text:
9.9.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 259/19
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS advokaterne J.-N. Louis, F. Parmentier og V. Peere, Bruxelles,
 og med valgt adresse i Luxembourg hos Société de gestion
 den 14. juli 2000 fiduciaire SARL, 2-4, rue Beck, mod Det Europæiske Center for
 Udvikling af Erhvervsuddannelse (Cedefop) (befuldmægtiget:
 i sag T-82/99, Michael Cwik mod Kommissionen for De B. Wägenbaur), angående en påstand om annullation af den
 Europæiske Fællesskaber (1) afgørelse, som den 3. juni 1998 blev truffet af Det Europæiske
 Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse om ikke at imøde-
 komme sagsøgerens ansøgninger til stillingerne som ansvarlig
 (Tjenestemænd — tilladelse til offentliggørelse — tjeneste-
 for den generelle infrastruktur (forvaltning), normeret i lønklas-
 mandsvedtægtens artikel 17, stk. 2 — Fællesskabets interes-
 se A 7/A 5, og som forvaltningschef normeret i lønklasse
 ser — åbenbart fejlskøn)
 A 5/A 4 samt om ikke at forny sagsøgerens kontrakt som
 midlertidig ansat efter den 30. juni 1998, har Retten (Femte
 (2000/C 259/31) Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R. Garcı́a-Valde-
 casas, samt dommerne P. Lindh og J.D. Cooke; justitssekretær:
 (Processprog: fransk) J. Palacio González, den 13. juli 2000 afsagt dom, hvis konklu-
 sion lyder således:
 I sag T-82/99, Michael Cwik, tjenestemand ved Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber, bosat i Tervuren (Belgien), 1) Sagen afvises, for så vidt som den tager sigte på afgørelsen om
 ved advokat N. Lhoëst, Bruxelles, og med valgt adresse i ikke at forny sagsøgerens kontrakt efter den 30. juni 1998.
 Luxembourg hos Fiduciaire Becker & Cahen, 3, rue des
 Foyers, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber 2) Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som sagsøgerens
 (befuldmægtiget: J. Currall), angående en påstand om annulla- ansøgning om stillingen som forvaltningschef ikke imøde-
 tion af Kommissionens afgørelse af 10. juli 1998 om afslag på kommes.
 sagsøgerens anmodning om tilladelse til offentliggørelse af
 teksten til det foredrag, sagsøgeren holdt den 30. oktober 3) I øvrigt frifindes sagsøgte.
 1997, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 manden, V. Tiili, og dommerne R.M. Moura Ramos og P. Men- 4) Cedefop bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af
 gozzi; justitssekretær: fuldmægtig G. Herzig, den 14. juli 2000 sagsøgerens omkostninger. Sagsøgeren bærer halvdelen af sine
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: egne omkostninger.
 1) Kommissionens afgørelse af 10. juli 1998 om afslag på
 sagsøgerens anmodning om tilladelse til offentliggørelse af (1) EFT C 174 af 19.6.1999.
 teksten til det foredrag, sagsøgeren holdt den 30. oktober 1997,
 annulleres.
 2) Kommissionen bærer alle sagens omkostninger.
 (1) EFT C 174 af 19.6.1999.
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 11. juli 2000
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 i sag T-134/99, Anna Skrzypek mod Kommissionen for
 den 13. juli 2000 De Europæiske Fællesskaber (1)
 i sag T-87/99, Michel Hendrickx mod Det Europæiske
 Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse (Cedefop) (1) (Tjenestemænd — familietillæg — børnepension — tilde-
 lingsbetingelser — børnenes faktiske forsørgelse)
 (Tjenestemænd — ingen fornyelse af kontrakten — ansøg-
 ning til to stillinger ikke imødekommet — antagelse til (2000/C 259/33)
 realitetsbehandling — kompetence — stillingsmeddelelsens
 lovlighed — ansættelsesprocedure)
 (Processprog: fransk)
 (2000/C 259/32)
 I sag T-134/99, Anna Skrzypek, Bruxelles, ved advokaterne
 (Processprog: fransk) E. Causin og I. Jiménez Rojas, Bruxelles, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat D. Phong, 222 A, avenue Gaston
 I sag T-87/99, Michel Hendrickx, tjenestemand ved Rådet for Diderich, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Den Europæiske Union, Ambelokipon (Grækenland), ved (befuldmægtiget: F. Clotuche-Duvieusart), hvori der principalt
 ---pagebreak--- C 259/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9.9.2000
 er nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse Sandweiler, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 af 9. marts 1999 om ikke at tildele sagsøgeren familietillæg og ber (befuldmægtigede: N. Lierow og C. Pinto Correia), angåen-
 børnepension for hendes mindreårige datter, har Retten (Første de en påstand om annullation dels af udvælgelseskomitéens
 Afdeling), sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf, samt afgørelse om ikke at optage sagsøgeren på egnethedslisten,
 dommerne M. Vilaras og N. Forwood; justitssekretær: ekspedi- dels af alle efterfølgende handlinger i forbindelse med den
 tionssekretær B. Pastor, den 11. juli 2000 afsagt dom, hvis nævnte udvælgelsesprøve, herunder udnævnelsen af en af
 konklusion lyder således: ansøgerne i stillingen som juridisk konsulent for administrative
 anliggender, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afde-
 1) Det er unødvendigt at træffe afgørelse vedrørende sagsøgerens lingsformanden, V.Tiili, og dommerne J.D. Cooke og P. Men-
 påstande om anerkendelse af ret til familietillæg fra juli 1998. gozzi; justitssekretær: fuldmægtig G. Herzig, den 14. juli 2000
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 2) Påstandene om anerkendelse af sagsøgerens og hendes barns,
 Mira Posnantek’s, ret til familietillæg, som Roger Posnantek 1) De Europæiske Fællesskabers Domstol frifindes.
 burde have oppebåret, med tillæg af renter i henhold til
 vedtægtens artikel 67, afvises. 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 3) Kommissionens afgørelse af 9. marts 1999 annulleres, for så
 vidt som Kommissionen heri ikke anerkender sagsøgerens ret til (1) EFT C 226 af 7.8.1999.
 husstandstillæg og børnetilskud for et barn, der er forsørgerpligt
 overfor, i tidsrummet fra Roger Posnantek’s dødsfald indtil
 udløbet af tredje måned efter dødsfaldet, og heller ikke barnets,
 Mira Posnantek’s ret til børnepension fra juli 1998.
 4) Kommissionen pålægges at betale sagsøgeren de under punkt 3
 i domskonklusionen nævnte familietillæg og pension med tillæg
 af renter på 6,25 % p.a. med fradrag af ydelser af samme
 karakter, som sagsøgeren har oppebåret andetsteds. DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 5) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes i
 den 13. juli 2000
 øvrigt.
 6) Kommissionen betaler sine egne omkostninger samt to tredjedele i sag T-157/99, Helga Griesel mod Rådet for Den Europæi-
 af sagsøgerens omkostninger. Sagsøgeren betaler en tredjedel af ske Union (1)
 sine omkostninger.
 (Tjenestemændafslag afslag på forfremmelse begrundelse —
 (1) EFT C 246 af 28.8.1999. sammenligning af ansøgernes fortjenester)
 (2000/C 259/35)
 (Processprog: fransk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 I sag T-157/99, Helga Griesel, tjenestemand i Rådet for Den
 den 14. juli 2000 Europæiske Union med bopæl i Bruxelles, ved advokaterne
 J. Sambon og P.-P. Van Gehuchten, Bruxelles, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat L. Schiltz, 2, rue du
 i sag T-146/99, Rui Teixeira Neves mod De Europæiske Fort Rheinsheim, mod Rådet for Den Europæiske Union
 Fællesskabers Domstol (1) (befuldmægtigede: F. Anton og C. Robertson), angående en
 påstand om annullation af Rådets afgørelse om ikke at
 (Tjenestemænd — intern udvælgelsesprøve — meddelelse om forfremme sagsøgeren fra lønklasse C5 til lønklasse C4 for året
 udvælgelsesprøve — udnævnelse i stilling som juridisk 1998, har Retten, sat af dommer A. Potocki; justitssekretær:
 konsulent — obligatorisk element — udvælgelseskriterier — fuldmægtig H. Herzig, den 13. juli 2000 afsagt dom, hvis
 begrundelse — magtfordrejning) konklusion lyder således:
 (2000/C 259/34) 1) Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (Processprog: portugisisk)
 I sag T-146/99, Rui Teixeira Neves, tjenestemand ved De (1) EFT C 281 af 2.10.1999.
 Europæiske Fællesskabers Domstol, med bopæl i Sandweiler
 (Luxembourg), ved advokat A. Encarnação, Porto, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos sagsøgeren, 10, am Gronn,


