text:
8.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 439/29
 Sag anlagt den 30. maj 2014 — Grigoriadis m.fl. mod Europa-Parlamentet m.fl.
 (Sag T-413/14)
 (2014/C 439/39)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøgere: Grigoris Grigoriadis (Athen, Grækenland), Faidra Grigoriadou (Athen), Ioannis Tsolias (Tessaloniki, Grækenland), Dimitrios Alexopoulos (Tessaloniki), Nikolaos Papageorgiou (Athen) og Ioannis Marinopoulos (Athen) (ved advokat Ch. Papadimitriou)
 Sagsøgte: Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen, Den Europæiske Centralbank og Eurogruppen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Det fastslås, at de sagsøgte har undladt at vedtage de love og administrative bestemmelser, som er nødvendige med henblik på udtrykkeligt at undtage de af sagsøgerne erhvervede statsobligationer fra den obligatoriske deltagelse i PSI, som indehavere af græske statsobligationer i Grækenland er blevet pålagt.
 —
 Sagsøgerne gives gennem en EU-retsakt med direkte virkning — direktiv, forordning eller anden EU-retlig forskrift — mulighed for, at opnå 100 % af værdien af de obligationer, som blev omfattet af PSI, selv om sagsøgerne ikke var blevet hverken hørt herom eller havde givet deres samtykke.
 —
 Hver af sagsøgerne tilkendes en erstatning svarende til 5 00 000 EUR ved en EU-retsakt med direkte virkning — direktiv, forordning eller anden EU-retlig forskrift — for de bekymringer, de skader og den grove tilsidesættelse af grundlæggende rettigheder, som de har været udsat for.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført følgende fem anbringender:
 1.
 Første anbringende: De lovbestemmelser og andre retsakter, som bevirker, at indehavere af græske statsobligationer i Grækenland er tvunget til at deltage i PSI, udgør reelt EU-retsakter.
 2.
 Andet anbringende: De foranstaltninger, som er vedtaget af den græske regering med henblik på at imødegå den offentlige græske gæld, er i det væsentlige pålagt af Den Europæiske Unions institutioner og navnlig af ECB og Europa-Kommissionen.
 3.
 Tredje anbringende: De sagsøgte har undladt at sætte de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft med henblik på udtrykkeligt at kunne udelukke sagsøgernes græske statsobligationer i retsakterne fra Ministerrådet, der fastsatte betingelserne for anvendelsen af PSI i Grækenland.
 4.
 Fjerde anbringende: Den omstændighed, at sagsøgerne ikke udtrykkeligt er udelukket fra deltagelse i PSI, indebærer, at de direkte og personligt har lidt alvorlig skade og ikke kan udøve deres grundlæggende rettigheder.
 5.
 Femte anbringende: Alle den græske stats love og administrative bestemmelser er blevet vedtaget på baggrund af henstillinger eller nærmere bestemt på baggrund af afgørelser fra Eurogruppen, ØKOFIN, ECB og Europa-Kommissionen.


text:
27.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/20
 Appel iværksat den 5. januar 2017 af ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 27. april 2016 i sag T-154/14, ANKO mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-6/17 P)
 (2017/C 063/28)
 Processprog: græsk
 Parter
 Appellant: ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (ved advokat Stavroula Paliou)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dommen afsagt af Retten den 27. april 2016 i sag T-154/14 ophæves, og sagen hjemvises til Retten med henblik på fornyet realitetsbehandling.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har anfægtet dommen afsagt af Retten den 27. april 2016 i sag T-154/14 og har gjort gældende, at denne dom indeholder retlige vurderinger, der er i strid med EU-retlige bestemmelser.
 Det er appellantens opfattelse, at den appellerede dom skal ophæves af følgende årsager:
 i)
 For det første hvad angår de bestemmelser, der finder materiel anvendelse, som følge af retlige fejl og processuelle uregelmæssigheder, som den appellerede dom er behæftet med;
 ii)
 for det andet som følge af retlige fejl vedrørende de bestemmelser, der for søgsmålet fastsætter regler for genstanden og bevisbyrden, og for så vidt angår svarskriftet hvad angår fordelingen af bevisbyrden.
 I denne forbindelse fremsættes følgende appelanbringender:
 I)
 vedrørende retlige fejl og processuelle uregelmæssigheder:
 1)
 første appelanbringende: åbenbart utilstrækkelig begrundelse.
 2)
 andet appelanbringende: retlige fejl og urigtig begrundelse.
 II)
 vedrørende de retlige fejl og de bestemmelser, der fastsætter regler for genstanden og bevisbyrden:
 3)
 tredje appelanbringende: retlige fejl vedrørende søgsmålets genstand og bevisbyrde.
 4)
 fjerde appelanbringende: retlige fejl vedrørende fordelingen af bevisbyrden for Kommissionens svarskrift.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
19.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 312/6
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 29. oktober 2009 — NCC Construction Danmark A/S mod Skatteministeriet (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Østre Landsret — Danmark)
 (Sag C-174/08) (1)
 (Sjette momsdirektiv - artikel 19, stk. 2 - fradrag for indgående afgift - delvis afgiftspligtig person - goder og tjenesteydelser, som benyttes såvel til afgiftspligtige som til afgiftsfritagne former for virksomhed - beregning af pro rata-satsen for fradraget - begrebet »bitransaktioner vedrørende fast ejendom« - leveringer til sig selv - princippet om afgiftsneutralitet)
 2009/C 312/08
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Østre Landsret
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: NCC Construction Danmark A/S
 Sagsøgt: Skatteministeriet
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Østre Landsret — fortolkning af artikel 19, stk. 2, andet punktum, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaterne lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — byggevirksomhed, der driver virksomhed med salg af fast ejendom, som er opført af byggevirksomheden for egen regning med henblik på videresalg — goder og ydelser, som benyttes såvel til transaktioner, der giver, som til transaktioner, der ikke giver ret til fradrag for indgående moms — beregning af pro rata-satsen for fradraget — begrebet bitransaktioner vedrørende fast ejendom
 Konklusion
 1)
 Artikel 19, stk. 2, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at en byggevirksomheds salg af faste ejendomme, som den har opført for egen regning, ikke kan kvalificeres som »bitransaktioner vedrørende fast ejendom« i denne bestemmelses forstand, når denne aktivitet ligger i direkte, permanent og nødvendig forlængelse af selskabets afgiftspligtige aktivitet. Det er under disse omstændigheder ufornødent konkret at vurdere, i hvilket omfang denne salgsaktivitet isoleret set indebærer en anvendelse af goder og tjenesteydelser, for hvilke der skal betales merværdiafgift.
 2)
 Princippet om afgiftsneutralitet kan ikke være til hinder for, at en byggevirksomhed, som erlægger moms af byggeydelser, som den opfører for egen regning (leveringer til sig selv), ikke fuldt ud kan fradrage momsen vedrørende de generalomkostninger, der er afholdt i forbindelse med disse ydelser, når den omsætning, der følger af salget af det således opførte byggeri, er fritaget for merværdiafgift.
 (1) EUT C 171 af 5.7.2008.


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/12
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 10. september 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-457/07) (1)
 (Traktatbrud - artikel 28 EF og 30 EF - byggevarer - national godkendelsesprocedure - manglende hensyntagen til godkendelsesattester udstedt i en anden medlemsstat - Domstolens dom, der fastslår et traktatbrud - manglende opfyldelse - artikel 228 EF - tvistens genstand - fastlæggelse under den administrative procedure - efterfølgende udvidelse - ikke tilladt)
 2009/C 267/20
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved S. Pardo Quintillán og P. Andrade, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik (ved L. Inez Fernandes, som befuldmægtiget, advogados N. Ruiz og C. Farinhas)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — artikel 228 EF — manglende opfyldelse af Domstolens dom af 10. november 2005 i sag C-432/03 — påstand om fastsættelse af tvangsbøder
 Konklusion
 1)
 Den Portugisiske Republik frifindes.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 297 af 8.12.2007.


text:
C 112/24 DA Den Europæiske Unions Tidende 10.5.2003
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Dommernes fordeling mellem afdelingerne valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: C. Cattabriga og
 (2003/C 112/42) A. Dal Ferro), angående en påstand om annullation af Kommis-
 sionens beslutning K(1999) 2183 af 5. august 1999 dels om
 bortfald af den støtte, som var ydet sagsøgeren i henhold til
 Kommissionens beslutning K(91) 654/87 af 29. april 1991
 I medfør af artikel 10 i Rettens procesreglement har De som led i projektet IT/0166/91/01 med overskriften »Moderni-
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 2. april
 sering af et akvakulturproduktionsanlæg i Contarina (Veneto)«,
 2003 i plenum besluttet at tilknytte dommer Martins Ribeiro dels et pålæg om at tilbagebetale Kommissionen
 til Første Afdeling samt til Første Udvidede Afdeling og Femte
 420 810 718 ITL (217 330,59 EUR), har Retten (Anden
 Udvidede Afdeling i perioden indtil den 30. september 2003.
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R.M. Moura
 Ramos, og dommerne J. Pirrung og A.W.H. Meij; justitssekre-
 Beslutningen om afdelingernes sammensætning, truffet den tær: ekspeditionssekretær P. González, den 12. marts 2003
 4. juli 2002 (EFT C 202 af 24.8.2002, s. 19), er således ændret afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 som følger:
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 Første Afdeling
 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger, herunder omkostnin-
 gerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 Præsident Vesterdorf og dommerne Legal og Martins Ribeiro.
 (1 ) EFT C 34 af 5.2.2000.
 Første Udvidede Afdeling
 Præsident Vesterdorf og dommerne Azizi, Jaeger, Legal og
 Martins Ribeiro.
 Femte Udvidede Afdeling
 RETTENS DOM
 Afdelingsformand García-Valdecasas og dommerne Lindh,
 Cooke og Martins Ribeiro.
 af 4. marts 2003
 i sag T-319/99, Federación Nacional de Empresas de
 Instrumentación Científica, Médica, Técnica y Dental
 (FENIN) mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 RETTENS DOM skaber (1)
 af 12. marts 2003
 (»Konkurrence — misbrug af dominerende stilling — offent-
 i sag T-254/99, Maja Srl mod Kommissionen for De lig sundhedssektor — forsinkelse med betaling af regninger
 Europæiske Fællesskaber (1) — klage fra leverandører — begrebet virksomhed«)
 (»Forordning (EØF) nr. 4028/86 — finansiel fællesskabs- (2003/C 112/44)
 støtte — virksomhedsoverdragelse — fremgangsmåde med
 henblik på bortfald af støtte — annullationssøgsmål«)
 (Processprog: spansk)
 (2003/C 112/43)
 (Processprog: italiensk)
 I sag T-319/99, Federación Nacional de Empresas de Instru-
 mentación Científica, Médica, Técnica y Dental (FENIN), Ma-
 I sag T-254/99, Maja Srl, tidligere Ca’Pasta Srl, Padova (Italien), drid (Spanien), ved abogados R. García-Gallardo Gil-Fournier,
 ved advokaterne P. Piva, R. Mastroianni og G. Arendt, og med G. Pérez Olmo og D. Domínguez Pérez, mod Kommissionen


