Unions Tidende 24.1.2004
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 Det forbud mod postordresalg af kosttilskud, der er fastsat i
 forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2001/
 § 50, stk. 2, i Gewerbeordnung, har karakter af en foranstalt-
 59/EF af 6. august 2001 om 28. tilpasning til den tekniske
 ning med tilsvarende virkning som en kvantitativ indførsels-
 udvikling af Rådets direktiv 67/548/EØF om tilnærmelse
 restriktion. Det er i højere grad til hinder for afsætning af
 af lovgivning om klassificering, emballering og etikette-
 produkter fra andre medlemsstater end for afsætning af
 ring af farlige stoffer (1), idet den ikke har vedtaget de love
 indenlandske produkter. Et sådant forbud mod postordresalg
 og administrativ bestemmelser, der er nødvendige for at
 gør det nødvendigt for erhvervsdrivende fra andre medlemssta-
 efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder
 ter at oprette en filial eller finde en distributionspartner i
 ikke har givet Kommissionen meddelelse herom.
 Østrig, hvorimod erhvervsdrivende fra Østrig allerede råder
 over fast filial, som de kan benytte ved markedsføringen af de
 2. Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- kosttilskud, som de producerer. Disse sidstnævnte erhvervsdri-
 ninger. vende har den fordel, at de tillige kan benytte det sted, hvor
 produktionsvirksomheden er beliggende, eller det sted, hvor
 filialen er etableret, som salgssted. Dette kan i forhold til
 udenlandske producenter medføre en ikke ubetydelig omkost-
 ningsfordel som følge af sparede udgifter.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for direktivets gennemførelse udløb den 30. juli 2002. Målet om at beskytte forbrugerne mod sundhedsskadelige og
 virkningsløse produkter, der kan fremføres som begrundelse
 for et sådant forbud, kan også nås med mindre indgribende
 (1) EFT L 225 af 21.8.2001, s. 1.
 midler, der i mindre omfang hindrer de frie varebevægelser.
 Den østrigske foranstaltning udgør således en uforholdsmæssig
 indskrænkning i de frie varebevægelser.
 Sag anlagt den 24. november 2003 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-497/03) Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørel-
 se truffet den 10. juni 2003 af VAT and Duties Tribunals,
 London Tribunal Centre, i sagen 1) Kingscrest Associates
 (2004/C 21/44) Ltd, 2) Montecello Ltd (sagsøgerne driver virksomhed
 sammen under navnet Kingscrest Residential Care
 Homes) mod Commissioners of Customs and Excise
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 24. no- (Sag C-498/03)
 vember 2003 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved Josef Christian
 Schieferer og Bernhard Schima, som befuldmægtigede, og med
 valgt adresse i Luxembourg. (2004/C 21/45)
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Ved afgørelse truffet den 10. juni 2003, indgået til Domstolens
 1. Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine Justitskontor den 26. november 2003, har VAT and Duties
 forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 28, idet Tribunals, London Tribunal Centre, i sagen 1) Kingscrest
 den i § 50, stk. 2, i Gewerbeordnung har fastsat et forbud Associates Ltd, 2) Montecello Ltd (sagsøgerne driver virksom-
 mod postordresalg af kosttilskud. hed sammen under navnet Kingscrest Residential Care Homes)
 mod Commissioners of Customs and Excise, forelagt De
 2. Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost- Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi-
 ninger. ciel afgørelse af følgende spørgsmål:


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/60
 Sag anlagt den 27. oktober 2006 — Lemaître Sécurité mod Kommissionen
 (Sag T-301/06)
 (2006/C 326/129)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Lemaître Sécurité SAS (La Walck, Frankrig) (ved avocat D. Bollecker)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling for så vidt angår påstanden om annullation af Kommissionens afgørelse af 28. august 2006 om at afslutte antidumpingproceduren.
 —
 Afgørelsen af 28. august 2006 om at afslutte antidumpingproceduren annulleres i overensstemmelse med artikel 231, stk. 1, EF.
 —
 Retten anordner revision af afslutningen af antidumpingproceduren for sikkerhedsfodtøj.