text:
2.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 73/34
 Rettens kendelse af 9. januar 2015 — Internationaler Hilfsfonds mod Kommissionen
 (Sag T-482/12) (1)
 (Annullationssøgsmål - aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - stiltiende afslag på aktindsigt - opfyldelse af en dom afsagt af Retten - stævning - tilsidesættelse af formforskrifter - procesreglementets artikel 44, stk. 1, litra c) - afvisning)
 (2015/C 073/44)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Internationaler Hilfsfonds eV (Rosbach, Tyskland) (ved advokat H.-H. Heyland)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved P. Costa de Oliveira og T. Scharf, som befuldmægtigede, først bistået af advokaterne R. Van der Hout og A. Krämer, derefter ved R. Van der Hout)
 Sagens genstand
 Principalt påstand om annullation af Kommissionens stiltiende afgørelse om at give sagsøgeren afslag på fuldstændig aktindsigt i dokumenterne i sagen vedrørende kontrakt »LIEN 97-2001«, subsidiært påstand om delvis annullation af Kommissionens afgørelse af 28. august 2012, hvormed en skrivelse fra sagsøgeren af 27. juli 2012 besvares, og som vedrører Kommissionen opfyldelse af dommen af 22. maj 2012, Internationaler Hilfsfonds mod Kommissionen (T-300/10, Sml. EU:T:2012:247)
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Internationaler Hilfsfonds eV bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 26 af 26.1.2013.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
14.9.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 219/23
 Sag anlagt den 12. juli 2002 af British Aggregates Associ- sektorer ikke beskattes, idet man ønsker at beskytte deres
 ation Co Limited mod Kommissionen for De Europæiske konkurrencedygtighed. Derfor må afgiften ifølge sagsøgeren
 Fællesskaber betegnes som statsstøtte.
 (Sag T-210/02)
 Yderligere har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen
 ikke har begrundet den omtvistede beslutning, således som
 (2002/C 219/54) foreskrevet i artikel 253 EF. Kommissionen tilsidesatte ifølge
 sagsøgeren ligeledes forpligtelsen til at indlede en formel
 undersøgelsesprocedure, når den indledende undersøgelse ikke
 (Processprog: engelsk) har været tilstrækkelig dybtgående til at løse de alvorlige
 problemer vedrørende foranstaltningens forenelighed med
 statsstøttereglerne. Sagsøgeren har også gjort gældende, at
 Kommissionen ikke overholdt de proceduremæssige krav
 under den indledende undersøgelse. I den sammenhæng har
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der sagsøgeren anført, at Kommissionen ikke foretog en påpasselig
 den 12. juli 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De og upartisk undersøgelse af sagsøgerens klage, og at den ikke
 Europæiske Fællesskaber af British Aggregates Association gav en tilstrækkelig begrundelse for at have afvist sagsøgerens
 Co Limited ved Craig Pouncey og Lode Van Den Hende, argumenter.
 advokatfirmaet Herbert Smith, Bruxelles (Belgien).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionens beslutning K(2002) 1478 endelig udg. af
 24. april 2002 »Statsstøtte N 863/01 — Det Forenede
 Kongerige/Aggregates Levy« annulleres, dog ikke med
 hensyn til fritagelsen for Nordirland.
 — Kommissionen tilpligtes at betale de omkostninger. Sag anlagt den 15. juli 2002 af Tideland Signal Limited
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-211/02)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2002/C 219/55)
 Sagsøgeren er en sammenslutning, som repræsenterer mindre
 og uafhængige stenbrudsvirksomheder i Det Forenede Kongeri-
 ge. Disse virksomheders konkurrencemæssige stilling påvirkes
 af den såkaldte »Aggregates Levy«, som er en miljøafgift, der i (Processprog: engelsk)
 Det Forenede Kongerige pålægges nogle former for tilslagsma-
 teriale. Formålet med afgiften er, at prisen på tilslagsmateriale
 i højere grad skal afspejle de miljømæssige konsekvenser,
 der er forbundet med brydningen heraf. De miljømæssige
 omkostninger omfatter bl.a. larm, støv, beskadigelse af den Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 biologiske mangfoldighed og landskabet. Et andet formål med den 15. juli 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 afgiften er at tilskynde anvendelse af genbrugs- og alternativt Europæiske Fællesskaber af Tideland Signal Limited ved Tho-
 materiale. mas og Ciara Kennedy, advokatfirmaet Lovells, Bruxelles
 (Belgien).
 I den anfægtede beslutning erklærede Kommissionen afgiften
 forenelig med fællesmarkedet.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Ifølge sagsøgeren foretog Kommissionen et åbenbart urigtigt — Kommissionens beslutning af 17. juni 2002, hvorved det
 skøn ved at bestemme, at sondringen mellem afgiftspligtige af Tideland Signal Limited afgivne tilbud i udbudsproce-
 og ikke-afgiftspligtige situationer kunne begrundes ud fra dure EUROPEAID/112336/C/S/WW-TACIS-(RE-TEN-
 afgiftsordningens karakter og opbygning. Sagsøgeren har DER) blev afvist, annulleres.
 hævdet, at afgiftens formål ikke kan forklare den forskellige
 behandling af ensartede situationer. Sagsøgeren har ligeledes
 anført, at Det Forenede Kongerige har indrømmet, at særlige — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 ---pagebreak--- C 219/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.9.2002
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren afgav tilbud på levering af bøjer til havne i — Annullation af udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprø-
 Kazakhstan, Azerbajdsjan og Turkmenistan i henhold til ve PE/90/A’s afgørelse af 3. april 2002 om at nægte
 Kommissionens udbudsmeddelelse om leverancer. Kommis- sagsøgeren adgang til de efterfølgende etaper af udvælgel-
 sionens meddelelse blev efterfølgende berigtiget, hvorefter sesproceduren på grund af et utilstrækkeligt antal points
 sagsøgeren fik mulighed for at ændre sit tilbud. Da berigtigelsen ved en af de skriftlige prøver (prøve c) og annullation
 ikke gav anledning til ændringer i forhold til sagsøgeren, blev af udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve PE/90/A’s
 tilbuddet sendt uændret tilbage til Kommissionen. Efterfølgen- afgørelse af 31. maj 2002, hvorved udvælgelseskomitéen
 de blev det meddelt sagsøgeren, at dennes tilbud var blevet stadfæstede sin afgørelse af 3. april 2002 og afviste
 afvist, da det ikke opfyldte kravet om, at det skulle være sagsøgerens anmodning om aktindsigt i visse doku-
 gældende i tre måneder, fra det blev fremsat. menter.
 Sagsøgeren har anført, at Kommissionens beslutning bygger — Annullation af udvælgelsesprøven i sin helhed.
 på en faktisk vildfarelse. Udløbsdatoen for sagsøgerens tilbud,
 nemlig den 28. juli 2002, var fastsat ud fra den oprindelige
 deadline for afgivelsen af tilbud, dvs. den 29. april 2002. — I det mindste annullation af alle dispositioner og aktstyk-
 Udløbsdatoen for sagsøgerens tilbud blev ikke ændret, da ker i forbindelse med udvælgelsesprøven, som lå efter de
 det anden gang blev indgivet som følge af Kommissionens ulovlige individuelle afgørelser af 3. april 2002 og 31. maj
 berigtigelse af den oprindelige meddelelse, eftersom sagsøgeren 2002 og især af listen over dem, der har bestået prøven
 blot tilbagesendte det oprindelige tilbud. Det er imidlertid og af de beslutninger om udnævnelse, som er truffet på
 sagsøgerens opfattelse, at det henset til de foreliggende om- baggrund af denne liste.
 stændigheder og andre oplysninger i tilbuddet var klart, at
 tilbuddet skulle gælde i 90 dage fra den ændrede frist den
 11. juni 2002. — Europa-Parlamentet tilpligtes under alle omstændigheder
 til at træffe alle de foranstaltninger, som kræves for at
 genindsætte sagsøgeren i sine rettigheder som ansøger,
 Yderligere har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen der har bestået den omhandlede udvælgelsesprøves skrift-
 har tilsidesat punkt 19.5 i Vejledning for de Bydende, sin lige prøver a), b) og c).
 omsorgspligt og proportionalitetsprincippet. I henhold til
 punkt 19.5 i Vejledningen kan Kommissionen anmode en
 bydende om yderligere oplysninger inden for 24 timer. De — Såfremt sagsøgeren ikke genindsættes i sine rettigheder,
 andre oplysninger i tilbuddet og de i øvrigt foreliggende tilpligtes Europa-Parlamentet at betale erstatning, som på
 forhold skulle ifølge sagsøgeren have ført til en sådan tvivl, at tidspunktet for sagsanlægget er opgjort til
 Kommissionen skulle have indhentet nærmere oplysninger om 10 389,46 EUR, idet der tages forbehold for en forhøjelse
 tilbuddets varighed. Denne mulighed har den imidlertid ikke af erstatningsbeløbet.
 gjort brug af.
 — Europa-Parlamentet tilpligtes at fremlægge den rettede
 kopi af den skriftlige prøve c) og de generelle og objektive
 kriterier for bedømmelse og rettelse samt tilpligtes at
 identificere de dokumenter, som er tilgængelige for
 offentligheden og hvorpå udvælgelseskomitéen har base-
 ret sig ved sin bedømmelse af den skriftlige prøve c) og at
 fremlægge udvælgelseskomitéens rapport, der er ledsaget
 Sag anlagt den 15. juli 2002 af María-Angeles Martínez af grunde.
 Valls mod Europa-Parlamentet
 — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkost-
 (Sag T-214/02) ninger.
 (2002/C 219/56)
 (Processprog: fransk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 15. juli 2002 anlagt sag mod Europa-Parlamentet af Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren gældende, at
 María-Angeles Martínez Valls, Bruxelles, ved avocats Georges begrundelsespligten er overtrådt, at der er sket overtrædelse af
 Vandersanden og Laure Levi. det generelle princip om åbenhed, af den almindelige


text:
19.3.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/14
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 19. januar 2005
 i sag T-387/03, Proteome Inc. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (EF-varemærker - ordmærket BIOKNOWLEDGE - absolutte registreringshindringer - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 - beskrivende tegn)
 (2005/C 69/28)
 Processprog: engelsk
 I sag T-387/03, Proteome Inc., Beverly, Massachusetts (De Forenede Stater), ved barrister M. Edenborough, solicitors C. Jones, A. Brodie og C. Loweth, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: P. Bullock og S. Laitinen), angående en påstand om annullation af den afgørelse, der blev truffet den 25. august 2003 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 0707/2002 4), og af den afgørelse, der blev truffet den 21. juni 2002 af undersøgeren, hvorved registrering af ordmærket BIOKNOWLEDGE blev afslået, har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne M. Jaeger og F. Dehousse; justitssekretær: H. Jung, den 19. januar 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 21 af 24.1.2004.


text:
10.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/37
 Sag anlagt den 24. juni 2015 — Josel mod KHIM — Nationale Nederlanden Nederland (NN)
 (Sag T-333/15)
 (2015/C 262/51)
 Stævningen affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Josel, SL (Barcelona, Spanien) (ved advokat J.L. Rivas Zurdo)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Nationale-Nederlanden Nederland BV (Amsterdam, Nederlandene)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Nationale-Nederlanden Nederland BV
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »NN« –EF-varemærkeregistrering nr. 1 066 097
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 14. april 2015 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1531/2014-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den delvis afviser klagerens påklage og stadfæster indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved indsigelse B 1 887 887 blev forkastet og EF-varemærke (international registrering) nr. 1 066 097 »NN«, klasse 36 (ordmærke), blev accepteret.
 —
 Den eller de øvrige parter tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra a) og b), i forordning nr. 207/2009.


text:
10.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 73/8
 Domstolens kendelse (Tredje Afdeling) af 17. januar 2012 — Infopaq International A/S mod Danske Dagblades Forening (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Højesteret — Danmark)
 (Sag C-302/10) (1)
 (Ophavsret - informationssamfundet - direktiv 2001/29/EF - artikel 5, stk. 1 og 5 - litterære og kunstneriske værker - reproduktion af korte uddrag af litterære værker - avisartikler - midlertidige og flygtige reproduktioner - teknisk proces bestående af en scanning af artiklerne efterfulgt af en konvertering til en tekstfil, en elektronisk bearbejdning af reproduktionen og lagring af en del af denne reproduktion - midlertidige reproduktionshandlinger, som udgør en integrerende og væsentlig del af en sådan teknisk proces - formålet med disse handlinger bestående i en lovlig brug af et værk eller en anden frembringelse - den selvstændige økonomiske værdi af disse handlinger)
 2012/C 73/12
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Højesteret
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Infopaq International A/S
 Sagsøgt: Danske Dagblades Forening
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Højesteret — fortolkning af artikel 2 og artikel 5, stk. 1 og 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (EFT L 167, s. 10) — selskab, hvis primære aktivitet består i udarbejdelse af resuméer af avisartikler ved hjælp af scanning — oplagring af uddrag af en artikel bestående af et søgeord med de fem ord, der står foran søgeordet, og de fem ord, der står efter søgeordet — midlertidig eksemplarfremstilling, som udgør en integrerende og væsentlig del af en teknisk proces
 Konklusion
 1)
 Artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet skal fortolkes således, at de midlertidige reproduktionshandlinger, der udføres under en såkaldt »datafangstproces« som den i hovedsagen omhandlede,
 —
 opfylder betingelsen om, at disse handlinger skal udgøre en integrerende og væsentlig del af en teknisk proces, uagtet at de indleder og afslutter denne proces og indebærer en menneskelig indgriben
 —
 opfylder betingelsen om, at disse reproduktionshandlinger udelukkende har til formål at muliggøre en lovlig brug af et beskyttet værk eller en anden frembringelse
 —
 opfylder betingelsen om, at disse handlinger ikke må have en selvstændig økonomisk værdi, såfremt dels iværksættelsen af disse handlinger ikke gør det muligt at opnå en yderligere fortjeneste, der går ud over den, der opnås ved lovlig brug af det beskyttede værk, dels at de midlertidige reproduktionshandlinger ikke leder frem til en ændring af dette værk
 2)
 Artikel 5, stk. 5, i direktiv 2001/29 skal fortolkes således, at såfremt de opfylder alle betingelserne i direktivets artikel 5, stk. 1, skal de midlertidige reproduktionshandlinger, der udføres under en såkaldt »datafangstproces« som den i hovedsagen omhandlede, anses for at opfylde betingelsen om, at reproduktionshandlingerne ikke må stride mod den normale udnyttelse af værket eller indebære urimelig skade for rettighedshaverens legitime interesser.
 (1) EUT C 221 af 14.8.2010.