text:
24 . 6 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 159/ 1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS UDTALELSE 2/92 1 ) Fællesskabet er kompetent til at deltage i OECD 's tredje
 af 24 . marts 1995 (') reviderede beslutning.
 (Fællesskabets eller en af dets institutioners kompetence til 2 ) Kompetencen til at deltage i denne beslutning tilkom
 at deltage i OECD-rådets tredje reviderede beslutning om mer dels Fællesskabet dels medlemsstaterne.
 national behandling)
 ( 95 /C 159/01 )
 (') EFT nr . C 255 af 2 . 10 . 1992 .
 Ved begæring indgivet til Domstolen den 4 , september 1992
 i henhold til EØF-traktatens artikel 228 , stk . 1 , andet afsnit,
 anmodede Kongeriget Belgien Domstolen om en udtalelse
 om Fællesskabets eller en af dets institutioners kompetence
 til at deltage i den tredje reviderede beslutning om national
 behandling, vedtaget af Rådet for Organisation for Økono DOMSTOLENS DOM
 misk Samarbejde og Udvikling. Domstolen blev nærmere
 anmodet om at udtale sig om følgende spørgsmål : ( Sjette Afdeling)
 af 4 , maj 1995
 — Er det berettiget at anvende en dobbelt hjemmel ( arti i sag C-7/94 , Landesamt fur Ausbildungsfôrderung Nord
 kel 57 og 1 13 ), således som Kommissionen har foreslået, rhein-Westfalen mod Lubor Gaal ( anmodning om præjudi
 for Rådets afgørelse om Fællesskabets deltagelse i den ciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht ) (')
 tredje beslutning ? (Forordning (EØF) nr. 1612/68 — artikel 12 — begrebet
 børn)
 ( 95/C 159/02 )
 — Elvis spørgsmålet besvares benægtende, hvad er da den
 korrekte hjemmel ?
 (Processprog: tysk)
 — Er Fællesskabets kompetence til at deltage i den tredje
 beslutning eksklusiv i forhold til medlemsstaterne, eller (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 er en » blandet « deltagelse berettiget ? offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-7/94 , angående en anmodning, som Bundesverwal
 Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodriguez tungsgericht i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har
 Iglesias , afdelingsformændene F. A. Schockweiler, P. J. G. indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende
 Kapteyn , og C. Gulmann samt dommerne G. F. Mancini sag, Landesamt für Ausbildungsfôrderung Nordrhein
 ( referende dommer ), C. N. Kakouris, J. C. Moitinho de Westfalen mod Lubor Gaal, at opnå en præjudiciel afgørelse
 Almeida , J. L. Murray og D. A. O. Edward , har efter at have vedrørende fortolkningen af artikel 12 i Rådets forordning
 hørt førstegeneraladvokaten, F. G. Jacobs, og generaladvo ( EØF ) nr . 1612/68 af 15 . oktober 1968 om arbejdskraftens
 katerne C. O. Lenz, G. Tesauro, G. Kosmas, P. Léger og frie bevægelighed inden for Fællesskabet ( 2 ), har Domstolen
 M. B. Elmer afgivet følgende udtalelse: ( Sjette Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, F. A.


text:
C 20/20 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 23.1.1999
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved
 afsagt den 26. september 1998 af Pretura circondariale di I. Martínez del Peral og B. Mongin, Kommissionens Juri-
 Genova i sagen Marcella Moretti mod Banco Ambrosiano diske Tjeneste, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Veneto SpA C. Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 Wagnercentret, Kirchberg.
 (Sag C-419/98)
 (1999/C 20/32)
 Kommissionen har nedlagt fùlgende påstande:
 Ved kendelse afsagt den 26. september 1998, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 23. november 1998, har 1. Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 Pretura circondariale di Genova i sagen Marcella Moretti forpligtelser i henhold til artikel 2 og 10 i Rådets
 mod Banco Ambrosiano Veneto SpA forelagt De Europñ- direktiv 85/384/EéF af 10. juni 1985 om gensidig
 iske Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudiciel anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre
 afgùrelse af fùlgende spùrgsmål: kvalifikationsbeviser inden for arkitekturområdet, her-
 under om foranstaltninger, som skal lette den faktiske
 udùvelse af retten til etablering og fri udveksling af tje-
 nesteydelser (1), idet det i artikel 10, stk. 2, i kongeligt
 1. Er de fñlles bestemmelser, ABI (1) har fastsat for de til- dekret nr. 1081/89 (2) af 28. august 1989 er fastsat, at
 sluttede banker med hensyn til aftaler om kontoku- indehavere af kvalifikationsbeviser inden for arkitek-
 rantlån, for så vidt som de er fastsat og anvendes ens- turområdet, der er udstedt af andre medlemsstater, og
 artet og på bindende måde af de banker, der er sam- som er anerkendt i henhold til direktiv 85/834/EéF,
 mensluttet i ABI, forenelige med traktatens artikel 85, »ikke i Spanien må udfùre andet arbejde end det, de
 når udlånstilsagnene underkastes en ordning, hvorefter ville kunne udfùre i deres oprindelsesland på grundlag
 rentesatsen ikke er fastsat i forvejen og heller ikke kan af det af det pågñldende land udstedte kvalifikations-
 fastslås af kunden, og for så vidt bestemmelserne kan bevis, medmindre de udfùrer arbejdet i samarbejde
 påvirke handelen mellem medlemsstater og har til for- med en fagfñlle, som må udfùre dette arbejde, og hvis
 mål eller til fùlge at hindre, begrñnse eller fordreje kvalifikationsbevis også er blevet anerkendt i henhold
 konkurrencen inden for fñllesmarkedet? til spansk lovgivning«.
 2. Hvilke virkninger kan en eventuel konstatering af, at 2. Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 den i spùrgsmål 1 omhandlede uforenelighed forelig- ninger.
 ger, have for de tilsvarende klausuler i de aftaler om
 kontokurantlån, de tilsluttede banker »sekundñrt« har
 indgået med de enkelte kunder, i betragtning af, at de
 banker, der er tilsluttet ABI, under eÂt kan anses for i Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 henhold til og som fùlge af artikel 86 kollektivt at ind-
 tage en dominerende stilling på det indenlandske kre-
 ditmarked, på hvilket den konkrete anvendelse af de
 omhandlede bestemmelser (om fastsñttelsen af debitor- Artikel 2 og 10 i direktiv 85/384/EéF indeholder det grund-
 renten) må anses for et misbrug? lñggende princip, at indehaveren af et eksamensbevis, cer-
 tifikat eller andet kvalifikationsbevis inden for arkitektur-
 området, som er udstedt af en anden medlemsstat end
 (1) Associazione Bancaria Italiana. vñrtsmedlemsstaten, har de samme rettigheder og er
 omfattet af de samme forpligtelser som indehavere af
 sådanne eksamensbeviser, certifikater eller andre kvalifika-
 tionsbeviser, der er udstedt af vñrtsmedlemsstaten. Når
 det i henhold til et kvalifikationsbevis som arkitekt er fast-
 slået, at indehaveren har gennemgået en uddannelse, der
 er i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i
 artikel 3 og 4 i direktiv 85/384/EéF, finder princippet om
 Sag anlagt den 24. november 1998 af Kommissionen for gensidig anerkendelse anvendelse, uden at vñrtsmedlems-
 De Europñiske Fñllesskaber mod Kongeriget Spanien staten kan foretage en vurdering af kvaliteten af den
 uddannelse, indehaveren har gennemgået i oprindelses-
 (Sag C-421/98) medlemsstaten. Da arkitektuddannelsen kan vñre mere
 omfattende i vñrtsmedlemsstaten, har fñllesskabslovgiver
 (1999/C 20/33) derfor i direktivets artikel 16, stk. 2, indfùrt en sñrlig
 bestemmelse, hvorved den, der modtager tjenesteydelser
 leveret af en arkitekt, er sikret den fornùdne beskyttelse,
 idet medlemsstaterne kan regulere anvendelsen af eksa-
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den mensbeviset på den måde, at den vandrende arkitekt skal
 24. november 1998 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af bekrñfte sit oprindelige eksamensbevis. Såfremt en van-


text:
15.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 448/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Tyskland) den 26. september 2014 — Davitas GmbH mod Stadt Aschaffenburg
 (Sag C-448/14)
 (2014/C 448/10)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Davitas GmbH
 Sagsøgt: Stadt Aschaffenburg
 Procesdeltager: Landesanwaltschaft Bayern
 Præjudicielle spørgsmål
 Er det af sagsøgeren markedsførte produkt »De Tox Forte« et levnedsmiddel eller en levnedsmiddelingrediens med ny molekylestruktur i henhold til artikel 1, stk. 2, litra c), i forordning (EF) nr. 258/97 (1)?
 Er det navnlig tilstrækkeligt for at svare bekræftende på dette spørgsmål, at dette produkt med indholdsstoffet klinoptilolit i dets særlige primære molekylestruktur ikke blev anvendt som levnedsmiddel før den 15. maj 1997, eller kræves det desuden, at dette produkt skal være fremstillet gennem fremstillingsprocessen med en metode, som fører til en ny eller bevidst modificeret molekylestruktur, og at der altså skal være tale om et stof, som ikke tidligere har eksisteret i naturen i denne form?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 258/97 af 27.1.1997 om nye levnedsmidler og nye levnedsmiddelingredienser (EFT L 43, s. 1).


