text:
18.3.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 79/15
 Selv om problemstillingen rent videnskabeligt eventuelt i Salzburger Grundverkehrsgesetz af 1997 (LGBI. nr. 11/1999,
 ikke er fuldt afklaret, foreligger der en retlig mangel, når delstaten Salzburg’s lov om handel med fast ejendom), i
 Kommissionen stiller større krav til en medlemsstats henhold til hvilke enhver, der vil erhverve en byggegrund i
 foranstaltninger end til sig selv. I hvert fald i en situation, delstaten, skal underkaste erhvervelsen henholdsvis en anmel-
 der er præget af almindelig usikkerhed — hvor der delses- og tilladelsesprocedure, og at der dermed i den fore-
 heller ikke efter Kommissionens opfattelse kan fremsættes liggende sag er sket en krænkelse af rettighedserhververen med
 definitive udsagn om farligheden, og hvor der i selve hensyn til en grundlæggende frihed, som er sikret ved Den
 tilpasningsdirektivet forudses en snarlig fornyet efterprø- Europæiske Unions retsforskrifter?
 velse — må en medlemsstat råde over et skøn med hensyn
 til, om det er nødvendigt at træffe mere vidtgående
 nationale foranstaltninger for at undgå risici. Dette er
 netop formålet med suverænitetsforbeholdet i artikel 100
 A, stk. 4, og det samme må gælde i forbindelse med artikel
 95, stk. 5, EF.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 2. december 1999 af Berufungssenat V ved
 (1) Kommissionens beslutning af 26.10.1999 om Tysklands nationale
 Finanzlandesdirektion für Wien, Niederösterreich und
 bestemmelser om mineraluld, som afviger fra direktiv 97/69/EF
 om 23. tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv Burgenland i sagen Walter Schmid mod Finanzamt für
 67/548/EØF om tilnærmelse af lovgivning om klassificering, den 9., 18. und 19. Bezirk in Wien
 emballering og etikettering af farlige stoffer.
 (Sag C-516/99)
 (2000/C 79/28)
 Ved kendelse afsagt den 2. december 1999, indgået til Dom-
 stolens Justitskontor den 30. december 1999, har Berufungsse-
 nat V ved Finanzlandesdirektion für Wien, Niederösterreich
 und Burgenland i sagen Walter Schmid mod Finanzamt für
 den 9., 18. und 19. Bezirk in Wien forelagt De Europæiske
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse forelagt ved Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 kendelser afsagt den 22. december 1999 af Unabhängiger af følgende spørgsmål:
 Verwaltungssenat Salzburg i sagerne Hans Reisch og
 28 andre mod 1) Bürgermeister der Landeshauptstadt 1. Er EF-traktatens artikel 73 B, stk. 1, sammenholdt med
 Salzburg, 2) Grundverkehrsbeauftragter der Landeshaupt- artikel 73 D, stk. 1, litra a) og b), og stk. 3 [nu artikel 56,
 stadt Salzburg, 3) Grundverkehrs landeskommission der stk. 1, sammenholdt med artikel 58, stk. 1, litra a) og b),
 Landeshauptstadt Salzburg og stk. 3, EF], til hinder for en bestemmelse som den, der
 er fastsat i § 97 i Einkommensteuergesetz 1988, BGBl.
 1988/400, som affattet ved BGBl. 1996/797 [i henhold til
 (Sagerne C-515/99, C-519—C-540/99) § 1, stk. 1, nr. 1, litra c), i Endbesteuerungsgesetz, BGBl.
 1993/11], hvorefter endelig beskatning af udbytte, renter
 og andre indtægter af udenlandske aktier er udelukket, og
 (2000/C 79/27) den skattesats, der gælder for indenlandske aktier, dermed
 udgør 25 %, mens skattesatsen for udenlandske aktier kan
 udgøre op til 50 %?
 Ved kendelser afsagt den 22. december 1999, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 30. december 1999, har Unab- 2. Er EF-traktatens artikel 73 B, stk. 1, sammenholdt med
 hängiger Verwaltungssenat Salzburg i sagerne anlagt af Hans artikel 73 D, stk. 1, litra a) og b), og stk. 3 [nu artikel 56,
 Reisch og 28 andre mod 1) Bürgermeister der Landeshaupt- stk. 1, sammenholdt med artikel 58, stk. 1, litra a) og b),
 stadt Salzburg, 2) Grundverkehrsbeauftragter der Landeshaupt- og stk. 3, EF], til hinder for en bestemmelse som den, der
 stadt Salzburg, 3) Grundverkehrslandeskommission der Lan- er fastsat i § 37, stk. 1 og 4, i Einkommensteuergesetz
 deshauptstadt Salzburg, forelagt De Europæiske Fællesskabers 1988, BgBl 1988/400, hvorefter overskudsandele af en-
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende hvert art på grundlag af kapitalandele i indenlandske
 spørgsmål: kapitalselskaber i form af selskabsandele beskattes med en
 sats, der er nedsat til halvdelen af den gennemsnitsskatte-
 sats, der gælder for den samlede indkomst, mens der for
 Skal bestemmelserne i EF-traktatens artikel 56 ff fortolkes overskudsandele af enhver art på grundlag af kapitalandele
 således, at de er til hinder for anvendelse af i kapitalselskaber med hjemsted og ledelse i en anden
 EU-medlemsstat eller i et tredjeland ikke kan opnås en
 — §§ 12, 13 og 14 (i sagerne C-519/99—C-526/99) sådan nedsættelse?
 — §§ 12, 36 og 43 (i sagerne C-515/99 og C-527/99—C-540)


text:
8.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/30
 Sag anlagt den 25. oktober 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-462/04)
 (2005/C 6/56)
 Processprog: italiensk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 25. oktober 2004 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Eugenio de March og Carmel O'Reilly, som befuldmægtigede.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2001/40/EF (1) af 28. maj 2001 om gensidig anerkendelse af afgørelser om udsendelse af tredjelandsstatsborgere, idet den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 2. december 2002.
 (1) EFT L 149 af 2.6.2001, s. 34.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
5.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/18
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 14. december 2010 — Bleser mod Domstolen
 (Sag F-25/07) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - udnævnelse - indplacering i lønklasse i medfør af de nye, mindre fordelagtige regler - artikel 2 og 13 i bilag XIII til vedtægten - gennemsigtighedsprincippet - princippet om sammenhæng mellem lønklasse og stilling - forbud mod forskelsbehandling på grundlag af alder - omsorgsforpligtelsen - princippet om god forvaltningsskik - retssikkerhedsprincippet og princippet om, at retsakter ikke kan have tilbagevirkende gyldighed - forbuddet mod »reformatio in pejus« - princippet om beskyttelse af den berettigede forventning - princippet om god tro - princippet »patere legem quam ipse fecisti«)
 2011/C 38/33
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Thomas Bleser (Nittel, Tyskland) (ved advokaterne P. Goergen og M. Wehrheim)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Domstol (først ved M. Schauss, som befuldmægtiget, dernæst ved A.V. Placco og M. Glaeser, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union [ved: M. Arpio Santacruz og M. Simm, som befuldmægtigede]
 Sagens genstand
 Annullation af Domstolens afgørelse, hvorved sagsøgeren, der var opført på en reserveliste, før den nye vedtægt trådte i kraft, indplaceres i lønklasse i medfør af de mindre fordelagtige bestemmelser i den nye vedtægt (artikel 12 i bilag XIII til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 723/2004 om ændring af vedtægten for tjenestemænd) — erstatningspåstand
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Domstol frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 117 af 26.5.2007, s. 36.


text:
18 . 10 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 318/19
 ges for afgiften efter det princip om beskyttelse af den De Europæiske Fællesskaber af Dr. Seufert GmbH, Karls
 berettigede forventning, der navnlig er fastslået i artikel 5, ruhe, ved advokat Ehle, Köln, og med valgt adresse i
 stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1697/79 . Luxembourg hos advokat Marc Lucius, 6, rue Michel Wel
 ter.
 (') Se foregående meddelelser.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Annullation af Kommissionens beslutning af 25 . marts
 1997 ( REM 21/96 ), hvorved Kommissionen afslog
 at fritage sagsøgeren for betaling af et beløb på
 Sag anlagt den 27. juni 1997 af Horten AG mod Kommis 126 828,26 DM .
 sionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-191/97)
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 ( 97/C 318/37)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 (Processprog: tysk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er Sagsøgerens søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 der den 27. juni 1997 anlagt sag mod Kommissionen for svarer til dem, der er fremført i sag T-l 86/97 og T-187/
 De Europæiske Fællesskaber af Horten AG, Düsseldorf, 97 ('). Selskabet er retssuccessor for et selskab, som i 1992
 ved advokat Ehle, Köln, og med valgt adresse i Luxem og 1993 indførte farvefjernsyn fra Tyrkiet, og anfægter
 bourg hos advokat Marc Lucius, 6, rue Michel Welter. ligeledes en kommissionsbeslutning, der er rettet til For
 bundsrepublikken Tyskland, og hvorefter det ikke er beret
 tiget at fritage sagsøgeren for importafgifter.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (') Se side 17 og 18 i denne Tidende .
 — Annullation af Kommissionens beslutning af 19 . fe
 bruar 1997 ( REM 14/96 ), hvorved Kommissionen
 afslog at fritage sagsøgeren for betaling af et beløb på
 123 809,12 DM.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. Sag anlagt den 4 . juli 1997 af Bo Forvass mod Kommissio
 nen for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: ( Sag T-203/97)
 ( 97/C 318/39 )
 Sagsøgerens søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 svarer til dem, der er fremført i sag T-l 8 6/9 7 og T-187/ (Processprog: fransk)
 97 ( ! ). Selskabet indførte i perioden oktober 1992 til
 januar 1993 farvefjernsyn fra Tyrkiet og anfægter ligeledes
 en kommissionsbeslutning, der er rettet til Forbundsrepu Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 blikken Tyskland, og hvorefter det ikke er berettiget at fri der den 4. juli 1997 anlagt sag mod Kommissionen for De
 tage sagsøgeren for importafgifter. Europæiske Fællesskaber af Bo Forvass, Bruxelles, ved
 advokat Nicolas Lhoëst, Bruxelles, og med valgt adresse i
 ( ! ) Se side 17 og 18 i denne Tidende . Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Ces
 sange .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sag anlagt den 27. juni 1997 af Dr. Seufert GmbH mod — Sagsøgeren kendes berettiget til indplacering i løn
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber klasse A 4, løntrin 4, regnet fra sin tiltræden den
 1 . februar 1996 .
 ( Sag T-192/97)
 ( 97/C 318/38 ) — Som følge deraf annulleres Kommissionens afgørelse af
 19. marts 1997 om udtrykkeligt afslag på sagsøgerens
 (Processprog: tysk) klage.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er — Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagens
 der den 27. juni 1997 anlagt sag mod Kommissionen for omkostninger.