text:
Avis juridique important
 |
 E1994J0003
 DOMSTOLENS KENDELSE af 15. juni 1994 i sag E-3/94: Alexander Flandorfer Friedman, Erna Flandorfer Friedman og GFG Bau Dachdecker Spengler GmbH mod Republikken Østrig
 EF-Tidende nr. C 250 af 08/09/1994 s. 0007 - 0007
 DOMSTOLENS KENDELSE af 15. juni 1994 i sag E-3/94: Alexander Flandorfer Friedman, Erna Flandorfer Friedman og GFG Bau Dachdecker Spengler GmbH mod Republikken Østrig (94/C 250/06)I sag E-3/94: Alexander Flandorfer Friedman, Erna Flandorfer Friedman og GFG Bau Dachdecker Spengler GmbH, Wien, mod Republikken Østrig - angående en anmodning om afgørelse af domstolskompetence, om retshjælp, herunder beskikkelse af advokat, samt påstand om, at Republikken Østrig har overtrådt artikel 6, 7, 28, stk. 2 og 3, 31 og 34 i EØS-aftalen og artikel 8, stk. 1, og 12, i Europarådets menneskerettighedskonvention - har Domstolen, sammensat af præsident Leif Sevón og dommerne Björn Haug, Thór Vilhjálmsson (forberedelsesdommer), Kurt Herndl og Sven Norberg samt justitssekretær Karin Hökborg den 15. juni 1994 afsagt en kendelse, hvis konklusion lyder som følger:1. Sagen afvises undtagen for så vidt angår anmodningen om retshjælp.2. Sagen afslås for så vidt angår anmodningen om retshjælp.3. Sagen slettes fra Domstolens retsregister.4. Sagsøgerne tilpligtes at betale deres egne sagsomkostninger.


text:
13.10.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 361/16
 Sag anlagt den 11. august 2014 — Makhlouf mod Rådet
 (Sag T-592/14)
 2014/C 361/22
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Ehab Makhlouf (Damaskus, Syrien) (ved advokaterne E. Ruchat og C. Cornet d’Elzius)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagsøgerens søgsmål fremmes til realitetsbehandling og tages til følge.
 —
 Det fastslås følgelig, at Den Europæiske Union skal erstatte hele den af sagsøgeren lidte skade med et beløb på 10 000 EUR.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1.
 Med det første anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at de omtvistede foranstaltninger er ulovlige, for så vidt som de (i) tilsidesætter begrundelsespligten i henhold til artikel 296 TEUF og artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, og (ii) krænker sagsøgerens ejendomsret som fastsat i artikel 1 i tillægsprotokol nr. 1 til konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (herefter »EMRK«) og artikel 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og sagsøgerens ret til beskyttelse af ære og omdømme som fastsat i EMRK’s artikel 8 og 10.
 2.
 Med det andet anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at der består en direkte årsagsforbindelse mellem den skade, han har lidt, og de foranstaltninger, som Rådet for Den Europæiske Union har truffet.
 3.
 Med det tredje anbringende har sagsøgeren subsidiært gjort gældende, at der findes en ordning for objektivt ansvar for Den Europæiske Union.


text:
28.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 441/15
 Rettens dom af 18. oktober 2016 — Crown Equipment (Suzhou) og Crown Gabelstapler mod Rådet
 (Sag T-351/13) (1)
 ((Dumping - import af håndbetjente palletrucks og væsentlige dele dertil med oprindelse i Kina - endelig antidumpingtold - annullationssøgsmål - umiddelbart berørt - individuelt berørt - formaliteten - fastlæggelse af den normale værdi - artikel 2, stk. 7, litra a), i forordning (EF) nr. 1225/2009 - reglen om den lavest mulige told - artikel 9, stk. 4, i forordning nr. 1225/2009 - begrundelsespligt))
 (2016/C 441/18)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd (Suzhou, Kina) og Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG (Roding, Tyskland) (ved advokaterne K. Neuhaus, H.-J. Freund og B. Ecker)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved S. Boelaert og B. Driessen, som befuldmægtigede, bistået af solicitor B. O’Connor og advokat S. Gubel)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Komissionen (ved M. França og T. Maxian Rusche, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 372/2013 af 22. april 2013 om ændring af gennemførelsesforordning (EU) nr. 1008/2011 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af håndbetjente palletrucks og væsentlige dele dertil med oprindelse i Folkerepublikken Kina efter en delvis interimsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1225/2009 (EUT L 112, s. 1).
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd og Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG bærer deres egne omkostninger og betaler Rådet for Den Europæiske Unions omkostninger.
 3)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 252 af 31.8.2013.


text:
C 144/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.6.2002
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling) (Femte Afdeling)
 af 30. april 2002
 af 25. april 2002
 i sag C-400/00, Club-Tour, Viagens e Turismo SA mod
 Alberto Carlos Lobo Gonçalves Garrido, procesdeltager: i de forenede sager C-418/00 og C-419/00, Kommissionen
 Club Med Viagens Lda (anmodning om præjudiciel afgørel- for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Repu-
 se fra Tribunal Judicial da Comarca do Porto) (1) blik (1)
 (»Direktiv 90/314/EØF — pakkerejser, herunder pakkeferier (»Traktatbrud — fællesskabsordning for bevarelse og for-
 og pakketure — begreberne »pakkerejse««og »en på forhånd valtning af fiskeressourcerne — inspektion af fiskerflåden
 fastlagt kombination«) og kontrol med landinger (artikel 5, stk. 2, i forordning
 (EØF) nr. 170/83, artikel 1, stk. 1, i forordning (EØF)
 nr. 2241/87, artikel 9, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 3760/
 (2002/C 144/14) 92 og artikel 2 i forordning (EØF) nr. 2847/93) — forsinket
 suspension af fiskeri (artikel 11, stk. 1 og 2, i forordning
 nr. 2241/87 og artikel 21, stk. 1 og 2, i forordning nr. 2847/
 (Processprog: portugisisk) 93) — ingen straffesag eller administrativ foranstaltning
 mod de ansvarlige for kvoteoverskridelser (artikel 1, stk. 2, i
 forordning nr. 2241/87 og artikel 31 i forordning nr. 2847/
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- 93«)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (2002/C 144/15)
 I sag C-400/00, angående en anmodning, som Tribunal Judicial
 da Comarca do Porto (Portugal) i medfør af artikel 234 EF har (Processprog: fransk)
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
 Club-Tour, Viagens e Turismo SA mod Alberto Carlos Lobo
 Gonçalves Garrido, procesdeltager: Club Med Viagens Lda, at (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af gjort i Samling af Afgørelser)
 artikel 2, nr. 1, i Rådets direktiv 90/314/EØF af 13. juni 1990
 om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure (EFT
 L 158, s. 59), har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af
 afdelingsformanden, F. Macken, og dommerne C. Gulmann
 (refererende dommer) og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvo-
 I de forenede sager C-418/00 og C-419/00, Kommissionen for
 kat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den 30. april 2002
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: T. van Rijn og
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 B. Mongin) mod Den Franske Republik (befuldmægtigede:
 C. Vasak og G. de Bergues), angående en påstand om, at det
 1) Begrebet »pakkerejse« i artikel 2, nr. 1, i Rådets direktiv fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser
 90/314/EØF af 13. juni 1990 om pakkerejser, herunder i henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 170/
 pakkeferier og pakketure, skal fortolkes således, at det omfatter 83 af 25. januar 1983 om en fællesskabsordning for bevarelse
 rejser, der er arrangeret af en formidler efter anmodning fra en og forvaltning af fiskeressourcerne (EFT L 24, s. 1), artikel 1 og
 forbruger eller en begrænset gruppe forbrugere i overensstemmel- artikel 11, stk. 1 og 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 2241/87
 se med deres ønsker. af 23. juli 1987 om fastsættelse af visse foranstaltninger til
 kontrol af fiskeri (EFT L 207, s. 1), artikel 9, stk. 2, i Rådets
 forordning (EØF) nr. 3760/92 af 20. december 1992 om en
 2) Begrebet »en på forhånd fastlagt kombination« i artikel 2, fællesskabsordning for fiskeri og akvakultur (EFT L 389, s. 1),
 nr. 1, i direktiv 90/314 skal fortolkes således, at det omfatter og artikel 2, artikel 21, stk. 1 og 2, og artikel 31 i Rådets
 kombinationer af turistmæssige ydelser, der var sammensat på forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om
 det tidspunkt, hvor kontrakten blev indgået mellem formidleren indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik
 og kunden. (EFT L 261, s. 1) (sag C-418/00) og sine forpligtelser i henhold
 til artikel 9, stk. 2, i forordning nr. 3760/92 og artikel 2, 21
 og 31 i forordning nr. 2847/93, sammenholdt med Rådets
 (1) EFT C 372 af 23.12.2000. forordning (EF) nr. 3362/94 af 20. december 1994 om
 fastsættelse for 1995 af de samlede tilladte fangstmængder for
 visse fiskebestande og grupper af fiskebestande samt af visse
 betingelser for fiskeri af disse fangstmængder (EFT L 363, s. 1)
 ---pagebreak--- 15.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 144/11
 og Rådets forordning (EF) nr. 3074/95 af 22. december 1995 vidt angår fangstårene 1991-1993, og sine forpligtelser i
 om fastsættelse for 1996 af de samlede tilladte fangstmængder henhold til artikel 21, stk. 1 og 2, i forordning nr. 2847/93,
 for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande samt af for så vidt angår fangstårene 1994-1996, idet den ikke har
 visse betingelser for fiskeri af disse fangstmængder (EFT L 330, nedlagt foreløbigt forbud mod fiskeri fra fiskerfartøjer under
 s. 1) (sag C-419/00), fransk flag eller registreret på fransk territorium, selv om de
 foretagne fangster måtte antages at have opbrugt kvoten, og
 ikke har forbudt fiskeriet endeligt, selv efter at kvoten var
 overskredet betydeligt.
 — idet den ikke har fastsat egnede regler for udnyttelsen af
 de kvoter, som den fik tildelt for fangstårene 1991-1994 Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold
 (sag C-418/00) samt for 1995 og 1996 (sag C-419/00) til artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 2241/87, for så vidt angår
 fangstårene 1991-1993, og sine forpligtelser i henhold til
 artikel 31 i forordning nr. 2847/93, for så vidt angår
 — idet den ikke har sikret overholdelsen af fællesskabsbe- fangstårene 1994-1996, idet den ikke har anlagt straffesager
 stemmelserne om bevarelse af fiskearterne ved en kontrol eller truffet administrative foranstaltninger mod skippere eller
 af fiskeriet og ved en passende inspektion af landinger og enhver anden, der er ansvarlig for fiskeri, efter at der er nedlagt
 registrering af fangster fiskeriforbud.
 2) Den Franske Republik betaler sagsomkostningerne.
 — idet den ikke har nedlagt foreløbigt forbud mod fiskeri
 fra fiskerfartøjer under fransk flag eller registreret på
 fransk territorium, selv om de foretagne fangster måtte (1) EFT C 4 af 6.1.2001.
 antages at have opbrugt kvoten, og ikke har forbudt
 fiskeriet endeligt, selv efter at kvoten var overskredet
 betydeligt, såvel for fangstårene 1991-1994 (sag C-418/
 00) samt for 1995 og 1996 (sag C-419/00), og
 — idet den ikke har anlagt straffesag eller truffet administra-
 tive foranstaltninger mod de skippere eller enhver anden, DOMSTOLENS KENDELSE
 der er ansvarlig for fiskeri, som blev foretaget efter
 fiskeriforbud for fangstårene 1991-1994 (sag C-418/00)
 (Femte Afdeling)
 samt for 1995 og 1996 (sag C-419/00),
 af 4. marts 2002
 har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 manden, P. Jann, og dommerne D.A.O. Edward (refererende i sag C-175/00 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 dommer) og M. Wathelet; generaladvokat: C. Stix-Hackl; Arbeidshof te Antwerpen): Marie-Josée Verwayen-Boelen
 justitssekretær: R. Grass, den 25. april 2002 afsagt dom, hvis mod Rijksdienst voor Arbeidsvoorziening (1).
 konklusion lyder således:
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3 — spørgsmål, hvis
 besvarelse udelukker enhver rimelig tvivl — artikel 67, stk.
 3, i forordning (EØF) nr. 1408/71 — sammenlægning af
 1) Den Franske Republik har for fangstårene 1991-1996 tilside-
 forsikrings- eller beskæftigelsesperioder med henblik på
 sat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets
 erhvervelse af ret til ydelser ved arbejdsløshed — betingelsen
 forordning (EØF) nr. 170/83 af 25. januar 1983 om en
 om, at forsikrings- eller beskæftigelsesperioderne senest har
 fællesskabsordning for bevarelse og forvaltning af fiskeressour-
 været tilbagelagt efter den lovgivning, i henhold til hvilken
 cerne, artikel 1, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2241/
 ydelserne begæres)
 87 af 23. juli 1987 om fastsættelse af visse foranstaltninger
 til kontrol af fiskeri, artikel 9, stk. 2, i Rådets forordning (EØF)
 nr. 3760/92 af 20. december 1992 om en fællesskabsordning (2002/C 144/16)
 for fiskeri og akvakultur og artikel 2 i Rådets forordning (EØF)
 nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en
 kontrolordning under den fælles fiskeripolitik, idet den ikke har (Processprog: nederlandsk)
 fastsat egnede regler for udnyttelsen af de kvoter, som den fik
 tildelt, og idet den ikke har sikret overholdelsen af fællesskabsbe- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 stemmelserne om bevarelse af fiskearterne ved en kontrol af gjort i Samling af Afgørelser)
 fiskeriet og ved en passende inspektion af landinger og
 registrering af fangster.
 Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold I sag C-175/00, angående en anmodning, som Arbeidshof te
 til artikel 11, stk. 1 og 2, i forordning nr. 2241/87, for så Antwerpen (Belgien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til