text:
21.2.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 47/3
 Samarbejdsprincippet i henhold til artikel 10 EF påbyder et forvalt- D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: ekspeditionssekretær
 ningsorgan, der er blevet forelagt en anmodning herom, at genoptage L. Hewlett, den 7. januar 2004 afsagt dom, hvis konklusion
 en endelig forvaltningsafgørelse med henblik på at tage hensyn til en lyder således:
 fortolkning af den relevante bestemmelse, som Domstolen i mellemti-
 den har foretaget, såfremt Artikel 141 EF er i princippet til hinder for en lovgivning, der i strid
 — forvaltningsorganet efter national ret har kompetence til at med den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder
 omgøre afgørelsen og grundlæggende frihedsrettigheder, undertegnet i Rom den 4. no-
 vember 1950, hindrer et par som K.B. og R i at opfylde den
 — den pågældende afgørelse er blevet endelig som følge af en dom nødvendige betingelse om ægteskab for, at den ene kan nyde godt af
 afsagt af en national ret, der traf afgørelse som øverste instans en del af den andens løn. Det påhviler den nationale ret at efterprøve,
 om en person i K.B.’s situation i et tilfælde som det i hovedsagen
 — den nævnte dom i betragtning af en efterfølgende praksis fra omhandlede kan støtte ret på artikel 141 EF med henblik på at opnå,
 Domstolen er baseret på en urigtig fortolkning af fællesskabsret- at dennes partner får tillagt ret til efterladtepension.
 ten, der blev foretaget, uden at Domstolen var blevet forelagt en
 præjudiciel anmodning i medfør af artikel 234, stk. 3, EF, og
 (1) EFT C 150 af 19.5.2001.
 — den berørte part ufortøvet efter at have fået kendskab til denne
 praksis har rettet henvendelse til forvaltningsorganet.
 (1) EFT C 61 af 24.2.2001.
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 DOMSTOLENS DOM
 af 11. december 2003
 af 7. januar 2004
 i sag C-215/01, Bruno Schnitzer (anmodning om præjudi-
 i sag C-117/01, K.B. mod National Health Service Pensions ciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Augsburg) (1)
 Agency, Secretary of State for Health (anmodning om
 præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (England
 & Wales) (Civil Division)) (1) (»Fri udveksling af tjenesteydelser — direktiv 64/427/EØF
 — håndværksydelser på byggeområdet (pudsarbejder) —
 (»Artikel 141 EF — direktiv 75/117/EØF — ligebehandling national lovgivning, hvorefter udenlandske håndværksvirk-
 af mænd og kvinder — en transseksuel samlever afskåret fra somheder skal optages i håndværksregistret — proportionali-
 at oppebære en efterladtepension, der kun tildeles den tet«)
 efterlevende ægtefælle — forskelsbehandling på grundlag af
 køn«) (2004/C 47/05)
 (2004/C 47/04) (Processprog: tysk)
 (Processprog: engelsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-215/01, angående en anmodning, som Amtsgericht
 I sag C-117/01, angående en anmodning, som Court of Appeal Augsburg (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 (England & Wales) (Civil Division) (Det Forenede Kongerige) i Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag mod
 medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den Bruno Schnitzer, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 for nævnte ret verserende sag, K.B. mod National Health fortolkningen af artikel 49 EF, 50 EF, 54 EF og 55 EF samt af
 Service Pensions Agency, Secretary of State for Health, at Rådets direktiv 64/427/EØF af 7. juli 1964 om de nærmere
 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af overgangsforanstaltninger for selvstændig erhvervsvirksomhed
 artikel 141 EF og Rådets direktiv 75/117/EØF af 10. februar inden for de be- og forarbejdende erhverv under CITI-
 1975 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgiv- hovedgrupperne 23-40 (industri og håndværk) (EFT 1963-
 ninger om gennemførelse af princippet om lige løn til mænd 1964, s. 139), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af
 og kvinder (EFT L 45, s. 19), har Domstolen, sammensat af D.A.O. Edward (refererende dommer), som fungerende for-
 præsidenten, V. Skouris, afdelingsformændene C.W.A. Tim- mand for Femte Afdeling, dommerne A. La Pergola og S. von
 mermans, J.N. Cunha Rodrigues (refererende dommer) og Bahr; generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær: ekspeditions-
 A. Rosas, samt dommerne D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet, sekretær L. Hewlett, den 11. december 2003 afsagt dom, hvis
 F. Macken, N. Colneric og S. von Bahr; generaladvokat: konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- C 47/4 DA Den Europæiske Unions Tidende 21.2.2004
 Fællesskabsretten på området for fri udveksling af tjenesteydelser er giften på mælk og mejeriprodukter (EFT L 57, s. 12, har
 til hinder for, at en erhvervsdrivende undergives en forpligtelse til at Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af præsidenten,
 blive optaget i håndværksregistret, der forsinker, vanskeliggør eller V. Skouris, som fungerende formand for Sjette Afdeling,
 fordyrer udførelsen af ydelserne i værtsmedlemsstaten, når de betingel- og dommerne J.-P. Puissochet, R. Schintgen, F. Macken og
 ser, som er fastsat i det direktiv om anerkendelse af erhvervsuddannel- N. Colneric (refererende dommer); generaladvokat: L.A. Geel-
 ser, der finder anvendelse for udøvelsen af denne virksomhed i den hoed; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 15. januar
 pågældende medlemsstat, er opfyldt. 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 1 og 2 i Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92 af
 Den blotte omstændighed, at en erhvervsdrivende, der er etableret i 28. december 1992 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter
 en medlemsstat, leverer identiske eller lignende ydelser gentagne gange bemyndiger ikke det kompetente organ til, i andre tilfælde end ved
 eller mere eller mindre regelmæssigt i en anden medlemsstat uden dér direkte salg, at iværksætte direkte retsskridt mod en producent med
 at råde over faciliteter, der giver ham mulighed for der på stabil og henblik på at inddrive det beløb, der skal betales af denne i form af
 vedvarende måde at udøve en erhvervsvirksomhed og for fra disse tillægsafgift på mælk. Imidlertid indebærer den i artikel 10 EF
 faciliteter at henvende sig til bl.a. statsborgerne i denne medlemsstat, indeholdte forpligtelse for medlemsstaterne til at træffe foranstalt-
 er ikke tilstrækkelig til at anse ham for at være etableret i nævnte ninger, som sikrer inddrivelse af afgiften i tilfælde af, at den i
 medlemsstat. artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 3950/92 fastsatte ordning er dømt
 til at mislykkes, mulighed for at iværksætte direkte retsskridt mod
 producenten med henblik på inddrivelse af det beløb, der skal betales,
 (1) EFT C 212 af 28.7.2001.
 når det er godtgjort, at producenten ikke har betalt beløbet til
 opkøberen, og at sidstnævnte ikke bestræber sig på at opkræve beløbet
 hos producenten. Omvendt er tilsidesættelse af de i artikel 7 i
 Kommissionens forordning (EØF) nr. 536/93 af 9. marts 1993
 om gennemførelsesbestemmelser for tillægsafgiften på mælk og
 mejeriprodukter fastsatte betingelser, og navnlig manglende godken-
 delse som opkøber, ikke i sig selv relevant.
 DOMSTOLENS DOM
 (1) EFT C 352 af 4.12.1999.
 (Sjette Afdeling)
 af 15. januar 2004
 i sag C-230/01, The Intervention Board for Agricultural DOMSTOLENS DOM
 Produce mod Penycoed Farming Partnership (anmodning
 om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal
 (England & Wales) (Civil Division)) (1) af 13. januar 2004
 i sag C-256/01, Debra Allonby mod Accrington & Rossen-
 (»Forordning (EØF) nr. 3950/92 — tillægsafgift på mælk dale College, Education Lecturing Services, trading as
 og mejeriprodukter — leverancer fra en producent til en Protocol Professional (anmodning om præjudiciel afgørel-
 opkøber — betaling af afgiften — inddrivelse hos producen- se fra Court of Appeal (England & Wales) (Civil Divi-
 ten«) sion)) (1)
 (2004/C 47/06) (Princippet om lige løn til mænd og kvinder — direkte
 virkning — begrebet arbejdstager — selvstændig kvindelig
 underviser, som udfører et arbejde, der må antages at være
 (Processprog: engelsk)
 af samme værdi, som det arbejde, der udføres i samme
 undervisningsinstitution af ansatte mandlige undervisere,
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- men i henhold til en aftale med et andet selskab —
 gjort i Samling af Afgørelser) udelukkelse af selvstændige undervisere fra tilknytning til
 en erhvervstilknyttet pensionsordning)
 (2004/C 47/07)
 I sag C-230/01, angående en anmodning, som Court of Appeal
 (England & Wales) (Civil Division) (Det Forenede Kongerige) i (Processprog: engelsk)
 medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den
 for nævnte ret verserende sag, The Intervention Board for
 Agricultural Produce mod Penycoed Farming Partnership, at (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af gjort i Samling af Afgørelser)
 Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92 af 28. december 1992
 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter (EFT L 405,
 s. 1) og af Kommissionens forordning (EØF) nr. 536/93 af I sag C-256/01, angående en anmodning, som Court of Appeal
 9. marts 1993 om gennemførelsesbestemmelser for tillægsaf- (England & Wales) (Civil Division) i medfør af artikel 234 EF


text:
4.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 153/17
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 19. maj 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland
 (Sag C-532/08) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2005/60/EF - hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 2009/C 153/34
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Dejmek og A.A. Gilly, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Irland (ved D. O'Hagan, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF af 26. oktober 2005 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme (EUT L 309, s. 15)
 Konklusion
 1)
 Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF af 26. oktober 2005 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme, idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv.
 2)
 Irland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 32 af 7.2.2009.


text:
20.5.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 121/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tampereen käräjäoikeus den 28. februar 2006 — Sari Kiiski mod Tampereen kaupunki
 (Sag C-116/06)
 (2006/C 121/08)
 Processprog: finsk
 Den forelæggende ret
 Tampereen käräjäoikeus.
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Sari Kiiski.
 Sagsøgt: Tampereen kaupunki.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er det direkte eller indirekte forskelsbehandling i strid med artikel 2 i ligebehandlingsdirektiv 76/207 (1), som ændret ved direktiv 2002/73 (2), at en arbejdsgiver afviser at ændre tidspunktet for, eller afbryde, en børnepasningsorlov, der er bevilliget en arbejdstager, på grund af en ny graviditet, som arbejdstageren er blevet vidende om inden påbegyndelsen af børnepasningsorloven, og at arbejdsgiveren begrunder afslaget med en fast fortolkning af nationale bestemmelser, i henhold til hvilke en ny graviditet ikke almindeligvis betragtes som en uforudset og begrundet årsag, på grundlag af hvilken tidspunktet for og længden af børnepasningsorloven kan ændres?
 2)
 Kan en arbejdsgiver på tilstrækkelig vis med henblik på nævnte direktiv begrunde den mulige indirekte forskelsbehandling, som den i spørgsmål 1) beskrevne adfærd ville afstedkomme, med, at der ville opstå almindelige, men ikke alvorlige, problemer i forbindelse med ændringen af lærernes arbejdssystem og kontinuiteten af undervisningen, eller at arbejdsgiveren som følge af nationale bestemmelser ville komme til at godtgøre det tab af løn, som vikaren for den lærer, der var på børnepasningsorlov, ville lide, hvis læreren på børnepasningsorlov genoptog arbejdet inden udløbet af børnepasningsorloven?
 3)
 Finder direktiv 92/85 (3) om foranstaltninger til forbedring af sikkerheden for gravide og visse andre arbejdstagere anvendelse og, hvis nævnte direktiv finder anvendelse, er arbejdsgiverens i spørgsmål 1) beskrevne adfærd da i strid med nævnte direktivs artikel 8 og 11, hvis en arbejdstager ved fortsættelsen af en børnepasningsorlov mister muligheden for de løngoder, der på grundlag af den pågældendes ansættelsesforhold er forbundet med barselsorlov?
 (1) Rådets direktiv 76/207/EØF af 9.2.1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår, EFT L 39, s. 40.
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/73/EF af 23.9.2002 om ændring af Rådets direktiv 76/207/EØF om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår, EFT L 269, s. 15.
 (3) Rådets direktiv 92/85/EØF af 19.10.1992 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere som er gravide, som lige har født, eller som ammer (tiende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF), EFT L 348, s. 1.


