text:
1.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 373/12
 Sag anlagt den 9. oktober 2012 — Drex Technologies mod Rådet
 (Sag T-446/12)
 2012/C 373/21
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Drex Technologies SA (Tortola, De Britiske Jomfruøer) (ved advokat E. Ruchat)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagsøgerens søgsmål antages til realitetsbehandling, og sagsøgeren gives medhold.
 —
 Som følge heraf annulleres:
 —
 Rådets gennemførelsesafgørelse 2012/424/FUSP af 23. juli 2012 om gennemførelse af afgørelse 2011/782/FUSP og berigtigelsen hertil af 9. august 2012 om restriktive foranstaltninger over for Syrien, for så vidt som de vedrører sagsøgeren
 —
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 673/2012 af 23. juli 2012 om gennemførelse af artikel 32, stk. 1, i forordning (EU) nr. 36/2012 og berigtigelsen hertil af 9. august 2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender, som i det væsentlige er identiske med eller ligner dem, der blev påberåbt i sag T-432/11, Makhlouf mod Rådet (1).
 (1) EUT 2011 C 290, s. 13.


text:
25.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 74/13
 Sag anlagt den 9. februar 2006 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-77/06)
 (2006/C 74/25)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 9. februar 2006 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved J. Hottiaux og F. Simonetti, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF (1) af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet, idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 2.
 Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2001/42/EF udløb den 21. juli 2004.
 (1) EFT L 197 af 21.7.2001, s. 30.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
C 171/30 DA Den Europæiske Unions Tidende 19.7.2003
 Indehaver af det i indsi- Pentafarma-Sociedade Técnico- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 gelsessagen påberåbte Medicinal, LDA.
 varemærke eller tegn:
 — Beslutningen truffet den 4. februar 2003 af Det Europæi-
 ske Agentur for Lægemiddelvurdering, dokument
 Det i indsigelsessagen Det portugisiske ordmærke »DER- nr. EMEA/2044, annulleres.
 påberåbte varemærke MAZIL« for varer i klasse 5 (bl.a.
 eller tegn: farmaceutiske præparater og de-
 sinfektionsmidler). — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Indsigelsesafdelingens Afslag på ansøgningen for en
 afgørelse: række varer i klasse 3 og 5.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Appelkammerets afgø- Annullation af indsigelsesafdelin-
 relse: gens afgørelse for nogle af varerne
 i klasse 5. I øvrigt afslag på sagsø-
 gerens klage. Sagsøgeren er indehaver af en fællesskabstilladelse for lægemid-
 let INOmax, som indeholder den medicinsk virksomme be-
 Søgsmålsgrunde: — Kun for så vidt angår varerne standdel kvælstofoxid (NO). Den 25. januar 2002 meddelte de
 i klasse 5 kan det anføres, at kompetente myndigheder i Frankrig en anden virksomhed en
 varerne, der sammenlignes, national tilladelse for et lægemiddel med navnet KINOX, som
 ligner hinanden. også indeholder det lægeligt virksomme stof kvælstofoxid. På
 foranledning af denne tilladelse anmodede sagsøgeren den
 — De sidste stavelser, der er de 2. oktober 2002 Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvur-
 eneste relevante, adskiller sig dering om at gennemføre en procedure i henhold til artikel 31
 tydeligt fra hinanden, både i direktiv 2001/83/EF ( 1) for kvælstofoxid-holdige lægemidler.
 hvad angår skrifttypen og Denne anmodning er blevet afslået ved den anfægtede beslut-
 lydligt. ning med den begrundelse, at sagsøgeren ikke som indehaver
 af en fællesskabstilladelse er berettiget til at anmode herom.
 — Der er ingen risiko for for-
 veksling.
 Sagsøgeren har fremført følgende anbringender:
 — Tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter. Sagsøgeren
 har anført, at den anfægtede beslutning er blevet truffet
 af medarbejdere ved agenturets sekretariat, der efter de
 relevante procedurebestemmelser i direktiv 2001/83/EF
 og forordning nr. 2309/93/EF (2) ikke var kompetente til
 at træffe en sådan beslutning. Ifølge sagsøgeren skulle i
 stedet Udvalget for Farmaceutiske Specialiteter inden for
 agenturet have besluttet, om anmodningen skulle afslås.
 Sag anlagt den 14. april 2003 af AGA AB mod Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber
 — Tilsidesættelse af retten til kontradiktion, for så vidt
 som sagsøgeren ikke inden beslutningen om at afslå
 (Sag T-122/03) anmodningen af formelle grunde fik lejlighed til forinden
 at tage stilling hertil.
 (2003/C 171/52) — Tilsidesættelse af artikel 31 i direktiv 2001/83/EF. I
 modsætning til, hvad der er agenturets opfattelse, har
 sagsøgeren anført, at indehaveren af fællesskabstilladelser
 (Processprog: tysk) for humanmedicin også er berettiget til at indgive en
 anmodning i henhold til denne artikel.
 (1 ) EFT L 311 af 28.11.2001, s. 67.
 (2 ) EFT L 214 af 24.8.1993, s. 1.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 14. april 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af AGA AB, Lidingö (Sverige), ved
 Rechtsanwälte B. Sträter og M. Ambrosius.


text:
29.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/20
 Kendelse afsagt Domstolens præsident den 16. april 2015 — Caixabank SA mod Francisco Javier Brenes Jiménez og Andrea Jiménez Jiménez (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena — Spanien)
 (Sag C-548/13) (1)
 (2015/C 213/31)
 Processprog: spansk
 Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registret.
 (1) EUT C 24 af 25.1.2014.


text:
14.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/39
 Sag anlagt den 6. februar 2007 — ThyssenKrupp Stainless mod Kommissionen
 (Sag T-24/07)
 (2007/C 82/88)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: ThyssenKrupp Stainless AG (Duisburg, Tyskland) (ved Rechtsanwälte M. Klusmann og S. Thomas)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede beslutning annulleres.
 —
 Subsidiært, konklusionen i punkt 2 annulleres.
 —
 Mere subsidiært, den bøde, der er pålagt sagsøgeren ved den anfægtede beslutning, nedsættes efter billighed.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning K(2006)6765 endelig udg. af 20. december 2006 i sagen COMP/39.234 — legeringstillæg, fornyet beslutning. I den anfægtede beslutning, som vedrører genoptagelsen af sag IV735.814 — legeringstillæg, blev der pålagt sagsøgeren en bøde på grund af Thyssen Stahl GmbH's (tidligere Thyssen Stahl AG) overtrædelse af artikel 65, stk. 1 KS ved samordnet ændring af referenceværdierne for formlen til beregning af legeringstillægget og ved anvendelse af denne ændring.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført ti søgsmålsgrunde:
 —
 Tilsidesættelse af princippet nulla poena sine lege, da Kommissionen i mangel af en overgangsordning ikke havde kompetence til at anvende den i 2002 udløbne KS med tilbagevirkende gyldighed.
 —
 Retsstridig anvendelse af forordning (EF) nr. 1/2003 (1), da den kun giver hjemmel til at anvende artikel 81 og 82 EF, men ikke KS.
 —
 Tilsidesættelse af princippet om res iudicata, da EF-Domstolen allerede i denne sag retskraftigt har fastslået, at sagsøgeren materielretligt ikke hæfter for Thyssen Stahl AG's overtrædelse, som i den anfægtede beslutning på ny bebrejdes og tilregnes sagsøgeren.
 —
 Sagsøgerens manglende ansvar på grundlag af en privat dækningserklæring, da denne højst er konstaterende.
 —
 Tilsidesættelse af bestemthedsprincippet ved den anvendte sanktionshjemmels manglende bestemthed og tilregnelsens manglende bestemthed.
 —
 Tilsidesættelse af princippet ne bis in idem, da der allerede i den første sag på grund af identiske faktiske omstændigheder er pålagt sagsøgeren en bøde, som er opretholdt af EF- Domstolen ved endelig afgørelse.
 —
 Overtrædelsen er forældet.
 —
 Tilsidesættelse af retten til aktindsigt.
 —
 Tilsidesættelse af retten til at blive hørt på grund af ufuldstændige klagepunkter samt
 —
 urigtig beregning af bøden i henhold til samarbejdsmeddelelsen af 1996 (2).
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).
 (2) Kommissionens meddelelse af 18.7.1996 om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (EFT C 207, s. 4).


text:
7.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/6
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 24. maj 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-376/06) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2001/42/EF - vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2007/C 155/10)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Caeiros og J.-B. Laignelot, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik (ved L. Fernandes og F. Fraústo de Azevedo, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet (EFT L 197, s. 30)
 Konklusion
 1)
 Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der nødvendige for at efterkomme direktivet.
 2)
 Den Portugisiske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 261 af 28.10.2006.