 —
 Det sikres, at dommen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans opfyldes i henhold til artikel 233 EF.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen besluttede ved afgørelse 2006/582/EF (1) af 28. august 2006 at afslutte antidumpingproceduren vedrørende importen af fodtøj med beskyttelseståkappe med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Indien, efter at klageren trak sin klage tilbage efter Kommissionens brev af 5. juli 2006, hvori Kommissionen efter at have foretaget en undersøgelse anerkendte, at der forelå dumping med hensyn til sikkerhedsfodtøj, men afviste at pålægge en antidumpingtold under henvisning til, at Det Europæiske Fællesskab ikke havde nogen interesse i at pålægge en sådan told. Sagsøgeren, en europæisk producent af sikkerhedsfodtøj, har gjort gældende, at den på grund af importen af fodtøj fra Kina og Indien har lidt økonomisk og strategisk skade, henset til, at der ikke blev truffet foranstaltninger for at genetablere en sund konkurrence.
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande fremført tre anbringender.
 Det første anbringende er, at den anfægtede afgørelse lider af en begrundelsesmangel, idet Kommissionen efter sagsøgerens opfattelse ikke klart og utvetydigt har angivet de betragtninger, som den har lagt til grund, for ikke at vedtage antidumpingforanstaltninger.
 Det andet anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 9, stk. 1, i forordning nr. 384/96 (2), sammenholdt med artikel 2, artikel 3, litra m), artikel 127, stk. 2, samt artikel 157, stk. 1, EF, idet Kommissionen ikke i det foreliggende tilfælde har foretaget en korrekt vurdering af tilstedeværelsen af en fællesskabsinteresse i at vedtage antidumpingforanstaltninger.
 Sagsøgeren har med det tredje anbringende gjort gældende, at Kommissionen ved udtrykkeligt at anerkende, at der forelå dumping med hensyn til sikkerhedsfodtøj, men afvise at træffe foranstaltninger for at rette op herpå, har tilsidesat princippet om den berettigede forventning.
 (1) EUT L 234, s. 33.
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22.12.1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab, EFT 1996 L 56, s. 1, senest ændret ved forordning (EF) nr. 2117/2005, EUT L 340, s. 17.


text:
7.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 410/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af cour d’appel de Mons (Belgien) den 8. august 2016 — Docteur De Bruyne SPRL mod État belge
 (Sag C-445/16)
 (2016/C 410/06)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d’appel de Mons
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Docteur De Bruyne SPRL
 Sagsøgt: État belge
 Præjudicielt/Præjudicielle spørgsmål
 Er det foreneligt med de regler om udarbejdelse af resultatopgørelse, der er fastsat i Rådets fjerde direktiv af 25. juli 1978 om årsregnskaberne for visse selskabsformer (direktiv 78/660/EØF, EUT L 222 af 14.8.1978, s. 11), og som bestemmer følgende:
 —
 årsregnskabet skal give et pålideligt billede af selskabets aktiver og passiver, økonomiske stilling samt resultatet (direktivets artikel 2, stk. 3)
 —
 hensættelser til omkostninger, herunder uforudsete udgifter, har til formål at dække tab eller gæld, hvis karakter er klart defineret, og som på statustidspunktet enten anses for sandsynlige eller sikre, men som er ubestemmelige med hensyn til deres størrelse eller tidspunktet for deres afholdelse (direktivets artikel 20, stk. 1)
 —
 værdiansættelsen skal i alle tilfælde ske under udvisning af behørig forsigtighed og især:
 —
 må kun den fortjeneste, der er konstateret på statustidspunktet, medtages
 —
 skal der tages hensyn til alle forudseelige risici og eventuelle tab, som er opstået i løbet af det regnskabsår, årsregnskabet vedrører, eller i et tidligere regnskabsår, selv om disse risici eller tab først bliver kendt mellem statustidspunktet og det tidspunkt, hvor det udarbejdes (direktivets artikel 31, stk. 1, litra c), aa) og bb))
 —
 der skal tages hensyn til indtægter og udgifter vedrørende det år, som regnskabet omfatter, uden hensyn til det tidspunkt hvor disse indtægter indgår eller udgifter udbetales (direktivets artikel 31, stk. 1, litra d))
 —
 aktiv- og passivposternes bestanddele skal værdiansættes hver for sig (direktivets artikel 31, stk. 1, litra e)),
 at et aktieoptionsudstedende selskab bogfører prisen for tildeling af en option som indtægt i løbet af det regnskabsår, hvor den pågældende option annulleres, eller efter udløbet af optionens varighed, for at tage hensyn til den risiko, som påhviler optionsudstederen som følge af den forpligtelse, som denne har påtaget sig, [og ikke] i løbet af det regnskabsår, hvor tildelingen af optionen finder sted, og hvor prisen for optionen endeligt indgår, idet den risiko, som påhviler optionsudstederen, værdiansættes særskilt i forbindelse med bogføringen af en hensættelse?