text:
22 . 6 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 180/29
 casas og J. Azizi; justitssekretær: H. Jung, den 15 . maj 1996 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : FOR RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 29 . marts 1996
 1 ) Revisionsretten frifindes. i sag T-24/96 R, U mod Det Europæiske Center for
 Udvikling af Erhvervsuddannelse
 ( 96/C 180/77 )
 2 ) Hver part bærer sine omkostninger.
 (') EFT nr . C 331 af 26 . 11 . 1994 . (Processprog: tysk)
 I sag T-24/96 R, U, tjenestemand i Det Europæiske Center
 for Udvikling af Erhvervsuddannelse, Berlin, ved advokat
 Frank Montag, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxem
 bourg hos advokat Aloyse May, 31 , Grand-Rue, mod Det
 Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS ( befuldmægtiget: advokat Bertrand Wägenbaur ), angående
 den 21 . maj 1996 en begæring dels om udsættelse af gennemførelsen af
 sagsøgtes afgørelse om, at sagsøgeren skulle forrette tjeneste
 i sag T-153/95 , Raymond Kaps mod De Europæiske i Thessaloniki, og dels om midlertidig opretholdelse af
 Fællesskabers Domstol ( ] )
 sagsøgerens tjeneste i Kommissionens repræsentation i
 (Tjenestemænd — udvælgelsesprøve — udvælgelseskomité Berlin, har Rettens præsident den 29 . marts 1996 afsagt
 — mundtlig prøve — udvælgelseskomitéens afgørelse om kendelse, hvis konklusion lyder således :
 ikke at optage vedkommendepå reservelisten — begrundel
 sespligtens omfang — omfanget af den judicielle prø
 velse)
 1 ) Den udsættelse af gennemførelsen, som er fastsat i
 ( 96/C 180/76 ) kendelse afsagt af Rettens præsident den 29. februar
 1996, forlænges til den 12 . april 1996, inklusive, indtil
 hvilken dato sagsøgerens tjenestested forbliver Berlin.
 (Processprog: fransk)
 I sag T-153/95 , Raymond Kaps , tjenestemand ved De 2 ) I øvrigt tages begæringen om foreløbige forholdsregler
 Europæiske Fællesskabers Domstol, Schifflange, ved advo ikke til følge.
 katerne Jean-Noël Louis, Thierry Demaseure, Véronique
 Leclercq og Ariane Tornel, Bruxelles , og med valgt adresse i
 Luxembourg hos fiduciaire Myson SARL, 1 , rue Glesener, 3 ) Afgørelse om sagens omkostninger udsættes.
 mod De Europæiske Fællesskabers Domstol ( befuldmægti
 get: Timothy Millett ), hvori der er nedlagt påstand om
 annullation af de afgørelser fra udvælgelseskomitéen ved
 den interne udvælgelsesprøve CJ 51 /93 , hvorefter de karak
 terer, som sagsøgeren fik tildelt for sin skriftlige og
 mundtlige prøve, udelukkede ham fra at blive optaget
 blandt de beståede på reservelisten , og om nødvendigt
 annullation af Domstolens afgørelse om ikke at optage
 sagsøgeren på reservelisten for udvælgelsesprøve CJ 51 /93
 samt klageudvalgets afgørelse af 15 . maj 1995 om afvisning Sag anlagt den 22 . marts 1996 af Eyckeler & Malt AG mod
 af sagsøgerens klage, har Retten ( Femte Afdeling ), sammen Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 sat af afdelingsformanden, R. Schintgen, og dommerne R.
 ( Sag T-42/96 )
 Garcia-Valdecasas og J. Azizi ; justitssekretær: ekspeditions
 sekretær B. Pastor, den 21 . maj 1996 afsagt dom, hvis ( 96/C 180/78 )
 konklusion lyder således :
 (Processprog: tysk)
 1 ) Domstolen frifindes.
 2 ) Hver part bærer sine egne omkostninger. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 22 . marts 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Eyckeler & Malt AG, Hilden
 (•) EFT nr . C 248 af 23 . 9 . 1995 . ( Forbundsrepublikken Tyskland ), ved advokaterne Dietrich
 Ehle og Volker Schiller, Koln, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat Marc Lucius, 6 , Rue Michel
 Welter .
 ---pagebreak--- Nr . C 180/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 6 . 96
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Sag anlagt den 26. marts 1996 af Oleifici Italiani SpA mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Kommissionens afgørelse af 20 . december 1995 ( Az ( Sag T-44/96 )
 REM 5/95 ) kendes ugyldig. 96/C 180/79 )
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 ger .
 (Processprog: italiensk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren — en virksomhed, der i mange år har indført Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 førsteklasses oksekød ( High Quality Beef/Hilton-Beef) fra den 26 . marts 1 996 anlagt sag mod Kommissionen for de
 Argentina — anfægter Kommissionens afgørelse af 20 . de Europæiske Fællesskaber af Oleifici Italiani SpA, Ostuni
 cember 1995 ( REM 5/95 ), som virksomheden har fået ( BR ), Italien, ved advokaterne Antonio Tizzano og Gian
 meddelelse om gennem Hauptzollamt Diisseldorf, og hvor Michele Roberti , Napoli, og med valgt adresse i Bruxelles
 med Kommissionen afviser at udbetale godtgørelse for hos advokat Tizzano, Place du Grand Sablon 36 .
 importafgifter på 11 422 736,45 DM af » Hilton-Beef« med
 oprindelse i Argentina .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Sagsøgeren gør nærmere gældende, at Kommissionens
 afgørelse har forkert hjemmel. I stedet for artikel 13 i
 forordning ( EØF) nr. 1403/79 skulle afgørelsen have været — Kommissionens afgørelse, som er indeholdt i skrivelse af
 støttet på artikel 239 i forordning ( EØF ) nr. 2913/92 16 . januar 1996 ( nr. VI/003107) fra direktøren for
 ( toldkodeksforordningen ). Generaldirektoratet for Landbrug ( GD VI ) — direktorat
 G, Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for
 Afgørelsen beror på en væsentlig procedurefejl, da sagsøge Landbruget ( EUGFL) — M. Jacquot, annulleres i det
 ren, der har indsendt ansøgningen, i dette tilfælde ikke er omfang det afslås at yde erstatning til Oleifici Italiani for
 blevet indrømmet umiddelbar ret til kontradiktion og en del af det tab, som Kommissionen har forårsaget
 forsvar i forbindelse med proceduren vedrørende godtgø derved, at den har forsinket overtagelsen af visse partier
 relsen for Kommissionen ( svarende til en kontradiktorisk olivenolie, som er blevet tildelt i medfør af forordning
 fremgangsmåde ). ( EF ) nr. 2494/94 (').
 Kommissionen har ved fortolkningen og anvendelsen af
 — Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for det tab,
 begrebet » omstændigheder « som omhandlet i artikel 239 i
 som sagsøgeren har lidt som følge af ovennævnte
 toldkodeksforordningen begået flere grove og åbenbare
 adfærd, der må anses for retsstridig.
 skønsmæssige fejl , for så vidt den overhovedet har udtalt sig
 om de i ansøgningen fremførte argumenter og har begrundet
 sin afgørelse om afslag. Kommissionen har således navnlig — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 ikke eller ikke korrekt bedømt de grove pligtforsømmelser,
 ger .
 de kompetente argentinske myndigheder/regeringen som
 garant for udstedelse af og kontrol med ægthedserklærin
 gerne i Argentina har begået, såvel som Kommissionens
 egen grove pligtforsømmelse ved gennemførelsen og over Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 vågningen af fællesskabstoldkontingentet i Fællesskabet. På
 grund af disse pligtforsømmelser var det allerede før 1991
 muligt at forfalske ægthedserklæringerne . Sagsøgeren bør I forbindelse med licitationen over levering af olivenolie til
 som importør ikke pålægges en risiko, som netop kunne befolkningerne i Georgien og Armenien, som blev bekendt
 finde sted på grund af pligtforsømmelser, og som virkom gjort med forordning ( EF) nr. 2494/94, tildelte Kommissio
 heden er magtesløs over for. nen sagsøgeren leveringen af tre af de partier olivenolie, som
 var omfattet af bekendtgørelsen . Efter tildelingen opfyldte
 Afgørelsen er i strid med princippet om proportionalitet, sagsøgeren alle sine forpligtelser vedrørende den omhand
 idet Kommissionen i henhold til en bemyndigelse fra Rådet lede levering. Imidlertid intrådte der i forbindelse med den
 har haft hjemmel til — for så vidt angår de mængder, der er efterfølgende overtagelse af varen en række forsinkelser på
 indført på grundlag af forfalskede ægthedserklæringer — grund af Kommissionens utilstrækkelige tilrettelæggelse af
 over for Argentina at foretage en nedsættelse af kontingen lastningen og transporten. Med skrivelse af 22 . maj 1995
 tet for Hilton-Beef, men den har kun delvis gjort brug af krævede det sagsøgende firma erstatning for de tab det
 denne mulighed . Proportionalitetsprincippet forbyder havde lidt ( ventetid for lastvogne, udgifter til oplagring og
 Kommissionen at bebyrde sagsøgeren i dens egenskab af forsikring, omkostninger til bankgaranti og tab som følge af
 importør i god tro med overdrevne importafgifter uden manglende anvendelse af tilknyttede . kredittilsagn ) på et
 begrundelse og nødvendighed . samlet beløb af 1 062 880 216 lire . Efter fremsættelsen af
 dette krav om skadeserstatning modtog sagsøgeren den
 29 . september 1 995 tilsagn om et beløb på 444 908 307 lire.
 Med skrivelse af 16 . januar 1996 fremsendte Kommis


text:
C 303/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27.10.2001
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut- 3. Skal artikel 87, stk. 1, EF fortolkes således, at en
 ning truffet den 24. juli 2001 af VAT and Duties Tribunals, støtte kun anses for at påvirke samhandelen mellem
 London Tribunal Centre, i sagen 1) Gil Insurance Ltd, medlemsstater, hvis den påvirker, eller kan påvirke,
 2) UK Consumer Electronics Ltd, 3) Consumer Electronics samhandelen mellem medlemsstaterne mærkbart? I givet
 Insurance company Ltd, 4) Direct Vision Rentals Ltd, fald, hvad er kriterierne for afgørelsen af, om en foranstalt-
 5) Homecare Insurance Ltd, 6) Pinnacle Insurance plc ning har en sådan virkning?
 mod Commissioners of Customs and Excise
 4. Skal artikel 87, stk. 1, EF fortolkes således, at en støtte
 anses for at påvirke samhandelen mellem medlemsstater,
 hvis det er et resultat af denne støtte (1) at erhvervsdriven-
 (Sag C-308/01) de i en medlemsstat nedsætter deres vareimport fra andre
 medlemsstater, eller (2) at en erhvervsdrivende, der udlejer
 husholdningsapparater til kunder i en medlemsstat, får et
 antal af sine lejekontrakter opsagt og afhænder disse
 apparater i en anden medlemsstat, eller (3) at forsikrings-
 (2001/C 303/12) selskaber i en medlemsstat, som sælger forsikring i
 tilknytning til salg af husholdningsapparater, bliver stillet
 ringere i konkurrencen end selskaber, der sælger direkte
 forsikring, og hvoraf nogle er datterselskaber af selskaber
 i andre medlemsstater?
 Ved beslutning truffet den 24. juli 2001, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 6. august 2001, har VAT and Duties 5. Hvis den høje afgiftssats efter svarene på spørgsmål 3
 Tribunals i sagen 1) Gil Insurance Ltd, 2) UK Consumer og 4 udgør en statsstøtte i artikel 87, stk. 1, EF’s
 Electronics Ltd, 3) Consumer Electronics Insurance company forstand, skal artikel 88 EF da fortolkes således, at
 Ltd, 4) Direct Vision Rentals Ltd, 5) Homecare Insurance Ltd, de lovgivningsmæssige bestemmelser om indførelsen af
 6) Pinnacle Insurance plc mod Commissioners of Customs and denne støtteforanstaltning — når Kommissionen ikke er
 Excise forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en blevet underrettet om en påtænkt indførelse af en sådan
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: støtteforanstaltning — ikke skal bringes i anvendelse, og
 afgift, der er betalt i medfør af disse bestemmelser, skal
 tilbagebetales?
 1. Skal artikel 27 i Rådets sjette direktiv af 17. maj 1977
 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om
 omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: (1) EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1.
 ensartet beregningsgrundlag (77/388/EØF) (1) fortolkes
 således, at forudgående tilladelse fra Rådet var påkrævet,
 før der blev indført en forhøjet afgiftssats på forsikrings-
 præmier, idet afgiften var udformet således, at den
 fjernede virkningen af den afgiftsfritagelse for forsikrings-
 ydelser, der følger af direktivets artikel 13, og den svarede
 til den almindelige sats for merværdiafgift, samtidig med
 at afgiften blev administreret på samme måde som
 merværdiafgiften, og den havde til formål — sammen Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørel-
 med merværdiafgiften — at udgøre en del af et uadskille- se truffet den 25. juli 2001 af Unabhängiger Verwaltungs-
 ligt hele, idet der hverken var spørgsmål om afgiftssvig senat Wien i sagen Dr. Eva Glawischnig mod Der Bundes-
 eller afgiftsunddragelse? kanzler
 (Sag C-316/01)
 2. Skal artikel 33 i Rådets sjette direktiv af 17. maj 1977
 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om
 omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: (2001/C 303/13)
 ensartet beregningsgrundlag (77/388/EØF) fortolkes såle-
 des, at den hindrer en medlemsstat i at indføre en afgift
 Ved afgørelse truffet den 25. juli 2001, indgået til Domstolens
 på forsikringspræmier, som er beregnet på grundlag af de
 Justitskontor den 13. august 2001, har Unabhängiger Verwal-
 tjenesteydelser, der bliver leveret, som er proportional
 tungssenat Wien i sagen Dr. Eva Glawischnig mod Der
 med prisen for de leverede tjenesteydelser, som bliver
 Bundeskanzler forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 pålagt i det sidste omsætningsled ved salget til forbruge-
 en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 ren, som bliver overvæltet på den endelige forbruger på
 en måde, der er karakteristisk for merværdiafgift, således
 at afgiftsbyrden endeligt påhviler den endelige forbruger, 1. Kan producentnavnet og produktnavnet for levnedsmid-
 som gælder generelt i hele Det Forenede Kongerige, men delprodukter, som på grund af mangelfuld mærkning har
 som ikke finder anvendelse generelt på transaktioner været genstand for en påtale inden for rammerne af
 vedrørende varer og tjenesteydelser? myndighedernes kontrol i henhold til Rådets forordning
 ---pagebreak--- 27.10.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 303/9
 (EF) nr. 1139/98 (1) af 26. maj 1998 om obligatorisk 2. Finder artikel 13 i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 af
 anførelse af andre end de i direktiv 79/112/EØF (2) 19. september 1980 om udvikling af associeringen
 foreskrevne oplysninger på mærkningen af visse levneds- mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyr-
 midler, der er fremstillet på grundlag af genetisk modifice- kiet også anvendelse på arbejdstagere, der er beskæftiget i
 rede organismer, betragtes som »miljøoplysninger« som Tyrkiet, og som arbejder som langturschauffører inden
 omhandlet i artikel 2, litra a), i Rådets direktiv for international godstransport og regelmæssigt passerer
 90/313/EØF (3) af 7. juni 1990 om fri adgang til miljø- en medlemsstat i transit uden at tilhøre det lovlige
 oplysninger? arbejdsmarked i denne medlemsstat?
 2. Udgør myndigheders dokumenter, hvoraf det fremgår, 3. Skal artikel 41, stk. 1, i tillægsprotokollen til associeringen
 hvor ofte der er pålagt administrative sanktioner for mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyr-
 overtrædelse af forordning (EF) nr. 1139/98, »miljøoplys- kiet af 23. november 1970 fortolkes således, at
 ninger« som omhandlet i artikel 2, litra a), i Rådets
 direktiv 90/313/EØF af 7. juni 1990 om fri adgang til
 miljøoplysninger? a) en tyrkisk arbejdstager er berettiget til at påberåbe
 sig, at en begrænsning af den frie udveksling af
 3. Udgør myndigheders dokumenter, hvoraf det fremgår, tjenesteydelser er i strid med protokollen, og — i
 hvilke producenter er blevet pålagt administrative sank- bekræftende fald —
 tioner for overtrædelse af forordning (EF) nr. 1139/98,
 og med hensyn til hvilke produkter, »miljøoplysninger« b) at der foreligger en ny begrænsning af den frie
 som omhandlet i artikel 2, litra a), i Rådets direktiv udveksling af tjenesteydelser, når en EF-medlemsstat
 90/313/EØF af 7. juni 1990 om fri adgang til miljøoplys- begrænser tyrkiske arbejdstageres adgang til arbejds-
 ninger? markedet efter tidspunktet for tillægsprotokollens
 ikrafttræden og skaber hindringer for den frie ud-
 veksling af tjenesteydelser for så vidt angår tyrkiske
 (1) EFT 1998 L 159, s. 4. arbejdsgivere hos hvilke arbejdstagerne er beskæf-
 (2) EFT 1979 L 33, s. 1. tiget?
 (3) EFT 1990 L 158, s. 56.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 20. juni 2001 af Bundessozialgericht i sagen Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 1. Eran Abatay, 2. Abdulgam Balikci, 3. Ismail Birer og se afsagt den 27. februar 2001 af Commissione Tributaria
 4. Refik Günes mod Bundesanstalt für Arbeit Provinciale di Roma i sagen Informatica e Telecomunica-
 zioni I & T SpA mod Direzione Regionale delle Entrate
 (Sag C-317/01) per il Lazio
 (2001/C 303/14) (Sag C-318/01)
 Ved kendelse afsagt den 20. juni 2001, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 13. august 2001, har Bundessozialgericht i (2001/C 303/15)
 sagen 1. Eran Abatay, 2. Abdulgam Balikci, 3. Ismail Birer og
 4. Refik Günes mod Bundesanstalt für Arbeit forelagt De
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi- Ved kendelse afsagt den 27. februar 2001, indgået til Domstol-
 ciel afgørelse af følgende spørgsmål: ens Justitskontor den 14. august 2001, har Commissione
 Tributaria Provinciale di Roma i sagen Informatica e Telecomu-
 nicazioni I & T SpA mod Direzione Regionale delle Entrate per
 1. Skal artikel 13 i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 af il Lazio forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 19. september 1980 om udvikling af associeringen anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyr-
 kiet fortolkes således, at den er til hinder for indføring af
 en national ordning i en EF-medlemsstat, hvorefter der i »Er bestemmelser, hvorefter der opkræves en afgift af kapitalsel-
 forhold til den nationale retstilstand, der var gældende skabers nettoformue, som har virkninger, der i økonomisk
 den 1. december 1980, generelt fastsættes nye begræns- henseende svarer til virkningerne af en kapitaltilførselsafgift,
 ninger for adgangen til arbejdsmarkedet for tyrkiske forenelig med fællesskabsretten og navnlig med direktiv
 arbejdstagere, eller vedrører forbuddet i henhold til 69/335/EØF?«
 artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 kun tidspunktet for det
 første lovlige ophold og arbejdstagerens første lovlige
 beskæftigelse?