text:
C 226/14 DA Den Europæiske Unions Tidende 20.9.2003
 Union af Kongeriget Spanien ved Abogado del Estado Nuria studie, der viser, hvorfor det var nødvendigt at vedtage
 Díaz Abad, og med valgt adresse i Luxembourg. den.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: — Magtfordrejning, idet toldkvoten er blevet fordelt mellem
 de pågældende lande på vilkårlig måde.
 — Rådets forordning (EF) nr. 975/2003 af 5. juni 2003 (1)
 om åbning og forvaltning af et toldkontingent for
 indførsel af tunfiskekonserves henhørende under KN-
 kode 16041411, 16041418 og 16042070 annulleres.
 (1) EFT L 141 af 7.6.2003, s. 1.
 — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kongeriget Spanien har gjort gældende, at forordning
 nr. 975/2003 indebærer en tilsidesættelse af fællesskabsretten
 af følgende grunde: Sag anlagt den 4. august 2003 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Republikken Finland
 — Princippet om fællesskabspræference er blevet tilsidesat,
 idet foranstaltninger, som de, der er indført ved forord- (Sag C-344/03)
 ningen, alene er passende, hvis fællesskabsproduktionen
 er utilstrækkelig, hvilket ikke har vist sig at være tilfældet. (2003/C 226/26)
 Særligt den spanske industri for konserveret tunfisk har
 lidt skade som følge af vedtagelsen af forordningen. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 4. august
 2003 anlagt sag mod Republikken Finland af Kommissionen
 — Konkurrencen på markedet er blevet fordrejet: Den for De Europæiske Fællesskaber ved G. Valero Jordana og
 omstændighed, at et produkt bringes på markedet på P. Aalto, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i
 mere fordelagtige vilkår end de, der foreskrives i den Luxembourg.
 almindelige toldordning, kan give anledning til ubalancer
 på nævnte marked, med negative økonomiske følger.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 — Tilsidesættelse af formkrav, idet den anfægtede forordning følgende påstande:
 ikke hviler på tekniske studier, der viser, at det var
 nødvendigt at vedtage den. Fællesskabets produktion af
 konserveret tunfisk er heller ikke utilstrækkelig og kan 1) Det fastslås, at Republikken Finland har tilsidesat Rådets
 ikke begrunde forordningens vedtagelse. direktiv 79/409/EØF (1) af 2. april 1979 om beskyttelse af
 vilde fugle, som ændret ved tiltrædelsesakten af 1994, da
 de i artikel 9, stk. 1, i direktivet tilladte undtagelser ikke
 — Tilsidesættelse af artikel 12 i associeringsaftalen mellem EF anvendes på de foreskrevne betingelser, eftersom Finland
 og AVS, idet AVS-staterne ikke er blevet informeret om
 ikke har godtgjort, at kriterierne »såfremt der ikke findes
 vedtagelsen af en foranstaltning, som berører dem. nogen anden tilfredsstillende løsning« og »i mindre
 mængder« var opfyldt, for så vidt angår forårsjagten på et
 — Tilsidesættelse af præferenceaftalerne indgået med AVS- antal vandfugle såvel på det finske fastland som ved
 staterne og de stater, der er omfattet af den generelle Ålandsøerne, nemlig arterne edderfugl (Somateria mollis-
 toldpræferenceordning (narkotikabekæmpelse), idet den sima), hvinand (Bucephala clangula), toppet skallesluger
 toldkvote, der skal tildeles i henhold til de bestemmelser, (Mergus serrator), stor skallesluger (Mergus merganser),
 der er vedtaget i den anfægtede forordning, vil medføre, at fløjlsand (Melanitta fusca) og troldand (Aythya fuligula).
 nævnte præferenceaftaler mister deres betydning, idet
 konserveret tunfisk fra industrielt udviklede lande gives
 tilladelse til at konkurrere inden for fællesmarkedet med 2) Republikken Finland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 AVS-staterne og de stater, der er omfattet af den generelle
 toldpræferenceordning (narkotikabekæmpelse).
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af berettigede
 forventninger, idet de investeringer, som de erhvervsdri-
 vende inden for Fællesskabet har foretaget i AVS- Kommissionen har anført, at den i direktivet anførte betingelse
 staterne og de stater, der er omfattet af den generelle »såfremt der ikke findes nogen anden tilfredsstillende løsning«
 toldpræferenceordning (narkotikabekæmpelse), vil blive ikke er opfyldt, når der kan drives jagt på den samme art om
 ramt i lyset af betingelserne for, at de produkter, der har efteråret, om end i ringere omfang, men ud fra et
 deres oprindelse i disse lande, skal kunne omsættes inden jægersynspunkt på bedre vilkår, eller på andre jagtområder.
 for fællesmarkedet. Kommissionen mener, at det må afgøres konkret og specifikt
 og ikke abstrakt, om »der ikke findes nogen anden tilfredsstil-
 — Tilsidesættelse af artikel 253 EF (manglende begrundelse), lende løsning«. Ved denne bedømmelse må der også tages
 idet den anfægtede forordning ikke hviler på et teknisk hensyn til de lokale, geografiske forhold.
 ---pagebreak--- 20.9.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 226/15
 Ifølge det ORNIS-udvalg, der er oprettet i henhold til direktivets Slettelse af sag C-131/02 (1)
 artikel 16, forstås der ved »i mindre mængder« mindre end 1 %
 af den årligt påviste dødsrate af den pågældende population (2003/C 226/28)
 (middel) af de arter, som ikke må jages, og omtrent 1 % af den
 aftalte mængde af de arter, som kan jages, dog på den betin- Ved kendelse af 12. juni 2003 har præsidenten for De
 gelse, at anvendelsen af artikel 9 under alle omstændigheder er Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-131/02,
 afhængigt af, at direktivets andre artikler overholdes. Den jagt- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 rate, som Finland har godkendt om foråret, overskrider mange Republikken Østrig, skal slettes af registeret.
 gange den mængde, som er beregnet på grundlag af komitéens
 anbefalinger.
 (1) EFT C 131 af 1.6.2002.
 (1) EFT 1979, L 103, s. 1.
 Slettelse af sag C-393/02 (1)
 (2003/C 226/29)
 Sag anlagt den 5. august 2003 af Kommissionen for De Ved kendelse af 18. juni 2003 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-393/02,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Portugisiske Republik, skal slettes af registeret.
 (Sag C-345/03)
 (2003/C 226/27) (1) EFT C 323 af 21.12.2002.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 5. august 2003 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kom-
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved
 M. Konstantinidis og F. Simonetti, som befuldmægtigede, og Slettelse af sag C-407/02 (1)
 med valgt adresse i Luxembourg.
 (2003/C 226/30)
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: Ved kendelse af 25. juni 2003 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-407/02,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 1. Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine for- Hellenske Republik, skal slettes af registeret.
 pligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets
 direktiv 2000/53/EF af 18. september 2000 om udrange-
 rede køretøjer (1), idet det ikke har vedtaget alle de love og (1) EFT C 19 af 25.1.2003.
 administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 efterkomme direktivet eller i hvert fald ikke har givet
 Kommissionen underretning herom.
 2. Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger. Slettelse af sag C-10/03 (1)
 (2003/C 226/31)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved kendelse af 26. juni 2003 har præsidenten for De
 Fristen for direktivets gennemførelse udløb den 21. april 2002. Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-10/03,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Republikken Finland, skal slettes af registeret.
 (1) EFT L 269 af 21.10.2000, s. 34.
 (1) EUT C 44 af 22.2.2003.


text:
13.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Kúria (Ungarn) den 26. februar 2016 — Damien Zöldség, Gyümölcs Kereskedelmi és Tanácsadó Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
 (Sag C-114/16)
 (2016/C 211/31)
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Kúria
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Damien Zöldség, Gyümölcs Kereskedelmi és Tanácsadó Kft.
 Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
 Præjudicielt spørgsmål
 Kan bestemmelserne i momsdirektivets (1) artikel 167, 168, 178 og 179 fortolkes således, at afgiftsmyndigheden i forbindelse med en afgiftskontrol har pligt til at anerkende den afgiftspligtiges fradragsret i et tilfælde, hvor den indgående afgift ikke fremgår af den afgiftspligtiges momsangivelse, men hvor denne er i besiddelse af fakturaer, der er i overensstemmelse med det nævnte direktiv, og under kontrollen anmoder om at få anerkendt sin fradragsret?
 (1) Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1)


text:
7.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/26
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 16. december 2008 — Italien mod Parlamentet og Kommissionen
 (Sag T-285/07) (1)
 (Formalitetsindsigelse - afvisningspåstand - delvis afvisning af søgsmålet - den anfægtede retsakt kan ikke tilskrives Parlamentet)
 (2009/C 55/49)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Den Italienske Republik (ved I. Bruni, som befuldmægtiget, bistået af Avvocato dello Stato P. Gentili)
 Sagsøgte: Europa-Parlamentet (ved A. Lukošiūtė, R. Ignătescu og G. Mazzini, som befuldmægtigede), og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og A. Aresu, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgeren: Den Hellenske Republik (ved S. Vodina og M. Michelogiannaki, som befulmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af meddelelse om generel udvælgelsesprøve EPSO/AD/95/07, der har til formål at oprette en ansættelsesreserve til besættelse af 20 fuldmægtigstillinger (AD 5) på området for information (biblioteker/dokumentation), offentliggjort i EU-Tidende den 8. maj 2007 (EUT C 103 A, s. 7).
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises, for så vidt som den er anlagt mod Europa-Parlamentet.
 2)
 Den Italienske Republik betaler de sagsomkostninger, den har afholdt vedrørende dette søgsmål, for så vidt som det er rettet mod Parlamentet. Parlamentet betaler sine egne sagsomkostninger.
 (1) EUT C 223 af 22.9.2007.


text:
21.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 429/6
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 29. oktober 2015 — Benjámin Dávid Nagy mod Vas Megyei Rendőr-főkapitányság (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Ungarn)
 (Sag C-583/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - princippet om forbud mod forskelsbehandling - artikel 18 TEUF - unionsborgerskab - artikel 20 TEUF - fri bevægelighed for personer - artikel 63 TEUF - frie kapitalbevægelser - færdsel - førere, der har bopæl i den berørte medlemsstat - pligt til ved en politikontrol at forelægge bevis på stedet for lovligheden af brugen af køretøjer, der er registreret i en anden medlemsstat))
 (2015/C 429/07)
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Benjámin Dávid Nagy
 Sagsøgt: Vas Megyei Rendőr-főkapitányság
 Konklusion
 Artikel 63, stk. 1, TEUF er til hinder for en national lovgivning, hvorefter i princippet alene køretøjer med en administrativt udstedt registreringsattest og nummerplader udstedt af en medlemsstat må køre på vejnettet inden for denne medlemsstat, og hvorefter en dér bosiddende person, som, baseret på det forhold, at vedkommende anvender et køretøj, som er stillet til rådighed af køretøjets ejer, der har hjemsted i en anden medlemsstat, ønsker at påberåbe sig en fravigelse af denne bestemmelse, ved en politikontrol på stedet skal kunne føre bevis for, at vedkommende opfylder betingelserne for anvendelse af denne fravigelse, der er fastsat i den pågældende nationale lovgivning, idet vedkommende ellers, uden mulighed for fritagelse, umiddelbart pålægges en bøde svarende til den, der pålægges ved overtrædelse af registreringspligten.
 (1) EUT C 96 af 23.3.2015.


text:
30.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 398/63
 Sag anlagt den 25. september 2015 — Ungarn mod Kommissionen
 (Sag T-555/15)
 (2015/C 398/77)
 Processprog: ungarsk
 Parter
 Sagsøger: Ungarn (ved M.Z. Fehér og G. Koós)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse C(2015)4805 af 15. juli 2015 om 2014-ændringen af det ungarske gebyr for fødevarekædekontrol annulleres delvist, for så vidt som denne afgørelse påbyder indstilling af anvendelsen af de progressive gebyrsatser for fødevarekædekontrol i Ungarn.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat følgende anbringender.
 1.
 Overskridelse af skønsbeføjelsen, åbenbart fejlagtigt skøn og tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet
 —
 Sagsøgeren anfører for det første, at Kommissionen, da den udstedte et påbud om indstilling, har foretaget et åbenbart fejlagtigt skøn, hvorved den har overskredet sin skønsbeføjelse og endvidere har tilsidesat proportionalitetsprincippet.
 2.
 Tilsidesættelse af forbuddet mod forskelsbehandling og ligebehandlingsprincippet
 —
 For det andet gør sagsøgeren gældende, at Kommissionens praksis i relation til påbud om indstilling kan kvalificeres som inkonsekvent, hvorved der er opstået en tilsidesættelse af forbuddet mod forskelsbehandling og ligebehandlingsprincippet.
 3.
 Manglende overholdelse af begrundelsespligten og tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik og retten til forsvar
 —
 For det tredje anfører sagsøgeren navnlig, at Kommissionen med påbuddet om indstilling ikke opfyldte sin begrundelsespligt.
 4.
 Forpligtelsen til loyalt samarbejde og retten til en effektiv retsbeskyttelse
 —
 I denne forbindelse anfører sagsøgeren, at som følge af Kommissionens påbud om indstilling er grundlæggende rettigheder og garantier blevet tilsidesat såsom forpligtelsen til loyalt samarbejde og retten til en effektiv retsbeskyttelse.