text:
22.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 462/4
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. oktober 2014 — Gérard Buono m.fl. (sag C-12/13 P) og Syndicat des thoniers méditerranéens m.fl. (sag C-13/13 P) mod Europa-Kommissionen
 (Forenede sager C-12/13 P og C-13/13 P) (1)
 ((Appel - fælles fiskeripolitik - fangstkvoter - hasteforanstaltninger truffet af Kommissionen - Unionens ansvar uden for kontrakt - artikel 340, stk. 2, TEUF - betingelser - faktisk og reelt tab))
 (2014/C 462/06)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellanter: Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Louis Paul Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin og Robert Marin (ved avocats A. Arnaud og P.-O. Koubi-Flotte) (sag C-12/13 P) og Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Jean-Marc Penniello og Serge Antoine José Perez (ved avocate C. Bonnefoi) (sag C-13/13 P)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved A. Bouquet og D. Nardi, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Appellerne iværksat i sagerne C-12/13 P og C-13/13 P forkastes.
 2)
 Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin og Robert Marin betaler sagens omkostninger i sag C-12/13 P og Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean-Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin og Serge Antoine José Perez betaler sagens omkostninger i sag C-13/13 P.
 (1) EUT C 71 af 9.3.2013.


text:
Avis juridique important
 |
 E1997P0001
 Anmodning fra Oslo byrett om en rådgivende udtalelse fra EFTA-domstolen i sagen Fridtjof Frank Gundersen mod Oslo kommune, Oslo byretts beslutning af 22. april 1997 (Sag E-1/97)
 EF-Tidende nr. C 282 af 18/09/1997 s. 0013 - 0013
 Anmodning fra Oslo byrett om en rådgivende udtalelse fra EFTA-domstolen i sagen Fridtjof Frank Gundersen mod Oslo kommune, Oslo byretts beslutning af 22. april 1997 (Sag E-1/97) (97/C 282/10)Oslo byrett, Norge, har i sin beslutning af 22. april 1997, som indgik til EFTA-Domstolens justitskontor den 19. april 1997, anmodet denne om at afgive en rådgivende udtalelse i sagen Fridtjof Frank Gundersen mod Oslo kommune om følgende spørgsmål:1) Er der tale om »forskelsbehandling mellem statsborgere fra EF-medlemsstater og EFTA-stater« i strid med EØS-aftalens artikel 16, hvis en statsborger nægtes ret til at afsætte rødvin, hvidvin og rosévin i detailleddet med den begrundelse, at vin kun må sælges i detailleddet af et statsligt handelsmonopol, når øl med et alkoholindhold på under 4,75 volumenprocent (mellemstærkt øl) må sælges uden for handelsmonopolet af selskaber, som har fået en bevilling hertil fra kommunen?2) Hvis spørgsmål 1 besvares bekræftende, kan alkoholpolitik og/eller sundhedshensyn - først og fremmest ønsket om at begrænse adgangen til alkohol og alkoholforbruget - så lægges til grund for, at forskelsbehandlingen i afsætningen af vine og mellemstærkt øl som anført i spørgsmål 1 falder uden for anvendelsesområdet af EØS-aftalens artikel 16?3) a) Finder artikel 4 og/eller artikel 11 anvendelse på detailsalg af vin?b) Hvis spørgsmål 3, litra a), besvares bekræftende helt eller delvis, er forskelsbehandlingen i markedsføringen som omtalt i spørgsmål 1 så en overtrædelse af artikel 4 og/eller artikel 11?c) Hvis spørgsmål 3, litra b), besvares bekræftende helt eller delvis, kan alkoholpolitik og/eller helbredshensyn som omtalt i spørgsmål 2 så lægges til grund for anvendelse af den i EØS-aftalens artikel 13 nævnte undtagelsesregel?


text:
28.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 227/37
 Sag anlagt den 28. maj 2012 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-57/12)
 2012/C 227/63
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat G. Cipresa)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om at nedsætte sagsøgerens invaliditetsydelse i månederne juni til september 2011
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens afgørelse, i det omfang den måtte foreligge, om afslag på anmodningen af 19. oktober 2011.