text:
C 295 / 8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27 . 9 . 97
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 ( Sjette Afdeling ) ( Første Afdeling )
 af 17. juli 1997 af 17. juli 1997
 i sag C-52/96, Kommissionen for De Europæiske Fælles i sag C-142/96, Hauptzollamt Müchen mod Wacker
 skaber mod Kongeriget Spanien H Werke GmbH & Co. KG ( anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra Bundesfinanzhof) ( 1 )
 (Traktatbrud — artikel 5 i EF-traktaten og artikel 11,
 stk. 2, i bilag VIII til vedtægten for tjenestemænd i De (Passiv forædling — fuldstændig eller delvis fritagelse for
 Europæiske Fællesskaber — undladelse af at træffe de importafgift — bestemmelse af værdien af forædlingspro
 nødvendige foranstaltninger for at muliggøre overførsel af dukter og midlertidigt udførte produkter — rimelige frem
 tjenestemænds pensionsrettigheder til fællesskabsordnin gangsmåder for fastsættelse af værdien)
 gen)
 ( 97/C 295/ 13 )
 ( 97/C 295/ 12 )
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: spansk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-142/96 , angående en anmodning, som Bundesfi
 I sag C-52/96 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 nanzhof i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har indgi
 skaber ( befuldmægtigede : Julian Currall og Francisco Enri
 vet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag
 que Gonzålez-Diaz ) mod Kongeriget Spanien ( befuld Hauptzollamt Müchen mod Wacker Werke GmbH &
 mægtiget: Rosario Silva de Lapuerta ), hvorunder der er
 Co . KG at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende for
 nedlagt påstand om , at det fastslås , at Kongeriget Spanien
 tolkningen af artikel 13 , stk . 2, andet afsnit, i Rådets for
 har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 11 ,
 ordning ( EØF ) nr. 2473/86 af 24 . juli 1986 om proceduren
 stk . 2, i bilag VIII til vedtægten for tjenestemænd i De
 for passiv forædling og om fremgangsmåden med stan
 Europæiske Fællesskaber og artikel 5 i EF-traktaten ved
 dardombytning ( EFT L 212 af 2 . 8 . 1986 , s . 1 ), har Dom
 ikke at have vedtaget de nødvendige nationale bestemmel
 stolen ( Første Afdeling ), sammensat af afdelingsforman
 ser med henblik på at sikre institutionernes tjenestemænd den , L. Sevón , og dommerne D. A. O. Edward ( refere
 mulighed for at overføre deres pensionsrettigheder til Fæl
 rende dommer ) og P. Jann ; generaladvokat: G. Tesauro;
 lesskabets pensionsordning, har Domstolen ( Sjette Afde
 justitssekretær: R. Grass, den 17. juli 1997 afsagt dom ,
 ling ), sammensat af afdelingsformanden, G. F. Mancini , og hvis konklusion lyder således:
 dommerne C. N. Kakouris, P. J. G. Kapteyn, G. Hirsch
 ( refererende dommer ) og R. Schintgen; generaladvokat: P.
 Leger; justitssekretær: R. Grass, den 17 . juli 1997 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således : Artikel 13 , stk. 2, andet afsnit, i Rådets forordning (EØF)
 nr. 2473/86 af 24. juli 1986 om proceduren for passiv for
 ædling og om fremgangsmåden med standardombytning
 1 ) Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i skal ikke fortolkes således, at en fremgangsmåde til bereg
 henhold til artikel 11 , stk . 2, i bilag VIII til vedtægten ning af forædlingsomkostningerne kun kan anses for rime
 for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og lig, når værdien af de midlertidigt udførte varer, som frem
 FF-traktatens artikel S ved ikke at have vedtaget de kommer herved, omtrent svarer til den indkøbspris, som
 nationale bestemmelser, der er nødvendige for at sikre er erlagt af indehaveren af forædlingsbevillingen, eller til
 institutionernes tjenestemænd mulighed for at overføre fremstillingsomkostningerne. Anvendelsen af de midlerti
 deres pensionsrettigheder til Fællesskabets pensions digt udførte varers transaktionsværdi er en rimelig frem
 ordning. gangsmåde i denne bestemmelses forstand. Desuden kan
 de midlertidigt indførte varers indkøbspris, inklusive til
 læg, anvendes ved beregningen af forædlingsomkostnin
 gerne, selv om toldsatsen for den uforædlede vare er
 2 ) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger. højere end satsen for forædlingsproduktet.
 (M EFT C 95 af 30 . 3 . 1996 . (') EFT C 180 af 22 . 6 . 1996 .


text:
21.10.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 302/21
 2. Hvis spørgsmålet besvares benægtende, er den måde, Cassazione — Sezioni Unite Civili — i sagen Fonderie Officine
 hvorpå Conseil Supérieur de l’Audiovisuel fortolker og Meccaniche Tacconi SpA mod HWS Heinrich Wagner Sinto
 anvender disse bestemmelser i praksis, da i strid med EF- Maschinenfabrik GmbH forelagt De Europæiske Fællesskabers
 traktatens artikel 59 (nu artikel 49 EF), for så vidt som de Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 forhindrer eller begrænser (a) reklame for alkoholholdige spørgsmål:
 drikkevarer ved sportsbegivenheder, der finder sted i
 andre medlemsstater end Frankrig, når disse begivenheder
 Er en sag, hvorunder sagsøgte hævdes at have pådraget sig et
 skal vises på fransk tv, og (b) udsendelse i Frankrig af
 ansvar forud for indgåelse af en kontrakt, en sag om ansvar
 sportsbegivenheder, der finder sted i andre medlemsstater,
 uden for kontrakt i artikel 5, nr. 3’s forstand? Såfremt spørgs-
 hvor der reklameres for alkoholholdige drikkevarer?
 målet besvares benægtende, er sagen da en sag om kontraktfor-
 hold i artikel 5, nr. 1’s forstand (1), og hvad er i så fald
 »den pågældende forpligtelse«? Såfremt spørgsmålet besvares
 benægtende, finder da kun det almindelige kriterium om
 sagsøgtes bopæl anvendelse på sagen?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 (1) Der er tale om artikel 5, nr. 1 og 3, i Bruxelles-konventionen af
 se afsagt den 23. august 2000 af Unabhängiger Verwal- 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørel-
 tungssenat Salzburg i sagen mellem parterne Merkurbau- ser i borgerlige sager, herunder handelssager (konsolideret version
 Grundstücksverwertungs GmbH & Co. KG, Manfred i EFT C 27af 26.1.1998, s. 1).
 Wander, Grundverkehrsbeauftragter i delstaten Salzburg
 og Grundverkehrslandeskommission i delstaten Salzburg
 (Sag C-319/00)
 (2000/C 302/40)
 Ved kendelse afsagt den 23. august 2000, indgået til Domsto- Slettelse af sag C-525/99 (1)
 lens Justitskontor den 28. august 2000, har Unabhängiger
 Verwaltungssenat Salzburg i sagen mellem parterne Merkur-
 bau-Grundstücksverwertungs GmbH & Co. KG, Manfred Wan- (2000/C 302/42)
 der, Grundverkehrsbeauftragter i delstaten Salzburg og Grund-
 verkehrslandeskommission i delstaten Salzburg forelagt De Ved kendelse af 3. april 2000 har præsidenten for De Europæi-
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi- ske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-525/99, Neubau
 ciel afgørelse af følgende spørgsmål: GmbH mod Herbert Bogensberger (anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg), skal
 Skal bestemmelserne i EF-traktatens artikel 56 ff fortolkes slettes af registeret.
 således, at de er til hinder for anvendelse af §§ 12, 13 og 14 i
 Salzburger Grundverkehrsgesetz af 1997 (LGBl. nr. 11/1999,
 delstaten Salzburgs lov om handel med fast ejendom), i (1) EFT C 79 af 18.3.2000.
 henhold til hvilke enhver, der vil erhverve en byggerund i
 delstaten Salzburg, skal underkaste erhvervelsen af den faste
 ejendom henholdsvis en anmeldelses- og tilladelsesprocedure,
 og at der dermed i den foreliggende sag er sket en krænkelse af
 rettighedserhververen med hensyn til en grundlæggende frihed,
 som er sikret ved Den Europæiske Unions retsforskrifter?
 Slettelse af sag C-38/00 (1)
 (2000/C 302/43)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørel-
 Ved kendelse af 10. maj 2000 har præsidenten for De Europæi-
 se truffet den 9. juni 2000 af Corte Suprema di Cassazione
 ske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-38/00, offentlig
 — Sezioni Unite Civili — i sagen Fonderie Officine
 undersøgelse vedrørende Aaron Theophilus Joseph, der driver
 Meccaniche Tacconi SpA mod HWS Heinrich Wagner
 virksomhed under forretningsnavnet Woodcroft haulage (an-
 Sinto Maschinenfabrik GmbH
 modning om præjudiciel afgørelse fra Deputy Traffic Commis-
 sioner, North Western Traffic Area), skal slettes af registeret.
 (Sag C-334/00)
 (2000/C 302/41) (1) EFT C 122 af 29.4.2000.
 Ved afgørelse truffet den 9. juni 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 11. september 2000, har Corte Suprema di