text:
18.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 346/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Italien) den 5. juli 2010 — ENI SpA mod Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas og Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico
 (Sag C-329/10)
 ()
 2010/C 346/40
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: ENI SpA
 Sagsøgte: Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas og Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico
 Præjudicielt spørgsmål
 Er traktatens artikel 23, 43, 49 og 56 samt artikel 11, stk. 2 og 6, og artikel 24 i direktiv 54 af 2003 (1) til hinder for en national lovgivning, som, uden at den er meddelt Europa-Kommissionen, varigt pålægger bestemte elektricitetsproducenter — der under nærmere omstændigheder fremstår som grundlæggende for opfyldelsen af behovet i forbindelse med efterspørgslen på lastfordelingstjenester — at fremsætte tilbud på markederne for elektricitetsbørsen efter programmer, der er fastsat forskelligt af systemoperatører, og som fjerner betalingen for disse tilbud fra producentens frie afgørelse, hvorved den bindes til parametre, der ikke på forhånd er fastsat efter gennemsigtige og ikke-diskriminerende procedurer samt efter markedsbaserede kriterier?
 (1) EUT L 176, s. 37.


text:
28.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 283/31
 Rettens dom af 13. juli 2017 — Boomkwekerij van Rijn de Bruyn mod CPVO — Artevos (Oksana)
 (Sag T-767/14) (1)
 ((Plantenyheder - EF-sortsbeskyttelse - ansøgning om EF-sortsbeskyttelse for pæresorten Oksana - indsigelser - afslag på ansøgningen fra appelkammeret ved CPVO - artikel 10 i forordning (EF) nr. 2100/94 - Nyhed vedrørende den kandiderende plantesort - manglende beviser))
 (2017/C 283/45)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Boomkwekerij van Rijn-de Bruyn BV (Uden, Nederlandene) (ved advokat P. Jonker)
 Sagsøgt: EF-Sortsmyndigheden (CPVO) (ved F. Mattina, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved CPVO og intervenient ved Retten: Artevos GmbH (Karlsruhe, Tyskland) (ved advokaterne G. Würtenberger og W.R. Kunze samt solicitor B. Schnell)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved CPVO: Dachverband Kulturpflanzen- und Nutztiervielfalt eV (Bielefeld, Tyskland)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 2. juli 2014 af Appelkammeret ved CPVO (sag A 007/2013) vedrørende meddelelse af EF-sortsbeskyttelse for pæresorten Oksana.
 Konklusion
 1)
 EF-Sortsmyndigheden frifindes.
 2)
 Boomkwekerij van Rijn-de Bruyn BV betaler sagsomkostningerne.
 (1) EUT C 46 af 9.2.2015.


text:
12.6.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/1
 Dommernes tilknytning til afdelinger
 (2004/C 156/03)
 På mødet den 13. maj 2004 har Domstolen besluttet, at dommerne tilknyttes afdelingerne som følger:
 Første Afdeling
 P. Jann, afdelingsformand
 J.N. Cunha Rodrigues, N. Colneric, K. Lenaerts, K. Schiemann, E. Juhász, M. Ilešič og E. Levits, dommere.
 Anden Afdeling
 C.W.A. Timmermans, afdelingsformand
 C. Gulmann, R. Schintgen, R. Silva de Lapuerta, J. Makarczyk, P. Kūris, G. Arestis og J. Klučka, dommere.
 Tredje Afdeling
 A. Rosas, afdelingsformand
 A.M. La Pergola, J.-P. Puissochet, F. Macken, S. von Bahr, A. Borg Barthet, J. Malenovský og U. Lõhmus, dommere.
 Fjerde Afdeling
 J.N. Cunha Rodrigues, afdelingsformand
 N. Colneric, K. Lenaerts, K. Schiemann, E. Juhász, M. Ilešič og E. Levits, dommere.
 Femte Afdeling
 C. Gulmann, afdelingsformand
 R. Schintgen, R. Silva de Lapuerta, J. Makarczyk, P. Kūris, G. Arestis og J. Klučka, dommere.
 Sjette Afdeling
 J.-P. Puissochet, afdelingsformand
 A.M. La Pergola, F. Macken, S. von Bahr, A. Borg Barthet, J. Malenovský og U. Lõhmus, dommere.


text:
28.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/14
 Appel iværksat den 18. februar 2014 af Forgital Italy SpA til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 4. december 2013 i sag T-438/10, Forgital Italy SpA mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-84/14 P)
 2014/C 129/17
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Forgital Italy SpA (ved avvocati R. Mastroianni og V. Turinetti di Priero)
 De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Kendelse afsagt den 4. december 2013 i sag T-438/10, hvorved Den Europæiske Unions Ret fastslog, at et søgsmål med påstand om annullation af Rådets forordning (EU) nr. 566/2010 af 29. juni 2010 om ændring af forordning (EF) nr. 1255/96 om midlertidig suspension af den fælles toldtarifs autonome toldsatser for visse industri- og landbrugsprodukter samt fiskevarer (EUT 2010 L 163, s. 4) for så vidt som den ændrer udpegelsen af visse produkter, for hvilke den fælles toldtarifs autonome toldsatser suspenderes, ikke kunne antages til realitetsbehandling, annulleres.
 —
 Sag T-438/10 hjemvises til Den Europæiske Unions Ret med henblik på, at denne træffer afgørelse om sagens realitet i overensstemmelse med artikel 61 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i forbindelse med sagen i første instans og appellen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af artikel 113 i Rettens procesreglement, af retten til effektive retsmidler som omhandlet i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, af det almindelige princip om effektiv retsbeskyttelse af rettigheder samt af retten til forsvar. Appellanten har gjort gældende, at Den Europæiske Unions Ret har begået en retlig fejl, idet den ex officio rejste en formalitetsindsigelse i forbindelse med det søgsmål, som appellanten havde anlagt i sag T-438/10, uden herved at fremlægge de faktiske og retlige omstændigheder, som den lagde til grund for indsigelsen, og uden at gøre det muligt for parterne at udtale sig herom, hvilket skal ske i henhold til artikel 113 i Rettens procesreglement. I denne forbindelse er det uden relevans, at Retten havde stillet parterne et spørgsmål om den betydning, som kendelse af 5. februar 2013 (sag T-551/11, BSI mod Rådet) måtte tillægges for så vidt angår sag T-438/10, eftersom parterne — i modsætning til hvad Retten har anført — ikke heraf kunne udlede, at sidstnævnte havde tænkt sig ex officio at rejse en formalitetsindsigelse.
 Retten har for det andet begået en retlig fejl for så vidt angår fortolkningen af artikel 263, stk. 4, sidste punktum, TEUF, sammenholdt med det almindelige princip om en effektiv retsbeskyttelse som omhandlet i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Rådets forordning (EU) nr. 566/2010 af 29. juni 2010 udgør ikke en retsakt, der indeholder gennemførelsesforanstaltninger.


text:
25.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 27/36
 Rettens dom af 26. november 2015 — Comunidad Autónoma del País Vasco og Itelazpi mod Kommissionen
 (Sag T-462/13) (1)
 ((Statsstøtte - digital-tv - støtte til implementering af jordsendt digital-tv i fjerntliggende og mindre urbaniserede områder i Spanien - afgørelse, der erklærer støtten delvis forenelig og delvis uforenelig med det indre marked - fordel - tjenesteydelser af almen økonomisk interesse - artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF - ny støtte))
 (2016/C 027/42)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøgere: Comunidad Autónoma del País Vasco (Spanien) og Itelazpi, SA (Zamudio, Spanien) (først ved advokaterne N. Ruiz García, J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo og M. Muñoz de Juan, derefter ved J. Buendía Sierra og A. Lamadrid de Pablo)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved É. Gippini Fournier, B. Stromsky og P. Němečková, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: SES Astra, Betzdorf (Luxembourg) (ved advokaterne F. González Díaz, F. Salerno og V. Romero Algarra)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse 2014/489/EU af 19. juni 2013 om statsstøtte SA.28599 (C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)) iværksat af Kongeriget Spanien til implementering af jordsendt digital-tv i fjerntliggende og mindre urbaniserede områder (uden for Castilla-La Mancha) (EUT L 217, s. 52).
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Comunidad Autónoma del País Vasco (Spanien) og Itelazpi, SA bærer deres egne omkostninger og betaler Kommissionens og SES Astras omkostninger i forbindelse med hovedsagen.
 3)
 Comunidad Autónoma del País Vasco og Itelazpi betaler omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 304 af 19.10.2013.