text:
8.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 64/10
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 24. januar 2008 — The Queen, Ezgi Payir, Burhan Akyuz, Birol Ozturk mod Secretary of State for the Home Department (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal, Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-294/06) (1)
 (Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - fri bevægelighed for arbejdstagere - Associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 - artikel 6, stk. 1, første led - arbejdstager med tilknytning til det lovlige arbejdsmarked - indrejsetilladelse som studerende eller au pair-ansat - betydning for opholdsretten)
 (2008/C 64/13)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: The Queen, Ezgi Payir, Burhan Akyuz, Birol Ozturk.
 Sagsøgt: Secretary of State for the Home Department
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Court of Appeal — fortolkning af artikel 6, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80 fra Associeringsrådet EØF/Tyrkiet — begrebet arbejdstager med tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en medlemsstat — tyrkisk statsborger, der var ansat som au pair, og som havde fået opholdstilladelse i to år med henblik på at udføre dette erhverv — tyrkiske statsborgere, der har en opholdstilladelse med henblik på at studere og en arbejdstilladelse, der berettiger vedkommende til beskæftigelse i op til 20 timer ugentligt pr. skoleår
 Konklusion
 Den omstændighed, at en tyrkisk statsborger har fået indrejsetilladelse til en medlemsstats område som au pair-ansat eller som studerende, udelukker ikke, at den pågældende kan være »arbejdstager« og være tilknyttet »det lovlige arbejdsmarked« i denne medlemsstat i den forstand, hvori disse udtryk er anvendt i artikel 6, stk. 1, i Associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen. Denne omstændighed kan derfor ikke være til hinder for, at den pågældende statsborger påberåber sig denne bestemmelse med henblik på at få fornyet sin arbejdstilladelse og opnå en hertil svarende opholdstilladelse.
 (1) EUT C 237 af 30.9.2006.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/44
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal du travail de Bruxelles (Belgien) den 17. november 2006 — Nadine Paquay mod Société d'architectes Hoet + Minne SPRL
 (Sag C-460/06)
 (2006/C 326/90)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal du travail de Bruxelles
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Nadine Paquay
 Sagsøgt: Société d'architectes Hoet + Minne SPRL
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 10 i Rådets direktiv 92/85/EØF af 19. oktober 1992 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere som er gravide, som lige har født, eller som ammer (tiende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF) (1) fortolkes således, at den blot indeholder et forbud mod at give meddelelse om en beslutning om afskedigelse i beskyttelsesperioden som omhandlet i denne artikels stk. 1, eller indeholder den tillige et forbud mod at træffe beslutningen om afskedigelse og at træffe foranstaltninger til den endelige erstatning af arbejdstageren før udløbet af beskyttelsesperioden?
 2)
 Er en afskedigelse, der meddeles efter udløbet af den i artikel 10, i direktiv 92/85 fastsatte beskyttelsesperiode, men som ikke er uden forbindelse til moderskab og/eller fødslen af et barn, i strid med artikel 2, stk. 1 (eller artikel 5, stk. 1) i Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår (2), og skal sanktionen i givet fald mindst svare til den sanktion, der er fastsat i national ret til gennemførelse af artikel 10 i direktiv 92/85?
 (1) EFT L 348, s. 1.
 (2) EFT L 39, s. 40.


text:
20.7.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 207/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Commissione tributaria provinciale di Latina (Italien) den 12. april 2013 — Francesco Acanfora mod Equitalia Sud SpA og Agenzia delle Entrate
 (Sag C-181/13)
 2013/C 207/08
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Commissione tributaria provinciale di Latina
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Francesco Acanfora
 Sagsøgt: Equitalia Sud SpA — Agente di Riscossione Latina og Agenzia delle Entrate — Ufficio di Latina
 Præjudicielt spørgsmål
 Udgør gebyret på 9 % [som fastsat i artikel 17 i lovdekret nr. 112/1999 inden senere ændringer] statsstøtte, som er uforenelig med det indre marked for opkrævningshonorarer og fællesskabsretten i henhold til artikel 107 TEUF?


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/66
 Sag anlagt den 17. november 2006 — FMC Chemical mod EFSA
 (Sag T-312/06)
 (2006/C 326/139)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: FMC Chemical SPRL (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne C. Mereu og K. Van Maldegem)
 Sagsøgt: Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det foreliggende søgsmål antages til realitetsbehandling og der gives medhold i påstandene.
 —
 EFSA's konkluderende rapport med titlen »Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance Carbosuflan« (konklusioner vedrørende revideringen af risikovurdering af pesticider af det aktive stof Carbosuflan) annulleres.
 —
 I henhold til artikel 63 og 64 i Rettens procesreglement tilpligtes EFSA og/eller Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber at fremlægge forslaget vedrørende (ikke-)optagelsen af Carbosuflan i bilag I til direktiv 91/414/EØF, som den har til hensigt at forelægge den rådgivende gruppe for fødevarekæden, dyresundhed og plantesundhed til afstemning ved dennes møde den 22.-24. november 2006, eller ved et andet møde.
 —
 Det fastslås, at artikel 20 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1490/2002 er ulovlig og ikke finder anvendelse på sagsøgerne eller på vurderingen af deres Carbosuflan-dossierer.
 —
 EFSA tilpligtes at erstatte de af sagsøgerne lidte tab som følge af den anfægtede foranstaltning, og ved mellemdom fastslås det på dette trin at EFSA er forpligtet til at erstatte sagsøgerne de tab, de har lidt, samt at forbeholde parterne ved aftale at fastsætte erstatningen, som i mangel på en sådan aftale fastsættes ved dom.
 —
 EFSA tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som i sag T-311/06, FMC Chemical og Arysta Lifesciences mod Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet.


text:
9.7.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/33
 Sag anlagt den 4. maj 2005 af Julie Samnadda mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-183/05)
 (2005/C 171/54)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 4. maj 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Julie Samnadda, Bruxelles, ved avocats Sébastien Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen, Jean-Noël Louis og Etienne Marchal, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af afgørelsen om at udnævne sagsøgeren til tjenestemand ved De Europæiske Fællesskaber, for så vidt som sagsøgerens indplacering ved ansættelsen herved fastsættes i henhold til artikel 12 i vedtægtens bilag XIII.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 De påberåbte søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter er identiske med dem, der er påberåbt i sagerne T-130/05, T-160/05, T-162/05 og T-170/05, og ligner dem, der er påberåbt i sagerne T-58/05 og T-164/05.


text:
25.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/4
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørelse afsagt den 15. december 2004 af Conseil d'Etat (Frankrig), tvistemålsafdelinlgen, i sagen Société Denkavit International BV og Denkavit France SARL mod Ministère de l'Economie, des Finances et de l'Industrie
 (Sag C-170/05)
 (2005/C 155/09)
 Processprog: fransk
 Ved afgørelse afsagt den 15. december 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 8. februar 2005, har Conseil d'Etat (Frankrig), tvistemålsafdelingen, i sagen Société Denkavit International BV og Denkavit France SARL mod Ministère de l'Economie, des Finances et de l'Industrie forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse.
 Conseil d'Etat (Frankrig), tvistemålsafdelingen, har anmodet Domstolen om at tage stilling til følgende spørgsmål:
 1.
 Kan en ordning, hvorefter et moderselskab, der modtager udbyttebetalinger, og som ikke er hjemmehørende i Frankrig, beskattes, mens moderselskaber, der er hjemmehørende i Frankrig, fritages herfor, anfægtes med henvisning til princippet om etableringsfrihed?
 2.
 Kan en sådan kildeskatteordning anfægtes i sig selv med henvisning til princippet om etableringsfrihed, eller skal der — når en dobbeltbeskatningsoverenskomst mellem Frankrig og en anden medlemsstat, hvorefter en sådan kildebeskatning er tilladt, giver mulighed for at fradrage den skat, der svares i medfør af den anfægtede ordning, i skatten i den anden medlemsstat — tages hensyn til denne overenskomst ved vurderingen af ordningens forenelighed med princippet om etableringsfrihed?
 3.
 Såfremt det andet led af det i spørgsmål 2 angivne alternativ besvares bekræftende, er da den omstændighed, at der foreligger en overenskomst som den ovennævnte, tilstrækkelig til, at den anfægtede ordning må anses for blot at være en metode til fordeling af beskatningsgrundlaget mellem de to berørte medlemsstater, der ikke har indvirkning på selskaberne, eller skal den omstændighed, at et moderselskab, der ikke er hjemmehørende i Frankrig, kan være i en situation, hvor det ikke kan foretage det fradrag, der er omhandlet i overenskomsten, medføre, at ordningen må anses for at være i strid med princippet om etableringsfrihed?