text:
C 316/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.11.2000
 Sag anlagt den 18. august 2000 af ELLOS AB, Sverige, Sag anlagt den 23. august 2000 af Cheil Jedang Corpora-
 mod Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (vare- tion mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 mærker, mønstre og modeller)
 (Sag T-220/00)
 (Sag T-219/00)
 (2000/C 316/58)
 (2000/C 316/57)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 23. august 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 den 18. august 2000 anlagt sag mod Harmoniseringskontoret Europæiske Fællesskaber af Cheil Jedang Corporation ved
 for det Indre Marked af ELLOS AB, Borås (Sverige), ved advokat solicitor Alasdair R.M. Bell (Skotland), advokat Rony Gerrits
 Göran Bergqvist, Albihns Patentbyrå, Göteborg (Sverige). (Belgien) og barrister James Killick (England og Wales), advo-
 katfirmaet White & Case, Bruxelles.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Den af Første Appelkammer trufne afgørelse 385/1999-
 1 af 15. juni 2000 annulleres, og Harmoniseringskontoret — Kommissionens beslutning K(2000) 1565 endelig udg. af
 pålægges at registrere ELLOS i alle ansøgte vareklasser. 7. juni 2000 annulleres.
 — Subsidiært: Harmoniseringskontoret pålægges at registre-
 re ELLOS i vareklasse 24 og 25 som ansøgt. — Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sagsøgeren i den foreliggende sag er et selskab, som er stiftet i
 henhold til koreansk lov, og som fremstiller lysin i Indonesien
 og sælger en del heraf inden for Den Europæiske Union.
 Det omhandlede vare- Ordmærket »ELLOS« — ansøg- Selskabet påstår annullation af Kommissionens beslutning
 mærke: ning nr. 88815 K(2000) 1565 endelig udg. af 7. juni 2000 vedrørende en
 procedure i medfør af artikel 81 EF (sag COMP/36.545/F3 —
 aminosyrer). Ved beslutningen er bl.a. sagsøgeren blevet pålagt
 Vare eller tjenesteydelse: Visse varer og tjenesteydelser i en bøde for tilsidesættelse af artikel 81, stk. 1, EF, samt
 vareklasse 24 (tekstiler), 25 (be- artikel 53, stk. 1, i aftalen om Det Europæiske Økonomiske
 klædning) og 35 (kundeservice Samarbejdsområde ved at have deltaget i aftaler om priser,
 ved postordresalg) omsætningsstørrelser og udveksling af konkrete oplysninger
 om omsætningsstørrelser for syntetisk lysin.
 Den for appelkammeret Undersøgerens afslag på registre-
 påklagede afgørelse: ring
 Sagsøgeren anfægter beslutningen og gør navnlig følgende
 Søgsmålsgrunde: — Varemærket har tilstrækkelig anbringender gældende:
 adskillelsesevne til at kunne
 registreres som EF-varemærke
 — Den bøde, der er pålagt sagsøgeren, er for stor og dermed
 — Harmoniseringskontoret har ulovlig, idet Kommissionen ikke har taget hensyn til en
 undladt at tage hensyn til, at række omstændigheder, der enten begrænser overtrædel-
 der i Spanien findes registrere- sens varighed eller er formildende.
 de varemærker, der består af
 eller indeholder ordet
 »ELLOS«. — Beslutningen tilsidesætter sagsøgerens berettigede for-
 ventning og grundlæggende fællesskabsretlige regler, idet
 Kommissionen til skade for sagsøgeren under sagen
 ændrede de relevante retsregler (dvs. Kommissionens
 retningslinjer for beregningen af bøder (1)).


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/45
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 30. september 2009 — Skareby mod Kommissionen
 (Sag T-193/08 P) (1)
 (Appel - personalesag - tjenestemænd - bedømmelse - karriereudviklingsrapport - bedømmelselsesåret 2004 - fastsættelse af mål og meddelelse af bedømmelseskriterier)
 2009/C 282/86
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Carina Skareby (Louvain, Belgien) (ved avocats S. Rodrigues og C. Bernard-Glanz)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Berscheid og K. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten for EU-personalesager (Anden Afdeling) den 6. marts 2008 i sag F-46/06, Skareby mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, med påstand om ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Den dom, som Retten for EU-personalesager (Anden Afdeling) afsagde den 6. marts 2008 i sag F-46/06, Skareby mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, ophæves, for så vidt som Personaleretten herved forkastede klagepunktet vedrørende den manglende forudgående fastsættelse af målene, den manglende forudgående meddelelse om kriterierne for bedømmelse og beskrivelse af Carina Skarebys stilling.
 2)
 Afgørelsen af 31. august 2005, hvorved Carina Skarebys karriereudviklingsrapport udfærdiges for perioden1. januar til 31. december 2004 annulleres, for så vidt den vedrører punkt 6.1. med overskriften »tjenstlig indsats«.
 3)
 I øvrigt frifindes Kommissionen i den sag, der er anlagt ved Personaleretten under sagsnummer F-46/06.
 4)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler alle omkostninger ved nærværende instans samt omkostningerne ved Personaleretten.
 (1) EUT C 197 af 2.8.2008.


text:
2.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/6
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. januar 2013 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākās tiesas Senāts — Letland) — sagen indledt af Mohamad Zakaria
 (Sag C-23/12) (1)
 (Forordning (EF) nr. 562/2006 - fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengen-grænsekodeks) - påstået tilsidesættelse af retten til respekt for den menneskelige værdighed - effektiv domstolsbeskyttelse - retten til adgang til domstolsprøvelse)
 2013/C 63/09
 Processprog: lettisk
 Den forelæggende ret
 Augstākās tiesas Senāts
 Parter i hovedsagen
 sagen indledt af Mohamad Zakaria
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Præjudiciel — Augstākās tiesas Senāts — fortolkning af artikel 13, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengen-grænsekodeks) (EUT L 105, s. 1) — tredjelandsstatsborgeres adgang til domstolsprøvelse vedrørende afslag på indrejse — søgsmål anlagt med henblik på anerkendelse af, at der er udvist en ikke-forskriftsmæssig adfærd i forbindelse med overskridelse af den ydre grænse — erstatning for den ikke-økonomiske skade, der er forvoldt ved en sådan adfærd
 Konklusion
 Artikel 13, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengen-grænsekodeks) fastsætter alene en forpligtelse for medlemsstaterne til at etablere en klageadgang over for afgørelser om afslag på indrejse på deres område.
 (1) EUT C 80 af 17.3.2012.


text:
Nr . C 248/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23 . 9 . 95
 Såfremt det forelagte spørgsmål skal besvares bekræftende, Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 spørges : afsagt den 12 . juli 1995 af Storhertugdømmet Luxembourgs
 Conseil d'Etat i sagen Futura Participations SA og Singer
 Er en anmodning om indstilling af ansøgere til stillinger i mod Administration des contributions
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, som er ( Sag C-250/95 )
 fremsat under et møde mellem de faste repræsentanter og 95/C 248/ 11 )
 Kommissionens generalsekretær og rettet direkte til med
 lemsstaterne uden anden form for offentliggørelse og uden
 for en ansættelsesprocedure, der er bekendtgjort i De Ved kendelse afsagt den 12 . juli 1995 , indgået til Domsto
 Europæiske Fællesskabers Tidende, gyldig, særligt når der lens Justitskontor den 19 . juli 1995 , har Storhertugdømmet
 henses til reglerne, der er gældende for ansættelse af Luxembourgs Conseil d'Etat i sagen Futura Participations
 tjenestemænd og øvrige ansatte ved Kommissionen ? SA og Singer mod Administration des contributions forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 Er forskrifterne i artikel 157 i lov om indkomstbeskatning
 samt eventuelt artikel 4 og artikel 24 , stk . 2 , andet afsnit, i
 den fransk-luxembourgske dobbeltbeskatningsaftale fore
 nelige med bestemmelserne i EØF-traktatens artikel 52 , når
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelser de for anvendelse af forskrifterne om overførsel af tab for
 afsagt den 29. maj 1995 af Oberverwaltungsgericht fur das
 ikke-bosiddende skattepligtige med fast driftssted i Luxem
 Land Nordrhein-Westfalen i sagerne Firma SAM Schiffahrt
 bourg opstiller som betingelse , at tabene står i forbindelse
 GmbH mod Forbundsrepublikken Tyskland og Heinz Stapf
 med indtægter dér i landet, samt at regnskabet føres i
 mod Forbundsrepublikken Tyskland
 overensstemmelse med de dér gældende regler og opbevares
 ( Sag C-248/95 og C-249/95 ) dér i landet ?
 ( 95/C 248/10 )
 Ved kendelser afsagt den 29 . maj 1995 , indgået til Dom
 stolens Justitskontor den 19 . juli 1995 , har Oberverwal
 tungsgericht flir das Land Nordrhein-Westfalen; 4 . Afde Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 ling, i sagerne Firma SAM Schiffahrt GmbH mod Forbunds afsagt den 29. juni 1995 af Bundesgerichtshof i sagen Sabel
 republikken Tyskland og Heinz Stapf mod Forbundsrepu BV mod Puma AG
 blikken Tyskland forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende ( Sag C-251 /95 )
 spørgsmål : ( 95/C 248/ 12 )
 1 . Må Rådets forordning ( EØF ) nr . 1101 /89 ( ! ) samt Ved kendelse afsagt den 29 . juni 1995 , indgået til Domsto
 Kommissionens forordning ( EØF) nr. 1102/89 ( 2 ) og lens Justitskontor den 20 . juli 1995 , har Bundesgerichtshof i
 ( EØF ) nr. 3685/89 ( 3 ) anses for formålstjenlige i trakta sagen Sabel BV mod Puma AG forelagt De Europæiske
 tens artikel 75 , stk . 1 , litra c)'s forstand ? Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 relse af følgende spørgsmål :
 2 . Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende: Bliver de
 anførte forordninger ugyldige, såfremt de på et tids Med henblik på en fortolkning af artikel 4 , stk . 1 , litra b ), i
 punkt efter udstedelsen ikke længere må anses for Rådets første direktiv 89/ 104/EØF af 21 . december 1988
 formålstjenlige i traktatens artikel 75 , stk . 1 , litra c)'s om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning
 forstand ? om varemærker f 1 ) spørges :
 3 . Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende : Må forord — Er det tilstrækkeligt til , at der må antages at være risiko
 ningerne anses for formålstjenlige i det tidsrum, der er for forveksling af et varemærke, der er sammesat af ord
 relevant for opkrævningen af bidrag for 1990 ? og billeder, med et varemærke, der for varer af samme
 eller lignende art kun er registreret som billede, og som
 ikke er særlig kendt i omsætningen, at de to billeders
 4 . Er de forpligtelser til at betale bidrag for 1990 , der er
 fastsat i forordningen, i strid med de grundlæggende meningsindhold er det samme ( her: springende rovdyr af
 katteslægten )?
 rettigheder ifølge EF-retten eller med andre fællesskabs
 retlige bestemmelser, herunder ejendomsretten, retten
 — Hvilken betydning må der i den forbindelse tillægges
 til fri erhvervsudøvelse, lighedsprincippet og proportio
 direktivets ordlyd, hvorefter det forhold, at der i
 nalitetsprincippet ?
 offentlighedens bevidsthed er risiko for forveksling, også
 omfatter risikoen for, at der er en forbindelse med det
 (') EFT nr . L 116 af 28 . 4 . 1989 , s . 25 . ældre varemærke ?
 ( 2 ) EFT nr . L 116 af 28 . 4 . 1989 , s . 30 .
 I 3 ) EFT nr. L 360 af 9 . 12 . 1989 , s . 20 .
 (') EFT nr . L 40 af 11 . 2 . 1989 , s . 1 .