text:
23.6.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 140/42
 Sag anlagt den 4.maj 2007 — Euro-Information mod KHIM (CYBERBOURSE)
 (Sag T-155/07)
 (2007/C 140/68)
 Stævningen er affattet på fransk
 Parter
 Sagsøger: Européenne de traitement de l'Information (Euro-Information) (Strasbourg, Frankrig) (ved avocats P. Greffe og J. Schouman)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 28. februar 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1046/2006-1), annulleres, for så vidt som der herved blev givet afslag på ansøgningen om registrering af EF-varemærket CYBERBOURSE nr. 4 114 682 for en del af de ansøgte varer og tjenesteydelser i klasse 9, 36 og 38.
 —
 EF-varemærket CYBERBOURSE (ansøgning nr. 4 114 682) registreres for alle de ansøgte varer og tjenesteydelser.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »CYBERBOURSE« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 36 og 38 — ansøgning nr. 4 114 682
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på registrering
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Sagsøgeren har gjort gældende, at i modsætning til, hvad appelkammeret ved Harmoniseringskontoret fastslog i den anfægtede afgørelse, er varemærket vilkårligt og har en tilstrækkelig grad af fornødent særpræg som påkrævet i henhold til Rådets forordning 40/94 (1) i forhold til de ansøgte varer og tjenesteydelser.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/90 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
13.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/40
 Sag anlagt den 5. februar 2013 — ZZ mod Parlamentet
 (Sag F-12/13)
 2013/C 108/94
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved C. Bernard-Glanz)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af Europa-Parlamentets generalsekretærs afgørelse om afvisning af sagsøgerens klage over chikane.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den af Europa-Parlamentets generalsekretær trufne afgørelse af 8. maj 2012, hvorefter sagsøgerens klage til Advisory committee on harassment and its prevention at the workplace blev afvist og det blev konkluderet, at hun ikke blev chikaneret af sin tidligere kontorchef, annulleres.
 —
 Den af formanden for Europa-Parlamentet trufne afgørelse af 29. oktober 2012 om afslag på den klage, der blev indgivet den 6. august 2012 i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 2, annulleres.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/42
 Sag anlagt den 25. januar 2010 — Tyskland mod Kommissionen
 (Sag T-21/10)
 2010/C 100/65
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Forbundsrepublikken Tyskland (ved J. Möller og Rechtsanwalt C. von Donat)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens beslutning K(2009) 9049 af 13. november 2009, der blev meddelt sagsøgeren ved skrivelse af 16. november 2009, vedrørende nedsættelse af støtten, som blev tildelt ved Kommissionens beslutning K(97) 1123 af 7. maj 1997 og K(1999) 4928 af 28. december 1999, fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) til enhedsprogrammeringsdokumentet (EPPD) for Saarland, der henhører under mål nr. 2 og er beliggende i Forbundsrepublikken Tyskland (1997/1999), annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har ved den anfægtede beslutning nedsat det finansielle bidrag fra EFRU tildelt til enhedsprogrammeringsdokumentet (1997/1999) i Saarland, der henhører under mål nr. 2 og er beliggende i Forbundsrepublikken Tyskland.
 Sagsøgeren har gjort fem anbringender gældende til støtte for sit søgsmål.
 For det første har sagsøgeren anført, at der ikke er noget retsgrundlag for den fastsatte beregning og ekstrapolering af finansielle korrektioner for perioden 1994-1999, som enhedsprogrammeringsdokumentet henhører under.
 For det andet har sagsøgeren gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 24, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 4253/88 (1), da der ikke forelå den nødvendige forudsætning for nedsættelse. Sagsøgeren har hertil nærmere bestemt anført, at Kommissionen har tilsidesat begrebet »uregelmæssighed«. Hertil kommer, at Kommissionen ganske vist har påpeget systematiske fejl, men uden at have fastslået, at de nationale myndigheder, der varetager administrationen af strukturfondene, skulle have tilsidesat deres forpligtelser i henhold til artikel 23 i forordning nr. 4253/88. Kommissionens påpegning af, at der er begået systematiske fejl i forbindelse med administrationen og kontrollen af fondene, bygger ifølge sagsøgeren på urigtige konstateringer vedrørende de faktiske omstændigheder. Sagsøgeren har også anført, at væsentlige dele af sagens faktiske omstændigheder ikke er korrekt fastlagt, og at Kommissionen har tillagt dem en ukorrekt betydning.
 For det tredje har sagsøgeren subsidiært anført, at de førnævnte nedsættelser i den anfægtede beslutning er uforholdsmæssige. I denne forbindelse anføres, at Kommissionen ikke har udøvet sin skønsbeføjelse i henhold til artikel 24, stk. 2, i forordning nr. 4253/88. Den anvendte fastsatte beregning er mere vidtgående, end det tab, der potentielt måtte være påført fællesskabsbudgettet, tilsiger. Sagsøgeren er også af den opfattelse, at den førnævnte ekstrapolering af fejl er uforholdsmæssig, da konkrete fejl ikke kan overføres på en uensartet helhed.
 For det fjerde har sagsøgeren påberåbt sig, at der er sket tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter. Kommissionen har ikke begrundet den anfægtede beslutning i tilstrækkeligt omfang og har ikke fulgt den rette fremgangsmåde ved støtteperiodens afslutning. Sagsøgeren har anført, at det af den anfægtede beslutning hverken fremgår, hvordan eller hvorfor Kommissionen har fastsat beløbsstørrelsen ved den anvendte fastsatte beregning. Hertil kommer, at Kommissionen har ændret, hvad der var konstateret af den stedlige, kompetente kontrollør uden at foretage en ny kontrol, og Kommissionen har ikke eller ikke i tilstrækkeligt omfang taget hensyn til de tyske myndigheders vurdering.
 Endelig har sagsøgeren for det femte anført, at sagsøgte har tilsidesat princippet om partnerskab, idet Kommissionen efter at have bekræftet funktionsdygtigheden af administrationen og kontrollen har begrundet den anfægtede beslutning i systematiske fejl og mangler ved denne ordning.
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 af 19.12.1988 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter (EFT L 374, s. 1).


text:
21.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 429/16
 Rettens dom af 29. oktober 2015 — Litauen mod Kommissionen
 (Sag T-110/13) (1)
 ((Programmet for fællesskabsstøtte til førtiltrædelsesforanstaltninger inden for landbrug og udvikling af landdistrikter i ansøgerlandene i Central- og Østeuropa (Sapard) - EU-finansiering af visse udgifter, som Litauen har afholdt - afgørelse fra Kommissionen, der kræver, at Litauen tilbagebetaler en del af det udbetalte beløb - artikel 9, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1268/1999 - henvisning til principper, der er fastsat i forordning (EF) nr. 1258/1999 - rækkevidden af den flerårige finansieringsaftale vedrørende Sapard-programmet - loyalt samarbejde))
 (2015/C 429/21)
 Processprog: litauisk
 Parter
 Sagsøger: Republikken Litauen (ved D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė, D. Skara og V. Čepaitė, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. Erlbacher, A. Steiblytė og G. von Rintelen, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Principal påstand om annullation af Kommissionens afgørelse nr. FK/fa/D(2012) 1707818 af 10. december 2012 for så vidt som debetnota nr. 3241213460, der er vedlagt denne afgørelse, vedrører projekter, hvis gennemførelse er blevet overdraget til virksomheder, der er taget under konkursbehandling, og projekt nr. P27010010
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Republikken Litauen bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 129 af 4.5.2013.


text:
17.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato, Femte Afdeling den 20. marts 2006 — SECAP SpA mod Comune di Torino
 (Sag C-147/06)
 (2006/C 143/42)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: SECAP SpA.
 Sagsøgt: Comune di Torino m.fl.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er der er tale om et grundlæggende fællesskabsretligt princip i den regel, der er fastsat i artikel 30, stk. 4, i direktiv 93/37/EØF (1), eller i den tilsvarende regel, der er fastsat i artikel 55, stk. 1 og 2, i direktiv 2004/18/EF (2) (hvis den sidstnævnte anses for at finde anvendelse), hvorefter den ordregivende myndighed ved tilbud, der forekommer at være unormalt lave i forhold til ydelsen, er forpligtet til skriftligt at anmode om sådanne oplysninger om de pågældende tilbuds sammensætning, som den anser for relevante, og undersøge tilbuddets sammensætning under hensyntagen til de begrundelser, der er givet, inden myndigheden kan afvise sådanne tilbud?
 2)
 Det forudsættes, at ovenstående spørgsmål: »Er der tale om et grundlæggende fællesskabsretligt princip i den regel, de er fastsat i artikel 30, stk. 4, i direktiv 93/37/EØF, eller i den tilsvarende regel, der er fastsat i artikel 55, stk. 1 og 2, i direktiv 2004/18/EF (hvis den sidstnævnte anses for at finde anvendelse), hvorefter den ordregivende myndighed ved tilbud, der forekommer at være unormalt lave i forhold til ydelsen, er forpligtet til skriftligt at anmode om sådanne oplysninger om de pågældende tilbuds sammensætning, som den anser for relevante, og undersøge tilbuddets sammensætning under hensyntagen til de begrundelser, der er givet, inden myndigheden kan afvise sådanne tilbud« besvares benægtende, idet ingen af reglerne udviser træk, der kendetegner et grundlæggende fællesskabsretligt princip. Der spørges: »Er den pågældende regel da enten en indirekte følge af eller et afledt princip i forhold til konkurrenceprincippet sammenholdt med gennemsigtighedsprincippet og princippet om ikke-forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, og er reglen i så fald umiddelbart bindende og har forrang for eventuelt modstridende nationale bestemmelser, der er vedtaget af medlemsstaterne som led i reguleringen af de offentlige bygge- og anlægskontrakter, der ligger uden for fællesskabsrettens direkte anvendelsesområde?«
 (1) EUT L 199, s. 54.
 (2) EUT L 134, s. 114.


text:
22.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 305/3
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 16. juni 2016 — Evonik Degussa GmbH og AlzChem AG, tidligere AlzChem Trosberg GmbH mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-155/14 P) (1)
 ((Appel - konkurrence - artikel 81 EF - karteller - markedet for calciumcarbidpulver- og granulater samt for granulater af magnesium i en væsentlig del af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde - prisfastsættelse, markedsopdeling og udveksling af oplysninger - et moderselskabs ansvar for de overtrædelser af konkurrencereglerne, der begås af dets datterselskaber - afgørende indflydelse udøvet af moderselskabet - afkræftelig formodning i tilfælde af ejerskab af 100 % af selskabskapitalen - betingelsen om afkræftelse af denne formodning - tilsidesættelse af en udtrykkelig instruks))
 (2016/C 305/03)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellanter: Evonik Degussa GmbH og AlzChem AG, tidligere AlzChem Trosberg GmbH (ved Rechtsanwälte C. Steinle og I. Bodenstein)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved G. Meessen og R. Sauer, som befuldmægtigede, bistået af Rechtsanwalt A. Böhlke)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Evonik Degussa GmbH og AlzChem AG bærer deres egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Europa-Kommissionen.
 (1) EUT C 184 af 16.6.2014.


text:
10.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 233/2
 Sag anlagt den 21. maj 2013 — Europa-Kommissionen mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-277/13)
 2013/C 233/02
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved P. Guerra e Andrade og F.W. Bulst, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 11 i Rådets direktiv 96/67/EF af 15. oktober 1996 om adgang til ground handling-markedet i Fællesskabets lufthavne (1), idet den ikke har truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at fastlægge en procedure for udvælgelse af leverandører, som har tilladelse til at levere ground handling-ydelser i lufthavnen i Lissabon, Porto og Faro, for så vidt angår bagage, forpladshandling og håndtering af fragt og post.
 —
 Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved ikke at have gennemført åbningen af markedet for ground handling-ydelser, for så vidt angår udvælgelsen af leverandører, har Den Portugisiske Republik tilsidesat EU-retten.
 Henset til det begrænsede antal leverandører af ground handling-ydelser, der har tilladelse til af levere den slags ydelser for så vidt angår bagage, forpladshandling og håndtering af fragt og post, burde Den Portugisiske Republik have fastlagt en procedure for udvælgelse i henhold til artikel 11 i direktiv 96/67/EF. Endvidere skulle den dertil svarende procedure have været fastlagt således, at den forudgående høring af brugerudvalget skulle have været gennemført. Desuden skal leverandørerne udvælges for en periode på højst syv år i henhold til artikel 11, stk. 1, litra d), i direktiv 96/67/EF
 (1) EFT L 272, s. 36.