text:
9.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 81/2
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie (Polen) den 1. juli 2014 — ASPROD sp. z o.o. mod Dyrektor Izby Celnej w Szczecinie
 (Sag C-313/14)
 (2015/C 081/03)
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: ASPROD sp. z o.o.
 Sagsøgt: Dyrektor Izby Celnej w Szczecinie
 Ved afgørelse af 3. december 2014 fastslog Domstolen (Anden Afdeling), at artikel 27, stk. 1, litra f), i Rådets direktiv 92/83/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer (1) skal fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter den i denne bestemmelse fastsatte fritagelse fra den harmoniserede punktafgift er underlagt betingelsen om, at den berørte person råder over en afgørelse fra skattemyndighederne, der fastsætter den mængde af de i medfør af denne bestemmelse afgiftsfritagne produkter, som det er tilladt at forbruge.
 (1) EFT L 316, s. 21.


text:
28.9.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 233/21
 Slettelse af sag C-76/02 (1) Slettelse af sag C-121/02 (1)
 (2002/C 233/38) (2002/C 233/39)
 Ved kendelse af 2. juli 2002 har præsidenten for De Europæiske
 Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-76/02, Kommissio- Ved kendelse af 10. juli 2002 har præsidenten for De
 nen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-121/
 skal slettes af registeret. 02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Storhertugdømmet Luxembourg, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 109 af 4.5.2002.
 (1) EFT C 131 af 1.6.2002.


text:
20.10.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 247/27
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 12. september 2007 — Neumann mod KHIM (Form af et mikrofonhoved)
 (Sag T-358/04) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om et tredimensionelt EF-varemærke med et mikrofonhoveds form - absolut registreringshindring - manglende fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2007/C 247/42)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Georg Neumann GmbH (Berlin, Tyskland) (ved avocat R. Böhm)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 17. juni 2004 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag nr. R 919/2002-2), vedrørende afslag på en ansøgning om registrering som EF-varemærke af et tredimensionalt tegn med form af et mikrofonhoved.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Georg Neumann GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 284 af 20.11.2004.


text:
Nr . C 189/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 7 . 95
 1971 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte
 indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter ( 2 ), idet bestemmelser om virksomhed som tandlæge ( 3 ), idet den
 provinsforvaltningen i Ascoli Piceno underhånden afslut ved lov nr. 471 af 31 . oktober 1988 for så vidt angår
 tede kontrakt om det ellevte og det tolvte supplerende medicinske og kirurgiske kandidater har udsat den frist, der
 projekt til færdiggørelse af motortrafikvej sstrækningen er fastlagt i nævnte artikel 19, til det akademiske år 1984/85 ,
 » Ascoli-Mare «, betegnet » IV-delprojekt 5134 «, og undlod har Domstolen ( Femte Afdeling ), sammensat af afdelings
 af offentliggøre en udbudsbekendtgørelse i De Europæiske formanden, C. Gulmann, og dommerne P. Jann, J. C.
 Fællesskabers Tidende, har Domstolen, sammensat af Moitinho de Almeida, D. A. O. Edward ( refererende
 præsidenten, G. C. Rodriguez Iglesias, afdelingsformæn dommer ) og J. -P. Puissochet; generaladvokat: P. Léger;
 dene F. A. Schockweiler ( refererende dommer ), P. J. G. justitssekretær : fuldmægtig L. Hewlett, den 1 , juni 1995
 Kapteyn og P. Jann samt dommerne G. F. Mancini , C. N. afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 Kakouris, J. C. Moitinho de Almeida, J. L. Murray, J. -P.
 Puissochet, G. Hirsch og H. Ragnemalm; generaladvokat:
 1 . Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser
 M. B. Elmer; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den
 18 . maj 1 995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : efter artikel 19 i Rådets direktiv 78/686/EØF af 25. juli
 1978 — om gensidig anerkendelse af eksemansbeviser,
 certifikater og andre kvalifikationsbeviser for tandlæger
 1 . Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser og om foranstaltninger, der skal lette den faktiske
 efter Rådets direktiv 71 /305/EØF af 26 . juli 1971 om udøvelse af retten til etablering og fri udveksling af
 samordning af fremgangsmåderne med hensyn til ind tjenesteydelser — og efter artikel 1 i Rådets direktiv
 gåelse af offenltige bygge- og anlægskontrakter, idet 78/687/EØF af 25. juli 1978 — om samordning af de
 provinsforvaltningen i Ascoli Piceno afsluttede kontrakt administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om
 underhånden om det ellevte og tolvte supplerende virksomhed som tandlæge — idet den ved lov nr. 471 af
 projekt til færdiggørelse af motortrafikvejsstrækningen 31 . oktober 1988 for så vidt angår medicinske og
 » Ascoli-Mare «, betegnet » IV-delprojekt 5134 « og und kirurgiske kandidater har udsat den frist, der er fastlagt i
 lod at offentliggøre en udbudsbekendtgørelse i De nævnte artikel 19 .
 Europæiske Fællesskabers Tidende .
 2 . Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 2 . Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (M EFT nr . C 70 af 12 . 3 . 1993 .
 (>) EFT nr . C 90 af 26 . 3 . 1994 . ( 2 ) EFT nr . L 233 af 24 . 8 . 1978 , s . 1 .
 ( 2 ) EFT nr . L 185 af 16 . 8 . 1971 , s . 5 . (-') EFT nr . L 233 af 24 . 8 . 1978 , s . 10 .
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 ( Femte Afdeling )
 (Tredje Afdeling )
 af 1 , juni 1995
 af 1 , juni 1995
 i sag C-40/93 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber mod Den Italienske Republik (*) i sag C-459/93 , Hauptzollamt Hamburg-St. Annen mod
 Thyssen Haniel Logistic GmbH ( anmodning om præjudiciel
 (Traktatbrud — direktiv 78/686/EØF og 78/687/EØF) afgørelse fra Bundesfinanzhof) (*)
 ( 95 /C 189/03 ) (Fælles toldtarif— Rådets forordning (EØF) nr. 361 8/86 —
 toldposition 21 07 og 30 03 — blandinger af aminosyrer,
 (Processprog: italiensk) der anvendes til fremstilling af infusionsvæsker)
 95/C 189/04 )
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) (Processprog: tysk)
 I sag C-40/93 , Kommissionen for De Europæiske Fælles (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 skaber, ved Enrico Traversa, som befuldmægtiget, mod Den offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 Italienske Republik, ved Umberto Leanza, som befuldmæg
 tiget, hvori der er nedlagt påstand om, at det fastslås, at Den
 Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser efter I sag C-459/93 , angående en anmodning, som Bundesfi
 artikel 19 i Rådets direktiv 78/686/EØF af 25 . juli 1978 om nanzhof i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har indgivet
 gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag
 andre kvalifikationsbeviser for tandlæger og om foranstalt Hauptzollamt Hamburg-St. Annen mod Thyssen Haniel
 ninger, der skal lette den faktiske udøvelse af retten til Logistic GmbH at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 etablering og fri udveksling af tjenesteydelser ( 2 ) og efter fortolkningen af pos . 21 07 og 30 03 i den fælles toldtarif
 artikel 1 i Rådets direktiv 78/687/EØF af 25 . juli 1978 om som affattet i Rådets forordning ( EØF ) nr. 3618/86 af