text:
30.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 352/7
 Appel iværksat den 13. september 2013 af Cytochroma Development, Inc. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 3. juli 2013 i sag T-106/12 — Cytochroma Development, Inc. mod KHIM
 (Sag C-490/13 P)
 2013/C 352/13
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Cytochroma Development, Inc. (ved barrister S. Malynicz og solicitor A. Smith)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) og Teva Pharmaceutical Industries, Ltd.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt af Retten den 3. juli 2013 i sag T-106/12 ophæves.
 —
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) tilpligtes at bære sine egne omkostninger og at betale Cytochroma Development, Inc.’s omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har gjort gældende, at den appellerede dom skal ophæves af følgende grunde:
 —
 Retten har tilsidesat EF-varemærkeforordningens (1) artikel 65, stk. 6, og artikel 1, litra d), nr. 1), i forordning nr. 216/96 (2) for så vidt angår de foranstaltninger, som Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) traf for at efterkomme Rettens dom.
 —
 Retten har tilsidesat retssikkerhedsprincippet og artikel 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 216/96 af 5.2.1996 om fastsættelse af forretningsordenen for appelkamrene ved Harmoniseringskontoret for Det Indre Marked (varemærker og mønstre) (EFT L 28, s. 1).


text:
C 397/32 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 19.12.98
 Ð om fornùdent annullation af det stiltiende afslag på Sagsùgeren nedlñgger fùlgende påstande:
 sagsùgerens ansùgning, registreret den 27. maj 1998,
 om at blive indplaceret i lùnklasse A 4 med en ancien-
 nitetsforbedring inden for lùntrinnet i henhold til ved- Ð det fastslås, at den procedure, der ved fravñr på grund
 tñgten af sygdom anvendes ved Rådet siden 18. september
 1997, er retsstridig
 Ð under alle omstñndigheder tilpligtes sagsùgte at
 afholde sagens omkostninger. Ð Rådets afgùrelse om at anse sagsùgerens fravñr i tids-
 rummet 9.-22. februar 1998 for retsstridig og fra-
 trñkke fravñret i hendes årlige ferie annulleres
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Ð sagsùgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sagsùgeren gùr gñldende, at ansñttelsesmyndigheden ved
 at udnñvne ham i lùnklasse A 5, 5. lùntrin, i stedet for Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 lùnklasse A 4 med anciennitetsforbedring inden for lùn-
 trinnet, ikke har taget hensyn til hans uddannelse eller sñr-
 lige faglige erfaring, idet ansñttelsesmyndigheden ikke har Sagsùgeren gùr fùrst gñldende, at sagsùgte ikke har over-
 foretaget nogen konkret gennemgang af hans situation og holdt »proceduren ved fravñr på grund af sygdom eller
 herved har tilsidesat vedtñgtens artikel 5, stk. 1, andet ulykke«, som Rådet selv har indfùrt og har bekendtgjort
 afsnit, artikel 5, stk. 3, artikel 25, stk. 2, og artikel 31 og for personalet ved meddelelse nr. 117/97 af 18. september
 32 samt vedtñgtens bilag I. 1997.
 Den anfñgtede afgùrelse udgùr desuden en tilsidesñttelse Sagsùgeren bestrider desuden lovligheden af gennemfùrel-
 af afgùrelsen af 1983 om kriterierne for udnñvnelse i lùn- sesbestemmelsen, for så vidt det heri bestemmes, at der i
 klasse og indplacering i lùntrin ved ansñttelsen som tilfñlde af indsigelser mod konklusionerne i en kontrollñ-
 ñndret den 7. februar 1986. geundersùgelse skal anvendes en »voldgiftsprocedure«,
 som tilsidesñtter den pågñldendes ret til forsvar, eftersom
 proceduren ikke giver mulighed for, at den pågñldende
 Ansñttelsesmyndigheden skal desuden i henhold til de kan udnñvne en lñge efter sit valg, for at denne ved sin
 generelle retsprincipper overholde princippet om ligebe- tilstedevñrelse kan beskytte den pågñldendes rettigheder
 handling af tjenestemñndenes forhold og trñffe sine afgù- og interesser.
 relser ud fra legitime grunde, altså således at afgùrelsen
 ikke er behñftet med åbenbar retlig eller faktisk vildfa-
 relse. Sagsùgeren mener, at administrationen, når den behandler
 en sådan indsigelse, i medfùr af vedtñgtens artikel 59,
 stk. 3, skal indbringe sagen for et invaliditetsudvalg.
 Sagsùgeren anfùrer endelig, at princippet om den beretti-
 gede forventning er tilsidesat, samt at der foreligger magt-
 overskridelse. Sagsùgeren gùr endelig gñldende, at de anfñgtede afgùrel-
 ser ikke indeholder nogen som helst begrundelse.
 Sag anlagt den 15. oktober 1998 af Maria Adelina Bia-
 Sag anlagt den 26. oktober 1998 af Zino Davidoff SA og
 sutto mod Rådet for Den Europñiske Union
 Davidoff & Cie SA mod Europa-Parlamentet og Rådet for
 (Sag T-171/98) Den Europñiske Union
 (98/C 397/63) (Sag T-177/98)
 (98/C 397/64)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: tysk)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 15. oktober 1998 anlagt sag mod Rådet for Den Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 Europñiske Union af Maria Adelina Biasutto, Bruxelles, der den 26. oktober 1998 anlagt sag mod Europa-Parla-
 ved advokaterne Jean-NoeÈl Louis og FrancËoise Parmentier, mentet og Rådet for Den Europñiske Union af Zino Davi-
 Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos Fidu- doff SA og Davidoff & Cie SA, Freiburg og GeneÁve
 ciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange. (Schweiz), ved advokat prof. Dr. Rolf Wägenbaur, Bruxel-
 ---pagebreak--- 19.12.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 397/33
 les, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne talen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettighe-
 Arendt & Medernach, 8-10 rue Matthias Hardt. der).
 (1) Sag T-175/98, Una Film GmbH mod Parlamentet og Rådet.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 1. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/43/EF af
 6. juli 1998 om indbyrdes tilnñrmelse af medlemssta-
 ternes love og administrative bestemmelser om Sag anlagt den 29. oktober 1998 af JoseÂ Cuenda Guijarro
 reklame for tobaksvarer og sponsorering til fordel for m.fl. mod Rådet for Den Europñiske Union
 disse (EFT L 213 af 30.7.1998, s. 9) annulleres i hvert (Sag T-179/98)
 fald i det omfang, direktivet forbyder sponsorering og
 reklame vedrùrende varemñrker, som også er blevet (98/C 397/65)
 anvendt ved reklame for andre produkter end tobaks-
 produkter inden den 30. juli 1998.
 (Processprog: fransk)
 2. De sagsùgte pålñgges sagens omkostninger. Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 29. oktober 1998 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europñiske Union af JoseÂ Cuenda Guijarro, Eva Hellgren,
 Petri Samuli Laaksonen, Hans Lund, Daniel Marlier,
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: Maria Augusta Santos, Agneta Sederowsky, NoeÂ Youssou-
 roum og Jacqueline Willems, alle Belgien, ved advokaterne
 Jean-NoeÈl Louis og FrancËoise Parmentier, Bruxelles, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson
 Sagsùgerne er schweiziske selskaber. Den fùrste sagsùger er SARL, 30, rue de Cessange.
 indehaver af rettighederne til varemñrket »Davidoff« for
 ikke-tobaksprodukter og giver licens over hele verden til
 fremstilling af sine diversificerede produkter under vare- Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 mñrket »Davidoff« og de varemñrker, som er knyttet her-
 til. Den anden sagsùger er indehaver af rettighederne til
 varemñrket »Davidoff« for tobaksprodukter, herunder Ð Rådets afgùrelse af 12. januar 1998 annulleres.
 tobaksartikler såsom lightere.
 Ð Sagsùgte tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 Oprindelig solgtes der alene tobaksprodukter under vare-
 mñrket »Davidoff«, men der sñlges nu mange forskellige Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 varer under dette mñrke, som regel produkter, der frem-
 stilles af licenstagere, såsom kosmetikvarer, spiritus, lñder-
 artikler, slips, ure, briller mv. Ifùlge sagsùgerne er der Sagsùgerne, der er tjenestemñnd ved Rådet for Den Euro-
 vñsentlig forskel på reklamen for tobaksprodukter og for pñiske Union, har konstateret, at der er fejl, mangler eller
 de ùvrige diversificerede produkter, og reklamen for de misligholdelser i bygningen Justus Lipsius, hvor de udfùrer
 sidstnñvnte produkter vil ikke give associationer til »Davi- deres tjeneste.
 doff«-tobaksprodukter.
 Efter at have ivñrksat adskillige uformelle foranstaltninger
 har de indgivet en udtrykkelig ansùgning om fùlgende:
 Sagsùgerne anfùrer, at det er nùdvendigt for dem, at licens-
 tagerne også fremover kan reklamere for licensproduk-
 terne for at kunne sikre de diversificerede Davidoff-pro- Ð Udnñvnelse af en sagkyndig i fñllesskab med persona-
 dukters fortsatte beståen og de arbejdspladser, hvor pro- lereprñsentanterne, som efter at have gennemgået alle
 dukterne fremstilles. dokumenterne vedrùrende Justus Lipsius-bygningen
 skal påtage sig at fastslå enhver fejl eller mangel, som
 bygningen lider af, og som er til fare for personalet og
 de besùgendes sikkerhed, samt angive de egnede arbej-
 Sagsùgerne stùtter sig på tilsvarende retlige argumenter, der med henblik på at udbedre nñvnte situation og
 som de har fremfùrt i sag T-175/98 (1). Herudover gùr de kontrollere deres korrekte udfùrelse.
 gñldende, at der foreligger magtfordrejning, tilsidesñttelse
 af andre grundrettigheder (pressefriheden, navneretten som
 et udslag af »personlighedsretten« (Persönlichkeitsrecht), Ð Rådet tilpligtes at udfùre eller lade udfùre alle de
 kravet på ligebehandling, retten til fri erhvervsudùvelse) arbejde, som nñvnte sagkyndige finder nùdvendige
 samt en tilsidesñttelse af TRIPS-aftalen (Agreement on med henblik på at bringe bygningen i korrekt stand
 trade-related aspects of intellectual property rights; af- efter den sagkyndiges udtalelser.


text:
23.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/33
 Rettens kendelse af 1. december 2016 — Europower mod Kommissionen
 (Sag T-383/14) (1)
 ((Offentlige tjenesteydelseskontrakter - udbud - opførelse af et gasturbineanlæg til kombineret kraft/varme/kulde-produktion og hermed forbundet vedligeholdelse - afvisning af en tilbudsgivers bud - tilbagekaldelse af den anfægtede retsakt - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2017/C 022/45)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Europower SpA (Milano, Italien) (ved advokaterne G. Cocco og L. Salomoni)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved først ved L. Cappelletti, F. Moro og L. Di Paolo, dernæst ved L. Di Paolo og F. Moro, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: CPL Concordia Soc. coop. (Concordia Sulla Secchia, Italien) (ved advokat A. Penta)
 Sagens genstand
 Dels søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 3. april 2014, hvorved Kommissionen afviste sagsøgerens bud inden for rammerne af udbudsproceduren JRC IPR 2013 C04 0031 OC vedrørende opførelse af et gasturbineanlæg til kombineret kraft/varme/kulde-produktion og vedligeholdelse heraf (EUT 2013/S 137-237146) på Det Fælles Forskningscenters (JRC) område i Ispra (Italien), af Kommissionens beslutning om at tildele kontrakten til CPL Concordia, og af alle sammenhængende, tidligere eller efterfølgende afgørelser, herunder af den eventuelle beslutning om godkendelse af kontrakten og af selve kontrakten, samt af Kommissionens afgørelse om afvisning af sagsøgerens begæring om aktindsigt i udbudsdokumenterne, dels et søgsmål i henhold til artikel 268 TEUF med påstand om erstatning for det tab, sagsøgeren angiveligt har lidt.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 CPL Concordia Soc. Coops påstand om, at begæringen om, at det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen, ikke skal tages til følge, afvises.
 3)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europower SpA afholdte omkostninger, herunder også omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 4)
 CPL Concordia bærer sine egne omkostninger i forbindelse med denne sag samt omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 235 af 21.7.2014.