text:
9.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 71/12
 Appel iværksat den 10. januar 2013 af Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin og Robert Marin til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 7. november 2012 i sag T-574/08, Syndicat des thoniers méditerranéens m.fl. mod Kommissionen
 (Sag C-12/13 P)
 2013/C 71/18
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellanter: Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin og Robert Marin (ved avocats A. Arnaud og P.-O. Koubi-Flotte)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin og Serge Antoine José Perez
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom af 7. november 2012 i sag T-574/08 ophæves.
 —
 Unionen tilpligtes at betale følgende beløb:
 —
 til Gérard Buono (appellant nr. l) og Jean Luc Buono (appellant nr. 2), der handler på vegne af deres fartøjer GERARD LUC III og IV, kræves 1 523 588,94 EUR
 —
 til Roger Del Ponte (appellant nr. 3), der handler på vegne af fartøjet ROGER CHRISTIAN IV, kræves 1 068 600 EUR
 —
 til Serge Antoine Di Rocco (appellant nr. 4), der handler på vegne af fartøjet ANNE ANTOINE II, kræves 1 094 800 EUR
 —
 til Jean Gérald Lubrano (appellant nr. 5), der handler på vegne af fartøjet VILLE D'ARZEW II, kræves 855 628,20 EUR
 —
 til Jean Lubrano (appellant nr. 6) og M. Jean Lucien Lubrano (appellant nr. 7), der handler på vegne af deres fartøjer GERALD JEAN III og IV, kræves 1 523 588,94 EUR
 —
 til Fabrice Marin (appellant nr. 8) og M. Robert Marin (appellant nr. 9), der handler på vegne af deres fartøj ERIC MARIN, kræves 865 784,59 EUR.
 —
 Subsidiært hjemvises sagen til Retten med henblik på, at denne træffer fornyet afgørelse på baggrund af de resultater, som Domstolen kommer frem til.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har appellanterne gjort tre anbringender gældende.
 For det første har appellanterne bebrejdet Retten, at den i forbindelse med det anbringende, som vedrører spørgsmålet, om der foreligger et ansvar uden for kontraktforhold for en ulovlig handling, har foretaget en forkert kvalificering af den skade, som de har lidt.
 For det andet har appellanterne gjort gældende, at Retten, idet den ikke foretog en korrekt vurdering af den skade, som appellanterne hver især angiveligt har lidt, har tilsidesat de grundlæggende rettigheder, der er sikret ved EU-retten.
 For det tredje har appellanterne subsidiært gjort gældende, at Retten ikke i medfør af de generelle principper, der er fælles for medlemsstaternes ret, har anerkendt et lovligt ansvar uden for kontraktforhold.


text:
9.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/52
 Rettens dom af 12. december 2014 — Heidrick & Struggles International mod (THE LEADERSHIP COMPANY)
 (Sag T-43/14) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket THE LEADERSHIP COMPANY - absolutte registreringshindringer - beskrivende karakter - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 046/67)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Heidrick & Struggles International, Inc. (Chicago, Illinois, De Forenede Stater) (ved advokat A. Norris)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved I. Harrington, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 10. oktober 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 338/2013-3) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet THE LEADERSHIP COMPANY som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Heidrick & Struggles International, Inc. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 129 af 28.4.2014.


text:
18.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 141/7
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 14. marts 2013 — Valsts ieņēmumu dienests mod Ablessio SIA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākās tiesas Senāts — Letland)
 (Sag C-527/11) (1)
 (Moms - direktiv 2006/112/EF - artikel 213, 214 og 273 - registrering af momspligtige personer - afslag på at tildele momsregistreringsnummer med den begrundelse, at den afgiftspligtige ikke råder over materielle, tekniske og finansielle midler til at udøve den angivne økonomiske virksomhed - lovligt - bekæmpelse af skattesvig - proportionalitetsprincippet)
 2013/C 141/10
 Processprog: lettisk
 Den forelæggende ret
 Augstākās tiesas Senāts
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Valsts ieņēmumu dienests
 Sagsøgt: Ablessio SIA
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Augstākās tiesas Senāts — fortolkning af artikel 214 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1), sammenholdt med artikel 273, i det samme direktiv — national lovgivning, hvorefter der er mulighed for at afvise en optagelse i registret over afgiftspligtige personer, hvis den afgiftspligtige ikke afgiver oplysninger, eller afgiver urigtige oplysninger, om sine materielle, tekniske og økonomiske kapacitet til at udføre den pågældende økonomiske virksomhed — afvisning af at optage en virksomhed i registret over afgiftspligtige personer med den begrundelse, at det ikke er i stand til at udføre den pågældende økonomiske virksomhed
 Konklusion
 Artikel 213, 214 og 273 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at de er til hinder for, at skattemyndigheden i en medlemsstat afslår at tildele et merværdiafgiftsregistreringsnummer til et selskab alene med den begrundelse, at selskabet ifølge denne myndighed ikke råder over materielle, tekniske og finansielle midler til at udøve den angivne økonomiske virksomhed, og at ejeren af dette selskabs kapitalandele allerede i flere tilfælde har fået tildelt et sådant registreringsnummer til selskaber, som aldrig reelt har udøvet økonomisk virksomhed, og hvis kapitalandele er blevet overdraget kort tid efter tildelingen af nævnte registreringsnummer, medmindre den omhandlede skattemyndighed har godtgjort, at der på baggrund af objektive elementer foreligger alvorlige indicier, som giver anledning til en mistanke om, at det tildelte merværdiafgiftsregistreringsnummer vil blive anvendt svigagtigt. Det tilkommer den forelæggende ret at vurdere, om skattemyndigheden har fremlagt alvorlige indicier, som tyder på, at der foreligger en risiko for svig i hovedsagen.
 (1) EUT C 6 af 7.1.2012.


text:
3.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 131/2
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 21. februar 2006 — BUPA Hospitals Ltd, Goldsborough Developments Ltd mod Commissioners of Customs & Excise (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice (Chancery Division))
 (Sag C-419/02) (1)
 (Sjette momsdirektiv - artikel 10, stk. 2 - momsens forfald - betaling af afdrag - forudbetalinger for fremtidige leveringer af medicinalvarer og proteser)
 (2006/C 131/02)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: BUPA Hospitals Ltd, Goldsborough Developments Ltd
 Sagsøgte: Commissioners of Customs & Excise
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — High Court of Justice (Chancery Division) — fortolkning af Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — begreberne »levering af et gode« og »økonomisk virksomhed« — aftaler mellem selskaber om levering af farmaceutiske produkter og proteser, der alene er rettet mod at opnå en skattefordel
 Konklusion
 Artikel 10, stk. 2, andet afsnit, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 95/7/EF af 10. april 1995, omfatter ikke forudbetalinger som de i hovedsagen omhandlede, hvorved et samlet beløb betales for goder, der er angivet efter art i en liste, som til enhver tid kan ændres ved gensidig aftale mellem køber og sælger, og fra hvilken køber eventuelt kan udvælge varer, på grundlag af en aftale, som han til enhver tid ensidigt kan opsige, hvorefter han får tilbagebetalt hele den del af forudbetalingen, som ikke er udnyttet.
 (1) EUT C 31 af 8.2.2003.


text:
C 150/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19.5.2001
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS og derefter G. Marenco og F. Siredey-Garnier), angående en
 påstand om annullation af Kommissionens beslutning af
 den 14. februar 2001 8. marts 1999 om afvisning af en klage indgivet af sagsøgeren
 i henhold til EF-traktatens artikel 85 (nu artikel 81 EF) og
 Kommissionens forordning (EF) nr. 1475/95 af 28. juni 1995
 i sag T-62/99, Société de distribution de mécaniques om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af
 et d’automobiles (Sodima) mod Kommissionen for De salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer (EFT
 Europæiske Fællesskaber (1) L 145, s. 25), har Retten (Anden Afdeling), sammensat af
 afdelingsformanden, J. Pirrung, og dommerne A. Potocki og
 (Konkurrence — salg af motorkøretøjer — afvisning af en A.W.H. Meij; justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio González,
 klage — annullationssøgsmål) den 14. februar 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således:
 (2001/C 150/45)
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 (Processprog: fransk)
 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 I sag T-62/99, Société de distribution de mécaniques et
 d’automobiles (Sodima) i likvidation, Istres (Frankrig), ved
 avocat J.-C. Fourgoux, og med valgt adresse i Luxembourg, (1) EFT C 226 af 7.8.1999.
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld-
 mægtigede: først G. Marenco og L. Guérin, og derefter
 G. Marenco og F. Siredey-Garnier), angående en påstand om
 annullation af Kommissionens beslutning af 5. januar 1999
 om afvisning af en klage indgivet af sagsøgeren i henhold til
 EF-traktatens artikel 85 (nu artikel 81 EF), har Retten (Anden
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Pirrung, og
 dommerne A. Potocki og A.W.H. Meij; justitssekretær: fuld-
 mægtig J. Palacio González, den 14. februar 2001 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således: DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 den 13. februar 2001
 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 i sag T-2/00, N mod Kommissionen for De Europæiske
 (1) EFT C 160 af 5.6.1999. Fællesskaber (1)
 (Tjenestemænd — social sikring — ulykkesforsikring —
 vedtægtens artikel 73 — begrebet ulykke — HIV-infektion)
 (2001/C 150/47)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 14. februar 2001 (Processprog: fransk)
 i sag T-115/99, Système européen promotion (SEP) SARL I sag T-2/00, N, tjenestemand ved Kommissionen for De
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1) Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Bruxelles, ved advoka-
 terne J.-L. Dupont og M.-A. Lucas, og med valgt adresse i
 (Konkurrence — salg af motorkøretøjer — afvisning af en Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 klage — annullationssøgsmål) skaber (befuldmægtigede: G. Valsesia og J. Currall), angående
 en påstand dels om annullation af Kommissionens afgørelse,
 hvorved den har afvist at anerkende det forhold, at sagsøgeren
 (2001/C 150/46) er blevet smittet med human immundefekt virus (HIV), som
 en ulykke i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 73
 i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og
 (Processprog: fransk) i artikel 2 i ordningen om dækningen af risikoen for ulykker
 og erhvervssygdomme, dels om erstatning, har Retten (Femte
 I sag T-115/99, Système européen promotion (SEP) SARL, Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Lindh, og
 Saint-Vit (Frankrig), ved avocat J.-C. Fourgoux, og med valgt dommerne R. Garcı́a-Valdecasas og J.D. Cooke; justitssekretær:
 adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske ekspeditionssekretær B. Pastor, den 13. februar 2001 afsagt
 Fællesskaber (befuldmægtigede: først G. Marenco og L. Guérin, dom, hvis konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- 19.5.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 150/25
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger. den 13. marts 2001
 (1) EFT C 79 af 18.3.2000. i sag T-116/00, Benthe Hørbye-Møller mod Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Tjenestemænd — forfremmelse — sammenligning af fortje-
 nester — annullationssøgsmål)
 (2001/C 150/49)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Processprog: fransk)
 den 31. januar 2001
 I sag T-116/00, Benthe Hørbye-Møller, tjenestemand ved
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Igel (Tysk-
 i sag T-24/00, The Sunrider Corporation mod Kontoret land), ved advokat L. Tinti, og med valgt adresse i Luxembourg,
 for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld-
 Design) (KHIM) (1) mægtiget: C. Berardis-Kayser), angående en påstand om annul-
 lation af Kommissionens beslutning om ikke at forfremme
 [EF-varemærke — ordet VITALITE — absolut registrerings- sagsøgeren til lønklasse B 2 i forbindelse med forfremmelserne
 hindring — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) i 1999, har Retten, sat af dommer J.D. Cooke; justitssekretær:
 nr. 40/94] fuldmægtig D. Christensen, den 13. marts 2001 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således:
 (2001/C 150/48) 1) Kommissionen frifindes.
 2) Hver part betaler sine egne omkostninger.
 (Processprog: engelsk)
 (1) EFT C 192 af 8.7.2000.
 I sag T-24/00, The Sunrider Corporation, Torrance, Californien
 (USA), ved advokat A. Kocklaüner, München, og med valgt
 adresse i Luxembourg, mod Kontoret for Harmonisering i det
 Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægti-
 get: C. Rusconi og G. Humphreys), angående en påstand om
 annullation af den af Andet Appelkammer ved Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 trufne afgørelse af 26. november 1999 (sag R 137/1999-2) DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 om registrering af ordet VITALITE som EF-varemærke, har
 Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, den 22. februar 2001
 J. Pirrung, og dommerne A. Potocki og A.W.H. Meij; justits-
 sekretær: fuldmægtig J. Palacio González, den 31. januar 2001 i sag T-144/00, Daniela Tirelli mod Europa-Parlamentet (1)
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Den af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i (Tjenestemænd — overgang til en højere kategori — sekreta-
 det Indre Marked (Varemærker og Design) trufne afgørelse af riatstillæg — vedtægtens artikel 46 — overflytning inden
 26. november 1999 (sag R 137/1999-2) annulleres, for så for institutionerne — afvisning)
 vidt angår følgende varer: »levnedsmidler til spædbørn« og
 »mineralvand og kulsyreholdigt vand«. (2001/C 150/50)
 2) I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 (Processprog: fransk)
 3) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen
 af Harmoniseringskontorets omkostninger. Harmoniserings- I sag T-144/00, Daniela Tirelli, tjenestemand ved Europa-
 kontoret bærer den anden halvdel af sine egne omkostninger. Parlamentet, med bopæl i Dahlem (Luxembourg), ved advoka-
 terne G. Vogel og F. Burg, og med valgt adresse i Luxembourg,
 mod Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: H. von Hertzen
 (1) EFT C 135 af 13.5.2000. og Y. Pantalis), angående en påstand om annullation af
 Parlamentets afgørelse om ikke at udbetale sagsøgeren sekreta-
 riatstillæg, og om godtgørelse for en ikke-økonomisk skade,
 sagsøgeren påstår at have lidt, har Retten (Femte Afdeling),