 —
 Annullation af Kommissionens afgørelse, i det omfang den måtte foreligge, om afslag på klagen af 20. oktober 2011.
 —
 Annullation af de afgørelser, i det omfang de måtte foreligge, på grundlag af hvilke Kommissionen retsstridigt fra hver månedlig udbetaling af sagsøgerens invaliditetsydelse fra juni til september 2011 fratrak et beløb på i alt 1 661 EUR og annullation af de afgørelser, såfremt de måtte foreligge, om at foretage disse fradrag.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 1 661 EUR med tillæg af renter på 15 % årligt og med årlig opskrivning med virkning fra den 27. oktober 2011 og indtil det tidspunkt, hvor effektiv betaling af ovennævnte beløb sker.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
23.2.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/16
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. december 2007 — United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SPRL, Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutélé) og Wolu TV ASBL mod État belge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d'État (Belgien))
 (Sag C-250/06) (1)
 (Artikel 49 EF - fri udveksling af tjenesteydelser - national lovgivning, hvorefter kabeldistributører pålægges at udsende programmer, som udsendes af visse private radio- og tv-foretagender (»must carry«) - restriktion - tvingende alment hensyn - bevarelse af pluralisme i en tosproget region)
 (2008/C 51/26)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d'État
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SPRL, Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutélé) og Wolu TV ASBL
 Sagsøgt: État belge
 Intervenienter til støtte for den anden part i sagen: BeTV SA, Tvi SA, Télé Bruxelles ASBL, Belgian Business Television SA, Media ad Infinitum SA og TV5-Monde
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Conseil d'État — fortolkning af EF-taktatens artikel 49 og 86 — begrebet »særlig rettighed« — forpligtigelse, som er pålagt en kabeldistributionsvirksomhed, til at udsende fjernsynsprogrammer, der udsendes af visse radio- og tv-foretagender, som hovedsageligt er hjemmehørende på det nationale territorium
 Konklusion
 Artikel 49 EF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som pålægger kabeldistributører, der virker på det pågældende område i en medlemsstat, i medfør af en såkaldt »must carry«-forpligtelse at udsende fjernsynsprogrammer, der er udsendt af private radio- og tv-foretagender, som henhører under de offentlige myndigheder i denne stat, idet de er blevet udpeget af disse offentlige myndigheder, når denne lovgivning:
 —
 varetager et mål af almen interesse såsom bevarelse, i medfør af samme stats kulturpolitik, af den pluralistiske karakter af udbuddet af fjernsynsprogrammer på dette område, og
 —
 ikke er uforholdsmæssig i forhold til dette mål, hvilket indebærer, at den skal anvendes efter en gennemsigtig procedure, der er baseret på objektive, ikke-diskriminerende kriterier, som kendes på forhånd.
 Det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve, om disse betingelser er opfyldt.
 (1) EUT C 212 af 2.9.2006.


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/50
 Personalerettens kendelse (enedommer) af 18. juni 2013 Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag F-143/11) (1)
 (Personalesag - ansættelsesmyndighedens afslag på en anmodning om godtgørelse af sagsomkostninger afholdt i forbindelse med sagen - annullationssøgsmål med samme genstand som en begæring om fastsættelse af sagsomkostninger - åbenbart afvisningsgrundlag)
 2013/C 252/91
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat G. Cipressa)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Berardis-Kayser og J. Baquero Cruz, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens stiltiende afgørelse om ikke at godtgøre en fjerdedel af de sagsomkostninger, som sagsøgeren har afholdt i forbindelse med sag F-81/09, Marcuccio mod Kommissionen, og som Kommissionen blev pålagt at betale ved dom af 15. februar 2011
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Luigi Marcuccio bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 65 af 3.3.2012, s. 26.


text:
15.11.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 275/31
 at omfatte adgang til at flytte køretøjer i kategori D med Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union af Forbunds-
 et kørekort for kategori C, er klart i modstrid med republikken Tyskland ved Ministerialrat Wolf-Dieter Plessing
 ordlyden af direktivets artikel 3, stk. 1, femte led. og Regierungsdirektor Moritz Lumma, Bundesministerium der
 Finanzen, samt Rechtsanwalt Jochim Sedemund, og med valgt
 — Minimumsalderen for adgang til kategori C1 og C1E. adresse i Bundesministerium der Finanzen, Berlin.