text:
5.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 328/24
 Sag anlagt den 4. august 2015 — Amrita m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-439/15)
 (2015/C 328/23)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøgere: Soc. coop. Amrita arl (Scorrano, Italien), Cesi Marta (Alliste, Italien), Comune Agricola Lunella — Soc. Mutua Coop Agricola (Galatone, Italien), Mustich Loredana Faustina (Lequile, Italien), Rollo Olga (Lecce, Italien), Borrello Claudia (Salve, Italien), Società agricola Merico Maria Rosa di Consiglia, Marta og Vito Lisi (Miggiano, Italien), Marzo Luigi (Specchia, Italien), Azienda Agricola Piccapane di Pellegrino Giuseppe (Castrignano del Capo, Italien), Azienda Agricola Le Lame di Russo Antonello e Russo Gianluigi Ss (Cutrofiano, Italien), Lanzieri Ivana (Ugento, Italien), Stendardo Giovanni (Presicce, Italien), Stasi Anna Maria (Castrignano del Capo, Italien), Azienda Agricola Crie di Miggiano Gianluigi (Muro Leccese, Italien), Castriota Maria Grazia (Galatone, Italien), Gabrieli Tommasi Emanuele (Calimera, Italien), Azienda Agricola di Canioni Fiorella (Melendugno, Italien), Azienda Agricola Spirdo Ss agricola (Ruffano, Italien), Coppola Silvia (Guagnano, Italien), Fondazione le Costantine (Uggiano la Chiesa, Italien), Impresa Agricola Stefania Stamerra (Lecce, Italien), Azienda Agricola Clemente Pezzuto di Pezzuto Francesco (Trepuzzi, Italien), Cooperativa Sociale Terrarossa (Tricase, Italien), Vaglio Irene (Tricase, Italien), Simone Cosimo Antonio (Morciano di Leuca, Italien), Azienda Agrituristica »Gli Ulivi« di Baglivo Cesaria (Tricase, Italien), Preite Osvaldo (Taurisano, Italien), Masseria Alti Pareti Società Agricola arl (Maglie, Italien), Società Agricola Li Matonni Sas di Sammarco Ascanio & C. (Erchie, Italien) (ved advokaterne L. Paccione og V. Stamerra)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 Europa-Kommissionens gennemførelsesafgørelse af 18. maj 2015 nr. 789, der blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende nr. 125/36 af 21. maj 2015 med titlen »Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/789 af 18. maj 2015 om foranstaltninger mod indslæbning og spredning i Unionen af Xylella fastidiosa (Wells et al.)«, annulleres, såfremt det er nødvendigt efter den fejlagtige anvendelse af Rådets direktiv af 8. maj 2000, nr. 29, der blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende nr. 19 af 10. juli 2000 med de deraf følgende retsvirkninger med hensyn til omkostninger og retlig kompetence.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den anfægtede afgørelse i næreværende sag er den samme som i sag T-436/15, Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi og Negro mod Kommissionen og sag T-437/15, Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe m.fl. mod Kommissionen.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat seksten anbringender.
 1.
 Med det første anbringende gøres gældende, at direktiv 2000/29 er ulovligt som følge af en tilsidesættelse af artikel 48 TEU, sammenholdt med artikel 3 TEUF og 5 TEU, manglende kompetence og tilsidesættelse af princippet om loyalt samarbejde.
 —
 Det gøres i denne forbindelse gældende, at direktivet tildeler Unionen en enekompetence, der ikke er anerkendt af traktaterne.
 2.
 Med det andet anbringende gøres gældende, at direktiv 2000/29 er ulovligt som følge af manglende kompetence og tilsidesættelse af artikel 5 TEU, sammenholdt med princippet om loyalt samarbejde og subsidiaritetsprincippet
 —
 Det gøres i denne forbindelse gældende, at direktivet tildeler Kommissionen en beføjelse, der ikke er anerkendt i traktaterne, til at ophæve de foranstaltninger, der vedtages af medlemsstaterne på området for sundhedskrav for planter.
 3.
 Med det tredje anbringende gøres gældende, at Kommissionens afgørelse 2015/789 er ulovlig som følge af, at det tilgrundliggende direktiv 2000/29 er ulovligt, som gjort gældende i punkt 1 og 2.
 4.
 Med det fjerde anbringende gøres gældende, at afgørelse 2015/789 er ulovlig som følge af en tilsidesættelse af artikel 6 TEU, sammenholdt med det princip om en effektiv retsbeskyttelse, der allerede er anerkendt sagsøgerne af den italienske stats forvaltningsdomstol.
 5.
 Med det femte anbringende gøres gældende, at afgørelse 2015/789 er ulovlig som følge af tilsidesættelse af artikel 5 TEU, sammenholdt med princippet om loyalt samarbejde og subsidiaritetsprincippet på grund af en fuldstændig mangel på begrundelse af det afgørende punkt vedrørende den eventuelle utilstrækkelighed af aktionen til bekæmpelse af bakteriet Xylella fastidiosa fra medlemsstatens side.
 6.
 Med det sjette anbringende gøres gældende, at afgørelse 2015/789 er ulovlig som følge af tilsidesættelse af artikel 5 TEU, sammenholdt med proportionalitetsprincippet og forsigtighedsprincippet.
 —
 Det gøres i denne forbindelse gældende, at det præskriptive indhold af den anfægtede afgørelse forekommer uforholdsmæssigt i forhold til det anførte formål.
 7.
 Med det syvende anbringende gøres gældende, at Kommissionens afgørelse 2015/789 er ulovlig som følge af en tilsidesættelse af ISPM nr. 9, sammenholdt med artikel 5 TEU og Protokol (nr. 2) til TEUF om anvendelse af proportionalitetsprincippet og forsigtighedsprincippet.
 8.
 Med det ottende anbringende gøres gældende, at afgørelse 2015/789 er ulovlig, for så vidt som det i strid med artikel 5 TEU og det deri fastsatte proportionalitetsprincip bestemmes, at hele Provinsen Lecce udgør en »inficeret zone« og et område ca. 10 km nord for nævnte provins udgør en »stødpudezone«. Den anfægtede foranstaltning er endvidere i strid med væsentlige formforskrifter for afgørelsen som følge af manglende undersøgelse og begrundelse og er også behæftet med fejlagtige og ubegrundede antagelser.
 9.
 Med det niende anbringende gøres gældende, at afgørelse 2015/789 er ulovlig som følge af en tilsidesættelse af artikel 5 TEU og manglende kompetence, eftersom det alene er den italienske stat, der kan identificere og afgrænse den eventuelle inficerede zone.
 10.
 Med det tiende anbringende gøres gældende, at afgørelse 2015/789 er ulovlig som følge af en tilsidesættelse af artikel 5 TEU og manglende kompetence, for så vidt som deri er foreskrevet et forbud mod at plante værtsplanter i den »inficerede zone«; og af tilsidesættelse af artikel 1 i tillægsprotokol til den europæiske konvention om beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, for så vidt som den indebærer, at den anfægtede foranstaltning bliver til en ukodificeret begrænsning af sagsøgernes ret til deres besiddelser af landbrugsjord.
 11.
 Med det ellevte anbringende gøres gældende, at afgørelse 2015/789 er ulovlig som følge af en tilsidesættelse af artikel 11 TEUF og 191 TEUF, tilsidesættelse af forsigtighedsprincippet og artikel 5 TEU, sammenholdt med fællesskabsdirektiv 2001/42, for så vidt som foranstaltningen vedrørende rydningen af inficerede og sunde planter inden for en 100 m radius og kravet om obligatorisk plantesundhedsmæssig behandling til udryddelse af insektvektorer, indebærer miljøskade og landskabsændringer i Salento i mangel af en strategisk miljøvurdering og en vurdering af risikoen for miljøet og menneskers sundhed.
 12.
 Med det tolvte anbringende gøres gældende, at afgørelse 2015/789 er ulovlig som følge af tilsidesættelse af artikel 11 TEUF og 191 TEUF og af fællesskabsdirektiv 43/1992, idet de vedtagne foranstaltninger ikke omfatter en vurdering af de risici, som rydning, udryddelse og plantebeskyttelsesprodukter kan indebære for de dele af territoriet, som nyder særlig beskyttelse i henhold til EU-lovgivningen, idet de er blevet identificeret som særligt beskyttede områder, naturparker og lokaliteter af fællesskabsbetydning.
 13.
 Med det trettende anbringende gøres gældende, at afgørelse 2015/789 er ulovlig som følge af en tilsidesættelse af den europæiske landskabskonvention undertegnet i Firenze den 20. oktober 2000 og tilsidesættelse af artikel 191 TEUF og 11 TEUF, sammenholdt med fællesskabsdirektiv 43/1992.
 —
 Det er i denne forbindelse gjort gældende, at EU-foranstaltningen pålægger en ikke-differentieret rydning af oliventræer og administration af kemiske pesticider, der er strengt forbudt i økologisk landbrug, og som de facto vil indebære en lukning af virksomhederne for sagsøgerne, som har praktiseret økologisk olivenproduktion i adskillige år.
 14.
 Med det fjortende anbringende gøres gældende, at afgørelse 2015/789 er ulovlig som følge af en tilsidesættelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 178 af 28. januar 2002 samt artikel 11 TEUF og 191 TEUF, også sammenholdt med direktiv 2009/128/EF og tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og væsentlige formforskrifter.
 —
 Det er i denne forbindelse gjort gældende, at EU-afgørelsen forpligter sagsøgerne til at administrere kemiske stoffer, som ikke er godkendt i økologisk landbrug og også til at rykke planter op, som der kun er mistanke om er inficerede. Sådanne foranstaltninger er i strid med videnskabelige udtalelser fra Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og er støttet på en antagelse om, at der foreligger en årsagsforbindelse mellem hurtig udtørring af oliventræer og bakterien Xylella, som til dato ikke er blevet bevist.
 15.
 Med det femtende anbringende gøres gældende, at afgørelse 2015/789 er ulovlig, for så vidt som Europa-Kommissionen i stedet for at vedtage midlertidige foranstaltninger til håndtering af risikoen til sikring af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau, valgte en tilgang, der var rent hypotetisk vedrørende risikoen, som Domstolen udtrykkeligt udelukker.
 16.
 Med det sekstende anbringende gøres gældende, at afgørelse 2015/789 er ulovlig som følge af en tilsidesættelse af artikel 5 TEU, tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter og tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
 —
 Det er i denne forbindelse gjort gældende, at anvendelse af pesticider og udryddelsesforanstaltninger, som af EFSA er blevet vurderet til at være ineffektive og uigennemførlige, ikke er nødvendige for det formål, som EU-lovgivningen opstiller med direktiv 2000/29/EF, hvorved proportionalitetsprincippet tilsidesættes.


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/24
 Sag anlagt den 29. april 2014 — Grupa Azoty ATT Polymers mod Kommissionen
 (Sag T-270/14)
 2014/C 223/29
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Grupa Azoty ATT Polymers GmbH (Guben, Tyskland) (ved advokaterne H. Janssen og S. Kobes)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af 18. december 2013 i statsstøttesag SA.33995 (2013/C) — Støtte til el fra vedvarende energikilder og reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF
 —
 Sagsøgeren har gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF, eftersom den i loven om forrang for vedvarende energi (herefter EEG) fastsatte EEG-afgift og den særlige godtgørelsesordning ikke udgjorde tildeling af statsmidler eller statsligt kontrollere midler. Samtlige faktiske omstændigheder af relevans for kvalificeringen af disse foranstaltninger blev fastslået i den indledende procedure mellem Kommissionen og Forbundsrepublikken Tyskland. Der var ikke længere tvivl, hvilket Kommissionen under en procedure i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 4, stk. 4, i forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (1) skulle have fastslået.
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 108, stk. 1, TEUF og af retssikkerhedsprincippet.
 —
 Sagsøgeren har herved gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 108, stk. 1, TEUF og retssikkerhedsprincippet, får så vidt som den har anvendt proceduren vedrørende ny støtte i henhold til artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 659/1999 i stedet for proceduren vedrørende eksisterende støtte i henhold til artikel 17 ff. i forordning nr. 659/1999 med henblik på at kontrollere sin foreløbige vurdering, hvorefter EEG udgjorde statsstøtte. Sagsøgeren har i den forbindelse navnlig gjort gældende, at Kommissionen med beslutning af 22. maj 2002 ikke kvalificerede EEG 2000 som statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, eftersom der ikke var tale om overførsel af statsmidler. Ændringerne af EEG 2000 til EEG 2012 var ikke væsentlige i forhold til Kommissionens beslutning af 22. maj 2002. Kommissionen kunne derfor have gjort en ændret retsopfattelse gældende inden for rammerne af en procedure i henhold til artikel 108, stk. 1, TEUF uden at belaste sagsøgeren.
 3.
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 41 i chartret om grundlæggende rettigheder og af retten til forsvar
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at Kommissionen har vedtaget den anfægtede afgørelse uden at give sagsøgeren mulighed for at fremsætte bemærkninger.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, s. 1).


text:
8.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 379/17
 Sag anlagt den 9. oktober 2012 — Europa-Kommissionen mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-453/12)
 2012/C 379/29
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved J. Currall, D. Martin og J.-P. Keppenne, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Rådet ved ikke at vedtage Kommissionens forslag til Rådets forordning om tilpasning med virkning fra den 1. juli 2011 af satsen for bidraget til pensionsordningen for Den Europæiske Unions tjenestemænd og øvrige ansatte har undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til vedtægten for tjenestemænd og den pensionsordning med fiktive indbetalinger, der er fastsat heri.
 —
 Rådet for den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med dette søgsmål har Kommissionen gjort gældende, at Rådet har tilsidesat vedtægtens artikel 83 og 83a samt bestemmelserne i vedtægtens bilag XII ved at afvise at vedtage Kommissionens forslag til forordning, hvorved denne foreslog med virkning fra den 1. juli 2011 at tilpasse satsen for bidraget til pensionsordningen for Den Europæiske Unions tjenestemænd og øvrige ansatte, selvom det fremgår af disse artiklers bindende ordlyd, at den årlige tilpasning af denne sats sker ved en automatisk procedure, som ikke overlader Rådet nogen skønsmargin.
 Ifølge Kommissionen udgør Rådets afvisning af at vedtage Kommissionens forslag til forordning og dermed at nedsætte tjenestemændenes bidragssats ikke kun en tilsidesættelse af vedtægtens artikel 83, stk. 2, idet tjenestemændene afkræves et for højt bidrag, men ligeledes en tilsidesættelse af vedtægtens artikel 83a, stk. 1, idet balancen i pensionsordningen med fiktive indbetalinger, som sikrer tjenestemænd og øvrige ansattes pensioner, bringes i fare.
 Endelig har EU-lovgiver ifølge Kommissionen ved præcist i vedtægtens bilag XII at fastsætte metoden til beregning af bidragssatsen for tjenestemænd og øvrige ansatte ikke overladt Rådet nogen skønsmargin, og Rådet er forpligtet til at vedtage Kommissionens forslag inden for en rimelig frist.