text:
2.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 197/10
 Sag anlagt den 14. maj 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-198/08)
 (2008/C 197/15)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved W. Mölls, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Republikken Østrig
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 9, stk. 1, i Rådets direktiv 95/59/EF af 27. november 1995 (1), idet den har vedtaget og opretholdt retsforskrifter, hvorefter staten fastsætter minimumssalgspriser for cigaretter og finskåret tobak til selvrullede cigaretter.
 —
 Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Tobaksvarer udgør en af de tre varegrupper, som på fællesskabsplan er underlagt harmoniserede bestemmelser om forbrugsafgifter. Direktiv 95/59/EF indeholder enkelte almindelige bestemmelser, der finder anvendelse på alle tobaksvarer, og regulerer derudover strukturen for forbrugsafgiften på cigaretter. Artikel 9, stk. 1, forankrer det princip, at såvel fabrikanterne som importørerne har ret til frit at fastsætte de maksimale priser for tobaksvarer. Denne bestemmelse sikrer ikke blot, at afgiftsgrundlaget i alle medlemsstater er underlagt de samme principper, men forhindrer også, at det ved statslig prisregulering, der hæmmer konkurrencen og det indre marked, forhindres, at direktivets mål nås.
 Den forskrift, der blev indført i Østrig i 2006, hvorefter de statslige myndigheder foreskrev minimumspriser for cigaretter og finskåret tobak til selvrullede cigaretter, er i strid med ovennævnte bestemmelse i direktiv 95/59/EF. Fastsættelsen af minimumspriser fjerner de prisforskelle mellem forskellige produkter, der foreligger på grund af de forskellige faktorer, der indgår i prisdannelsen, idet den hæver detailhandelsprisen for den nederste priszone til et minimumsniveau. En sådan mekanisme fører uvægerligt til fordrejninger af handelsstrømmene mellem medlemsstaterne. Dette gælder også, når mindsteprisen, som i Østrig, er udledt af den gennemsnitlige markedspris.
 Til de hensyn, som medlemsstaterne kan forfølge med deres handels- og skattepolitik, hører naturligvis også hensynet til beskyttelsen af den offentlige sundhed. Dette omfatter også målet om at holde priserne på tobaksvarer på et højt niveau. Da medlemsstaterne imidlertid fuldt ud kan opfylde dette mål ved afgiftsforanstaltninger, kan de ikke henvise til sådanne hensyn for at afvige fra den her omtvistede bestemmelse i direktivet, da de således hæmmer det indre markeds funktion.
 Efter Kommissionens opfattelse er afgiftspålæggelse et virksomt og tilstrækkeligt middel med hensyn til priserne. Eksempler fra andre medlemsstater viser også, at tobaksvarer udelukkende ved hjælp af afgiftstrykket kan gøres dyre, idet afgiftsniveauet vilkårligt kan ændres i opadgående retning, med henblik på at trække slutprisen opad, uanset fabrikantens nøjagtige fortjenstmargen, og/eller om han er rede til at sælge uden fortjeneste eller endog med tab. Denne fremgangsmåde, hvorved afgiftspålæggelsen fungerer som en objektiv kostfaktor, forhindrer ikke blot minimumsprisernes negative indvirkninger på konkurrencen og det indre marked, men også en anden ulempe, der er forbundet med minimumspriser, nemlig sikringen af tobaksvarefabrikantens margen. Denne effekt bidrager på ingen måde til beskyttelse af sundheden, idet den nærmest er kontraproduktiv. Kommissionen er overbevist om, at den ønskede beskyttelse af den offentlige sundhed kan sikres med en aktiv og succesfuld statslig afgiftspolitik, uden af det er nødvendigt at anvende minimumspriser, der er uforenelige med artikel 9 i direktiv 95/59/EF.
 (1) EFT L 291, s. 40.


text:
30.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 226/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Arbeitsgericht Ludwigshafen am Rhein (Tyskland) den 11. april 2011 — Georges Erny mod Daimler AG — Werk Wörth
 (Sag C-172/11)
 2011/C 226/16
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Arbeitsgerichts Ludwigshafen am Rhein
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Georges Erny
 Sagsøgt: Daimler AG — Werk Wörth
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er en bestemmelse i en individuel aftale om aldersbetinget deltidsbeskæftigelse, ifølge hvilken — som i § 5, nr. 1, i parternes aftale om aldersbetinget deltidsbeskæftigelse — det aftalte opnormeringsbeløb også for grænsearbejdere fra Frankrig skal beregnes efter den tyske bekendtgørelse om mindstenettoløn, i strid med artikel 45 TEUF, som konkretiseret i artikel 7, stk. 4, i Rådets forordning nr. 1612/68/EØF (1) af 15. oktober 1968?
 2)
 Såfremt Domstolen besvarer det første spørgsmål bekræftende:
 Skal tilsvarende bestemmelser i kollektive aftaler — som nr. 8.3 i den kollektive virksomhedsaftale af 24.07.2000 og i § 7 i den kollektive overenskomst af 23.11.2004 — under hensyn til bestemmelserne i artikel 45 TEUF, som konkretiseret i artikel 7, stk. 4, i forordning nr. 1612/68/EØF, fortolkes således, at opnormeringsbeløbet for grænsearbejdere ikke skal beregnes efter tabellen i bekendtgørelsen om mindstenettoløn?
 (1) Rådets forordning nr. 1612/68/EØF af 15.10.1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (EFT 1968 II, s. 467).


text:
11.4.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 113/21
 ningers potentielle virkning i forhold til importùrer/detail- Fùrste Instans besluttet, at sag T-78/94, Hermann Cordes
 handlere og forbrugere. Proceduren i artikel 21 stiller krav mod Rådet for Den Europñiske Union og Kommissionen
 om, at Kommissionen aktivt foretager en gennemgang af for De Europñiske Fñllesskaber, skal slettes af registret.
 de emner, der relaterer sig til Fñllesskabets interesser, i det
 mindste i det omfang de rejses af de pågñldende parter. (1) EFT C 103 af 11.4.1994.
 Fra det ùjeblik, der rejses spùrgsmål, som er relevante i
 denne sammenhñng, er Kommissionen forpligtet til enten
 at erklñre sig enig og som fùlge heraf indstille til Rådet at
 trñffe de endelige foranstaltninger i overensstemmelse her-
 med, eller hvis det modsatte skulle vñre tilfñldet, at give
 en rimelig begrundelse for sin beslutning. Kommissionen
 Slettelse af sag T-192/95 (1)
 valgte ingen af disse lùsninger i denne sag, hvilket var i
 modstrid med sagsùgernes berettigede forventninger. (98/C 113/52)
 Endelig har sagsùgerne gjort gñldende, at Rådets beslut- (Processprog: engelsk)
 ning om at indfùre en endelig antidumpingtold ud over de
 eksisterende importrestriktioner på det pågñldende pro- Ved kendelse af 5. februar 1998 har formanden for Tredje
 dukt fra to (Indien og Pakistan) af de tre eksporterende Udvidede Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 lande er i strid med proportionalitetsprincippet. Fùrste Instans besluttet, at sag T-192/95, Hitachi Ltd,
 Matsushita Electronics Corporation, Mitsubishi Electric
 Corporation, NEC Corporation, Oki Electric Industry
 Co., Sanyo Electric Co. Ltd, Sharp Corporation og
 Toshiba Corporation mod Kommissionen for De Europñ-
 iske Fñllesskaber, skal slettes af registret.
 Slettelse af sag T-191/93 (1)
 (98/C 113/49) (1) EFT C 351 af 30.12.1995.
 (Processprog: tysk)
 Ved kendelse af 30. januar 1998 har formanden for Fùrste
 Udvidede Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 Fùrste Instans besluttet, at sag T-191/93, Albrecht Graf
 Brockdorff-Ahlefeldt mod Rådet for Den Europñiske Slettelse af sag T-215/95 (1)
 Union, skal slettes af registret. (98/C 113/53)
 (1) EFT C 270 af 19.10.1992. (Processprog: italiensk)
 Ved kendelse af 2. februar 1998 har formanden for Fjerde
 Udvidede Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 Fùrste Instans besluttet, at sag T-215/95, Telecom Italia
 SpA mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber,
 Slettelse af de forenede sager T-207/93 og T-224/93 (1)
 skal slettes af registret.
 (98/C 113/50)
 (1) EFT C 46 af 17.2.1996.
 (Processprog: tysk)
 Ved kendelse af 30. januar 1998 har formanden for Fùrste
 Udvidede Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 Fùrste Instans besluttet, at de forenede sager T-207/93 og
 T-224/93, Hans-Erdmann von Flotow og Gunda Berg-
 mann mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles- Slettelse af sag T-197/96 (1)
 skaber, skal slettes af registret. (98/C 113/54)
 (1) EFT C 270 af 19.10.1992. (Processprog: italiensk)
 Ved kendelse af 30. januar 1998 har formanden for Fjerde
 Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste
 Instans besluttet, at sag T-197/96, Consorzio del Formag-
 Slettelse af sag T-78/94 (1) gio Parmigiano Reggiano og Latteria sociale Spadarotta
 soc. coop. arl. mod Kommissionen for De Europñiske
 (98/C 113/51)
 Fñllesskaber, skal slettes af registret.
 (Processprog: tysk)
 (1) EFT C 54 af 22.2.1997.
 Ved kendelse af 30. januar 1998 har formanden for Fùrste
 Udvidede Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i