 FeV’s § 10, stk. 2, første punktum, tillader personer på
 17 år at føre køretøjer i kategorierne C1 og C1E, for så
 vidt som der er tale om personer, der er i gang med en
 uddannelse som erhvervschauffør. Denne bestemmelse er Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 i strid med bestemmelserne i direktivets artikel 6, stk. 1,
 litra b), tredje led, sammenholdt med — for så vidt angår
 adgangen til at føre køretøjer i kategori C1 og C1E, hvis 1. Artikel 3 og 4 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv
 vægt overstiger 7,5 tons — artikel 5, stk. 1, litra b), andet 2003/33/EF af 26. maj 2003 om indbyrdes tilnærmelse
 led, i forordning (EØF) nr. 3820/85. af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser
 om reklame for tobaksvarer og sponsorering til fordel for
 — Registrering af kørekort udstedt i en anden medlemsstat. disse (1), annulleres.
 Den systematiske registreringsprocedure, der er fastsat i
 FeV’s § 29, stk. 1, såvel som de strafferetlige bestemmelser 2. Europa-Parlamentet og Rådet betaler sagens omkost-
 i FeV’s § 75, stk. 11, er grundlæggende i strid med ninger.
 princippet om gensidig anerkendelse i direktivets arti-
 kel 1, stk. 2.
 — Ombytning af kørekort udstedt i andre medlemsstater
 Ombytning af kørekort som omhandlet i FeV’s § 29,
 stk. 3, på grund af påtegninger om en eventuelt kortere Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 national gyldighedsperiode er i strid med gældende
 fællesskabsret. Hvad angår ombytning af kørekort i
 medfør af FeV’s § 47, stk. 2, når påtegninger om
 begrænsninger eller forpligtelser ikke er mulig på grund
 af kørekortets art, er ombytning af de grunde, der er Den tyske regering har gjort gældende, at Parlamentet og Rådet
 opregnet i direktivets artikel 8, stk. 2, (som ligeledes med vedtagelsen af de anfægtede direktivbestemmelser har
 omfatter angivelser af medicinske begrænsninger) ganske overskredet de grænser for fællesskabslovgivers kompetence,
 vist lovlig. Påtegninger om andre administrative bemærk- som Domstolen har fastlagt ved dom af 5.10.2000 i sag
 ninger (eksempelvis anvendelse af bestemmelser om C-376/98 (Sml. I, s. 8419), ligesom de ikke har taget hensyn
 foreløbige kørekort) er imidlertid ikke omfattet af direkti- til de af Domstolen fastlagte faktiske forudsætninger for
 vets artikel 8, stk. 2, således at hverken påtegninger af Fællesskabets kompetence. De anfægtede bestemmelser regule-
 denne art eller ombytningen efter Kommissionens me- rer næsten udelukkende faktiske omstændigheder uden græn-
 ning er i overensstemmelse med fællesskabsretten. seoverskridende virkning. Der består således hverken faktiske
 handelshindringer eller mærkbare konkurrencefordrejninger,
 hvis ophævelse i henhold til Domstolens dom i sag C-376/
 (1) EFT 1991 L 237, s. 1. 98 er en nødvendig faktisk forudsætning for Fællesskabets
 kompetence i henhold til artikel 95 EF. Af disse grunde er der
 således ikke i artikel 95 EF hjemmel til, at fællesskabslovgiver
 vedtager de anfægtede bestemmelser. Da det med de anfægtede
 bestemmelser — idet der ikke foreligger handelshindringer
 eller mærkbare konkurrencefordrejninger — ikke tilsigtes at
 forbedre det indre marked, men snarere tilsigtes at beskytte
 sundheden, er harmoniseringsforbuddet i artikel 152, stk. 4,
 Sag anlagt den 10. september 2003 (telefax af 9.9.2003) af litra c), EF også tilsidesat.