text:
22 . 3 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 94/ 19
 Sag anlagt den 17. januar 1997 af Unifrigo Gadus Sri mod toldlettelsen. På grundlag af disse konstateringer har told
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber kontoret i Venedig anmodet sagsøgeren om at betale told
 ( Sag T-10/97) og afgifter, der ikke er erlagt. Sagsøgte har på sin side ved
 taget den anfægtede beslutning efter proceduren i henhold
 ( 97IC 94/40) til artikel 5 , stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 1697/79
 af 24 . juli 1979 om opkrævning af import- eller eksportaf
 (Processprog: italiensk) gifter, der ikke er opkrævet hos debitor for varer, der er
 angivet til en toldprocedure, som medfører en forpligtelse
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er til at betale sådanne afgifter ( 2).
 der den 17. januar 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber af Unifrigo Gadus Sri, Sagsøgeren gør først og fremmest gældende, at der ikke er
 Napoli ( Italien ), ved advokat Giuseppe Celona, Milano, givet nogen som helst begrundelse for det synspunkt, at
 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Georges EUR 1 -transportattesterne ikke er gyldige, eftersom beslut
 Margue, 20, rue Philippe II. ningen er truffet uden hensyntagen til, at Norges højesteret
 har ændret en tidligere afsagt dom netop for så vidt angår
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : spørgsmålet om varens oprindelse, idet den samtidig alene
 stadfæstede afgørelsen om, at sundhedskontrolattesterne
 Principalt: var ugyldige.
 — Sagen admitteres som anlagt til anfægtelse af en be Sagsøgeren har dernæst gjort gældende, at sagsøgte ved to
 slutning, der umiddelbart og individuelt krænker sag talt at afvise, at en fejl fra toldvæsenet kan vedrøre oprin
 søgerens interesser. delsesattestens gyldighed, idet ugyldighedsrisikoen altid be
 laster importøren som en del af den kommercielle risiko,
 — Kommissionens beslutning K(96 ) 2780 af 8 . oktober tilsidesætter artikel 220, stk. 2, litra b ), i EF-toldkodek
 1996 n annulleres . sen ( 3 ), der principielt omhandler god tro hos den er
 hvervsdrivende. En fejltagelse vedrørende oprindelsesatte
 — Sagsøgte tilpligtes at afholde samtlige omkostninger i sternes gyldighed er ikke på nogen måde udelukket i
 sagen, herunder retsafgifter og advokatsalær. forbindelse med anvendelsen af sidstnævnte bestemmelse .
 Efter den fortolkning, Kommissionen er gået ind for, er de
 Subsidiært: fejl, der kan få betydning, faktisk alene uopmærksomhed
 eller beregning.
 — Det fastslås, at nævnte afgørelse er uden virkninger for
 sagsøgerens retsstilling, idet den i sagen omhandlede Sagsøgeren har for det tredje gjort gældende, at Kommis
 efterfølgende told ikke skal opkræves. sionens forordning ( EØF ) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om
 visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning
 Endnu mere subsidiært: ( EØF ) nr. 2913/93 (4 ) er ulovlig i det omfang, der derved
 tillægges Kommissionen en absolut beføjelse til at træffe
 — Såfremt den anfægtede beslutning af en eller anden beslutning om afregning efterfølgende af told, der ikke er
 grund ikke skulle blive annulleret, tilpligtes Kommissi blevet opkrævet, således at der bortses fra den ret, som im
 onen at tilbagebetale sagsøgeren hele det beløb, som portøren har, når forudsætningerne i toldkodeksens
 sagsøgeren er forpligtet til at betale i efterfølgende artikel 220, stk. 2, litra b ), er opfyldt. I sammenhæng her
 told, med tillæg af bødebeløb og udgifter til omkost med har sagsøgeren desuden påberåbt sig princippet om
 ninger; i al fald annulleres den anfægtede beslutning beskyttelse af den berettigede forventning samt det almin
 for så vidt angår dens bestemmelser om betaling af delige billighedsprincip .
 rente .
 (') Ikke offentliggjort.
 ( 2 ) EFTnr. L 197, s . 1 .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 ( 3 ) Rådets forordning ( EØF) nr. 2913/92 af 12 . oktober 1992 om
 indførelse af en EF-toldkodeks ( EFT nr. L 302, s . 1 ).
 Det sagsøgende selskab, der driver handel med fiskerivarer, ( 4 ) EFT nr. L 253 , s . 1 .
 har anfægtet sagsøgtes afgørelse, hvorefter der skal ske
 » efterfølgende « opkrævning af importtold med et beløb på
 148 890 000 lire, der skyldes i anledning af en række ind
 førsler af torsk hidrørende fra Norge, der er sket over Ve
 ronas toldkontor. Sagsøgeren har som følge af fremlæggel
 sen af EUR 1 -transportattester, der er udstedt af den Sag anlagt den 17. januar 1997 af C.P.L. Imperial 2 Spa
 norske eksportørvirksomhed, ret til at opnå præference mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 toldfritagelse i henhold til fællesskabsreglerne herom.
 ( Sag T-l 1/97)
 Det norske toldvæsen har senere meddelt den italienske ( 97/C 94/41 )
 forvaltning, at det efter undersøgelser, det selvstændigt
 havde gennemført, havde konstateret, at den norske eks (Processprog: italiensk)
 portør ikke havde kunnet bevise, at de fiskerivarer, der
 blev benyttet til fremstilling af torskefilet, hidrørte fra Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 Norge. Det har som følge heraf bestridt gyldigheden af der den 17. januar 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 EUR 1 -transportattesterne, som dannede grundlag for for De Europæiske Fællesskaber af C.P.L. Imperial Spa,


text:
C 47/22 DA Den Europæiske Unions Tidende 21.2.2004
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter 1. Skal EF-traktatens artikel 49 fortolkes således, at den er
 til hinder for, at en bestemmelse fra en national eller
 kommunal myndighed indfører en afgift på mobil- og
 personkommunikationsinfrastrukturer, der anvendes i
 Dette annullationssøgsmål har til formål at beskytte de grund- forbindelse med en virksomhed, der er dækket af licenser
 læggende rettigheder i Fællesskabets retsorden, navnlig mindre- og godkendelser?
 årige børns. Samtidig med at direktivet indeholder lovlige
 bestemmelser om konkretisering af retten til familiesammenfø-
 ring for tredjelandsstatsborgere, indeholder det dog også en 2. Er artikel 3c i Kommissionens direktiv 90/388/EØF (1) af
 række bestemmelser, der er uacceptable under hensyn til de 28. juni 1990, der er indsat ved Kommissionens direktiv
 grundlæggende rettigheder, bl.a. retten til et familieliv og retten 96/2/EF (2) af 16. januar 1996 om ændring af direktiv
 til ikke-forskelsbehandling, der i medfør af EU-traktatens 90/388/EØF for så vidt angår mobil- og personkommuni-
 artikel 6 skal respekteres i Den Europæiske Unions retsorden. kation, idet denne artikel tager sigte på ophævelse af »alle
 restriktioner«, til hinder for, at bestemmelser fra en
 national eller kommunal myndighed indfører en afgift
 på mobil- og personkommunikationsinfrastrukturer, der
 Retten til et familieliv, som den er anerkendt ved artikel 8 i anvendes i forbindelse med virksomhed, der er dækket af
 den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettig- licenser og godkendelser?
 heder og grundlæggende frihedsrettigheder af 1950 (EMRK)
 og fortolket ved Den Europæiske Menneskeretsdomstols prak-
 sis, kan kun begrænses af bestemte hensyn og kræver i hvert
 tilfælde en afvejning af de pågældende tredjelandsstatsborgeres (1) Kommissionens direktiv 90/388/EØF af 28.6.1990 om liberalise-
 og værtsstatens interesser. De undtagelser til retten til familie- ring af markedet for teletjenester (EFT L 192 af 24.7.1990, s. 10).
 (2) Kommissionens direktiv 96/2/EF af 16.1.1996 om ændring af
 sammenføring, som de omhandlede bestemmelser i direktivet
 direktiv 90/388/EØF for så vidt angår mobil- og personkommuni-
 udtrykkeligt tillader, går videre end de tilladte begrænsninger kation (EFT L 20 af 26.1.1996, s. 59).
 og er i strid med de grundlæggende rettigheder til et familieliv
 og til ikke-forskelsbehandling, således som de garanteres ved
 EMRK, og således som de følger af medlemsstaternes fælles
 forfatningsmæssige traditioner, der er generelle principper for
 fællesskabsretten, jf. EU-traktatens artikel 6, stk. 2.
 (1) EUT L 251 af 3.10.2003, s. 12.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 8. december 2003 af Conseil d’État (Belgien),
 Afdelingen for forvaltningsretssager, i sagen Belgacom
 Mobile SA mod Commune de Schaerbeek
 (Sag C-545/03)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 8. december 2003 af Conseil d’Etat (Belgien),
 Afdelingen for forvaltningsretssager, i sagen Mobistar SA (2004/C 47/37)
 mod Commune de Fléron
 (Sag C-544/03)
 Ved dom afsagt den 8. december 2003, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 23. december 2003, har Conseil d’État
 (2004/C 47/36) (Belgien), Afdelingen for forvaltningsretssager, i sagen Belga-
 com Mobile SA mod Commune de Schaerbeek, forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Ved dom afsagt den 8. december 2003, indgået til Domstolens 1. Skal EF-traktatens artikel 49 fortolkes således, at den er
 Justitskontor den 23. december 2003, har Conseil d’Etat til hinder for, at en bestemmelse fra en national eller
 (Belgien), Afdelingen for forvaltningsretssager, i sagen Mobistar kommunal myndighed indfører en afgift på mobil- og
 SA mod Commune de Fléron, forelagt De Europæiske Fælles- personkommunikationsinfrastrukturer, der anvendes i
 skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af forbindelse med virksomhed, der er dækket af licenser og
 følgende spørgsmål: godkendelser?


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/77
 Personalerettens kendelse (Tredje Afdeling) af 18. november 2009 — Chassagne mod Kommissionen
 (Sag F-11/05 RENV) (1)
 (Personalesag - hjemvisning til Personaleretten efter ophævelse - ufornødent at træffe afgørelse)
 2010/C 24/145
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Olivier Chassagne (Bruxelles, Belgien) (ved avocat T. Bontinck)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (først ved G. Berscheid og V. Joris, som befuldmægtigede, bistået af avocat F. Longfils, derefter ved J. Currall og G. Berscheid, som befuldmægtigede, bistået af avocat J.-L. Fagnart)
 Sagens genstand
 Dels påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om over for sagsøgeren, som stammer fra et fransk oversøisk departement, i overgangsperioden at anvende de bestemmelser, der var gældende før den 1. maj 2004, vedrørende godtgørelse af rejseudgifter til tjenestemænd, hvis tjenestested og hjemsted er beliggende i Europa, dels en påstand om erstatning — sag T-253/06 P hjemvist til Personaleretten efter ophævelse
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sag F-11/05 RENV, Chassagne mod Kommissionen, der slettes af Personalerettens register.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler de sagsomkostninger, som sagsøgeren har afholdt, indtil afsigelse af Retten i Første Instans’ dom af 19. september 2008. Hver af sagens parter bærer sine egne omkostninger, der er afholdt efter denne doms afsigelse.
 (1) EUT C115 af 14.5.2005, s. 36.