text:
4.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour d'appel de Bruxelles (Belgien) den 21. november 2011 — DKV Belgium mod Association belge des consommateurs test-achats ASBL
 (Sag C-577/11)
 2012/C 32/25
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d'appel de Bruxelles
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: DKV Belgium
 Sagsøgt: Association belge des consommateurs test-achats ASBL
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 29, [andet afsnit] og artikel 39, [stk.] 3 i direktiv 92/49/EØF (1) og artikel 8, stk. 3, [tredje afsnit] i direktiv 73/239/EØF (2) og artikel 49 og 56 TEUF fortolkes som et forbud mod, at medlemsstaterne for så vidt angår sygeforsikringsaftaler, der ikke er knyttet til erhvervsudøvelse, kan fastsætte bestemmelser om, at præmien, selvforsikringen og selve ydelsen kun kan ændres med virkning fra den årlige præmiebetaling:
 —
 på grundlag af forbrugerprisindekset
 —
 på grundlag af et eller flere særlige indeks over omkostningerne ved de ydelser, der er omfattet af den private sygeforsikring [her benævnt »hospitalsindeks«], såfremt udviklingen af dette eller disse indeks overstiger udviklingen i forbrugerprisindekset
 —
 på grundlag af en tilladelse fra en administrativ myndighed, der fører tilsyn med forsikringsselskaber, efter anmodning fra det berørte forsikringsselskab, når myndigheden har fastslået, at anvendelsen af virksomhedens tarif, uanset de tilpasninger, der er beregnet på grundlag af førnævnte indeks, kan give eller giver anledning til tab, således at virksomheden kan træffe foranstaltninger med henblik på at bringe sine tariffer i balance, hvilket kan omfatte en tilpasning af dækningsbetingelserne?
 (1) Rådets direktiv 92/49/EØF af 18.6.1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (tredje skadesforsikringsdirektiv) (EFT L 228, s. 1).
 (2) Rådets første direktiv 73/239/EØF af 24.7.1973 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udøvelse af direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring (EFT L 228, s. 3).


text:
7.9.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 260/34
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 5. juli 2013 — M.G. og N.R. mod Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 (Sag C-383/13)
 2013/C 260/62
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad van State
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: M.G. og N.R.
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Hvis en national forvaltningsmyndighed under udarbejdelsen af en forlængelsesafgørelse som omhandlet i artikel 15, stk. 6, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF (1) af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold tilsidesætter det almindelige princip om respekt for retten til forsvar, der ligeledes er knæsat ved artikel 41, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (2), indebærer denne tilsidesættelse da uden videre og i alle tilfælde, at frihedsberøvelsen ophæves?
 2)
 Er det i henhold til dette almindelige princip om respekt for retten til forsvar tilladt at foretage en interesseafvejning, hvorunder der — ud over grovheden af tilsidesættelsen af nævnte princip og de heraf følgende krænkelser af udlændingens interesser — også tages hensyn til de interesser hos medlemsstaten, der tjenes af frihedsberøvelsesforlængelsen?
 (1) EUT 348, s. 98.
 (2) EFT 2000 C 364, s. 1.


text:
15.10.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 257/5
 Sag anlagt den 19. august 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-319/05)
 (2005/C 257/09)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. august 2005 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Bruno Stromsky og Bernhard Schima, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i medfør af artikel 28 EF og 30 EF, idet den kvalificerer et hvidløgsprodukt, der er fyldt på kapsler, som lægemiddel, selv om det efter sin betegnelse ikke er omfattet af definitionen af lægemidler.
 2.
 Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Kommissionen har med sit søgsmål anfægtet de tyske myndigheders kvalifikation af et hvidløgsprodukt som lægemiddel.
 Produktet er efter Kommissionens mening ikke et lægemiddel. Hvidløg er en vidt udbredt fødevare. Handelen med hvidløg er ikke begrænset af hensyn til beskyttelse af sundheden. Produktet er ikke noget lægemiddel efter sin betegnelse, fordi det ikke bliver betegnet eller anbefalet som et middel til helbredelse eller forebyggelse af sygdomme og således heller ikke bliver fremstillet som lægemiddel.
 Produktet er heller ikke et lægemiddel efter sin funktion. Hvidløgs let forbyggende virkning på arteriosklerose giver ikke produktet et lægemiddels egenskaber. Denne virkning opnås nemlig først ved indtagelse af fødevaren hvidløg under forskellige former. For det andet kan også andre fødevarer, som eksempelvis forskellige fiskearter, også forebygge arteriosklerose. For det tredje reducerer forskellige helt almindelige fødevarer risikoen for forskellige sygdomme (tomater, broccoli, kakao...). Disse sundhedsfremmende virkninger kan efter Kommissionens opfattelse ikke føre til, at sådanne fødevarer kvalificeres som lægemidler.
 De risici, som indtagelse af hvidløg kan medføre i bestemte situationer, begrunder under alle omstændigheder ikke, at det omtvistede produkt kvalificeres som lægemiddel. Disse risici kan nemlig modvirkes med mindre indgribende midler.
 Det omtvistede produkt er således ikke et lægemiddel i fællesskabsrettens forstand. Den omstændighed, at produktet alligevel kvalificeres som lægemiddel i Tyskland indebærer en hindring for de frie varebevægelser. Denne hindring kan ikke begrundes i hensynet til beskyttelsen af den offentlige sundhed.


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/63
 Sag anlagt den 24. juni 2008 — Coin mod KHIM — Dynamiki Zoi (FITCOIN)
 (Sag T-249/08)
 (2008/C 209/112)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Coin SpA (Mestre, Venezia, Italien) (ved lawyers P. Perani og P. Pozzi)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Dynamiki Zoi Anonymi Etairia (Peristeri, Grækenland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 15. april 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1429/2007-1) omgøres.
 —
 EF-varemærkeansøgning med registreringsnr. 3 725 298 »FITCOIN« afslås.
 —
 Harmoniseringskontoret og Dynamiki Zoi Anonymi Etairia tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne for Indsigelsesafdelingen og appelkammeret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Dynamiki Zoi Anonymi Etairia
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »FITCOIN« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 25, 28, 35, 36 og 41 — ansøgning nr. 3 725 298
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Coin SpA
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det italienske varemærke »coin«, registreringsnr. 160 126, for varer i klasse 25. Det italienske varemærke »coin«, registreringsnr. 253 233, for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 25, 28, 35, 36 og 41. Det italienske varemærke »coin«, registreringsnr. 240 305, for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 25, 28, 35, 36 og 41. Det italienske varemærke »coin«, registreringsnr. 169 548, for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 25, 28, 35, 36 og 41, udvidet til at omfatte Benelux, Frankrig, Ungarn, Østrig og Portugal. Det italienske varemærke »coin«, registreringsnr. 240 286, for varer og tjenesteydelser i klasse 25, udvidet til at omfatte Benelux, Frankrig, Ungarn og Østrig. EF-varemærket »coin«, registreringsnr. 109 827 for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 25, 28 og 35. Det internationale varemærke »coin«, registreringsnr. R 381 015, for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 25, 28, 35, 36 og 41, udvidet til at omfattet Benelux, Tyskland, Spanien, Frankrig, Ungarn, Østrig, Portugal og Slovenien.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet i sin helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8 i Rådets forordning nr. 40/94, idet de omtvistede varemærker visuelt og fonetisk set ligner hinanden, og de varer og tjenesteydelser, som er omfattet af de omhandlede varemærker, er af samme art. Tilsidesættelse af artikel 8 i Rådets forordning nr. 40/94, da brugen af det ansøgte varemærke vil kunne skabe forveksling.


text:
28.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 126/21
 Sag anlagt den 23. februar 2012 — Gas mod KHIM — Grotto (GAS)
 (Sag T-92/12)
 2012/C 126/41
 Stævningen er affattet på fransk
 Parter
 Sagsøger: André Pierre Gas (Marseille, Frankrig) (ved advokat L. Levy)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Grotto SpA (Chiuppano, Italien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 17. november 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 600/2009-1) annulleres i sin helhed og sagen hjemvises til fornyet behandling ved Harmoniseringskontoret på baggrund af den afgørelse, der træffes.
 —
 Indehaveren af det anfægtede EF-varemærke tilpligtes at betale alle fremtidige omkostninger i forbindelse med denne sag og at godtgøre sagsøgeren de omkostninger, denne hidtil har afholdt i forbindelse med sagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »GAS« for varer i klasse 9, 18 og 25 — EF-varemærkeregistrering nr. 882548
 Indehaver af EF-varemærket: Grotto SpA
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: André Pierre Gas
 Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: Begrundelsen for begæringen om ugyldighedserklæring er støttet på dels anvendelsen af artikel 53, stk. 1, litra a) og c), artikel 8, stk. 1, litra b), artikel 53, stk. 2, og artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 207/2009, dels de franske registreringer nr. 1594704 og nr. 1627459 af figurmærkerne »-GAS- BIJOUX« og »BIJOUX -GAS-« for varer i klasse 14 og 25
 Annullationsafdelingens afgørelse: EF-varemærket erklæret ugyldigt
 Appelkammerets afgørelse: Ophævelse af annullationsafdelingens afgørelse og afslag på ugyldighedsbegæringen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 56, stk. 3, i forordning nr. 40/94 (nu artikel 57, stk. 3, i forordning nr. 207/2009) og af regel 22, stk. 3 og 4, i forordning nr. 2868/95, tilsidesættelse af artikel 15, stk. 1 og 2, i forordning nr. 40/94 og af artikel L714, stk. 5, litra b), i Code de la propriété intellectuelle (den franske lov om intellektuelle ejendomsrettigheder), samt tilsidesættelse af artikel 73 i forordning nr. 40/94 (nu artikel 75 i forordning nr. 207/2009), idet appelkammeret har begået flere retlige fejl og vurderingsfejl for så vidt angår beviset for brug af det ældre varemærke i klasse 25.
 Ukorrekt anvendelse af artikel 52, stk. 1, litra a) og artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 og tilsidesættelse af artikel 53 i forordning nr. 40/94 og af bestemmelserne i fransk ret, artikel 2262 i Code Civil (den franske borgerlige lovbog) og artikel L714, stk. 3, i Code de la propriété intellectuelle, idet appelkammerets vurdering af risikoen for forveksling er forkert.
 Tilsidesættelse af artikel 62, stk. 1, i forordning nr. 40/94, idet appelkammeret hverken kunne begrænse sin undersøgelse til alene at omfatte den ældre rettighed, som følger af varemærke nr. 1594704, efter at have besluttet sig for at udøve annullationsafdelingens kompetence, eller kunne hjemvise sagen til annullationsafdelingen med henblik på at træffe afgørelse vedrørende de andre påståede rettigheder, som allerede var blevet undersøgt.