 Forbundsrepublikken Tyskland mod Europa-Parlamentet
 og Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-380/03) Den tyske regering har subsidiært påberåbt sig manglende
 begrundelse. Fællesskabslovgiver har ikke givet en tilstrækkelig
 begrundelse for, at de faktiske kompetencebegrundende forud-
 (2003/C 275/46) sætninger i henhold til artikel 95 EF er opfyldt, herunder
 navnlig, at der består en faktisk handelshindring, og har end
 ikke i betragtningerne henvist til mærkbare konkurrencefor-
 drejninger med hensyn til den skrevne presse og radioprogram-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. sep- mer, således at direktivet under alle omstændigheder ikke på
 tember 2003 (telefax af 9.9.2003) anlagt sag mod Europa- dette punkt opfylder begrundelseskravet i artikel 253 EF.
 ---pagebreak--- C 275/32 DA Den Europæiske Unions Tidende 15.11.2003
 Desuden giver de materielle ændringer af direktivet, som Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 Rådet foretog efter Parlamentets beslutning, anledning til det se afsagt den 30. juli 2003 af Bundesfinanzhof i sagen
 supplerende anbringende om, at Parlamentets rettigheder i Hauptzollamt Hamburg-Jonas mod Käserei Champignon
 henhold til proceduren i artikel 251 EF således er blevet Hofmeister GmbH & Co. KG
 tilsidesat.
 (Sag C-385/03)
 Endelig har den tyske regering subsidiært gjort gældende, at
 proportionalitetsprincippet er blevet tilsidesat, da det fuldstæn-
 dige forbud i artikel 3 og 4 mod reklame i pressen og i trykte (2003/C 275/48)
 publikationer, samt i radioudsendelser og på internettet,
 bevidst og målrettet næsten udelukkende vedrører lokale eller
 regionale situationer uden et grænseoverskridende element,
 således at de omfattende forbudsbestemmelser ikke i henhold
 til artikel 14, stk. 1, EF er nødvendige med henblik på at Ved kendelse afsagt den 30. juli 2003, indgået til Domstolens
 forbedre det indre marked og derfor er uforholdsmæssige. Justitskontor den 12. september 2003, har Bundesfinanzhof i
 Tilsidesættelsen af proportionalitetsprincippet er så meget sagen Hauptzollamt Hamburg-Jonas mod Käserei Champignon
 desto mere alvorlig som forbuddene, der bygger på en Hofmeister GmbH & Co. KG forelagt De Europæiske Fællesska-
 meget bred og ubestemt definition af begreberne »reklame« i bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 direktivets artikel 2, litra b), og »presse og andre trykte følgende spørgsmål:
 publikationer« i artikel 1, litra a), og artikel 3, indebærer et
 væsentligt indgreb i grundlæggende rettigheder som ytrings-
 og pressefriheden. Skal artikel 11, stk. 1, første og andet afsnit, i forordning (EØF)
 nr. 3665/87 (1), som ændret ved forordning (EØF) nr. 2945/
 94 (2) — under skyldig hensyntagen til proportionalitetsprin-
 (1) EUT L 152, s. 16. cippet — fortolkes således, at den blotte omstændighed, at
 der er afgivet urigtige oplysninger med hensyn til enkelte
 varepositioner i udførselsangivelsen, som kan føre til en
 eksportrestitution, der er større end den, eksportøren har ret
 til, medfører en nedsættelse af eksportrestitutionen med det i
 bestemmelsen fastsatte beløb, selv om det i forbindelse med
 den betalingsansøgning, som skal indgives i henhold til
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- national ret, udtrykkeligt erklæres, at der ikke ansøges om
 se afsagt den 2. april 2003 af Supreme Court, Irland, i udbetaling af eksportrestitution for de pågældende varepositio-
 sagen Ryanair Ltd mod Aer Rianta cpt ner i angivelsen?
 (Sag C-382/03) (1) EFT L 351 af 14.12.1987, s. 1.
 (2) EFT L 310 af 3.12.1994, s. 57.
 (2003/C 275/47)
 Ved kendelse afsagt den 2. april 2003, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 10. september 2003, har Supreme Court,
 Irland, i sagen Ryanair Ltd mod Aer Rianta cpt forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Sag anlagt den 5. september 2003 af Kongeriget Nederlan-
 dene mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 A. Er en betjeningsskranke i en lufthavn et »lufthavnsanlæg«
 som omhandlet i direktivets (1) artikel 16, stk. 3?
 (Sag C-388/03)
 B. Hvis spørgsmål a) besvares bekræftende, er en leje,
 der opkræves for eneretten til at benytte en bestemt
 betjeningsskranke i en periode på et år eller derover, da (2003/C 275/49)
 en betaling for adgang til lufthavnsanlæg som omhandlet
 i direktivets artikel 16, stk. 3?