text:
28.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 245/25
 Sag anlagt den 30. maj 2014 — Al Naggar mod Rådet
 (Sag T-375/14)
 2014/C 245/34
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar (Cairo, Egypten) (ved advokaterne J.-F. Bellis, R. Luff, A. Bailleux, Q. Declève, P. Vovan, S. Rowe og A. Yehia)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling, og der gives sagsøgeren medhold.
 —
 Afgørelse 2014/153 annulleres, for så vidt som den frem til den 22. marts 2015 forlænger de restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren, der er indeholdt i afgørelse 2011/172/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Egypten.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrørende tilsidesættelse af artikel 1 i afgørelse 2011/172 (1), for så vidt som sagsøgeren ikke selv er blevet anerkendt som — eller identificeret som — ansvarlig for uretmæssig tilegnelse af offentlige midler, men er omfattet af de restriktive foranstaltninger alene af den grund, at hun er Ahmed Abdelaziz Ezz’ ægtefælle.
 2.
 Andet anbringende vedrørende tilsidesættelse af artikel 6 TEU, sammenholdt med artikel 2 TEU og 3 TEU samt artikel 47 og 48 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, for så vidt som afgørelse 2014/153 (2) med urette hviler på den uafkræftelige formodning, at der ikke er risiko for tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende rettigheder inden for rammerne af de sager, der er indledt mod hende i Egypten.
 3.
 Tredje anbringende vedrørende tilsidesættelse af artikel 7, 16 og 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, for så vidt som afgørelse 2014/153 indebærer uforholdsmæssige restriktioner for sagsøgerens ret til privatliv, ejendomsret og frihed til at drive virksomhed.
 4.
 Fjerde anbringende vedrørende tilsidesættelse af artikel 41, 47 og 48 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, for så vidt som afgørelse 2014/153 ikke er fyldestgørende og tilstrækkeligt begrundet og er vedtaget i strid med sagsøgerens ret til at blive hørt.
 5.
 Femte anbringende vedrørende et åbenbart fejlskøn, for så vidt som (i) sagsøgeren aldrig har været genstand for nogen form for retslig efterforskning på baggrund af uretmæssig tilegnelse af offentlige midler, (ii) Ahmed Abdelaziz Ezz’ handlinger udgjorde normal forretningsmæssig adfærd og derfor ikke kunne anses for uretmæssig tilegnelse af offentlige midler, og (iii) Rådet på tidspunktet for vedtagelsen af afgørelse 2014/153 ikke tog hensyn til den omstændighed, at Ahmed Abdelaziz Ezz’ retlige situation tre år efter vedtagelsen af de første foranstaltninger fortsat er mildest talt usikker.
 (1) Rådets afgørelse 2011/172/FUSP af 21.3.2011 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Egypten (EUT L 76, s. 63).
 (2) Rådets afgørelse 2014/153/FUSP af 20.3.2014 om ændring af afgørelse 2011/172/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Egypten (EUT L 85, s. 9).


text:
23.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/20
 Rettens dom af 29. november 2016 — T&L Sugars og Sidul Açúcares mod Kommissionen
 (Sag T-103/12) (1)
 ((Ansvar uden for kontraktforhold - landbrug - sukker - ekstraordinære foranstaltninger - levering til EU-markedet - produktionsåret 2011/2012 - retsregel, der har til formål at tillægge borgerne rettigheder - tilstrækkelig kvalificeret tilsidesættelse - forordning (EF) nr. 1234/2007 - princippet om forbud mod forskelsbehandling - proportionalitet - retssikkerhed - berettiget forventning - pligt til omhu og princippet om god forvaltningsskik))
 (2017/C 022/26)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: T&L Sugars Ltd (London, Det Forenede Kongerige) og Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (Santa Iria de Azóia, Portugal) (først ved advokat D. Waelbroeck og solicitor D. Slater, og derefter ved D. Waelbroeck)
 Intervenienter til støtte for sagsøgerne: DAI — Sociedade de Desenvolvimento Agro Industrial, SA (Coruche, Portugal) (ved advokat M. Mendes Pereira), RAR — Refinarias de Açúcar Reunidas, SA (Porto) (ved advokat M. Mendes Pereira), Lemarco SA, (Bucarest, Rumænien), Lemarco Cristal Srl (Urziceni) og Zaharul Liesti SA (Lieşti) (ved advokaterne L.I. Van de Waart og D. Gruia Dufaut), SFIR Società Fondiaria Industriale Romagnola SpA (Cesena, Italien) og SFIR Raffineria di Brindisi SpA (Cesena) (ved advokaterne P. Buccarelli og M. Todino)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved P. Rossi og N. Donnelly, derefter ved P. Rossi og P. Ondrůšek, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Rådet forDen Europæiske Union (ved E. Sitbon og A. Westerhof Löfflerová, som befuldmægtigede) og Comité européen des fabricants de sucre (CEFS) (Bruxelles, Belgien) (ved advokat C. Pitschas)
 Sagens genstand
 Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1239/2011 af 30. november 2011 om en løbende licitation for produktionsåret 2011/12 for import af sukker under KN-kode 1701 til nedsat toldsats (EUT 2011, L 318, s. 4), af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1240/2011 af 30. november 2011 om ekstraordinære foranstaltninger med hensyn til at bringe sukker og isoglucose uden for kvoten i omsætning på EU's marked med nedsat overskudsafgift i produktionsåret 2011/12 (EUT 2011, L 318, s. 9), af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1281/2011 af 8. december 2011 om den minimumstold, der skal fastsættes for den første dellicitation inden for rammerne af den licitation, der blev indledt ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 1239/2011 (EUT 2011, L 327, s. 60), af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1308/2011 af 14. december 2011 om fastsættelse af tildelingskoefficient, afvisning af yderligere ansøgninger og afslutning af perioden for indgivelse af ansøgninger for disponible mængder af sukker uden for kvoten, der skal sælges på EU's marked med nedsat overskudsafgift i produktionsåret 2011/12 (EUT 2011, L 332, s. 8), af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1316/2011 af 15. december 2011 om den minimumstold, der skal fastsættes for den anden dellicitation inden for rammerne af den licitation, der blev indledt ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 1239/2011 (EUT 2011, L 334, s. 16), af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1384/2011 af 22. december 2011 om den minimumstold, der skal fastsættes for den tredje dellicitation inden for rammerne af den licitation, der blev indledt ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 1239/2011 (EUT 2011, L 343, s. 33), af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 27/2012 af 12. januar 2012 om den minimumstold for sukker, der skal fastsættes for den fjerde dellicitation inden for rammerne af den licitation, der blev indledt ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 1239/2011 (EUT 2012, L 9, s. 12), og af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 57/2012 af 23. januar 2012 om suspension af den licitationsprocedure, der blev indledt ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 1239/2011 (EUT 2012, L 19, s. 12), samt en påstand i henhold til artikel 268 TEUF om erstatning for det tab, som sagsøgerne angiveligt har lidt som følge af vedtagelsen af disse retsakter og Kommissionens afvisning af at træffe de nødvendige foranstaltninger for at genoprette forsyningen af rårørsukker.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 T & L Sugars Ltd og Sidul Açúcares, Unipessoal Lda bærer deres egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.
 3)
 Rådet for Den Europæiske Union, DAI — Sociedade de Desenvolvimento Agro-Industrial, SA, RAR — Refinarias de Açùcar Reunidas, SA, Lemarco SA, Lemarco Cristal Srl, Zaharul Liesti SA, SFIR — Società Fondiaria Industriale Romagnola SpA, SFIR Raffineria di Brindisi SpA og Comité européen des fabricants de sucre (CEFS) bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 151 af 26.5.2012.