text:
1.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/30
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Judecătoria Focșani (Rumænien) den 24. februar 2010 — Frăsina Bejan mod Tudorel Mușat
 (Sag C-102/10)
 2010/C 113/47
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Judecătoria Focșani
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Frăsina Bejan
 Sagsøgt: Tudorel Mușat
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er bestemmelserne i artikel 40a i lov nr. 136/1995 (1) og artikel 1-6, herunder navnlig artikel 3 og artikel 6, i dekret nr. 3111/2004 fra Comisia de Supraveghere a Asigurărilor (2) (forsikringstilsynet), sammenholdt med artikel 10, stk. 3, i lov nr. 136/1995 i strid med bestemmelserne i artikel 169 TEUF (tidligere artikel 153 EF)?
 2)
 I et tilfælde hvor en medlemsstats nationale lovgivning foreskriver, at skadelidte ikke har ret til erstatning på grundlag af aftalen om ansvarsforsikring for motorkøretøjer i følgende situationer:
 ulykken er sket med fortsæt, ulykken er sket samtidigt med, at der er blevet begået forhold, som i henhold til lovbestemmelser om færdsel på offentlige veje anses for strafbare forsætlige forhold, ulykken er sket, mens gerningsmanden til den forsætlige overtrædelse forsøgte at flygte fra ordensmagten, den person, som er ansvarlig for realiseringen af skaderne, førte køretøjet uden den forsikredes samtykke,
 er sådanne bestemmelser da ikke alt for restriktive med henblik på at gennemføre det tilsigtede mål (social beskyttelse, som består i at sikre, at en skadelidt opnår erstatning ved ødelæggelse af hans ejendom), og går de ikke videre end nødvendigt med henblik på at nå dette mål?
 3)
 Dersom spørgsmål 2) besvares benægtende, bringer den pålagte restriktion ikke en skadelidt i en situation, som indebærer forskelsbehandling i forhold til statsborgere fra andre EU-medlemsstater, som kun er udelukket fra at opnå erstatning i de situationer, som er angivet i artikel 2, stk. 1, første, andet og tredje led, i Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (3)?
 4)
 Udgør de udelukkelser fra den forsikrede risiko, som følger af den nationale lovgivning i sådanne situationer, en begrænsning af etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser som omhandlet i artikel 49 TEUF (tidligere artikel 43 EF) og 56 TEUF (tidligere artikel 49 EF) sammenholdt med Rådets direktiv 92/49/EØF af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring (4) [og om ændring af direktiv 73/239 og 88/357] (tredje skadesforsikringsdirektiv)?
 5)
 I en situation hvor den nationale ret i en EU-medlemsstat foreskriver, at en person, som har lidt skade ved et færdselsulykke, kan anmode den ansvarlige person om at dække udgifterne til reparation eller i givet fald at erstatte køretøjet, samt at dække alle andre udgifter i forbindelse hermed, kan den omstændighed, at forsikringsgiveren fritages for pligten til umiddelbart at betale erstatning til en person, som har lidt skade som følge af en færdselsulykke (så snart ulykken er sket), idet forsikringsgiveren derefter alt afhængig af, hvorledes tvisten løses, og hvorledes det fastlægges hvem, der er ansvarlig for skaderne, har regres med henblik på en hurtig og effektiv løsning af erstatningssager og med henblik på så vidt muligt at undgå en bekostelig retssag, som kan gøre det umuligt for parterne at gøre deres rettigheder gældende også i en situation, hvor bestemmelserne i direktiv 2003/8/EF (5) og henstilling R (81) 7 og (93) 1 ville finde anvendelse, anses for at udgøre misbrug og for at være i strid med »betragtningerne« til samtlige direktiver om ansvarsforsikring for motorkøretøjer?
 6)
 Dersom femte spørgsmål besvares benægtende, er et sådant svar ikke i strid med »betragtning« 21 til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/14/EF (6) af 11. maj 2005 [om ændring af Rådets direktiv 72/166/EØF, 84/5/EØF, 88/357/EØF og 90/232/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/26/EF] om ansvarsforsikring for motorkøretøjer?
 7)
 Kan sagsøgerens udelukkelse fra erstatning i den foreliggende sag på grundlag af aftalen om ansvarsforsikring for motorkøretøjer bringe sagsøgeren i en situation, som indebærer forskelsbehandling i forhold til andre personer, som opnår erstatning selv i en situation, hvor den for skaden ansvarlige person forbliver ukendt eller ikke er forsikret, henset til at sagsøgeren har betalt betydelige beløb for såvel en obligatorisk ansvarsforsikring for motorkøretøjer som for en fakultativ police, og hans ejendom alligevel ikke er forsikret?
 8)
 Er det alene den nationale ret, som har kompetence til at afgøre, om et organ som det omhandlede forsikringsselskab opfylder de kriterier, som muliggør, at bestemmelserne i et direktiv, som har direkte virkning, kan gøres gældende over for dette selskab? Dersom dette spørgsmål besvares bekræftende, hvilke kriterier finder da anvendelse med henblik herpå?
 9)
 Kan den manglende gennemførelse af direktiv 2005/14/EF (hvis frist for gennemførelse udløb den 11.6.2007) i en EU-medlemsstats nationale lovgivning, herunder navnlig bestemmelserne i »betragtning« 20-22, være til skade for sagsøgeren, idet der herved sker en tilsidesættelse af hans grundlæggende rettighed, nemlig ejendomsretten, selv om Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/103/EF (7) [af 16. september 2009 om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse] nu har ophævet direktiv 72/166/EØF, 84/5/EØF, 90/232/EØF, 2000/26/EF og 2005/14/EF, idet de bestemmelser, som denne ret har henvist til, alle er at finde i det nye EF-direktiv, som i videre udstrækning end de ophævede bestemmelse beskytter rettighederne for en person, som har lidt skade som følge af en færdselsulykke?
 10)
 Kan den nationale ret ex officio gøre gældende, at der er sket en tilsidesættelse af en fællesskabsbestemmelse og erklære en bestemmelse om udelukkelse fra en forsikret risiko for ugyldig i en situation, hvor skadelidte, dvs. forbrugeren, ikke er blevet oplyst om udelukkelsesbestemmelserne (situationer, hvor forsikringen ikke gælder, hvilket er i strid med bestemmelserne i direktiv 2005/14) samt i en situation, hvor forsikringsselskabet har fastsat flere udelukkelser, end hvad der er foreskrevet i rammeloven om forsikring, lov nr. 136/1995, selv om sagsøgeren for retten ikke har nedlagt påstand om, at bestemmelsen erklæres for ugyldig, og selv om den nationale lovgivning har gennemført bestemmelserne i direktiv 93/13/EF (8) ved lov nr. 193/2000 (9) — Monitorul Oficial al României (Rumæniens Moniteur officiel), del I af [10.11.2000, nr. 560] (suppleret ved lov nr. 363/2006 om urimelige vilkår i aftaler indgået mellem erhvervsdrivende og forbrugere — Monitorul Oficial af 28.12.2007, nr. 899)?
 (1) Lov nr. 136/1995 om forsikring og genforsikring i Rumænien, Monitorul Oficial af 30.12.1995, nr. 303, del I.
 (2) Monitorul Oficial af 23.12.2004, del I.
 (3) Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30.12.1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (EFT 1984 L 8, s. 17).
 (4) Rådets direktiv 92/49/EØF af 18.6.1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (tredje skadesforsikringsdirektiv) (EFT L 228, s. 1).
 (5) Rådets direktiv 2002/8/EF af 27.1.2003 om forbedret adgang til domstolene i grænseoverskridende tvister gennem fastsættelse af fælles mindsteregler for retshjælp i forbindelse med tvister af denne art (EFT L 26, s. 41).
 (6) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/14/EF af 11.5.2005 om ændring af Rådets direktiv 72/166/EØF, 84/5/EØF, 88/357/EØF og 90/232/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/26/EF om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (EUT L 149, s. 14).
 (7) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/103/EF af 16.9.2009 om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse (EUT L 263, s. 11).
 (8) Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT L 95, s. 29).
 (9) Lov nr. 193/2000 urimelige vilkår i aftaler indgået mellem erhvervsdrivende og forbrugere — Monitorul Oficial af 10.11.2000, nr. 560, suppleret ved lov nr. 363/2007 om bekæmpelse af erhvervsdrivendes anvendelse af urimelige praksisser over for forbrugerne og om harmonisering af bestemmelserne for at bringe dem i overensstemmelse med EU-bestemmelserne om beskyttelse af forbrugerne, Monitorul Oficial af 28.12.2007, nr. 899 del I.


text:
24.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/2
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 4. december 2008 — Theologos-Grigorios Chatzithanasis mod Ypourgos Ygeias kai Koinonikis Allilengyis, OEEK (Organismos Epangelmatikis Ekpaidefsis kai Katartisis) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Symvoulio tis Epikrateias (Grækenland))
 (Sag C-151/07) (1)
 (Direktiv 92/51/EØF - anerkendelse af eksamensbeviser - studier, der er gennemført ved et »frit studiecenter«, der ikke er anerkendt som uddannelsesinstitution i værtsmedlemsstaten - optiker)
 (2009/C 19/03)
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Symvoulio tis Epikrateias
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Theologos-Grigorios Chatzithanasis
 Sagsøgte: Ypourgos Ygeias kai Koinonikis Allilengyis, OEEK (Organismos Epangelmatikis Ekpaidefsis kai Katartisis)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Symvoulio tis Epikratias — fortolkning af artikel 149 EF og artikel 150 EF samt af Rådets direktiv 92/51/EØF af 18. juni 1992 om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direktiv 89/48/EØF (EFT L 209, s. 25) — nægtelse af godkendelse i værtsmedlemsstaten af eksamensbevis for erhvervsuddannelser, der er udstedt af en anden medlemsstat, og som giver ret til at udøve erhverv som optiker i den medlemsstat, hvor eksamensbeviset er blevet udstedt — uddannelsen hovedsageligt gennemført ved et institut, som lovligt udøver virksomhed i værtsmedlemsstaten, men som i henhold til denne medlemsstats lovgivning ikke er anerkendt som uddannelsesinstitution
 Konklusion
 Artikel 1, litra a), artikel 3 og 4 i Rådets direktiv 92/51/EØF af 18. juni 1992 om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direktiv 89/48/EØF, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/19/EF af 14. maj 2001, skal fortolkes således, at de kompetente myndigheder i en værtsmedlemsstat i henhold til direktivets artikel 3, med forbehold af samme direktivs artikel 4, er forpligtet til at anerkende et eksamensbevis udstedt af en kompetent myndighed i en anden medlemsstat, selv om dette eksamensbevis attesterer en uddannelse, der helt eller delvis er opnået ved en institution i værtsmedlemsstaten, der ifølge sidstnævnte stats lovgivning ikke er anerkendt som uddannelsesinstitution.
 (1) EUT C 117 af 26.5.2007.


text:
14.12.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 367/31
 Appel iværksat den 20. september 2013 af AN til prøvelse af Personalerettens dom af 11. juli 2013 i sag F-111/10, AN mod Kommissionen
 (Sag T-512/13 P)
 2013/C 367/55
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: AN (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne É. Boigelot og R. Murru)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 —
 Dom afsagt af EU-personaleretten (Anden Afdeling) den 11. juli 2013 i sag F-111/10, AN mod Kommissionen, ophæves.
 —
 Sagen hjemvises til Personaleretten.
 —
 Indstævnte tilpligtes at betale sagsomkostningerne i førsteinstans og i appelsagen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har appellanten fremsat to anbringender.
 1)
 Første anbringende om en tilsidesættelse af begrundelsespligten ved Personalerettens prøvelse af det anbringende, der blev gjort gældende i førsteinstans, vedrørende ulovligheden af undersøgelsen rettet mod sagsøgeren, idet Personalerettens begrundelse i præmis 95 og 96 i den anfægtede dom var fejlagtig, eller i det mindste utilstrækkelig og mangelfuld.
 2)
 Andet anbringende om Personalerettens urigtige gengivelse af faktiske omstændigheder og beviser, både når Personaleretten konkluderer, at sagsøgeren havde ret til beskyttelse i henhold til artikel 22a, stk. 3, i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union og når Personaleretten fastslog, at sagsøgeren ikke har tilvejebragt det mindste indicium for, at den administrative undersøgelse rettet mod sagsøgte var blevet indledt som repressalier (vedrørende præmis 87, 88 og 94 i den anfægtede dom).


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/9
 Domstolens dom (tredje Afdeling) af 11. juli 2013 — Europa-Kommissionen mod Stichting Administratiekantoor Portielje og Gosselin Group NV
 (Sag C-440/11 P) (1)
 (Appel - konkurrence - karteller - artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 - markedet for internationale flyttetjenester i Belgien - direkte og indirekte prisfastsættelse, opdeling af markedet og manipulation med udbudsprocedurerne - ulovlig adfærd tilregnet den enhed, som kontroller selskabsandelene - begrebet »virksomhed« - formodning om faktisk udøvelse af en bestemmende indflydelse - konkurrencebegrænsende formål - retningslinjerne vedrørende påvirkning af handelen mellem medlemsstaterne - retningslinjerne for beregning af bøder (2006) - formildende omstændigheder)
 2013/C 252/13
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Appellant: Europa-Kommissionen (ved A. Bouquet, S. Noë og F. Ronkes Agerbeek, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Stichting Administratiekantoor Portielje (ved advocaten D. Van hove, F. Wijckmans, S. De Keer og H. Burez) og Gosselin Group NV
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 16. juni 2011 i forenede sager T-208/08 og T-209/08, Gosselin Group og Stichting Administratiekantoor Portielje mod Kommissionen, hvorved Retten i sag T-208/08 annullerede Kommissionens beslutning K(2008) 926 endelig af 11. marts 2008 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/38.543 — Internationale flyttetjenesteydelser), idet den konstaterede at Gosselin Group NV deltog i en overtrædelse af artikel 81, stk. 1, EF i perioden fra 30. oktober 1993 til 14. november 1996, og i sag T-209/08 annullerede afgørelse K(2008) 926, som ændret ved afgørelse K(2009) 5810, for så vidt som denne vedrørte Stichting Administratiekantoor Portielje
 Konklusion
 1)
 Punkt 4 og 6 i konklusionen i dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 16. juni 2011, Gosselin Group og Stichting Administratiekantoor Portielje mod Kommissionen (forenede sager T-208/08 og T-209/08), ophæves.
 2)
 Europa-Kommissionen frifindes i søgsmålet anlagt af Stichting Administratiekantoor Portielje i sag T-209/08.
 3)
 Stichting Administratiekantoor Portielje betaler omkostningerne i første instans i sag T-209/08 og omkostningerne i appelsagen.
 (1) EUT C 331 af 12.11.2011.


text:
7.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 102/45
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 25. februar 2014 — García Domínguez mod Kommissionen
 (Sag F-155/12) (1)
 ((Personalesag - udvælgelsesprøve - meddelelse om udvælgelsesprøve EPSO/AD/215/11 - ikke opført på reservelisten - begrundelse for afgørelse om afslag på ansøgning - princippet om ligebehandling - interessekonflikt))
 2014/C 102/66
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Luis García Domínguez (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne S. Rodrigues og A. Tymen)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved B. Eggers og G. Gattinara)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at opføre sagsøgeren på reservelisten for udvælgelsesprøve EPSO/AD/215/11
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes, idet søgsmålet er åbenbart ugrundet.
 2)
 Luis García Domínguez bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 63 af 2.3.2013, s. 26.