 (1) Rådets direktiv 96/67/EF af 15.10.1996 om adgang til ground Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 5. sep-
 handling-markedet i Fællesskabets lufthavne (EFT L 272 af tember 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæi-
 25.10.1996, s. 36). ske Fællesskaber af Kongeriget Nederlandene ved H.G. Seven-
 ster, chef for Afdelingen for Europaret, ved Udenrigsministe-
 riet, Haag.


text:
15.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/10
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 10. juli 2014 — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-126/13 P) (1)
 ((Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 7, stk. 1, litra c) - beskrivende karakter - afslag på registrering af ordmærket ecoDoor - kendetegnet ved en del af en vare))
 2014/C 315/14
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (ved Rechtsanwalt S. Biagosch)
 Den anden part i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 164 af 8.6.2013.


text:
15.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/2
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Polymeles Protodikeio Athinon (Grækenland) den 6. august 2013 — Warner-Lambert Company LLC og Pfizer Ellas AE mod Minerva Farmakeftiki AE
 (Sag C-462/13)
 2014/C 78/03
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Polymeles Protodikeio Athinon (Grækenland)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Warner-Lambert Company LLC og Pfizer Ellas AE
 Sagsøgt: Minerva Farmakeftiki AE
 Domstolen (Tredje Afdeling) har truffet afgørelse ved begrundet kendelse af 30. januar 2014.


text:
5.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/5
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 22. maj 2008 — Feinchemie Schwebda GmbH, Bayer CropScience AG mod College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra College van Beroep voor het bedrijfsleven — Nederlandene)
 (Sag C-361/06) (1)
 (Plantebeskyttelsesmidler - markedsføringstilladelse - ethofumesat - direktiv 91/414/EØF og 2002/37/EF - forordning (EØF) nr. 3600/92 - begæring om genåbning af den mundtlige forhandling)
 (2008/C 171/08)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 College van Beroep voor het bedrijfsleven
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Feinchemie Schwebda GmbH, Bayer CropScience AG
 Sagsøgt: College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen
 Procesdeltager: Agrichem BV
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — College van Beroep voor het bedrijfsleven — fortolkning artikel 4, stk. 1, i Kommissionens direktiv 2002/37/EF af 3. maj 2002 om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF med henblik på optagelse af ethofumesat som aktivt stof (EFT L 117, s. 10) — medlemsstaternes forpligtelse til inden den 1. september 2003 at tilbagekalde godkendelsen af et middel, der indeholder ethofumesat, hvis indehaveren af godkendelsen ikke er i besiddelse af eller har adgang til et dossier, der opfylder kravene i bilag II til Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (EFT L 230, s. 1).
 Konklusion
 Artikel 4, stk. 1, i Kommissionens direktiv 2002/37/EF af 3. maj 2002 om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF med henblik på optagelse af ethofumesat som aktivt stof skal fortolkes således, at den ikke forpligter medlemsstaterne til, inden den 1. september 2003, at bringe en godkendelse af et plantebeskyttelsesmiddel, der indeholder ethofumesat, til ophør, såfremt indehaveren af godkendelsen ikke er i besiddelse af eller har adgang til et dossier, der opfylder kravene i bilag II til Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler.
 (1) EUT C 294 af 2.12.2006.


text:
16.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/21
 Sag anlagt den 12. december 2012 — Wedi mod KHIM — Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade (BALCO)
 (Sag T-541/12)
 2013/C 46/37
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Wedi GmbH (Emsdetten, Tyskland) (ved advokat O. Bischof)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade GmbH & Co. KG (Herford, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 25. september 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2255/2011-4) annulleres.
 —
 Subsidiært udsættes behandlingen af sag R 2255/2011-4 indtil sagsøgerens begæring af 15. november 2012 om, at den anden parts EF-varemærke nr. 006095889, Balkogrün, Harmoniseringskontorets sagsnummer 000007267, erklæres ugyldigt, er blevet genstand for en endelig afgørelse.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærke: Wedi GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »BALCO« for varer i klasse 19 — EF-varemærkeansøgning nr. 9 023 771
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade GmbH & Co. KG
 De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Ordmærkerne »Balkogrün«, »Balkoplan« og »Balkotop« for varer i klasse 19, 21 og 27
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.