text:
Nr . C 354/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23 . 11 . 96
 Iglesias, afdelingsformændene D. A. O. Edward, J.-P. medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radiospred
 Puissochet ( refererende dommer ) og G. Hirsch, samt dom ningsvirksomhed ( EFT L 298 , s . 23 ) ved ikke at have
 merne G. F. Mancini , J. C. Moitinho de Almeida, P. J. G. gennemført direktivet korrekt, har Domstolen, sammensat
 Kapteyn; C. Gulmann og J. L. Murray; generaladvokat: G. af præsidenten, G. C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformæn
 Tesauro; justitssekretær: ekspeditionssekretær D. Louter dene C. N. Kakouris , D. A. O. Edward , J.-P . Puissochet og
 man-Hubeau , den 10 . september 1996 afsagt dom, hvis G. Hirsch samt dommerne G. F. Mancini , J. C. Moitinho de
 konklusion lyder således : Almeida , P. J. G. Kapteyn ( refererende dommer ), C.
 Gulmann , J. L. Murray, P. Jann, H. Ragnemalm og L.
 1 ) Forbundsrepublikken Tyskland bar tilsidesat de forplig Sevón ; generaladvokat: C. O. Lenz; justitssekretær : ekspe
 telser, der påhviler den i henhold til artikel 6, stk . 1 , ditionssekretær D. Louterman-Hubeau , den 10 . september
 litra a), i bilag I, og artikel 6, litra a), i bilag II og III, til 19 96 afsagt dom , hvis konklusion lyder således :
 arrangementet, samt de forpligtelser, der følger af
 Rådets forordning (EØF) nr. 1999/85 af 16. juli 1985 1 ) Det Forenede Kongerige har tilsidesat sine forpligtelser i
 om aktiv forædling, idet den har givet bevilling til henhold til artikel 2 , stk . 1 og 2 , og artikel 3 , stk . 2 , i
 indførsel afmejeriprodukter under proceduren for aktiv Rådets direktiv 89/552/EØF af 3 . oktober 1989 om
 forædling, selv om deres toldværdi lå under de mini samordning af visse love og administrative bestemmel
 mumspriser, der er fastsat i overensstemmelse med det ser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv
 internationale arrangement vedrørende mejerisektoren, radiospredningsvirksomhed ved for så vidt angår tu
 der er indgået af Fællesskabet ved Rådets afgørelse udsendelser via satellit at have indført de i section 43 i
 80/271 /EØF af 10. december 1979 om indgåelse af de Broadcasting Aet 1990 opstillede kriterier for afgørel
 multilaterale aftaler, der er resultatet af handelsfor sen af, hvilke satellit-tv-institutioner der hører under
 handlingerne 1973-1979. Det Forenede Kongeriges myndighed, ved i forbindelse
 med udøvelsen af denne myndighed at anvende forskel
 lige regler for indenlandske satellitprogrammer og
 2 ) I øvrigt frifindes Forbundsrepublikken Tyskland.
 udenlandske satellitprogrammer og ved at udøve kon
 trol med udsendelser, der sendes af et radiosprednings
 3 ) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkost organ , der hører under en anden medlemsstats myndig
 ninger. hed, når udsendelserne sendes på et udenlandsk satel
 litprogram eller tilbydes offentligheden i form af et
 (') EFT nr . C 90 af 26 . 3 . 1994 .
 program, som kun kan udsendes i henhold til en
 licens .
 2 ) Det Forenede Kongerige betaler sagens omkostnin
 ger.
 3 ) Den Franske Regering bærer sine egne omkostninger.
 DOMSTOLENS DOM
 (') EFT nr . C 275 af 1 . 10 . 1994 .
 af 10 . september 1996
 i sag C-222/94 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber, støttet af Den Franske Republik, mod Det Forenede
 Kongerige Storbritannien og Nordirland (')
 (Traktatbrud — direktiv 89/552/EØF — telekommunika
 tion — udsendelse af tv-programmer — myndighed over DOMSTOLENS DOM
 tv-institutioner) af 10. september 1996
 96/C 354/03 ) i sag C-277/94 , Z. Taflan-Met, S. Altun-Baser og E.
 Andal-Bugdayci mod Bestuur van de Sociale Verzekerings
 (Processprog: engelsk) bank og O. Akol mod Bestuur van de Nieuwe Algemene
 Bedrijfsvereniging ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 Arrondissementsrechtbank , Amsterdam ) (')
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 (Associeringsaftalen — EØF-Tyrkiet — Associeringsrådets
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 afgørelse — social sikring — ikrafttræden — direkte
 virkning)
 I sag C-222/94 , Kommissionen for De Europæiske Fælles ( 96/C 354/04 )
 skaber ( befuldmægtigede : Christopher Docksey og Berend
 Jan Drijber ), støttet af Den Franske Republik, mod Det (Processprog: nederlandsk)
 Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland ( befuld
 mægtigede : John E. Collins, bistået af Stephen Richards og
 Rhodri Thompson ), angående en påstand om, at det (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 fastslås, at Det Forenede Kongerige har tilsidesat sine offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 forpligtelser i henhold til artikel 2 , stk . 1 og 2 , og artikel 3 ,
 stk . 2 , i Rådets direktiv 89/552/EØF af 3 . oktober 1989 om I sag C-277/94 , angående en anmodning, som Arrondisse
 samordning af visse love og administrative bestemmelser i mentsrechtbank , Amsterdam, i medfør af EF-traktatens
 ---pagebreak--- 23 . 11 . 96 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 354/3
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte 3 . oktober 1989 om samordning af visse love og administra
 ret verserende sag Z. Taflan-Met, S. Altun-Balser og E. tive bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af
 Andal-Bugdayci mod Bestuur van de Sociale Verzekerings tv-radiospredningsvirksomhed ( EFT L 298 , s . 23 ), særlig i
 bank og O. Akol mod Bestuur van de Nieuwe Algemene henhold til direktivets artikel 2 , 14 og 15 , har Domstolen,
 Bedrijfsvereniging at opnå en præjudiciel afgørelse vedrø sammensat af præsidenten, G. C. Rodríguez Iglesias,
 rende fortolkningen af artikel 12 og 13 i Associeringsrådets afdelingsformændene C. N. Kakouris, D. A. O. Edward,
 afgørelse nr . 3/80 af 19 . september 1980 om anvendelsen af J.-P. Puissochet og G. Hirsch samt dommerne G. F. Mancini,
 De Europæiske Fællesskabers medlemsstaters sociale sik J. C. Moitinho de Almeida , P. J. G. Kapteyn ( refererende
 ringsordninger på tyrkiske arbejdstagere og deres familie dommer ), C. Gulmann, J. L. Murray, P. Jann, H. Ragne
 medlemmer ( EFT 1983 C 110 , s . 60 ), har Domstolen, malm og L. Sevón; generaladvokat: C. O. Lenz; justitsse
 sammensat af præsidenten, G. C. Rodríguez Iglesias , kretær: ekspeditionssekretær D. Louterman-Hubeau , den
 afdelingformændene D. A. O. Edward ( refererende dom 10 . september 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 mer ), J.-P . Puissochet og G. Hirsch samt dommerne G. F. således :
 Mancini, J. C. Moitinho de Almeida, P. J. G. Kapteyn, C.
 Gulmann og J. L. Murray; generaladvokat : A. La Pergola ;
 justitssekretær: ekspeditionssekretær H. A. Rühl , den 1 ) Kongeriget Belgien har undladt at opfylde de forpligtel
 10 . september 1996 afsagt dom , hvis konklusion lyder ser, der påhviler det i henhold til Rådets direktiv
 således : 89/552/EØF af3 . oktober 1981 om samordning af visse
 love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne
 vedrørende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed,
 1 ) Associeringsrådets afgørelse nr. 3/80 af 19. september særlig i henhold til direktivets artikel 2 , 14 og IS,
 1980 — om anvendelsen af De Europæiske Fællesska ved
 bers medlemsstaters sociale sikringsordninger på tyrki
 ske arbejdstagere og på deres familiemedlemmer — er — for så vidt angår det franske fællesskab, i det
 trådt i kraft på datoen for dens udstedelse, nemlig den fransksprogede område, at opretholde bestemmelser
 1 9 . september 1 980, og har siden da været bindende for om forudgående tilladelse til viderespredning gen
 de kontraherende parter. nem kabelanlæg af tv-udsendelser fra andre med
 lemsstater
 2 ) Så længe Rådet ikke har vedtaget de supplerende regler,
 der er nødvendige til gennemførelse af afgørelse nr. 3/ — for så vidt angår det franske fællesskab, i det
 80, har denne afgørelses artikel 12 og 13 ikke direkte fransksprogede område, at opretholde bestemmelser
 virkning på medlemsstaternes område og kan derfor om forudgående udtrykkelig tilladelse, hvortil der
 ikke skabe en ret for private til at påberåbe sig dem for kan knyttes betingelser, til viderespredning gennem
 nationale domstole. kabelanlæg af tv-udsendelser fra andre medlemssta
 ter, som indeholder kommercielle reklamer eller et
 (') EFT nr . C 370 af 21 . 12 . 1994 . teleshoppingprogram, som særlig retter sig til seerne
 i det franske fællesskab
 — for så vidt angår det flamske fællesskab, i det
 nederlandsksprogede område, at opretholde be
 stemmelser om forudgående tilladelse til vide
 respredning gennem kabelanlæg af tv-udsendelser
 DOMSTOLENS DOM fra andre medlemsstater
 af 10. september 1996
 — for så vidt angår den tosprogede hovedstadsregion
 i sag C-11/95 , Kommissionen for De Europæiske Fælles Bruxelles ikke at have sat de nødvendige love og
 skaber mod Kongeriget Belgien (') administrative bestemmelser i kraft for at efter
 (Direktiv 89/552/EØF — udsendelse af programmer gen komme artikel 2 , stk . 2 , i direktiv 89/552/EØF
 nem kabelanlæg)
 ( 96/C 354/05 ) — for så vidt angår det franske fællesskab ikke at have
 sat de nødvendige love og administrative bestemmel
 ser i kraft for fuldt ud at efterkomme artikel 14 og 15
 (Processprog: fransk) i direktiv 89/552/EØF.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 2 ) I øvrigt frifindes Kongeriget Belgien .
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-11 /95 , Kommissionen for De Europæiske Fælles 3 ) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 skaber ( befuldmægtiget: Pieter van Nuffel ) mod Kongeriget
 Belgien ( befuldmægtiget : Jan Devadder, bistået af Alain (') EFT nr . C 54 af 4 . 3 . 1995 .
 Berenboom ), angående en påstand om, at det fastslås , at
 Kongeriget Belgien har undladt at opfylde de forpligtelser,
 der påhviler det i henhold til Rådets direktiv 89/552/EØF af


text:
C 108/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.4.2001
 ikke er fremkommet en formel meddelelse, at erklære de Appel iværksat den 6. februar 2001 af Royal Olympic
 hensyn, der ligger bag ministerens beslutninger, uforeneli- Cruises m.fl. til prøvelse af kendelse afsagt den 12. decem-
 ge med fællesskabsretten. Kommissionens påstand om, at ber 2000 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 artikel 21, stk. 3, kan fortolkes således, at den pålægger Instans (Anden Afdeling) i sag T-201/99, Royal Olympic
 Kommissionen en handlepligt til at træffe beslutninger, Cruises m.fl. mod Rådet for Den Europæiske Union og
 som om dens rolle som »traktaternes vogter«, sammen- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 holdt med fællesskabsrettens altoverskyggende interesse,
 krævede en sådan løsning, giver overhovedet ingen
 mening. Såfremt Kommissionen reelt havde grund til at
 formode, at Den Portugisiske Republik tilsidesatte en (Sag C-49/01 P)
 bestemt forpligtelse til at give meddelelse, ville en rigtige
 fremgangsmåde, og den eneste fremgangsmåde i denne
 sag, være at indlede en traktatbrudssag i henhold til (2001/C 108/11)
 artikel 226 EF.
 (1) EFT 1989 L 395, s. 1. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 6. fe-
 bruar 2001 iværksat appel af Royal Olympic Cruises m.fl. ved
 advokaterne N. Skandamis, Athen, og A. Potamianos, Piræus,
 til prøvelse af kendelse afsagt den 12. december 2000 af De
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling)
 i sag T-201/99, Royal Olympic Cruises m.fl. mod Rådet for
 Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Sag anlagt den 2. februar 2001 af Kommissionen for De Fællesskaber.
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-46/01)
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande:
 (2001/C 108/10)
 — Den af Retten i Første Instans afsagte kendelse af 12. de-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2. fe- cember 2000 ophæves.
 bruar 2001 anlagt sag mod Den Italienske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Hans
 Støvlbæk og Roberto Amorosi som befuldmægtigede. — Sagen hjemvises til Retten i Første Instans med henblik
 på påkendelse af det erstatningssøgsmål, appellanterne
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: anlagde den 9. september 1999.
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik ikke har overholdt
 de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 11 — Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 og artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 96/59/EF (1) af De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens
 16. september 1996 om bortskaffelse af polychlorbiphe- omkostninger.
 nyler og polychlorterphenyler (PCB/PCT), idet den ikke
 inden den 16. september 1999 har underrettet Kommis-
 sionen om programmerne, de skitserede planer og sam-
 menfatningen af fortegnelser over apparater i henhold til
 disse artikler. Anbringender og væsentligste argumenter
 — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. 1. Utilstrækkelig begrundelse: Frifindelsen af de sagsøgte
 med den begrundelse, at annullationssøgsmålet er åben-
 bart ugrundet, har medført, at appellanterne er blevet
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter frataget deres proceduremæssige ret til at fremføre og
 nærmere redegøre for sine argumenter vedrørende en
 De italienske myndigheder skulle inden den 16. september vigtig sag, som rejser flere spørgsmål, der ikke tidligere er
 1999 have udarbejdet og underrettet Kommissionen om de afgjort i retspraksis.
 forskellige programmer, skitserede planer og den sammenfat-
 ning af fortegnelser, som er omhandlet i artikel 11 og artikel 4,
 stk. 1, i det i Kommissionens påstande nævnte direktiv, men 2. Forkert fortolkning af betingelsen om direkte årsagsfor-
 dette er endnu ikke sket. bindelse.
 (1) EFT L 243 af 24.9.1996, s. 31.


text:
22.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/5
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 2. december 2004
 i sag C-398/03, E. Gavrielides Oy (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Helsingin hallinto-oikeus (Finland)) (1)
 (Direktiv 90/642/EØF - fastsættelse af maksimalgrænseværdier for pesticidrester - vinblade)
 (2005/C 19/09)
 Processprog: finsk
 I sag C-398/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Helsingin hallinto-oikeus (Finland) ved afgørelse af 22. september 2003, indgået til Domstolen den 24. september 2003, i en sag anlagt af E. Gavrielides Oy, har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts (refererende dommer), og dommerne J.N. Cunha Rodrigues og K. Schiemann; generaladvokat: J. Kokott; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den 2. december 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Rådets direktiv 90/642/EØF af 27. november 1990 om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for indholdet af pesticidrester på og i visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grøntsager, som ændret ved Kommissionens direktiv 2000/42/EF af 22. juni 2000, finder ikke anvendelse på vinblade.
 (1) EUT C 275 af 15.11.2003.


text:
22.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/28
 Rettens dom af 5. april 2017 — Anta (China) mod EUIPO (Gengivelse af to linjer, der danner en spidsvinklet trekant)
 (Sag T-291/16) (1)
 ((EU-varemærker - ansøgning om EU-figurmærke, som gengiver to linjer, der danner en spidsvinklet trekant - absolut registreringshindring - manglende fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2017/C 161/40)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Anta (China) Co. Ltd (Jinjiang City, Kina) (ved advokaterne A. Franke og K. Hammerstingl)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 9. marts 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1292/2015-5) vedrørende en ansøgning om registrering af et figurtegn, som gengiver to linjer, der danner en spidsvinklet trekant, som EU-varemærke
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Anta (China) Co. Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 279 af 1.8.2016.