text:
22.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 52/49
 Sag anlagt den 7. januar 2014 — Aluminios Cortizo og Cortizo Cartera mod Kommissionen
 (Sag T-1/14)
 2014/C 52/94
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøgere: Aluminios Cortizo, SAU (Extramundi, Spanien) og Cortizo Cartera, SL (Extramundi, Spanien) (ved advokat A. Beiras Cal)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Retsakten annulleres i sin helhed.
 —
 Subsidiært annulleres påbuddet om tilbagebetaling af støtten.
 —
 Subsidiært kvantificeres støtten i overensstemmelse med investorens reelle nettofordel.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den afgørelse, der anfægtes i denne sag, er den samme som i sag T-515/13, Spanien mod Kommissionen (EUT C 336, s. 29)
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført seks anbringender.
 1)
 Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 107 TEUF, idet statsstøtten til investoren ikke er selektiv eller har fordrejende virkninger.
 2)
 Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 296, stk. 2, TEUF, idet der helt er udeladt en begrundelse for at udelukke rederen og/eller skibsværftet som hovedmodtager af støtten.
 3)
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, sammenholdt med princippet om bortfald af fordelen, idet det kræves, at investoren tilbagebetaler støtte, der er overført til en tredjepart.
 4)
 Fjerde anbringende om tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning som følge af Kommissionens skrivelser og passivitet, der skabte en berettiget forventning om, at »SEAF« var lovlig.
 5)
 Femte anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, idet pålæggelsen af en pligt til at tilbagebetale støtte, der ikke er modtaget/overført af investoren, udgør en konfiskation uden noget retligt grundlag.
 6)
 Sjette anbringende om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, idet de foranstaltninger, der er erklæret uforenelige, er blevet godkendt i andre afgørelser.


text:
11.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/30
 Sag anlagt den 20. maj 2014 — Construlink mod KHIM — Wit-Software (GATEWIT)
 (Sag T-351/14)
 2014/C 261/54
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Construlink — Tecnologias de Informação, SA (Lissabon, Portugal) (ved advokat Lopes Rocha)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA (Coimbra, Portugal)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 6. marts 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1059/2013-1) annulleres.
 —
 Varemærkeansøgning nr. 1 0 1 28 262 GATEWIT anses for godkendt i sin helhed.
 —
 Harmoniseringskontoret og indsigeren tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Construlink — Tecnologias de Informação, SA
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »GATEWIT« for tjenesteydelser i klasse 42 — EF-varemærkeansøgning nr. 1 0 1 28 262
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA
 De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Et figurmærket indeholdende ordbestanddelene »wit software« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 38 og 42 og den nationale registrering af firmanavnet »Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA«
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet
 Appelkammerets afgørelse: Indsigelsesafdelingens afgørelse ophævet og afslag på varemærkeansøgningen
 Søgsmålsgrunde:
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 4, i forordning nr. 207/2009.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/49
 Kendelse afsagt af EU-Personaleretten (Tredje Afdeling) den 19. december 2006 — Suhadolnik mod Domstolen
 (Sag F-78/06) (1)
 (Tjenestemænd - ansættelse - udnævnelse - prøvetid - tjenestemand på prøve - fastansættelse - indplacering i lønklasse og på løntrin - overgangsforanstaltninger i vedtægtens bilag XIII - formaliteten)
 (2006/C 331/110)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Simona Suhadolnik (Luxembourg, Luxembourg) (ved avocats S. Rodrigues, A. Jaume og C. Bernard-Glanz)
 Sagsøgt: De Europæiske Fællesskabers Domstol (ved M. Schauss, som befuldmægtiget)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Argio og I. Sulce, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels annullation af Domstolens afgørelse af 22. juli 2005 om fastansættelse af sagsøgeren og om fastsættelse af hendes lønklasse i henhold til artikel 12, stk. 3, i vedtægtens bilag XIII og af hendes løntrin i henhold til den nye affattelse af vedtægtens artikel 32, dels en påstand om omklassificering samt en påstand om erstatning.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 237 af 30.9.2006, s. 17.


text:
7.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Kammergericht Berlin (Tyskland) den 3. november 2015 — Konrad Erzberger mod TUI AG
 (Sag C-566/15)
 (2016/C 090/04)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Kammergericht Berlin
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Konrad Erzberger
 Sagsøgt: TUI AG
 Præjudicielt spørgsmål
 Er det foreneligt med artikel 18 TEUF (forbud mod forskelsbehandling) og artikel 45 TEUF (arbejdstagernes frie bevægelighed), at en medlemsstat kun indrømmer medarbejdere, der er beskæftiget i en virksomheds bedrifter eller koncernvirksomheder i indlandet, valgret og valgbarhed ved valg af medarbejderrepræsentanter til denne virksomheds tilsynsorgan?


text:
C 261/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26.10.2002
 undergivet varmebehandling og anbragt i hermetisk tillukkede Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 beholdere. Det påtales, at ferskner og pærer bestemt til se afsagt den 6. juni 2002 af Commissione Tributaria di
 fremstilling af frugtsalat ikke er blevet undergivet en passende primo grado di Trento — Sjette Afdeling — i sagen
 varmebehandling (pasteurisering eller sterilisering) og er blevet Petrolvilla & Bortolotti Spa, tidligere S.C.D. Srl, Energy
 oplagret i åbne tønder, ligesom produkterne kun har været Service Srl, Panarotta 2002 Srl, Tumedei Spa, NTB Spa
 lagret nogle dage for derefter at blive tilsat frugtsalaten. (tidligere Nuova Tessilbrenta Spa), Hotel Bellavista di
 Tilsidesættelsen af forordningernes bestemmelser er opstået Litterini Valter e Nadia Snc, Cattoni Hotel Plaza di Cattoni
 ved, at produktet er blevet kvalificeret som »mellemprodukt til Giancarlo e C Snc, Villa Luti Srl, Pavarini Components
 fremstilling af frugtsalat«. Et sådant produkt hævdes at være Srl, Tecnopal Srl, Funivie Madonna di Campiglio Spa, mod
 udelukket fra enhver form for støtte fra produktionsåret 1997/ Agenzia delle Entrate (tidligere Direzione delle Entrate)
 1998. Sagsøgeren finder, at Kommissionens opfattelse ikke per la Provincia di Trento
 har støtte i reglerne. Udbetaling af støtte til forarbejdningsvirk-
 somhederne fandt stedt på grundlag af forordning (EF) nr. 504/
 97, hvorefter ferskner i sirup eller pærer i sirup eller pærer i (Sag C-306/02)
 både sirup og naturlig frugtsaft eller blot i naturlig frugtsaft er
 hele eller ituskårne ferskner eller pærer uden sten, som (2002/C 261/10)
 har været undergivet varmebehandling, anbragt i hermetisk
 tillukkede beholdere med dækkevæske af sukkersirup eller af
 naturlig frugtsaft. I bestemmelserne specificerer man hverken
 beholderens beskaffenhed eller varmebehandlingen eller den
 Ved kendelse afsagt den 6. juni 2002, indgået til Domstolens
 endelige bestemmelse. Den italienske regering konkluderer, at
 den finansielle korrektion på 100 % vedrørende produkter, Justitskontor den 27. august 2002, har Commissione Tributa-
 ria di primo grado di Trento — Sjette Afdeling — i sagen
 bestemt til senere fremstilling af frugtsalat og indeholdt i
 Petrolvilla & Bortolotti Spa, tidligere S.C.D. Srl, Energy Service
 tønder på 200 kg, er ulovlig og bør annulleres.
 Srl, Panarotta 2002 Srl, Tumedei Spa, NTB Spa (tidligere
 Nuova Tessilbrenta Spa), Hotel Bellavista di Litterini Valter e
 Nadia Snc, Cattoni Hotel Plaza di Cattoni Giancarlo e C Snc,
 Villa Luti Srl, Pavarini Components Srl, Tecnopal Srl, Funivie
 Madonna di Campiglio Spa, mod Agenzia delle Entrate (tidlige-
 re Direzione delle Entrate) per la Provincia di Trento forelagt
 Den utilstrækkelige lagerkontrol De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Man kan kun hævde, at der foreligger manglende kontrol, Er en flerårig opkrævning af en afgift på 0,75 % p.a. af
 såfremt det viser sig, at de mål, som opstilles i forordningen virksomhedens nettoformue i medfør af lovdekret nr. 324 af
 vedrørende fastsættelsen af de nærmere regler for gennemfø- 30. september 1992, som er begrænset til selskabsformuen
 relsen af ordningen med støtte til fremstilling af en række ifølge den årlige balance, en afgift med tilsvarende økonomisk
 produkter forarbejdet på grundlag af frugt, ikke er opnået. I de virkning som den kapitaltilførselsafgift, der i forvejen opkræves
 konkrete tilfælde nævnes et sådant bevis end ikke. Heraf følger, med den maksimale sats på 1 %, og er den som følge heraf
 at Kommissionens påtale er ganske generel, ikke godtgjort og uforenelig med fællesskabsretten og navnlig med Rådets
 derfor ulovlig. Ud fra et andet synspunkt bør det nævnes, direktiv 69/335/EØF af 17. juli 1969 (1)?
 at EUGFL aldrig har afgivet nogen oplysning vedrørende
 spørgsmålet om, hvorledes der skal gås frem ved udførelsen af
 lagerkontrollen, ligesom spørgsmålet ikke nævnes i forordnin- (1 ) EFT 1969 II, s. 405.
 gerne på området. Heraf følger, at det heller ikke kan hævdes,
 at der foreligger en specifik tilsidesættelse af bestemte metoder
 til den foreskrevne bogholderimæssige undersøgelse. Endelig
 finder den italienske regering det retsstridigt at foretage en
 finansiel kontrol på 10 % på grund af den formodede
 utilstrækkelige gennemførelse af kontrollen.
 Sag anlagt den 5. september 2002 af Kongeriget Sverige
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( 1) EFT L 170 af 29.6.2002, s. 77-80. Kommissionens beslutning om
 at udelukke visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for
 Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (Sag C-312/02)
 (EUGFL), »Garantisektionen«, fra EF-finansiering.
 ( 2) EFT L 144 af 8.6.1991, s. 31.
 ( 3) EFT L 78 af 20.3.1997, s. 14.
 (2002/C 261/11)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 5. sep-
 tember 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæi-
 ---pagebreak--- 26.10.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 261/7
 ske Fællesskaber af Kongeriget Sverige ved A. Kruse og alle berørte landbrugere , og senere er kortafgift blevet
 K. Renman, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i faktureret særskilt. Ansøgningerne er blevet behandlet, og der
 Luxembourg. er bevilget støtte, uanset om kortafgiften er betalt eller ej.
 Landbrugerne har desuden haft nytte af de modtagne kort,
 også i andre sammenhænge end i forbindelse med støtteansøg-
 ninger.
 Kongeriget Sverige har nedlagt følgende påstande:
 — Principalt annulleres i medfør af artikel 230 EF Kommis-
 sionens beslutning 2002/514/EF (1), for så vidt som det i
 (Den subsidiære påstand)
 beslutningen bestemmes, at en udgift på 18 555 850
 SEK, der er opstået i Sverige, ikke skal finansieres af EF.
 — Subsidiært nedsættes det beløb, der skal udelukkes fra EF-
 finansiering, til 11 817 748 SEK. Regeringen gør gældende, at de kortafgifter, der er betalt for
 foderarealer, ikke kan lægges til grund for beregningen af det
 beløb, der er undtaget fra EF-finansieringen. Regeringen finder
 — Mest subsidiært nedsættes det beløb, der skal udelukkes heller ikke, at kortafgifterne for arealer, for hvilke der er
 fra EF-finansiering, til 12 436 091 SEK. søgt om såvel areal- eller husdyrstøtte som miljø- eller
 regionalstøtte, kan indgå i beregningen af det beløb, som er
 undtaget fra EF-finansieringen. Der har heller ikke været fastsat
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. nogen bestemmelse om, at kortafgifterne i første række skulle
 beregnes ud fra det areal, som en ansøgning om arealstøtte
 omfattede. Kommissionens opfattelse savner derfor grundlag i
 den svenske lovgivning om beregningen af afgifterne og fører
 til urimelige konsekvenser. Kommissionens argumentation
 ville desuden indebære, at personer, der søgte om miljøstøtte,
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter skulle betale kortafgift, men ville undgå at skulle betale afgiften,
 hvis de samtidig og for samme areal også søgte arealstøtte.
 (Den principale påstand)
 (Den mest subsidiære påstand)
 Den skrivelse, som er omhandlet i artikel 8, stk. 1, første afsnit,
 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1663/95 ( 2) af 7. juli
 1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning
 (EØF) nr. 729/70 for så vidt angår proceduren for regnskabsaf-
 slutning for EUGFL, Garantisektionen, og som Sverige modtog For det tilfælde, at Domstolen måtte finde, at foderarealer kan
 den 24. oktober 2000, indeholder ingen vurdering af de lægges til grund for beregningen af det beløb, som er
 udgifter, som Kommissionen foreslår udelukket fra EF-finansie- undtaget fra EF-finansieringen, gør regeringen gældende, at
 ring. kortafgifterne for sådanne arealer, for hvilke der er ansøgt om
 såvel areal- eller husdyrstøtte som miljø- eller regionalstøtte, i
 hvert fald ikke kan indgå i denne beregning.
 Pålæggelse af kortafgifter kan ikke betragtes som en administra-
 tiv afgift for behandlingen af støtteansøgningerne og har
 dermed ikke været ensbetydende med en utilstrækkelig efterle-
 velse af artikel 15 i Rådets forordning (EØF) nr. 1765/92 ( 3) (1 ) af 26.6.2002 om at udelukke visse udgifter, som medlemsstaterne
 har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for
 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse
 Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, fra EF-finansiering, EFT
 markafgrøder eller af artikel 30a i Rådets forordning (EØF) nr.
 L 170 af 29.6.2002, s. 77.
 805/68 (4) om den fælles markedsordning for oksekød. De (2 ) EFT L 158 af 8.7.1995, s. 6.
 beløb, som svenske landbrugere er berettigede til i henhold til (3 ) EFT L 181 af 30.6.1992, s. 12.
 fællesskabsbestemmelserne, er betalt fuldt ud til støttemodta- (4 ) EFT 1968 I, af 27.6.1968, s. 179.
 gerne. Det er af grundlæggende betydning, at den svenske
 kortafgift ikke er blevet pålagt for at dække de svenske
 myndigheders administrationsomkostninger. Afgiften er pålagt
 som en godtgørelse for modtagelse af et kort. Betaling af
 kortafgift har ikke været en betingelse for at få en støtteansøg-
 ning behandlet eller imødekommet. Kortene er blevet sendt til