text:
22 . 7 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 189/7
 — Spørgsmål 3 : Appel iværksat den 27. april 1995 af Vereniging van
 Samenwerkende Prijsregelende Organisaties in de Boûwnij
 Hvis spørgsmålene 1 og 2a—2d besvares således , at verheid ( SPO ) og 28 andre appellanter til prøvelse af dom
 modregning generelt er mulig, eller mulig under visse afsagt den 21 . februar 1995 af De Europæiske Fællesskabers
 betingelser, skal artikel 15 , stk . 3 , i Rådets forordning Ret i Første Instans i sag T-29/92 , Vereniging van Samen
 ( EØF ) nr . 1765/92 af 30 . juni 1992 om indførelse af en werkende Prijsregelende Organisaties in de Bouwnijverheid
 støtteordning for producenter af visse markafgrøder (') ( SPO ) og 28 andre sagsøgere mod Kommissionen for De
 da fortolkes således , at en medlemsstat er afskåret fra at Europæiske Fællesskaber
 pålægge et nationalt interventionsorgan at foretage ( Sag C-137/95 P)
 modregning hos en støttemodtager med statslige tilgo
 ( 95/C 189/ 14 )
 dehavender, som ellers ville kunne benyttes til modreg
 ning ?
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 — Spørgsmål 4 : 27. april 1995 iværksat appel af Vereniging van Samenwer
 kende Prijsregelende Organisaties in de Bouwnijverheid
 Skal artikel 10 , stk. 1 , i Rådets forordning ( EØF ) ( SPO ) og 28 andre appellanter ved advokat L. H. van
 nr . 1765/92 fortolkes således , at de omhandlede godt Lennep, Flaag, og advokat E. H. Pijnacker Nordijk,
 gørelser skal udbetales straks , nar interventionsorganet Amsterdam , og med valgt adresse i Luxembourg hos
 har afsluttet sagsbehandlingen af støttemodtagerens advokat L. Frieden, 62 , Avenue Guillaume, til prøvelse af
 ansøgning , eller kan udbetalingen afvente en undersø dom afsagt den 21 . februar 1995 af De Europæiske
 gelse af, om staten har tilgodehavender hos støttemod Fællesskabers Ret i Første Instans i sag T-29/92 , Vereniging
 tageren , som den ønsker at modregne, blot ubetalingen van Samenwerkende Prijsregelende Organisaties m de
 sker senest den 31 . december i det pågældende støt Bouwnijverheid ( SPO ) og 28 andre sagsøgere mod Kom
 tear ? missionen for De Europæiske Fællesskaber .
 (M EFT nr . L 181 af 1 . 7 . 1992 , s . 12 . Appellanterne har nedlagt følgende påstande :
 — Den dom, der er afsagt den 21 . februar 1995 af De
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i sag
 T-29/92 (') ophæves .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom — Kommissionens beslutning af 5 , februar 1992 om en
 afsagt den 28 . marts 1995 af Frankrigs Cour de cassation procedure i henhold til EØF-traktatens artikel 85
 ( afdelingen for sociale sager ) i sagen Caisse nationale ( IV/31 . 572 og IV/32 . 571 — bygge- og anlægsbranchen i
 d'assurance vieillesse des travailleurs salariés ( CNAVTS ) Nederlandene ) annulleres helt eller delvist .
 mod Evelyne Thibault
 ( Sag C-136/95 ) — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i
 begge instanser .
 ( 95/C 189/ 13 )
 Ved dom afsagt den 28 . marts 1995 , indgået til Domstolens Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Justitskontor den 28 . april 1995 , har Frankrigs Cour de
 cassation ( afdelingen for sociale sager ) i sagen Caisse — Tilsidesættelse og/eller urigtig anvendelse af EF-trakta
 nationale d'assurance vieillesse des travailleurs salariés tens artikel 85 , stk . 3 , artikel 173 , og/eller artikel 190
 ( CNAVTS ) mod Evelyne Thibault forelagt De Europæiske og/eller artikel 9 , stk . 1 , i forordning nr . 17, eller i hvert
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø fald af fællesskabsrettens almindeligt gældende princip
 relse af følgende spørgsmål : per om begrundelse af (rets-)afgørelser , henholdsvis af
 retten til kontradiktion, ved at Retten med urette har
 Skal artikel 1 , stk . 1 , artikel 2 , stk . 1 , artikel 5 , stk . 1 , og i udtalt og bestemt som nærmere fastsat i den appellerede
 givet fald artikel 2 , stk . 4, i direktiv 76/207/EØF af dom, og da Retten, ved at udtale og bestemme således,
 9 , februar 1976 om gennemførelse af princippet om ved prøvelsen af Kommissionens stillingtagen til appel
 ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang lantens anmodning om fritagelse
 til beskæftigelse , erhvervsuddannelse, forfremmelse samt
 arbejdsvilkår (') fortolkes således , at de indeholder et a ) har begrænset sin prøvelse af lovligheden af Kom
 forbud mod at fratage en kvinde retten til at blive missionens beslutning til Kommissionens vurdering
 underkastet en faglig bedømmelse og dermed retten til at af reglementerne på grundlag af den anden og tredje
 kunne opnå en forfremmelse, fordi hun var været fravæ fritagelsesbetingelse i EF-traktatens artikel 85 ,
 rende fra tjenesten på grund af barselsorlov ? stk . 3 , uden at have fastslået, hvori reglementernes
 fordele og formål består, og derfor uden at have
 fastslået de faktiske omstændigheder, som er rele
 C ) EFT nr . L 39 af 14 . 2 . 1976 , s . 40 .
 vante for en bedømmelse på grundlag af den anden
 og tredje betingelse i EF-traktatens artikel 85 ,
 stk . 3


text:
4.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 300/48
 Sag anlagt den 5. oktober 2004 af Guido Strack mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-394/04)
 (2004/C 300/94)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 5. oktober 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Guido Strack, Wasserliesch (Tyskland), ved Rechtsanwalt J. Mosar, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af forfremmelsesproceduren for 2003, som blev gennemført i forhold til sagsøgeren i henhold til artikel 45 i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber, af den i forbindelse hermed foretagne tildeling af points, samt af den efterfølgende afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Søgsmålet er rettet mod den nærmere gennemførelse af forfremmelsesproceduren for 2003, den manglende tildeling af prioritetspoints til sagsøgeren samt den af ansættelsesmyndigheden i forbindelse med forfremmelsesproceduren for 2003 trufne afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til den højere lønklasse A5.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at følgende bestemmelser og almindelige retsprincipper er tilsidesat:
 —
 vedtægtens artikel 26
 —
 vedtægtens artikel 25
 —
 vedtægtens artikel 24, fjerde og femte punktum
 —
 vedtægtens artikel 110, sammenholdt med dennes artikel 45
 —
 vedtægtens artikel 43
 —
 vedtægtens artikel 45, stk. 1, og ligebehandlingsprincippet
 —
 administrationens omsorgspligt over for de ansatte tjenestemænd
 —
 gennemførelsesbestemmelserne til vedtægtens artikel 45
 —
 artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, retten til en retfærdig administrativ procedure, omsorgsprincippet og princippet om overholdelse af sagsøgerens ret til kontradiktion
 —
 begrundelsespligten samt forbuddet mod usaglig sagsbehandling
 —
 princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og reglen patere legem quam ipse fecisti.


text:
4.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 153/6
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 7. maj 2009 — Waterford Wedgwood plc mod Assembled Investments (Proprietary) Ltd, Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-398/07 P) (1)
 (Appel - EF-varemærke - figurmærket WATERFORD STELLENBOSCH - indsigelse fra indehaveren af EF-ordmærket WATERFORD - Appelkammerets afslag på registrering)
 2009/C 153/12
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Waterford Wedgwood plc (ved Rechtsanwalt J. Pagenberg)
 De andre parter i sagen: Assembled Investments (Proprietary) Ltd (ved P. Hagman, asianajaja, og J. Palm, tavaramerkkiasiamies) og Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 12. juni 2007 i sag T-105/05, Assembled Investments (Proprietary) Ltd mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) og Waterford Wedgwood, hvorved Retten annullerede afgørelse R 240/2004-1 truffet den 15. december 2004 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) vedrørende annullation af Indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved der blev givet afslag på den indsigelse, der var rejst af indehaveren af EF-ordmærket »WATERFORD« for varer i klasse 3, 8, 11, 21, 24 og 34
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked frikendes.
 2)
 Waterford Wedgwood betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 283 af 24.11.2007.


text:
1.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 61/13
 Sag anlagt den 18. december 2013 — Gugler France mod KHIM — Gugler (GUGLER)
 (Sag T-674/13)
 2014/C 61/23
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Gugler France SA (Besançon, Frankrig) (ved advokat A. Grolée)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Alexander Gugler (Maxdorf, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 16. oktober 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Deisgn) (sag R 356/2012-4) annulleres.
 —
 Det omtvistede varemærke erklæres ugyldigt.
 —
 Harmoniseringskontoret og den anden part i sagen for appelkammeret, såfremt denne indtræder i sagen som intervenient, tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Figurmærket »GUGLER« for varer og tjenesteydelser i klasse 6, 17, 19, 22, 37, 39 og 42 — EF-varemærkeregistrering nr. 3 324 902
 Indehaver af EF-varemærket: Alexander Gugler
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Gugler France SA
 Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: De grunde, der fremgår af EF-varemærkeforordningens artikel 52, stk. 1, litra b), og artikel 53, stk. 1, litra c), sammenholdt med artikel 8, stk. 4.
 Annullationsafdelingens afgørelse: Det omtvistede EF-varemærke erklæret ugyldigt
 Appelkammerets afgørelse: Den anfægtede afgørelse blev ophævet og der blev givet afslag på ugyldighedsbegæringen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens artikel 52, stk. 1, litra b), og artikel 53, stk. 1, litra c).


text:
3.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/35
 Rettens dom af 11. maj 2010 — Abadía Retuerta mod KHIM (CUVÉE PALOMAR)
 (Sag T-237/08) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket CUVÉE PALOMAR - absolut registreringshindring - varemærker for vin, som indeholder geografiske betegnelser - TRIPs-aftalen - artikel 7, stk. 1, litra j), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 7, stk. 1, litra j), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2010/C 179/59
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Abadía Retuerta, SA (Sardón de Duero, Spanien) (ved avocats X. Fàbrega Sabaté og M-l. Curell Aguilà)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 2. april 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1185/2007-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket CUVÉE PALOMAR som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Abadía Retuerta, SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 272 af 25.10.2008.