text:
12.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 298/10
 Sag anlagt den 21. august 2013 — Sea Handling mod Kommissionen
 (Sag T-456/13)
 2013/C 298/17
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Sea Handling SpA (Somma Lombardo, Italien) (ved advokaterne B. Nascimbene og M. Merola)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse, hvorved Kommissionen nægtede Sea Handling S.p.A. aktindsigt i henhold til begæringen af 27. februar 2013, annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen pålægges at fremlægge de begærede dokumenter for sagsøgeren.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Denne sag vedrører en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om afvisning af sagsøgers aktindsigt i dokumenter, som Kommissionen er i besiddelse af vedrørende den administrative procedure, der førte til vedtagelsen af Kommissionens afgørelse af 19. december 2012 om de kapitalforhøjelser, som selskabet SEA S.p.A. har foretaget til fordel for SEA Handling (sag SA.21420 — Italien/SEA Handling).
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1)
 Første anbringende om tilsidesættelse af de processuelle regler.
 —
 Det gøres i den forbindelse gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1 og 3, og artikel 8, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43). Der er ligeledes sket en tilsidesættelse af artikel 41 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, idet proceduren, der førte til den anfægtede afgørelse, var kendetegnet ved perioder med uberettiget tavshed og forlængelser, der ikke var passende begrundet, og idet den manglende overholdelse af de fastsatte frister har påvirket sagsøgerens ret til forsvar.
 2)
 Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001.
 —
 Det gøres i den forbindelse gældende, at den anfægtede afgørelse er behæftet med et åbenbart urigtigt skøn og en tilsidesættelse af begrundelsespligten, for så vidt den lægger til grund, at aktindsigten ville have medført betydelig skade for Kommissionens undersøgelse samt de allerede afsluttede undersøgelser, og idet den pågældende skade ikke specificeres.
 3)
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001.
 —
 Det gøres i den forbindelse gældende, at den anfægtede afgørelse er behæftet med et åbenbart urigtigt skøn og en tilsidesættelse af begrundelsespligten, for så vidt det fastslås, at indrømmelsen af aktindsigt i dokumenterne ville skade klagerens forretningsinteresser, uden at disse interesser afklares, hvorved kontrolproceduren på statsstøtteområdet indirekte påføres skade, ligesom den sammenblander private interesser med den almene interesse knyttet til den korrekte udførelse af undersøgelsen og foretager en udvidende fortolkning af de interesser, der er sikret i nævnte forordnings artikel 4, stk. 2.
 4)
 Fjerde anbringende om tilsidesættelse af artikel 4, stk. 6, i forordning nr. 1049/2001 og proportionalitetsprincippet.
 —
 Det gøres i den forbindelse gældende, at den anfægtede afgørelse mangler en vurdering af mulighederne for at indrømme sagsøgerne delvis indsigt i de begærede dokumenter.
 5)
 Femte anbringende om tilsidesættelse af artikel 4, stk. 2 og 3, i forordning nr. 1049/2001, proportionalitetsprincippet og artikel 42 i Den Europæiske Unions charter om grundlægende rettigheder.
 —
 Det gøres i den forbindelse gældende, at den anfægtede afgørelse er behæftet med en manglende vurdering af de anvendte undtagelser og den almene interesse. Kommissionen har nærmere bestemt nægtet adgang til dokumenterne uden at tage hensyn til tilstedeværelsen af en almen interesse, der går forud for udbredelsen af de begærede dokumenter, og uden at den konkrete virkning, som denne udbredelse ville have medført for tredjemands forretningsinteresser og undersøgelsesaktiviteterne i forordningens artikel 4, stk. 2, undersøges.


text:
25.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 270/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovakiet) den 11. februar 2016 — INGSTEEL spol. s r. o. og Metrostav a. s.mod Úrad pre verejné obstarávanie
 (Sag C-76/16)
 (2016/C 270/26)
 Processprog: slovakisk
 Den forelæggende ret
 Najvyšší súd Slovenskej republiky
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: INGSTEEL spol. s r. o. og Metrostav a. s.
 Sagsøgt: Úrad pre verejné obstarávanie
 Den anden part i sagen: Úrad pre verejné obstarávanie
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Handler en national myndighed i overensstemmelse med formålet med artikel 47, og i særdeleshed artiklens stk. 1, litra a), og stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF (1) af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, såfremt myndigheden inden for rammerne af en udbudsprocedure med en anslået kontraktværdi på 3 mio. EUR på grundlag af en tro og love-erklæring fra en tilbudsgiver og oplysninger fra en bank, ifølge hvilke tilbudsgiveren kunne opnå en særlig bankkredit uden øremærkning for en grænseværdi, der oversteg kontraktværdien, har vurderet, at tilbudsgiveren ikke opfyldte de i udbudsbekendtgørelsen fastlagte krav om økonomisk og finansiel formåen?
 2)
 Kan situationen på markedet for banktjenester i en medlemsstat, hvor en bank i sit bindende løfte om kredit betinger en kreditbevilling af opfyldelsen af betingelserne i kreditaftalen, som ikke konkret er specificeret på tidspunktet for udbudsproceduren, i henhold til artikel 47, stk. 5, i det nævnte direktiv 2004/18/EF udgøre en gyldig grund til, at tilbudsgiveren ikke er i stand til at fremlægge den af den ordregivende myndighed krævede dokumentation? Kan tilbudsgiveren med andre ord i den konkrete situation godtgøre sin økonomiske og finansielle formåen ved en tro og love-erklæring, som attesterer et tilstrækkeligt kreditforhold med banken?
 3)
 Kan den omstændighed, at de forskellige kontrakter allerede næsten fuldstændigt er blevet gennemført af den vindende tilbudsgiver, i forbindelse med domstolsprøvelse af en beslutning, hvormed den nationale myndighed for indgåelse af offentlige kontrakter har udelukket en tilbudsgiver, udgøre en objektiv hindring, som følge af hvilken den nationale ret ikke kan iværksætte bestemmelsen i artikel 47, stk. 1 og 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, sammenholdt med artikel 1, stk. 1, og artikel 2, stk. 3 og 6-8, i Rådets direktiv 89/665/EØF (2) af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter?
 (1) EUT L 134, s. 114.
 (2) EFT L 395, s. 33.


text:
14.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/58
 Sag anlagt den 17. februar 2014 — Aceitera General Deheza mod Rådet
 (Sag T-115/14)
 2014/C 112/75
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Aceitera General Deheza SA (General Deheza, Argentina) (ved advokaterne J.F. Bellis og R. Luff)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1194/2013 af 19. november 2013 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af biodiesel med oprindelse i Argentina og Indonesien (EUT L 315, s. 2) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet anført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at institutionerne har anlagt en åbenbar urigtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder, da de fastslog, at der forelå en fordrejning af priserne på sojabønner og sojabønneolie, der begrundede en anvendelse af grundforordningens artikel 2, stk. 5, andet afsnit (1).
 2.
 Andet anbringende om, at grundforordningens artikel 2, stk. 5, andet afsnit, som den fortolkes af institutionerne i den foreliggende sag, ikke kan anvendes på import fra et WTO-medlem, da den er uforenelig med WTO-antidumpingaftalen.
 3.
 Tredje anbringende om, at der ved skadesvurderingen ikke er blevet taget hensyn til faktorer, der bryder årsagssammenhængen mellem den angivelige skade og den angivelige dumpingimport, i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 7.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.11.2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 343, s. 51).


text:
11.9.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 246/24
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de première instance de Liège (Belgien) den 30. juni 2010 — Hubert Pagnoul mod État belge — SPF Finances
 (Sag C-314/10)
 ()
 2010/C 246/42
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de première instance de Liège
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Hubert Pagnoul
 Sagsøgt: État belge — SPF Finances
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel 6 i afsnit 1 »Fælles bestemmelser« i Lissabontraktaten af 13. december 2007 om ændring af traktaten om Den Europæiske Union, underskrevet i Maastricht den 7. februar 1992, og som har været gældende siden den 1. december 2009 (som gengiver en stor del af bestemmelserne i artikel 6 i afsnit I i traktaten om Den Europæiske Union, underskrevet i Maastricht den 7. februar 1992, som trådte i kraft den 1. november 1993) samt artikel 234 (tidligere artikel 177) i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (EF-traktaten) af 25. marts 1957, og/eller artikel 47 i chartret om Den Europæiske Unions grundlæggende rettigheder af 7. december 2000, til hinder for, at en national lov som lov af 12. juli 2009, der ændrer artikel 26 i særlov af 6. januar 1989 om Cour d’arbitrage (1), der pålægger en national ret at forelægge et præjudicielt spørgsmål for Cour constitutionelle, hvis den nationale ret har fastslået, at en skattepligtig borger fratages adgangen til effektiv retsbeskyttelse som sikret ved artikel 6 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, som indgår i fællesskabsretten, i henhold til anden national lovgivning, nemlig artikel 49 i rammeloven af 9. juli 2004, og retten dermed ikke straks kan sikre fællesskabsrettens direkte anvendelse i den verserende sag og kan prøve foreneligheden med forfatningen, når Cour constitutionelle har anerkendt den nationale lovgivnings overensstemmelse med de grundlæggende rettigheder, der er garanteret i [den belgiske] forfatnings afsnit II?
 (1) Moniteur belge af 31.7.2009, s. 51617.


text:
5.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 133/11
 Domstolens kendelse af 2. februar 2012 — Elf Aquitaine SA mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-404/11 P) (1)
 (Appel - forordning (EF) nr. 1/2003 - konkurrence - kartel - markedet for natriumchlorat - begrebet »virksomhed« - formodning om en bestemmende indflydelse - rækkevidden af denne formodning - forhold, der ikke kan afkræfte formodningen - individuel bøde - fuld prøvelsesret)
 2012/C 133/20
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Elf Aquitaine SA (ved avocats E. Morgan de Rivery og E. Lagathu)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved E. Gippini Fournier og R. Sauer, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 17. maj 2011 i sag T-299/08, Elf Aquitaine mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen i en sag, hvori appellanten havde nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 2626 endelig af 11. juni 2008 om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/38.695 — Natriumchlorat) — konkurrence — kartel — tilsidesættelse af princippet om kompetencetildeling og proportionalitetsprincippet — åbenbart urigtig fortolkning — tilsidesættelse af retten til forsvar, rimelighedsprincippet og princippet om processuel ligestilling — begrundelsespligt — ulovlig individuel bøde
 Konklusion.
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Elf Aquitaine SA betaler appelsagens omkostninger.
 (1) EUT C 298 af 8.10.2011.


text:
10.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/21
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 12. november 2008 — Nalocebar mod KHIM — Limiñana y Botella (Limoncello di Capri)
 (Sag T-210/05) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om Limoncello di Capri som EF-figurmærke - det ældre nationale ordmærke LIMONCHELO - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2009/C 6/41)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Nalocebar — Consultores e Serviços, Lda (São Pedro, Portugal) (ved avocats G. Pasquarella og R. Pasquarella)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (først ved M. Capostagno, derefter ved O. Montalto, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Limiñana y Botella, SL (Monforte del Cid, Spanien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 18. marts 2005 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 646/2004-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Limiñana y Botella, SL og Nalocebar — Consultores e Serviços, Lda.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Nalocebar — Consultores e Serviços, Lda betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 182 af 23.7.2005.