text:
19.6.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 195/39
 Sag anlagt den 25. april 2017 — Gugler mod EUIPO — Gugler France (GUGLER)
 (Sag T-238/17)
 (2017/C 195/53)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Alexander Gugler (Maxdorf, Tyskland) (ved advokat M.-C. Simon)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Gugler France (Besançon, Frankrig)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Alexander Gugler
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »GUGLER« — EU-varemærkeregistrering nr. 3 324 902
 Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 31. januar 2017 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1008/2016-1)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den erklærer EU-varemærkeregistrering nr. 3 324 902 ugyldig og pålægger sagsøgeren at betale de af Gugler France afholdte omkostninger på 550 EUR.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger i forbindelse med sagens behandling for Retten.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 4, og artikel 54, stk.2, i forordning nr. 207/2009.


text:
22.7.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 211/13
 — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- 2. Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkost-
 ninger. ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ifølge EF-traktatens artikel 249, stk. 3, er et direktiv med Kommissionens beslutning K (1999) 2265 endelig udg. af
 hensyn til det tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat, 8. juli 1999 er ifølge artikel 249, stk. 4, EF bindende i alle
 som det rettes til, ligesom medlemsstaterne efter traktatens enkeltheder for Forbundsrepublikken Tyskland, der som adres-
 artikel 10, stk. 1, er forpligtet til at træffe alle almindelige eller sat for beslutningen er forpligtet til uden videre at gennemføre
 særlige foranstaltninger, som er egnede til at sikre opfyldelsen den. Forbundsrepublikken Tyskland har ifølge beslutningens
 af de forpligtelser, som følger af traktaten, eller af retsakter artikel 2 siden den 4. august 1999 konkret været forpligtet til
 foretaget af Fællesskabets institutioner. at træffe alle de nødvendige foranstaltninger for at afskaffe den
 retsstridige ydede statsstøtte og kræve den tilbagebetalt fra
 modtageren. I henhold til artikel 3 skal Forbundsrepublikken
 Selv om de i direktiv 97/36/EF fastsatte frister er udløbet, Tyskland inden to måneder efter meddelelsen af beslutningen
 har Den Italienske Republik endnu ikke vedtaget nationale meddele Kommissionen, hvilke foranstaltninger der er truffet
 bestemmelser til efterkommelse af direktivet, hvorfor Den for at efterkomme beslutningen. De sager, der er anlagt til
 Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser efter direkti- prøvelse af Kommissionens beslutning (1), har ifølge arti-
 vets artikel 2. kel 242 EF ikke opsættende virkning; der er ikke begæret en
 sådan udsættelse, som denne bestemmelse giver mulighed for.
 De forslag, som Forbundsrepublikken Tyskland hidtil har
 (1) EFT L 202 af 20.7.1997, s. 60. fremsat til omsætning af beslutningen, har Kommissionen ikke
 (2) EFT L 298 af 17.10.1989, s. 23. kunnet acceptere. En effektiv tilbagebetaling har heller ikke
 fundet sted inden for den senest fastsatte frist.
 (1) af Forbundsrepublikken Tyskland (C-376/99), af Westdeutsche
 Landesbank Girozentrale (T-228/99) og af Land Nordrhein-
 Westfalen (T-233/99).
 Sag anlagt den 25. maj 2000 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 Tyskland
 (Sag C-209/00)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 24. maj 2000 af Tribunal du travail de Mons
 (2000/C 211/22) (2. afdeling) i sagen Salvatore Stallone mod Office national
 de l’emploi
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 25. maj
 2000 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kom- (Sag C-212/00)
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved ledende juridisk
 konsulent Francisco Santaolalla og Klaus-Dieter Borchardt,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og (2000/C 211/23)
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret C 254, Ved dom afsagt den 24. maj 2000, indgået til Domstolens
 Kirchberg. Justitskontor den 30. maj 2000, har Tribunal du travail de
 Mons (2. afdeling) i sagen Salvatore Stallone mod Office
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: national de l’emploi forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål:
 1. Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat
 sine forpligtelser efter artikel 249 i EF-traktaten og artikel 3
 i Kommissionens beslutning K (1999) 2265 endelig udg. Er EF-traktaten, fællesskabslovgivningen og særligt artikel 1,
 af 8. juli 1999, hvorved en statsstøtte, som Forbundsrepu- litra f), og artikel 68, stk. 2, i Rådets forordning (EF)
 blikken Tyskland har ydet til fordel for Westdeutsche nr. 118/97 (1) af 2. december 1996 med deres nugældende
 Landesbank Girozentrale i perioden 1992 — 1998 blev indhold, eller som de var formuleret mellem den 1. december
 erklæret for uforenelig med fællesmarkedet, idet Forbunds- 1990 og i dag, til hinder for artikel 110, stk. 1, nr. 1 og 2, i
 republikken Tyskland ikke inden for den fastsatte frist har den kongelige anordning af 25. november 1991 vedrørende
 truffet alle de nødvendige foranstaltninger for at afskaffe arbejdsløshed, for så vidt som denne nationale bestemmelse
 statsstøtten og kræve den allerede ydede støtte tilbagebe- stiller krav om, at den sikrede skal bo sammen med visse
 talt. familiemedlemmer, som betingelse for at modtage en højere
 ---pagebreak--- C 211/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22.7.2000
 arbejdsløshedsydelse, og ikke kun betinger denne ydelse af, at eller hvortil staten, de lokale myndigheder eller andre
 den sikrede i overvejende grad eller reelt bidrager til de offentligretlige organer kan udpege mere end halvdelen
 pågældendes forsørgelse? af medlemmerne i administrations-, ledelses- eller
 tilsynsorganet
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2.12.1996 om ændring og — at give mulighed for at anfægte alle de afgørelser, som
 ajourføring af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de
 sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervs-
 træffes af de ordregivende myndigheder, herunder alle
 drivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fælles- de foranstaltninger, der træffes som led i fremgangsmå-
 skabet, og af forordning (EØF) nr. 574/72 om regler til gennemfør- den for indgåelse af en offentlig kontrakt
 else af forordning (EØF) nr. 1408/71 (EFT L 28 af 30.1.1997,
 s. 1).
 — at foreskrive mulighed for, at der kan træffes passende
 forebyggende foranstaltninger i forbindelse med de
 afgørelser, der træffes af de ordregivende myndigheder,
 herunder foranstaltninger, der giver mulighed for at
 suspendere en administrativ afgørelse, hvorved alle
 eventuelle vanskeligheder eller hindringer bringes af
 vejen, navnlig kravet om, at den ordregivende myndig-
 heds afgørelse forinden skal være påklaget.
 Sag anlagt den 30. maj 2000 af Kommissionen for De 2. Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien ninger.
 (Sag C-214/00)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2000/C 211/24)
 De nationale foranstaltninger, hvorved bestemmelserne i direk-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 30. maj tiv 89/665/EØF blev gennemført i spansk ret, og hvorom
 2000 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen Kommissionen på intet tidspunkt har modtaget meddelelse,
 for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Valero Jordana, nemlig lov nr. 29/1998 af 13. juli 1998 om forvaltningsdom-
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og stole, lov nr. 30/1992 af 26. november 1992 om den retlige
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, ordning for offentlige myndigheder og om sagsbehandlingen i
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret. den offentlige forvaltning, som ændret ved lov nr. 4/1999
 af 13. januar 1999, lov nr. 13/1995 af 18. maj 1995 om
 kontrakter indgået af offentlige myndigheder samt den spanske
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: forfatning, har et mere begrænset anvendelsesområde end
 direktiv 89/665/EØF. De retsakter, som kan anfægtes efter
 1. Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine disse love, omfatter ikke alle foranstaltninger i forbindelse
 forpligtelser efter fællesskabsretten, da det har undladt at med sagsbehandlingen. En begæring om iværksættelse af
 træffe de nødvendige foranstaltninger til fuldt ud at midlertidige foranstaltninger forudsætter efter spansk lovgiv-
 efterkomme bestemmelserne i artikel 1 og 2 i Rådets ning endvidere i de fleste tilfælde, at der forinden er indgivet
 direktiv 89/665/EØF (1) af 21. december 1989 om samord- en klage.
 ning af love og administrative bestemmelser vedrørende
 anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgå-
 else af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrak-
 ter, og navnlig da det har undladt (1) EFT L 395 af 30.12.1989, s. 33.
 (2) Rådets direktiv 92/50/EØF af 18.6.1992 om samordning af
 fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesafta-
 — at udvide den klageadgang, som er sikret ved direktivet,
 ler (EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1).
 til at gælde for alle de afgørelser, der træffes af (3) Rådets direktiv 93/36/EØF af 14.6.1993 om samordning af
 ordregivende myndigheder — i den forstand, hvori fremgangsmåderne ved offentlige indkøb (EFT L 199 af 9.8.1993,
 dette udtryk anvendes i artikel 1, stk. 1, i direktiv s. 1).
 92/50/EØF (2), direktiv 93/36/EØF (3) og direktiv (4) Rådets direktiv 93/37/EØF af 14.6.1993 om samordning af
 93/37/EØF (4) — herunder privatretlige selskaber, som fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge-
 har til opgave at imødekomme almenhedens behov, og anlægskontrakter (EFT L 199 af 9.8.1993, s. 54).
 dog ikke på det erhvervs- og forretningsmæssige
 område, som er en juridisk person, og hvis drift enten
 for mere end halvdelens vedkommende finansieres af
 staten, de lokale myndigheder eller andre offentligretli-
 ge organer, eller hvis drift er underlagt disses kontrol,