text:
Nr. C 252/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16 . 8 . 97
 Slettelse af sag C-313/95 ( J ) C- 16/96 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundes
 ( 97/C 252/49 ) sozialgericht), Karin Mille-Wilsmann mod Land Nord
 rhein-Westfalen, skal slettes af registret.
 Ved kendelse af 18 . april 1997 har formanden for Sjette
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol (') EFT nr. C 64 af 2 . 3 . 1996 .
 besluttet, at sag C-313/95, Kommissionen for De Europæ
 iske Fællesskaber mod Den Italienske Republik, skal slet
 tes af registret.
 O EFT nr. C 315 af 25 . 11 . 1995 .
 Slettelse af sag C-245/96 (')
 ( 97/C 252/51 )
 Ved kendelse af 15 . maj 1997 har præsidenten for De
 Slettelse af sag C-16/96 (') Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 ( 97/C 252/50 ) C-245/96, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 mod Den Italienske Republik, skal slettes af registret.
 Ved kendelse af 14 . april 1997 har præsidenten for
 De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag (>) EFT nr. C 269 af 14 . 9 . 1996 .
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS pement d'intérêt économique Pari mutuel urbain, Paris, og
 Pari mutuel international SA, Paris, ved advokaterne
 den 12 . juni 1997 Bruno Chain og Jérome Depondt, Paris, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat Victor Gillen, 13 , rue
 i sag T-504/93 , Tiercé Ladbroke SA mod Kommissionen Aldringen, angående en påstand om annullation af Kom
 for De Europæiske Fællesskaber (')
 missionens beslutning af 24 . juni 1993 om afvisning af en
 (Annullationssøgsmål — afvisning af en klage — artikel 86 klage, som Tiercé Ladbroke SA indgav den 9 . oktober
 — relevant marked — kollektivt dominerende stilling — 1990 ( IV/33 . 699 ) over de førende franske væddeløbssel
 afslag på meddelelse af en licens til transmission — skaber, Pari mutuel urbain og Pari mutuel international
 artikel 85, stk. 1 — forbud mod retransmission) for overtrædelse af EØF-traktatens artikel 85 og 86, samt
 angående en begæring om, at behandlingen af denne klage
 ( 97/C 252/52 ) straks genoptages af Kommissionen, har Retten ( Anden
 Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, B.
 Vesterdorf, og dommerne C. W. Bellamy og A. Kalogero
 poulos; justitssekretær: H. Jung, den 12 . juni 1997 afsagt
 (Processprog: engelsk) dom, hvis konklusion lyder således:
 1 ) Kommissionens beslutning, der er indeholdt i dens
 I sag T-504/93 , Tiercé Ladbroke SA, Bruxelles, ved Jeremy skrivelse af 24. juni 1 993 om afvisning af sagsøgerens
 Lever, QC, barrister Christopher Vajda, Bar of England klage af 9. oktober 1990 (IV/33 . 699), annulleres, for
 and Wales, og solicitor Stephen Kon, London, og med så vidt som det deri anføres, at væddeløbsselskabernes
 valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Winandy og afslag på at meddele sagsøgeren en licens til transmis
 Err, 60, avenue Gaston Diderich , mod Kommissionen for sion af franske væddeløb i Belgien, som sagsøgeren fik
 De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede: Julian meddelelse om ved en skrivelse fra Pari mutuel urbain
 Currall og Francisco Enrique Gonzålez Diaz ), støttet af af 8. august 1 990, var den normale følge af, at hver
 Société d'encouragement et des steeple-chases de France, ken Pari mutuel urbain eller væddeløbsselskaberne
 Boulogne-Billancourt ( Frankrig), Société d'encouragement optager væddemål på markedet for modtagelse af væd
 à l'élevage du cheval français, Paris, Société sportive demål i Belgien, og derfor ikke kunne være genstand
 d'encouragement, Paris, Société de sport de France, Bou for en aftale mellem væddeløbsselskaberne i traktatens
 logne-Billancourt, Société des courses de la Côte d'Azur, artikel 85, stk . 1 's forstand.
 Cagnes-sur-Mer ( Frankrig), Société des courses du pays
 d'Auge, Deauville ( Frankrig ), Société des courses de
 Compiègne , Compiègne ( Frankrig ), Société des courses de
 Dieppe, Rouxmesnil-Bouteilles ( Frankrig ), Société des 2 ) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber fri
 courses de Fontainebleau, Fontainebleau ( Frankrig ), Grou findes i øvrigt.


text:
25.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/37
 Sag anlagt den 4. december 2013 — Serco Belgium m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-644/13)
 2014/C 24/70
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Serco Belgium (Bruxelles, Belgien), SA Bull NV (Auderghem, Belgien) og Unisys Belgium (Bruxelles) (ved advokaterne V. Ost and M. Vanderstraeten)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Annullation af Europa-Kommissionens afgørelse af 30. oktober 2013, der blev meddelt sagsøgerne ved skrivelse dateret den 31. oktober 2013, hvorved OPTIMUS-konsortiets bud, som blev afgivet i forbindelse med udbudsproceduren DIGIT/R2/PO/2012/026 — ITIC-SM (forvaltning af it-tjenester i forbindelse med Europa-Kommissionens integrerede og konsoliderede it-desktopmiljø) (EUT 2012/S 69-112095), blev forkastet, og kontrakten blev tildelt GISIS-konsortiet.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført et enkelt anbringende.
 Sagsøgernes bud blev afvist på grund af de ekstremt lave antal point, som Kommissionen tildelte sagsøgeren vedrørende undertildelingskriteriet om personale. Kommissionen lagde i hovedtræk til grund, at det af sagsøgerne foreslåede antal ansatte var for lavt og derfor utilstrækkeligt til at sikre den ønskede kvalitet af tjenesteydelsen.
 Sagsøgerne har med deres anbringende gjort gældende, at deres bud blev afvist på grundlag af retsstridige tildelingskriterier. Underkriterierne vedrørende personale har ikke til formål at identificere det økonomisk mest fordelagtige tilbud, eftersom:
 —
 Som Kommissionen udtrykkeligt har indrømmet, giver de af tilbudsgiverne afgivne svar på disse kriterier ikke anledning til (kontraktmæssige) krav. Sagsøgerne har anført, at det er i strid med EU-retten at vurdere tilbudsgivere på grundlag af erklæringer, der ikke er bindende.
 —
 Disse underkriterier er ikke relateret til tilbuddets kvalitet (det serviceniveau, der vil blive leveret), men snarere til tilbudsgiverens reelle evne til at forpligte sig til et tilstrækkeligt antal ansatte med henblik på at opfylde de ydelseskrav, som følger af serviceniveauaftalen (Service Level Agreement — SLA). Disse underkriterier er derfor udvælgelseskriterier.
 —
 Siden der ikke var nævnt noget optimalt antal ansatte, og der ikke var anført en præcis tilkendegivelse af, hvorledes Kommissionen ville vurdere det angivne antal ansatte, og siden kernen i Kommissionens integrations- og konsolideringsprojekt, som præciseret i udbudsbetingelserne, er at opnå den kontraktmæssigt fastsatte høje kvalitetsstandard på den mest effektive måde, førte disse underkriterier til et uforudsigeligt resultat.
 —
 Under alle omstændigheder burde Kommissionen — såfremt den nærede tvivl om, hvorvidt sagsøgerne ville være i stand til at yde i overensstemmelse med de tilbudte vilkår (på grund af det, der blev opfattet som et utilstrækkeligt antal ansatte) — have søgt en afklaring, før den afviste et tilbud, der var 47 mio. EUR billigere end det antagne bud.


text:
11.1.2003 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 7/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM 1) Artikel 6, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80 om udvikling af
 associeringen, som det associeringsråd, der er oprettet ved
 (Sjette Afdeling) aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske
 Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, traf den 19. september
 1980 skal fortolkes således, at en tyrkisk statsborger
 af 19. november 2002
 — der har fået tilladelse til indrejse på en medlemsstats
 i sag C-188/00, Bülent Kurz, født Yüce, mod Land Baden- område på et visum med påtegning »kun gyldigt til
 Württemberg (anmodning om præjudiciel afgørelse indgi- uddannelse«
 vet af Verwaltungsgericht Karlsruhe) ( 1)
 — der efterfølgende inden for rammerne af sin faglige
 (»Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet — arbejdskraftens frie uddannelse hos en bestemt arbejdsgiver havde en til dette
 bevægelighed — artikel 6, stk. 1, i associeringsrådets afgørel- formål bestemt, tidsbegrænset opholdstilladelse
 se nr. 1/80 — anvendelsesområde — tilknytning til det
 lovlige arbejdsmarked i en medlemsstat — tyrkisk statsbor-
 — der i denne sammenhæng lovligt har udøvet en reel og
 ger, der har lønnet beskæftigelse i forbindelse med en
 faktisk beskæftigelse hos denne arbejdsgiver, for hvilken
 erhvervsuddannelse — virkningen af en udvisning«)
 han oppebar en aflønning, der modsvarede det præsterede
 arbejde,
 (2003/C 7/01)
 er en arbejdstager, der har tilknytning til det lovlige arbejdsmar-
 (Processprog: tysk) ked i denne medlemsstat, hvor han har lovlig beskæftigelse i
 den omhandlede bestemmelses forstand.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) Har en tyrkisk arbejdstager således arbejdet hos denne arbejdsgi-
 ver i en uafbrudt periode i mindst fire år, har han i
 værtsmedlemsstaten i overensstemmelse med den omhandlede
 afgørelses artikel 6, stk. 1, tredje led, ret til fri adgang til enhver
 I sag C-188/00, angående en anmodning, som Verwaltungsge- lønnet beskæftigelse efter eget valg samt til den hermed
 richt Karlsruhe (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har forbundne ret til ophold.
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
 Bülent Kurz, født Yüce, mod Land Baden-Württemberg, at 2) Er en tyrkisk statsborger, der opfylder betingelserne i en
 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af bestemmelse i afgørelse nr. 1/80, og som derfor kan påberåbe
 artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 2, i afgørelse nr. 1/80 om sig de rettigheder, som denne afgørelse tillægger ham, blevet
 udvikling af associeringen, som det associeringsråd, der er udvist, er fællesskabsretten til hinder for nationale regler,
 oprettet ved aftalen om oprettelse af en associering mellem hvorefter meddelelse af opholdstilladelse skal afslås, såfremt
 Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, traf virkningerne af en sådan udvisning ikke er blevet gjort
 den 19. september 1980, har Domstolen (Sjette Afdeling), tidsmæssigt begrænsede.
 sammensat af formanden for Anden Afdeling, R. Schintgen
 (refererende dommer), som fungerende formand for Sjette
 Afdeling, og dommerne C. Gulmann, V. Skouris, F. Macken og (1 ) EFT C 247 af 26.8.2000.
 N. Colneric; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: assiste-
 rende justitssekretær H. von Holstein, den 19. november 2002
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:


text:
29.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 30/14
 Sag anlagt den 25. oktober 2010 — Europa-Kommissionen mod Koninkrijk der Nederlanden
 (Sag C-508/10)
 ()
 2011/C 30/23
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved M. Condou-Durande og R. Troosters, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Nederlandene
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2003/109/EF (1), og følgelig sine forpligtelser i henhold til artikel 258 TEUF, idet det afkræver tredjelandsstatsborgere og deres familiemedlemmer, der ansøger om status som fastboende udlænding, høje og urimelige gebyrer.
 —
 Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen finder, at et gebyr på 201 til 830 EUR, afhængig af det konkrete tilfælde, for at behandle en ansøgning om tilkendelse af status som fastboende udlænding er uforholdsmæssigt i forhold til de 30 EUR, som en unionsborger skal betale for en opholdstilladelse. En sådan sagsbehandling kan derfor ikke betegnes som »rimelig«. Efter Kommissionens opfattelse kan så høje gebyrer, uanset om de udgør et vederlag for omkostninger, der reelt er afholdt, være et middel »til at hindre udøvelse af opholdsretten« som omhandlet i 10. betragtning til direktivet og på denne måde have en afskrækkende virkning på tredjelandsstatsborgere, der ønsker at gøre brug af de rettigheder, som direktivet tillægger dem. Det taler endvidere for denne opfattelse, at Kommissionen modtager klager fra borgere i denne forbindelse.
 (1) Rådets direktiv af 25.11.2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding (EUT L 16, s. 44).