text:
8.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 379/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht München (Tyskland) den 2. oktober 2012 — Irmengard Weber mod Mechthilde Weber
 (Sag C-438/12)
 2012/C 379/28
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberlandesgericht München
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Irmengard Weber
 Sagsøgt: Mechthilde Weber
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Omfatter anvendelsesområdet for artikel 27 i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (1) også tilfælde, hvor to parter i én retssag optræder som sagsøgte, idet tredjemand har anlagt sag mod begge parter, og i en anden retssag optræder som sagsøger og sagsøgt? Er der i et sådant tilfælde tale om en sag »mellem de samme parter«, eller skal de forskellige påstande, som sagsøgeren i den ene sag har nedlagt over for de to sagsøgte, prøves særskilt, således at det ikke kan lægges til grund, at der er tale om en sag »mellem de samme parter«?
 2)
 Er der tale om et krav »der har samme genstand og hviler på samme grundlag« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 27 i forordning nr. 44/2001, når påstande og anbringender i begge sager ganske vist er forskellige, men
 a)
 der med henblik på at træffe afgørelse i begge sager skal tages stilling til det samme præliminære spørgsmål, eller
 b)
 der i den ene sag er nedlagt en subsidiær påstand om, at der træffes afgørelse vedrørende et retsforhold, der spiller en rolle som præliminært spørgsmål i den anden sag?
 3)
 Er der tale om en sag om rettigheder over fast ejendom som omhandlet i artikel 22, nr. 1, i forordning nr. 44/2001, når der er nedlagt påstand om, at det fastslås, at sagsøgte ikke med retlig virkning har udøvet sin forkøbsret i henhold til tysk ret, som er ubestridt, til en fast ejendom beliggende i Tyskland?
 4)
 Skal en anden ret end den, ved hvilken sagen først er anlagt, inden for rammerne af sin afgørelse i henhold til artikel 27, stk. 1, i forordning nr. 44/2001, og dermed inden den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, har truffet afgørelse vedrørende kompetencespørgsmålet, prøve, om den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, savner kompetence i henhold til artikel 22, nr. 1, i forordning nr. 44/2001, idet en sådan manglende kompetence for den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, i medfør af artikel 35, stk. 1, i forordning nr. 44/2001 ville medføre, at en eventuel afgørelse truffet af den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, ikke anerkendes? Kan artikel 27, stk. 1, i forordning nr. 44/2001 ikke anvendes af en anden ret end den, ved hvilken sagen først er anlagt, når denne ret finder, at den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, savner kompetence i medfør af artikel 22, nr. 1, i forordning nr. 44/2001?
 5)
 Skal en anden ret end den, ved hvilken sagen først er anlagt, inden for rammerne af sin afgørelse i henhold til artikel 27, stk. 1, i forordning nr. 44/2001, og dermed inden den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, har truffet afgørelse vedrørende kompetencespørgsmålet, foretage en prøvelse af en parts indsigelse om, at den anden parts anlæggelse af sagen for den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, udgør retsmisbrug? Kan artikel 27, stk. 1, i forordning nr. 44/2001 ikke anvendes af en anden ret end den, ved hvilken sagen først er anlagt, når denne ret finder, at sagens anlæggelse for den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, udgør retsmisbrug?
 6)
 Er det en forudsætning for anvendelsen af artikel 28, stk. 1, i forordning nr. 44/2001, at den anden ret end den, ved hvilken sagen først er anlagt, forinden har fastslået, at artikel 27 i forordning nr. 44/2001 ikke finder anvendelse i det konkrete tilfælde?
 7)
 Kan der ved udøvelsen af den skønsbeføjelse, der er indeholdt i artikel 28, stk. 1, i forordning nr. 44/2001, tages hensyn til
 a)
 den omstændighed, at den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, er beliggende i en medlemsstat, hvor sagen statistisk set vil have en væsentligt længere varighed end i den medlemsstat, hvor den anden ret end den, ved hvilken sagen først er anlagt, er beliggende
 b)
 den omstændighed, at det ifølge den anden ret end den, ved hvilken sagen først er anlagt, er lovgivningen i den medlemsstat, hvor nævnte ret er beliggende, der finder anvendelse
 c)
 en af parternes alder
 d)
 udsigten til, at sagsøgeren i sagen for den ret, hvor sagen først er anlagt, får medhold?
 8)
 Skal der ved fortolkningen og anvendelsen af artikel 27 og 28 i forordning nr. 44/2001 ud over formålet om at undgå indbyrdes uforenelige eller modstridende afgørelser også tages hensyn til retten til domstolsprøvelse for den person, der har anlagt den anden sag?
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22.12.2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område, EFT 2001 L 12, s. 1.


text:
19.3.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/2
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Femte Afdeling)
 af 8. oktober 2004
 i sag C-249/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Transport Environment Development Systems (Trends) m.fl. (1)
 (Voldgiftsklausul - afgørelse 2004/407/EF, Euratom - artikel 2 og 3 - henvisning til Retten i Første Instans)
 (2005/C 69/05)
 Processprog: græsk
 I sag C-249/03, angående en sag i henhold til artikel 238 EF, anlagt den 10. juni 2003, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: M. Patakia, bistået af M. Bra, K. Kapoutzidou og S. Chatziyiannis) mod Transport Environment Development Systems (Trends), et civilt selskab, der drives uden vinding for øje, Athen (Grækenland), (ved advokat V. Christianos), Marios Kontaratos, Athen (Grækenland), Anastasios Tillis, Neo Iraklio, Attika (Grækenland), (ved advokat V. Christianos), Georgios Argyrakos, Athen (Grækenland), Konstantinos Petrakis, Cholargos, Attika (Grækenland), Fotini Koutrouba, Glyfada, Attika (Grækenland), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af fungerende afdelingsformand, C. Gulmann, og dommerne R. Schintgen og G. Arestis (refererende dommer); generaladvokat: M. Poiares Maduro; justitssekretær: R. Grass, den 8. oktober 2004 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 Sag C-249/03 henvises til De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans.
 (1) EUT C 184 af 2.8.2003.


text:
20 . 7 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 210/23
 Sag anlagt den 22 . maj 1996 af Garage Massol Sari mod Sagsøgeren gør navnlig gældende, at Kommissionen efter
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber fast dompraksis er forpligtet til at behandle hver af de
 ( Sag T-77/96 ) klager, som den får forelagt, og at den i strid med denne
 praksis hverken har besvaret sagsøgerens rykkerskrivelse
 ( 96/C 210/52 )
 eller behandlet klagen. Desuden har Kommissionen nægtet
 at oplyse sagsøgeren om indholdet af den undersøgelse, der
 (Processprog: fransk) blev indledt over for Automobiles Peugeot og/eller PSA
 koncernen, hvorved den har afskåret sig fra at udnytte
 resultaterne af denne undersøgelse til skade for de europæi
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der ske skatteborgere og dermed berøvet subsidiaritetsprincip
 den 22 . maj 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De pet dets effektivitet.
 Europæiske Fællesskaber af Garage Massol Sari Freijairol
 les ( Frankrig ), ved advokat Jean Louis Portolano, Aix en
 Provence, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Nægtelsen af at foretage en undersøgelse af de påtalte og af
 Roy Nathan, Advokatkontoret Nathan & Noesen, 18 , rue Peugeot anvendte kontraktvilkår under det påskud, at
 des Glacis . Kommissionen er i gang med at behandle en tilsvarende sag,
 er efter sagsøgerens opfattelse i strid med traktatens
 artikel 155 , hvorefter Kommissionen er tillagt opgaven som
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : traktatens vogter . Nægtelsen af at undersøge klagen udgør
 yderligere en anomali ved , at Kommissionen efter Rådets
 — Det fastslås, at Kommissionen har udvist passivitet ved forordning nr. 1 7 har enebeføjelse til at fastslå overtrædelser
 behandlingen af de af Massol Sari indgivne klager. af konkurrencereglerne og enebeføjelse til at fritage katego
 rier af aftaler eller individuelle aftaler i medfør af traktatens
 — Beslutningen om stiltiende at afvise klagen samt beslut artikel 85 , stk . 3 .
 ningen om at nægte at give sagsøgeren meddelelse om de
 af Automobiles Peugeot og/eller PSA afgivne svar Desuden er Kommissionens nægtelse af at give sagsøgeren
 annulleres . aktindsigt i dens korrespondance med Automobiles Peugeot
 og/eller med PSA-koncernen i strid med retten til forsvar,
 — Det fastslås, at Kommissionen er ansvarlig uden for kontradiktionsprincippet og klagers ret efter traktaten til at
 kontraktforhold, og Kommissionen tilpligtes at erstatte indbringe Kommissionens udtrykkelige beslutninger for
 Fællesskabets retsinstanser .
 Massol Sari det tab på 180 000 ECU, som selskabet har
 lidt siden den 25 . maj 1994 .
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger,
 herunder advokatsalær på 100 000 ffr.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Slettelse af sag T-109/95 ( )
 ( 96/C 210/53 )
 Sagsøgeren , som driver en automobilforretning, der sælger
 motorkøretøjer i Frankrig af mærket Peugeot uden for
 PSA-koncernens salgsnet, har rejst indsigelse mod Kommis (Processprog: engelsk)
 sionens passivitet over for en klage, sagsøgeren har indgivet
 vedrørende den af PSA-koncernen anvendte ordning. De
 godkendte eneforhandlere har under henvisning til den Ved kendelse af 23 . april 1 996 har formanden for Fjerde
 gældende eneforhandlingsordning kollektivt og ved en Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 samordnet aktion påberåbt sig forordning ( EØF ) nr . 123/85 Instans besluttet, at sag T-109/95 , X mod Kommissionen
 over for de forhandlere, som ikke er godkendt af fabrikan for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 ten, og gjort gældende, at denne forordning i sig selv
 medfører, at det er ulovligt at udøve virksomhed som (') EFT nr . C 174 af 8 . 7 . 1995 .
 uafhængig forhandler. Samtidig hermed har PSA-koncernen
 og forhandlerne i PSA-koncernens salgsnet, for at forbe
 holde sig retten til levering og videresalg af nye køretøjer af
 mærket Peugeot, påberåbt sig, at deres eneforhandlingsaf
 taler er lovlige, da de er i overensstemmelse med de
 fritagelsesbetingelser, som er fastsat i nævnte forordning.
 Slettelse af sag T-157/95 (')
 Kommissionen nægtede at behandle klagen med den
 begrundelse, dels at det ikke tilkom den at træffe afgørelse i ( 96/C 210/54 )
 de nationale domstoles sted, for hvem der allerede verserede
 en tvist mellem sagsøgeren og flere ikke-godkendte forhand (Processprog: engelsk)
 lere, dels at sagsøgerens klage ikke havde nogen fællesskabs
 interesse, da Kommissionen i forvejen behandlede en sag,
 hvorunder der var rejst indsigelse mod de vilkår eller den Ved kendelse af 25 . april 1996 har formanden for Første
 praksis, der blev anfægtet ved klagen . Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 ---pagebreak--- Nr . C 210/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20 . 7 . 96
 Første Instans besluttet, at sag T-157/95 , The European Instans besluttet, at sag T-233/95 , T. mod Europa
 Association of Mozzarella Manufacturers, Golden Food Parlamentet, skal slettes af registeret.
 Products Limited, Carbery Milk Products Ltd ., Dansco
 Dairy Products Ltd . og Express Foods ( Northern Ireland ) (M EFT nr . C 95 af 30 . 3 . 1996 .
 Limited mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 ber, skal slettes af registeret.
 (') EFT nr. C 286 af 28 . 10 . 1 995 . Slettelse af sag T-219/95 ( )
 ( 96/C 210/56 )
 (Processprog: engelsk)
 Ved kendelse af 23 . maj 1996 har formanden for Femte
 Slettelse af sag T-233/95 ( ) Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 ( 96/C 210/55 ) Første Instans besluttet, at sag T-219/95 , Marie-Thérèse
 Danielsson, Pierre Largenteau og Edwin Haoa mod Kom
 (Processprog: græsk) missionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af
 registeret.
 Ved kendelse af 29 . april 1996 har formanden for Anden
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første (M EFT nr . C 77 af 16 . 3 . 1996 .