text:
4.3.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 63/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM 2. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens
 omkostninger.
 af 23. november 1999
 (1) EFT C 145 af 18.5.1996.
 i sag C-89/96, Den Portugisiske Republik mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (»Annullationssøgsmål — handelspolitik — kvantitative
 begrænsninger i importen af tekstilvarer — produkter med DOMSTOLENS DOM
 oprindelse i Indien — forordning (EF) nr. 3053/95 — delvis
 tilbagekaldelse«) (Femte Afdeling)
 (2000/C 63/01) af 25. november 1999
 i sag C-96/98, Kommissioner for De Europæiske Fælles-
 (Processprog: portugisisk) skaber mod Den Franske Republik (1)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (»Traktatbrud — direktiv 79/409/EØF — beskyttelse af
 gjort i Samling af Afgørelser) vilde fugle — særligt beskyttede områder«)
 (2000/C 63/02)
 I sag C-89/96, Den Portugisiske Republik (befuldmægtigede:
 L. Fernandes og M.L. Duarte) mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: M. de Pauw og (Processprog: fransk)
 F. de Sousa Fialho), angående en påstand om annullation af
 bilag V om hjemmeindustrivarer og folkloristiske varer til (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 Kommissionens forordning (EF) nr. 3053/95 af 20. december gjort i Samling af Afgørelser)
 1995 om ændring af bilag I, II, III, V, VI, VII, VIII, IX og XI til
 Rådets forordning (EØF) nr. 3030/93 om den fælles ordning I sag C-96/98, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 for indførelse af visse tekstilvarer med oprindelse i tredjelande (befuldmægtigede: P. Stancanelli og O. Couvert-Castéra) mod
 (EFT L 323, s. 1), har Domstolen, sammensat af præsidenten, Den Franske Republik (befuldmægtigede: K. Rispal-Bellanger
 G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene J.C. Moitinho og R. Nadal), angående en påstand om, at det fastslås, at Den
 de Almeida, D.A.O. Edward og L. Sevón samt dommerne Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 P.J.G. Kapteyn (refererende dommer), C. Gulmann, J.-P. Puisso- artikel 4 i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om
 chet, G. Hirsch, P. Jann, H. Ragnemalm og M. Wathelet; beskyttelse af vilde fugle (EFT L 103, s. 1), idet den hverken
 generaladvokat: A. Saggio; justissekretær: ekspeditionssekretær har truffet de særlige foranstaltninger, der er nødvendige for at
 H.A. Rühl, den 23. november 1999 afsagt dom, hvis konklu- beskytte fugles levesteder i området le Marais poitevin, eller de
 sion lyder således: foranstaltninger, der er egnede for at undgå en forringelse af
 disse levesteder, har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat
 1. Artikel 1 i Kommissionens forordning (EF) nr. 3053/95 af af formanden for Første Afdeling, L. Sevón, som fungerende
 20. december 1995 om ændring af bilag I, II, III, V, VI, VII, formand for Femte Afdeling, og dommerne C. Gulmann
 VIII, IX og XI til Rådets forordning (EØF) nr. 3030/93 om (refererende dommer), J.-P. Puissochet, P. Jann og M. Wathelet;
 den fælles ordning for indførelse af visse tekstilvarer med generaladvokat: N. Fennelly; justitssekretær; ekspeditionssekre-
 oprindelse i tredjelande annulleres, for så vidt denne bestemmelse tær D. Louterman-Hubeau, den 25. november 1999 afsagt
 erstatter bilag VI til forordning nr. 3030/93 med bilag V. dom, hvis konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- C 63/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.3.2000
 1. Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af
 til artikel 4 i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler
 beskyttelse af vilde fugle, idet den ikke inden for den fastsatte frist skal fortolkes således, at en tjenesteyder efter dette direktiv med
 har udlagt et tilstrækkeligt areal i le Marais poitevin til særligt henblik på at godtgøre, at han opfylder de økonomiske, finansielle og
 beskyttet område, truffet foranstaltninger, hvorved der tillægges tekniske betingelser for at deltage i en udbudsprocedure vedrørende
 de i le Marais poitevin udlagte særligt beskyttede områder en afsIutning af en offentlig tjenesteydelseskontrakt, kan henvise til
 fyldestgørende retlig status, eller truffet passende foranstaltninger andre virksomheders kvalifikationer, uanset hvorledes han retligt er
 for at undgå forringelse såvel af lokaliteter i le Marais poitevin, forbundet med dem, såfremt han kan bevise, at han virkeligt råder
 der var udlagt til særligt beskyttede områder, som af visse af de over de af disse virksomheders ressourcer, der er nødvendige for at
 lokaliteter, der burde have været udlagt. opfylde kontrakten. Det tilkommer den nationale ret at afgøre, om et
 sådant bevis er ført i hovedsagen.
 2. I øvrigt frifindes sagsøgte.
 3. Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 234 af 25.7.1998.
 (1) EFT C 166 af 30.5.1998.
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 (Første Afdeling)
 af 2. december 1999
 i sag C-176/98, Holst Italia SpA mod Comune di Cagliari af 16. december 1999
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale ammi-
 nistrativo regionale per la Sardegna) (1) i sag C-74/98, DAT-SCHAUB amba mod Ministeriet for
 Fødevarer, Landbrug og Fiskeri (anmodning om præjudi-
 (»Direktiv 92/50/EØF — offentlige tjenesteydelsesaftaler — ciel afgørelse fra Østre Landsret) (1)
 bevis for tjenesteyderens finansielle og økonomiske formåen
 — muligheden af at henvise til et andet selskabs tekniske og
 økonomiske formåen«) (»Landbrug — fælles markedsordning — oksekød — eks-
 portrestitutioner — oksekød, der er blevet forarbejdet inden
 indførslen til importlandet — internationale aftaler —
 (2000/C 63/03) retsvirkninger — samarbejdsaftalen mellem Det Europæiske
 Økonomiske Fællesskab og deltagerlandene i charteret for
 Samarbejdsrådet for De Arabiske Golfstater«)
 (Processprog: italiensk)
 (2000/C 63/04)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: dansk)
 I sag C-176/98, angående en anmodning, som Tribunale
 amministrativo regionale per la Sardegna (Italien), i medfør af
 EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til I sag C-74/98, angående en anmodning, som Østre Landsret
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Holst Italia (Danmark), i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu artikel
 SpA mod Comune di Cagliari, procesdeltager: Ruhrwasser Ag 234 EF) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret
 International Water Management, at opnå en præjudiciel verserende sag, DAT-SCHAUB amba mod Ministeriet for
 afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv Fødevarer, Landbrug og Fiskeri, at opnå en præjudiciel afgørel-
 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangs- se vedrørende fortolkningen af artikel 17, stk. 2, i Kommis-
 måderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (EFT sionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987
 L 209, s. 1), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutio-
 formanden for Sjette Afdeling, J.C. Moitinho de Almeida, ner for landbrugsprodukter (EFT L 351, s. 1), har Domstolen
 som fungerende formand for Femte Afdeling, og dommerne (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, L. Sevón
 L. Sevón, C. Gulmann, J.-P. Puissochet (refererende dommer) (refererende dommer), og dommerne P. Jann og M. Wathelet;
 og M. Wathelet; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: fuld- generaladvokat: J. Mischo; justissekretær: ekspeditionssekretær
 mægtig L. Hewlett, den 2. december 1999 afsagt dom, hvis H.A. Rühl, den 16. december 1999 afsagt dom, hvis konklu-
 konklusion lyder således: sion lyder således:


text:
21.12.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 323/13
 2) I tilfælde, hvor et selskab, som er stiftet efter lovgivningen i en 1) Artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 1697/79 af
 medlemsstat, på hvis område det har sit vedtægtsmæssige 24. juli 1979 om efteropkrævning af import- og eksportafgifter,
 hjemsted, gør brug af sin etableringsfrihed i en anden medlems- der ikke er opkrævet hos debitor for varer, der er angivet til en
 stat, pålægger artikel 43 EF og 48 EF den sidstnævnte toldprocedure, som medfører en forpligtelse til at betale sådanne
 medlemsstat at anerkende den retsevne og dermed den partsevne, afgifter, skal fortolkes således:
 selskabet har i henhold til retten i den stat, hvori det er stiftet.
 — Ved afgørelsen af, om der foreligger »en fejl, som de
 ( 1) EFT C 233 af 12.8.2000. kompetente myndigheder selv har begået«, skal der tages
 hensyn til den adfærd, der er udvist ikke blot af den
 toldmyndighed, som har udstedt det bevisdokument, der
 berettiger til anvendelse af en præferenceordning, men
 også af de centrale toldmyndigheder.
 — Ved afgørelsen af, om der er begået en sådan fejl, indgår
 DOMSTOLENS DOM som et element, at eksportlandets myndigheder systematisk
 har udstedt attester, der berettiger til anvendelse af en
 præferenceordning i forbindelse med en associeringsaftale,
 (Femte Afdeling) selv om myndighederne for det første burde have vidst, at
 der i eksportlandet fandtes en politik til eksportfremme,
 som indebar, at der toldfrit blev indført komponenter med
 af 14. november 2002 oprindelse i tredjelande, som skulle indgå i varer, der var
 bestemt til eksport til Fællesskabet, og for det andet
 burde have vidst, at der i eksportlandet ikke fandtes
 i sag C-251/00, Ilumitrónica — Iluminação e Electrónica bestemmelser, der gjorde det muligt at opkræve den
 L.da mod Chefe da Divisão de Procedimentos Aduaneiros udligningsafgift, som påhvilede de varer, der var omfattet
 e Fiscais/Direcção das Alfândegas de Lisboa (anmodning af præferenceordningen for eksport til Fællesskabet.
 om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Tributário
 de Primeira Instância de Lisboa) (1)
 — Ved afgørelsen af, om debitor ikke med rimelighed kunne
 (»Associeringsaftalen EØF/Tyrkiet — import af fjernsyn forventes at have opdaget en sådan fejl, indgår som et
 med oprindelse i Tyrkiet — bestemmelse af debitor for element den omstændighed, at visse af associeringsordnin-
 toldskyld — efteropkrævning af told«) gens bestemmelser ikke var blevet offentliggjort i De
 Europæiske Fællesskabers Tidende, og at de nævnte
 bestemmelser ikke var blevet gennemført, eller ikke var
 (2002/C 323/14) blevet korrekt gennemført, i eksportlandet i mere end
 20 år.
 (Processprog: portugisisk)
 2) Den adfærd, der er udvist af eksportlandets myndigheder, er
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- uden betydning for afgørelsen af, hvem der er debitor for
 gjort i Samling af Afgørelser) toldskyld, og dermed for importlandets myndigheders mulighed
 for at foretage en efteropkrævning af det skyldige afgiftsbeløb.
 I sag C-251/00, angående en anmodning, som Tribunal 3) En medlemsstats toldmyndigheder, der handler efter henstilling
 Tributário de Primeira Instância de Lisboa (Portugal) i medfør fra Kommissionen, er ikke i henhold til artikel 22 og 25 i
 af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske
 nævnte ret verserende sag, Ilumitrónica — Iluminação e Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet forpligtet til at anvende den
 Electrónica L.da mod Chefe da Divisão de Procedimentos heri fastsatte procedure, inden de foretager en efteropkrævning
 Aduaneiros e Fiscais/Direcção das Alfândegas de Lisboa, pro- af importafgiften.
 cesdeltager: Ministério Público, at opnå en præjudiciel afgørelse
 vedrørende fortolkningen af Rådets forordning (EØF) nr. 2913/
 92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks
 (EFT L 302, s. 1) og gyldigheden af en kommissionsbeslutning,
 har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsfor- (1 ) EFT C 233 af 12.8.2000.
 manden, M. Wathelet, og dommerne C.W.A. Timmermans,
 A. La Pergola, P. Jann (refererende dommer) og S. von Bahr;
 generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær: ekspeditionssekre-
 tær L. Hewlett, den 14. november 2002 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således: