text:
5.12.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 454/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale civile di Trapani (Italien) den 15. september 2016 — Giuseppa Santoro mod Comune di Valderice og Presidenza del Consiglio dei Ministri
 (Sag C-494/16)
 (2016/C 454/32)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale civile di Trapani
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Giuseppa Santoro
 Sagsøgt: Comune di Valderice og Presidenza del Consiglio dei Ministri
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Udgør tilkendelsen af en erstatning på mellem 2,5 og 12 månedslønninger for den seneste fulde månedsløn (artikel 32, stk. 5, i lov nr. 183/2010) til den offentligt ansatte, som er blevet udsat for en ulovlig forlængelse af tidsbegrænsede ansættelseskontrakter, idet vedkommende kun kan opnå fuld erstatning for skaden ved at bevise at være gået glip af andre beskæftigelsesmuligheder eller ved at bevise, at vedkommende i tilfælde af afholdelse af en almindelig udvælgelsesprøve ville være blevet udvalgt, en tilsvarende og effektiv foranstaltning i den forstand, som fremgår af Domstolens dom, Mascolo m.fl. (C-22/13, C-61/13 — C-63/13 og C-418/13) og dom, Marrosu (C-53/04)?
 2)
 Skal ækvivalensprincippet, hvortil EU-Domstolen har henvist i (bl.a.) de ovennævnte afgørelser, fortolkes således, at såfremt medlemsstaten vælger ikke at anvende omdannelsen af ansættelsesforholdet (anerkendt i den private sektor) i den offentlige sektor, skal medlemsstaten under alle omstændigheder garantere arbejdstageren den samme fordel, eventuelt i form af en erstatning for den skade, som nødvendigvis svarer til værdien af den tidsubegrænsede ansættelse?


text:
22.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 134/45
 Sag anlagt den 17. marts 2010 — Lidl Stiftung mod KHIM — Vinotasia (VITASIA)
 (Sag T-124/10)
 2010/C 134/74
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Tyskland) (ved Rechtsanwälte M. Schaeffer og A. Marx)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Vinotasia GmbH (Koblenz, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 14. januar 2010 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1054/2008-4) annulleres.
 —
 Indsigelsen (nr. B 1 027 947), som blev rejst den 30. juni 2006, forkastes i det omfang, Indsigelsesafdelingen ved afgørelsen af 30. maj 2008 gav medhold i denne indsigelse.
 —
 Sagsøgte pålægges at betale omkostningerne i forbindelse med sagen for Den Europæiske Unions Ret og sagen for Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design).
 —
 Subsidiært udsættes sagen, indtil der er truffet endelig afgørelse vedrørende den begæring om ugyldighed af det ældre tyske varemærke nr. 302 15 015 »VINOTASIA«, som den 17. marts 2010 blev indgivet til det tyske patent- og varemærkekontor.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Lidl Stiftung
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »VITASIA« for varer i klasse 29, 30, 31, 32 og 33 (ansøgning nr. 4 691 101)
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Vinotasia GmbH
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det tyske ordmærke »VINOTASIA« nr. 302 15 015 for varer og tjenesteydelser i klasse 32, 33 og 35
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Delvis medhold i indsigelsen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 (1), idet der ikke mellem de omtvistede varemærker foreligger risiko for forveksling.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
Nr . C 294/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5 . 10 . 96
 betingelser i den nationale lovgivning i fraflytningslan 1986 , uden at Portugal havde vedtaget de nødvendige
 det end et bopælskrav ? bestemmelser .
 (') Rådets forordning ( EØF ) nr . 1408/71 af 14 . juni 1971 om (') EFT nr . L 265 af 5 . 10 . 1984, s . 1 .
 anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere ,
 selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der
 flytter inden for Fællesskabet ( EFT nr . L 149 af 5 . 7. 1971 ,
 s . 2 ).
 ( 2 ) Rådets forordning ( EØF ) nr . 574/72 af 21 . marts 1972 om
 regler til gennemførelse af forordning ( EØF ) nr. 1408/71 ( EFT
 nr . L 74 af 27 . 3 . 1972 , s . 1 ). Sag anlagt den 21 . august 1996 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 ( Sag C-282/96 )
 ( 96/C 294/ 16 )
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 21 . august 1996 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 Sag anlagt den 14 . august 1996 af Kommissionen for De Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gotz
 Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik zur Hausen, som befuldmægtiget, bistået af advokat J.-J .
 ( Sag C-276/96 ) Evrard, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 ( 96/C 294/15 ) Carlos Gomez de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg .
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande :
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 14 . august 1996 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved dr . forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 91 /157/EØF af
 Thomas F. Cusack og dr. Francisco de Sousa Fialho, som 18 . marts 1991 om batterier og akkumulatorer, der
 befuldmægtigede , og med valgt adresse i Luxembourg hos indeholder farlige stoffer ( ] ), idet den ikke har vedtaget
 Carlos Gomez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tje de love og administrative bestemmelser, som er nødven
 neste, Wagner-Centret, Kirchberg . dige for at efterkomme direktivet, eller ikke har givet
 meddelelse herom .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost
 ninger.
 — Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har undladt at
 opfylde de forpligtelser, som påhviler den i medfør af
 Euratom-traktatens artikel 161 , stk . 3 , og artikel 7 i Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Rådets direktiv 84/466/Euratom af 3 . september 1984
 om fastsættelse af grundlæggende foranstaltninger til I henhold til EF-traktatens artikel 189 , hvorefter et direktiv
 strålebeskyttelse af personer , der underkastes medicin med hensyn til det tilsigtede mål er bindende for enhver
 ske undersøgelser og behandlinger ('), sammenholdt medlemsstat, er medlemsstaterne forpligtet til at overholde
 med artikel 399 i akten vedrørende vilkårene for de i direktiverne fastsatte gennemførelsesfrister. Denne frist
 Republikken Portugals tiltrædelse af traktaterne, idet udløb den 18 . september 1992 , uden at Den Franske
 den ikke har vedtaget alle de ved lov eller administrativt Republik havde vedtaget de nødvendige bestemmelser for at
 fastsatte bestemmelser, som er nødvendige for at gen efterkomme det direktiv, som er omhandlet i Kommissio
 nemføre artikel 3 i direktiv 84/466/Euratom . nens påstande .
 — Subsidiært fastslås det, at Den Portugisiske Republik (') EFT nr . L 78 af 26 . 3 . 1991 , s . 38 .
 ikke har opfyldt de forpligtelser, som påhviler den i
 medfør af disse bestemmelser, idet den ikke straks har
 meddelt Kommissionen disse foranstaltninger .
 — Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens
 omkostninger. Sag anlagt den 21 . august 1996 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: ( Sag C-283/96 )
 ( 96/C 294/ 17 )
 Medlemsstaterne er på grund af den bindende virkning af
 Euratom-traktatens artikel 161 , stk . 3 , forpligtede til at Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 træffe de nødvendige foranstaltninger til at gennemføre de 21 . august 1996 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 direktiver , der er rettet til dem , inden udløbet af den fastsatte Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gotz
 frist . Den pågældende frist udløb allerede den 1 . januar zur Hausen, som befuldmægtiget, bistået af advokat


text:
20.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 327/43
 Sag anlagt den 22. oktober 2008 — Voslamber mod Kommissionen
 (Sag F-86/08)
 (2008/C 327/82)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Dietrich Voslamber (Freiburg, Tyskland) (ved Rechtsanwalt L. Thielen)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af Kommissionens afgørelse af 9. juli 2008 om afslag på sagsøgerens ansøgning om dækning som hovedsygeforsikring for sin ægtefælle.
 Sagsøgerens påstande
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Afgørelsen truffet af Kommissionens generaldirektorat ADMIN.B den 9. juli 2008 over for sagsøgeren annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at anerkende, at sagsøgerens ægtefælle har ret til dækning som hovedforsikring gennem den fælles sygeforsikringsordning.
 —
 Sagsøgeren forbeholdes ret til at anføre yderligere anbringender til støtte for sit søgsmål.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
21.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/59
 Sag anlagt den 27. juli 2015 — Monster Energy mod KHIM — Hot-Can Intellectual Property (HotoGo self-heating can technology)
 (Sag T-407/15)
 (2015/C 311/64)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Monster Energy Company (Corona, De Forenede Stater) (ved solicitor P. Brownlow)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Hot-Can Intellectual Property Sdn Bhd (Cheras, Malaysia)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger: Hot-Can Intellectual Property Sdn Bhd
 Det omtvistede varemærke: Et figurmærke, der indeholder ordbestanddelene »HotoGo self-heating can technology« — registreringsansøgning nr. 11 418 101
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 4. maj 2015 af Femte Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1028/2014-5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Indsigelsesafdelingens afgørelse af den 21. februar 2014 i indsigelse nr. B2178567 annulleres.
 —
 Der gives afslag på registrering af det varemærke, der er rejst indsigelse imod, i dets helhed.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale de af Monster Energy Company afholdte omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5 i forordning nr. 207/2009.


text:
19.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 346/26
 Rettens dom af 3. september 2015 — iNET24 Holding mod KHIM (IDIRECT24)
 (Sag T-225/14) (1)
 ((EF-varemærker - international registrering, hvor Det Europæiske Fællesskab er designeret - ordmærket IDIRECT24 - absolut registreringshindring - manglende fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - begrundelsespligt - artikel 75 i forordning nr. 207/2009))
 (2015/C 346/30)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: iNET24 Holding AG (Feusisberg, Schweiz) (ved advokaterne S. Kirschstein-Freund, B. Breitinger og V. Dalichau)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Pohlmann og S. Hanne, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 4. februar 2014 af Femte Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1867/2013-5) vedrørende den internationale registrering, hvor Det Europæiske Fællesskab er designeret, af ordmærket IDIRECT24
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 iNET24 Holding AG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 184 af 16.6.2014.


text:
26.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/27
 Appel iværksat den 16. november 2007 af Philip Morris Products SA til prøvelse af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 12. september 2007 i sag T-140/06 — Philip Morris Products mod KHIM
 (Sag C-497/07 P)
 (2008/C 22/52)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Philip Morris Products SA (ved avocats T. van Innis og C.S. Moreau)
 Den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Den appellerede dom ophæves.
 —
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har i sin appel gjort gældende, at Retten har tilsidesat artikel 4 og artikel 7, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (1). I denne henseende har appellanten for det første kritiseret Retten for at lade sin vurdering tage udgangspunkt i en forudfattet mening, der var til skade for den kategori af varemærker, som det ansøgte varemærke henhører under. Ved nemlig at fastslå, at forbrugerne ikke er vant til at slutte sig til varers oprindelse på grundlag af deres form eller formen på deres emballage, mener appellanten, at Retten har anlagt en vurdering af de faktiske omstændigheder, der er uden noget videnskabeligt grundlag, og som forvansker den måde, hvorpå mennesker generelt opfatter tegn, navnlig former.
 For det andet har appellanten kritiseret Retten for at have anlagt en urigtig retlig vurdering af, hvordan den relevante kundekreds opfatter varemærket. Denne fejl består for det første i, at Retten kun har betragtet brugen af varemærket, når det indgår som en del af en cigaretpakke, hvorimod formen på en emballage for en bestemt vare af kundekredsen kan opfattes i en række andre udtryksformer såsom grafiske eller tredimensionelle gengivelser af varemærket på reklamemateriale. For det andet består den urigtige vurdering i, at Retten har begrænset varemærkebegrebet til den del, som kan opfattes af en potentiel køber på det tidspunkt, der ligger umiddelbart før købet, uanset at et varemærkes relevante kundekreds udgøres af alle dem, der kan komme i kontakt med det i forbindelse med varemærkets normale brug, hvilket både er ved reklamen for varen før købet og ved brugen eller indtagelsen af varen efter købet.
 Appellanten har endelig for det tredje gjort gældende, at der er en selvmodsigelse i den appellerede doms begrundelser.
 (1) EFT 1994 L 11, s. 1.


text:
7.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/28
 Sag anlagt den 9. december 2008 — Huvis mod Rådet
 (Sag T-536/08)
 (2009/C 55/53)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Huvis Corporation (Seoul, Republikken Korea) (ved lawyers J.-F. Bellis, F. Di Gianni og R. Antonini)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Rådets forordning (EF) nr. 893/2008 af 10. september 2008 om opretholdelse af antidumpingtolden på importen af korte syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Belarus, Folkerepublikken Kina, Saudi-Arabien og Korea efter en delvis interimsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 384/96 (1), for så vidt som den ikke ophæver den antidumpingtold, der finder anvendelse på sagsøgeren, med virkning fra den 29. december 2006, dvs. den dato, hvor importen af korte syntetiske fibre af polyester med oprindelse i Taiwan og Malaysia blev genstand for midlertidig antidumpingtold, hvilken told Kommissionen besluttede ikke at opkræve i sin afgørelse nr. 2007/430/EF af 19. juni 2007 (2).
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med dette søgsmål har sagsøgeren, som er et selskab etableret i Korea, nedlagt påstand om delvis annullation af Rådets forordning nr. 893/2008 i det omfang, den ikke med virkning fra den 29. december 2006 ophæver den antidumpingtold, der finder anvendelse på korte syntetiske fibre af polyester (PSF) fremstillet af sagsøgeren, og med oprindelse i Korea. Sagsøgeren har gjort gældende, at samme behandling, der blev anvendt i Kommissionens afgørelse nr. 2007/430/EF for PSF med oprindelse i Taiwan og Malaysia, bør anvendes for PSF med oprindelse i Korea. Derfor bør antidumpingtolden efter sagsøgerens opfattelse ophæves fra samme dato, for så vidt angår PSF med oprindelse i Korea.
 Sagsøgeren har gjort to anbringender gældende til støtte for sine påstande.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Fællesskabets institutioner, ved at opretholde antidumpingforanstaltninger for import af PSF med oprindelse i Korea, mens import af PSF fra Malaysia og Taiwan ikke var genstand for antidumpingforanstaltninger, har tilsidesat det grundlæggende princip om forbud mod forskelsbehandling. Sagsøgeren har bestridt de tre argumenter, Rådet har fremsat som begrundelse for forskelsbehandlingen. Den omstændighed, at klagen vedrørende PSF med oprindelse i Malaysia og Taiwan blev trukket tilbage, og at Rådet ikke traf en endelig afgørelse, kan efter sagsøgerens opfattelse ikke begrunde forskelsbehandlingen for så vidt angår PSF med oprindelse i Korea. Sagsøgeren har endvidere bestridt, at den omstændighed, at testen af, om der foreligger fællesskabsinteresse, som blev anvendt i sagen om PSF med oprindelse i Malaysia og Taiwan, adskilte sig fra den test, som blev anvendt i sagen om PSF med oprindelse i Korea, kan begrunde forskelsbehandlingen af sidstnævnte. Sagsøgeren har endvidere, i modsætning til det af Rådet hævdede, gjort gældende, at den omstændighed, at der vedrørende fællesskabsinteressen blev udledt forskellige konklusioner i forbindelse med undersøgelserne af Malaysia og Taiwan på den ene side, og Korea på den anden side, heller ikke kunne begrunde forskelsbehandlingen.
 Desuden har sagsøgeren gjort gældende, at afgørelsen, hvorefter afslutningen af antidumpingproceduren vedrørende importen af PSF fremstillet og eksporteret af sagsøgeren, ikke er begrundet i fællesskabsinteresser, er behæftet med grundlæggende selvmodsigelser og er usammenhængende.
 (1) EUT L 247, s. 1.
 (2) 2007/430/EF: Kommissionens afgørelse af 19.6.2007 om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af korte syntetiske fibre af polyester (PSF) med oprindelse i Malaysia og Taiwan og frigivelse af de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told (EUT L 160, s. 30).


text:
28 . 6 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 199/ 19
 Slettelse af sag C-187/95 (*) Slettelse af sag C-363/95 (')
 ( 97/C 199/39 ) ( 97/C 199/43 )
 Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-187/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura C-363/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura
 circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf
 fesag mod Angelo Deodati og Aldo Luchini, skal slettes af fesag mod Giuseppe Tancredi , skal slettes af registret.
 registret.
 (') EFT nr. C 16 af 20 . 1 . 1996 .
 o EFT nr. C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 Slettelse af sag C-3 77/95 (')
 Slettelse af sag C-3 3 1/95 H
 ( 97/C 199/44 )
 ( 97/C 199/40 )
 Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-331 /95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura C-377/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura
 circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf
 fesag mod Giuseppe Piccolo, skal slettes af registret. fesag mod Tersilio Onorati , skal slettes af registret.
 (') EFT nr. C 333 af 9 . 12 . 1995 . (') EFT nr. C 31 af 3 . 2 . 1996 .
 Slettelse af sag C-332/95 (') Slettelse af sag C-378/95 ( 1 )
 97/C 199/41 ( 97/C 199/45 )
 Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-332/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura C-378/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura
 circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf
 fesag mod Mario Corbo m.fl ., skal slettes af registret. fesag mod Palma Mariulli , skal slettes af registret.
 (') EFT nr. C 333 af 9 . 12 . 1995 . (') EFT nr. C 31 af 3 . 2 . 1996 .
 Slettelse af sag C-342/95 (^
 Slettelse af sag C-l/96 SA (')
 ( 97/C 199/42
 ( 97/C 199/46 )
 Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag Ved kendelse af 24 . april 1997 har præsidenten for De
 C-342/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-l /
 circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf 96 SA, Must Interim SA mod Kommissionen for De Euro
 fesag mod Miranda Viola, skal slettes af registret. pæiske Fællesskaber, skal slettes af registret.
 (') EFT nr. C 333 af 9 . 12 . 1995 . (*) EFT nr. C 269 af 14 . 9 . 1996 .


text:
27.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/49
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 13. april 2011 — Chaouch mod Kommissionen
 (Sag F-30/09) (1)
 (Personalesag - vederlag - bosættelsespenge - fastsættelse af rettigheder - indtræden i tjenesten som tjenestemand på prøve - hensyntagen til bopælsskift efter fastansættelsen - tjenestemandens bopælspligt i henhold til vedtægtens artikel 20)
 2011/C 252/105
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Dhikra Chaouch (Oetrange, Luxembourg) (ved advokaterne F. Moyse og A. Salerno)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved D. Martin og J. Baquero Cruz, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse om ikke at yde sagsøgeren bosættelsespenge
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Dhikra Chaouch betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 129 af 6.6.2009, s. 21.


text:
22.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 329/23
 Sag anlagt den 16. juli 2014 — Klass mod KHIM — F. Smit (PLAYSEAT) (PLAYSEATS)
 (Sag T-540/14)
 2014/C 329/32
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Oliver Klass (Remscheid, Tyskland) (ved advokat U. Bender)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: F. Smit Holding BV (Doetinchem, Nederlandene)
 Sagsøgernes påstande
 —
 Afgørelserne, der blev truffet den 15. maj 2014 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sagerne R 1616/2013-4 og R 1834/2013-4 ændres således, at de to ugyldighedsbegæringer af 31. juli 2012 efterkommes.
 —
 Harmoniseringskontoret og F. Smit Holding BV tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 De registrerede EF-varemærker, der begæres erklæret ugyldige: Ordmærkerne »PLAYSEAT« og »PLAYSEATS« for varer i klasse 9 — EF-varemærke nr. 7 5 95 184 og nr. 8 8 42 254
 Indehaver af EF-varemærkerne: F. Smit Holding BV
 Indgiveren af begæringerne om, at EF-varemærkerne erklæres ugyldige: Oliver Klass
 Begrundelse for ugyldighedsbegæringerne: De absolutte ugyldighedsgrunde i artikel 52, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning nr. 207/2009
 Annullationsafdelingens afgørelse: Afslag på ugyldighedsbegæringerne
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagerne
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 52, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning nr. 207/2009


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/48
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 18. juni 2013 Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag F-100/11) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - løn - dagpenge - betingelser for tildeling - faktisk etablering på tjenestestedet - åbenbart, at sagen er retligt ugrundet - sagsomkostninger - procesreglementets artikel 94)
 2013/C 252/86
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat G. Cipressa)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Berardis-Kayser og J. Baquero Cruz, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om afslag på at tildele sagsøgeren dagpenge i forbindelse med afgørelsen om dennes overførsel fra delegationen i Angola til hjemstedet i Bruxelles.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises som åbenbart ugrundet.
 2)
 Luigi Marcuccio bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Europa-Kommissionen.
 3)
 Luigi Marcuccio betaler Retten for EU-personalesager et beløb svarende til 2 000 EUR.
 (1) EUT C 25 af 28.1.2012, s. 67.


text:
23.11.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 289/21
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 RETTENS DOM K. Lenaerts og M. Jaeger; justitssekretær: referendar F. Erlba-
 cher, den 11. september 2002 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således:
 af 11. september 2002
 1) Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2) Pfizer bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet
 i sag T-13/99, Pfizer Animal Health SA mod Rådet for afholdte omkostninger, herunder omkostningerne vedrørende
 Den Europæiske Union ( 1) sagen om foreløbige forholdsregler.
 3) Asociación nacional de productores de ganado porcino, Asoci-
 (»Overførsel af antibiotikaresistens fra dyr til mennesker ación española de criadores de vacuno de carne, Fédération
 — direktiv 70/524/EØF — forordning om inddragelse européenne de la santé animale og Fédération européenne des
 af godkendelsen af et tilsætningsstof til foderstoffer — fabricants d’adjuvants pour la nutrition animale bærer deres
 formaliteten — artikel 11 i direktiv 70/524/EØF — åbenbart egne omkostninger og betaler Rådets omkostninger i forbindelse
 urigtigt skøn — forsigtighedsprincippet — vurdering og med deres intervention i hovedsagen og i sagen om foreløbige
 styring af risici — høring af en videnskabelig komité forholdsregler.
 — proportionalitetsprincippet — berettiget forventning —
 begrundelsespligt — ejendomsret — magtfordrejning«) 4) Asociación española de productores de huevos og Pig Veterinary
 Society bærer deres egne omkostninger og betaler Rådets
 omkostninger i forbindelse med deres interventionsbegæringer.
 (2002/C 289/40) 5) Kommissionen, Kongeriget Danmark, Kongeriget Sverige, Re-
 publikken Finland og Det Forenede Kongerige Storbritannien
 og Nordirland bærer deres egne omkostninger, såvel i hovedsa-
 (Processprog: engelsk) gen som i sagen om foreløbige forholdsregler.
 (1 ) EFT C 86 af 27.3.1999.
 I sag T-13/99, Pfizer Animal Health SA, Louvain-la-Neuve
 (Belgien), ved I.S. Forrester, QC, solicitor M. Powell, barrister
 E. Wright og avocat W. van Lembergen, på vegne af solicitor
 S.J. Gale-Batten, og med valgt adresse i Luxembourg, støttet DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 af Asociación nacional de productores de ganado porcino
 (Anprogapor), Madrid, og Asociación española de criadores de den 11. september 2002
 vacuno de carne (Asovac), Barcelona (Spanien), ved advokater-
 ne J. Folguera Crespo, A. Gutiérrez Hernández, J. Massaguer
 Fuentes og E. Navarro Varona, og med valgt adresse i i sag T-70/99, Alpharma Inc. mod Rådet for Den Europæi-
 Luxembourg, og af Féderation européenne de la santé animale ske Union ( 1)
 (Fedesa), Bruxelles, og Féderation européenne des fabricants
 d’adjuvants pour la nutrition animale (Fefana), Bruxelles, ved (Overførsel af antibiotikaresistens fra dyr til mennesker
 avocats D. Waelbroeck og D. Brinckman, og med valgt — direktiv 70/524/EØF — forordning om inddragelse
 adresse i Luxembourg, mod Rådet for Den Europæiske Union af godkendelsen af et tilsætningsstof til foderstoffer —
 (befuldmægtigede: J. Carbery, M. Sims og F.P. Ruggeri Lader- formaliteten — væsentlige formelle mangler — åbenbart
 chi), støttet af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber urigtigt skøn — forsigtighedsprincippet — vurdering og
 (befuldmægtigede: P. Oliver, T. Christoforou og K. Fitch), styring af risici — høring af en videnskabelig komité
 Kongeriget Danmark (befuldmægtigede: M. J. Molde, N. Holst- — proportionalitetsprincippet — berettiget forventning —
 Christensen og S. Ryom), Kongeriget Sverige (befuldmægtige- begrundelsespligt — ret til kontradiktion)
 de: A. Kruse og L. Nordling), Republikken Finland (befuldmæg-
 tigede: H. Rotkirch, T. Pynnä og E. Bygglin) og af Det Forenede (2002/C 289/41)
 Kongerige Storbritannien og Nordirland (befuldmægtiget:
 R. Magrill), angående en påstand om annullation af Rådets (Processprog: engelsk)
 forordning (EF) nr. 2821/98 af 17. december 1998 om
 ændring af Rådets direktiv 70/524/EØF om tilsætningsstoffer
 til foderstoffer for så vidt angår inddragelse af godkendelsen af
 visse antibiotika (EFT L 351, s. 4), har Retten (Tredje Afdeling), I sag T-70/99, Alpharma Inc., Fort Lee, New Jersey (USA), ved
 sammensat af afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne solicitor G. Robert og avocat B. Van de Walle de Ghelcke, og


text:
8.1.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 6/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- Kongeriget Spanien har nedlagt følgende påstande:
 se afsagt den 6. september 1999 af Landesgericht für
 Zivilrechtssachen Wien i sagen Silveria Gäng mod Repu- 1. Annullation af Kommissionens afgørelse af 8. juli 1999
 blikken Østrig om den spanske regerings anmodning om en over-
 gangsordning i henhold til artikel 24 i Europa-Parlamentets
 (Sag C-361/99) og Rådets direktiv 96/92/EF af 19. december 1996 om
 fælles regler for det indre marked for elektricitet (1).
 (2000/C 6/17)
 2. Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ved kendelse afsagt den 6. september 1999, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 27. september 1999, har Lan-
 desgericht für Zivilrechtssachen Wien i sagen Silveria Gäng Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 mod Republikken Østrig forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende — Tilsidesættelse af artikel 24, stk. 2, i direktiv 96/92/EF.
 spørgsmål: Afgørelsen om ikke at imødekomme anmodningen er
 begrundet med, at »arten af de meddelte foranstaltninger
 1) Er Rådets direktiv af 9. februar 1976 (76/207/EØF (1), er mere afgørende end deres formål«, mens Kommissionen
 ligebehandlingsdirektivet) gennemført korrekt i østrigsk i afgørelsen ikke har fremført nogen andre omstændighe-
 ret ved den østrigske lov om ligebehandling (Bundes- der, som giver holdepunkter for at antage, at den reelt har
 Gleichbehandlungsgesetz, BGB1 100/1993) i den dagæl- undersøgt spørgsmålet. Kommissionen har således i den
 dende affattelse, for så vidt angår den beløbsmæssige erklæring, der er tilstillet Rådet (12851/96 ADD 1),
 begrænsning af kravet på godtgørelse (B-GBG’s § 15, indrømmet, at en rimelig udnyttelse af investeringerne er
 stk. 2) og for så vidt angår forpligtelsen for offentligt et passende grundlag for at bringe artikel 24 i anvendelse.
 ansatte under Republikken Østrig til at gøre sådanne krav Den spanske regering har påpeget, at de såkaldte »udgifter
 gældende inden for en frist på seks måneder og ved i forbindelse med overgang til et konkurrencebaseret
 anmodning fremsat over for den tjenstlige myndighed, de marked« er et begreb, der svarer til det videre begreb om
 hører under (B-GBG’ § 19, stk. 2)? udnyttelse af investeringer, idet der er tale om en delvis
 godtgørelse for den yderligere indsats i form af investerin-
 2) Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, ønskes ger, som virksomhederne foretager med henblik på at
 det oplyst, om direktivet har til formål at tillægge sagsøge- tilpasse sig en politik med offentlige indgreb, som har til
 ren i hovedsagen en subjektiv rettighed? formål at sikre diversificering på energiområdet og sikker-
 hed med hensyn til elektricitetsforsyningen. Det må heraf
 3) Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende, ønskes
 udledes, at de ovenfor nævnte udgifter udgør en undtagelse,
 det oplyst, om EF-Domstolen på grundlag af indholdet af
 som er acceptabel for Kommissionen i henhold til direk-
 den foreliggende anmodning om præjudiciel afgørelse tivets artikel 24 og artikel 8, stk. 2, men som Kommissio-
 råder over alle de oplysninger, der er nødvendige for, at
 nen ikke har vurderet og taget stilling til i afgørelsen.
 den selv kan tage stilling til, om den østrigske lov om
 ligebehandling er i åbenbar modstrid med ordlyden af og
 formålet med Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar — Tilsidesættelse af artikel 24, stk. 3, i direktiv 96/92/EF. Den
 1976, eller om Domstolen i givet fald overlader det til den undtagelse i direktivets artikel 8, stk. 2, som de spanske
 forelæggende østrigske retsinstans at tage stilling til dette myndigheder har anmodet om at få indrømmet for de
 spørgsmål? isolerede systemer, medfører nødvendigvis enten, at prisen
 på elektricitet bliver højere for de forbrugere, der er kunder
 i de nævnte systemer, eller, såfremt der anvendes et
 (1) EFT L 39 af 14.2.1976, s. 40. kriterium om ligebehandling af alle kunder på det nationale
 område, at der må ske kompensation for de nævnte
 yderligere omkostninger. Denne sidste løsning er valgt i
 spansk lovgivning, hvilket ikke påvirker samhandelen
 inden for Fællesskabet og heller ikke kan forvride en
 konkurrencesituation, der ikke findes i de isolerede sys-
 temer. Det er derfor med urette, at Kommissionen i den
 Sag anlagt den 4. oktober 1999 af Kongeriget Spanien anfægtede afgørelse har bragt artikel 24, stk. 3, i direktiv
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber 96/92/EF i anvendelse, eftersom der for »systemer på øer
 og uden for den kontinentale del af Spanien« må indrøm-
 mes de i den nævnte bestemmelse fastsatte undtagelser,
 (Sag C-369/99) idet de heller ikke kan tilpasses direktivets artikel 8, stk. 2.
 (2000/C 6/18) — Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den beretti-
 gede forventning. Kommissionen fastholdt offentligt, ved-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 4. okto- varende og med bestemthed, at ordningerne om kompen-
 ber 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske sation for de omkostninger, der var opstået i elektricitets-
 Fællesskaber af Kongeriget Spanien ved R. Silva de Lapuerta, sektoren, skulle anmeldes og eventuelt tillades i henhold
 som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg på til direktivets artikel 24. Den vedtog endog et udkast til
 Spaniens Ambassade, 4-6, boulevard E. Servais. nærmere retningslinjer herom, som den tilstillede med-
 ---pagebreak--- C 6/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.1.2000
 lemsstaterne. Den omstændighed, at Kommissionen plud- — Tilsidesættelse af artikel 5 i forordning (EØF) nr. 729/70(2),
 selig har skiftet standpunkt, idet den nu er af den opfattelse, som ændret ved forordning (EF) nr. 1287/95 (3).
 at ordningerne om kompensation for opståede omkostnin-
 ger og »systemerne på øer og i områder uden for den — Overskridelse af grænserne for Kommissionens skøn.
 kontinentale del af Spanien« i elektricitetssektoren ikke
 kan antages at være omfattet af anvendelsesområdet for — Utilstrækkelig eller manglende begrundelse.
 artikel 24, eftersom de ikke udgør formelle undtagelser fra
 de forpligtelser, der pålægges i henhold til direktivet,
 krænker de forventninger, der herved er skabt, såvel for — Tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter i forbindelse
 Spanien som for de erhvervsdrivendes vedkommende. med proceduren for korrektioner.
 — Tilsidesættelse/fejlagtig fortolkning af artikel 12, stk. 6, i
 — Tilsidesættelse af begrundelsespligten. forordning (EØF) nr. 2677/85 (4).
 — Tidsmæssig inkompetence for Kommissionen til at pålæg-
 (1) EFT 1997 L 27, s. 20. ge sanktioner.
 ( 1) Beslutning 99/596/EF, EFT L 226, s. 26.
 ( 2) EFT 1970 1, s. 196.
 ( 3) EFT L 125, s. 1.
 ( 4) EFT L 254, s. 5.
 Sag anlagt den 7. oktober 1999 af Den Hellenske Republik
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-373/99)
 Sag anlagt den 7. oktober 1999 af Forbundsrepublikken
 Tyskland mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 (2000/C 6/19) skaber
 (Sag C-376/99)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. okto-
 ber 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af Den Hellenske Republik ved Vassilios Kondolai- (2000/C 6/20)
 mos og Ioannis-Konstantinos Chalkias, henholdsvis kommitte-
 ret og konsulent hos statens advokat, og med valgt adresse i
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. okto-
 Luxembourg på Grækenlands Ambassade, 177, Val Ste Croix.
 ber 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af Forbundsrepublikken Tyskland ved afdelings-
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstand: Kommissionens chef Wolf-Dieter Plessing, Forbundsfinansministeriet, Graur-
 beslutning K (1999) 2476 endelig udg. af 28. juli 1999 heindorfer Straße 108, D-53117 Bonn, og advokat Holger-
 om ændring af beslutning 1999/187/EF om afslutning af Friederich Wissel , advokatfirmaet Pünder, Volhard, Weber &
 medlemsstaternes regnskaber over de udgifter for regnskabs- Axter, Cecilienallee 6, D-40474 Düsseldorf.
 året 1995, der finansieres af EUGFL, Garantisektionen (1),
 annulleres, subsidiært ændres, for så vidt angår de særligt Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 anfægtede dele af beslutningen, der vedrører de finansielle
 korrektioner på områderne frugt og grønsager, markafgrøder, 1. Kommissionens beslutning af 8. juli 1999 om en foran-
 indeholdelsen på 2 % til administrationsudgifter, bomuld og staltning, Forbundsrepublikken Tyskland har truffet til
 olivenolie. fordel for Westdeutsche Landesbank Girozentrale, sagsnr.
 K(1999) 2265 endg., som er meddelt den 4. august 1999,
 annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 2. Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 Den Hellenske Republik har navnlig gjort følgende anbringen-
 der gældende: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Fejlagtig vurdering af de faktiske omstændigheder fra — Ulovlig sammensætning af Kommissionen (jf. sag
 Kommissionens side. C-334/99 (1)).


text:
11.10.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 260/18
 Sag anlagt den 25. august 2008 — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli mod KHIM (gengivelse af en lille bjælde med rødt bånd)
 (Sag T-346/08)
 (2008/C 260/33)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (Kilchberg, Schweiz) (ved Rechtsanwälte R. Lange, E. Schalast og G. Hild)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 13. juni 2008 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (klagesag R 943/2007-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det EF-varemærke, der søges registreret: Et tredimensionelt varemærke, som gengiver en lille bjælde med rødt bånd, for varer i klasse 30 (ansøgning nr. 4 770 831)
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 40/94 (1), idet det ansøgte varemærke har fornødent særpræg, og der ikke er noget friholdelsesbehov.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
6.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/66
 Sag anlagt den 17. september 2010 — Dubus mod Kommissionen
 (Sag F-79/10)
 ()
 2010/C 301/107
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Charles Dubus (Tervuren, Belgien) (ved avocats E. Boigelot og S. Woog)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om ikke at opføre sagsøgeren på listen over tjenestemænd, der blev forfremmet til lønklasse AST4/C i forfremmelsesåret 2009 og påstand om erstatning for den forvoldte ikke-økonomiske skade.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse, der blev offentliggjort den 20. november 2009, om ikke at opføre sagsøgeren på listen over tjenestemænd, der blev forfremmet fra lønklasse AST3/4 til lønklasse AST4/C i forfremmelsesåret 2009, annulleres.
 —
 Som en konsekvens af denne annullation foretages en ny sammenligning af sagsøgerens fortjenester og fortjenesterne for de øvrige ansøgere i forfremmelsesåret 2009, og sagsøgeren forfremmes til lønklasse AST4C med tilbagevirkende kraft fra den 1. januar 2009, ligesom der betales renter af efterbetalingen af vederlaget med Den Europæiske Centralbanks rentesats for de vigtigste refinansieringstransaktioner forhøjet med to point, uden dog at anfægte forfremmelsen af de øvrige tjenestemænd, der er opført på ovennævnte liste, offentliggjort den 20. november 2009.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren 3 500 EUR i erstatning for den ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt som følge af den manglende forfremmelse pr. 1. januar 2009, med forbehold af forhøjelse af beløbet under sagen.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
8.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 439/9
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 9. oktober 2014 — Ministero dell'Economia e delle Finanze og Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS) mod Yesmoke Tobacco SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)
 (Sag C-428/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - fiskale bestemmelser - harmonisering af lovgivningerne - direktiv 95/59/EF og 2011/64/EU - punktafgiftsstrukturen og satserne for forarbejdet tobak - fastsættelsen af en punktafgift - princip om fastsættelse af en punktafgiftssats for alle cigaretter - medlemsstaternes mulighed for at fastsætte en minimumspunktafgift - cigaretter i den laveste prisgruppe - nationale bestemmelser - særlig kategori af cigaretter - fastsættelse af punktafgiften til 115 %))
 (2014/C 439/12)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Ministero dell'Economia e delle Finanze og Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS)
 Sagsøgt: Yesmoke Tobacco SpA
 Konklusion
 Artikel 7, stk. 2, og artikel 8, stk. 6, i Rådets direktiv 2011/64/EU af 21. juni 2011 om punktafgiftsstrukturen og satserne for forarbejdet tobak skal fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse såsom den i hovedsagen omhandlede, der ikke fastsætter samme minimumspunktafgift for alle cigaretter, men en minimumspunktafgift, som alene finder anvendelse på cigaretter med en lavere salgspris end prisen for cigaretter i den mest efterspurgte prisgruppe.
 (1) EUT C 313 af 26.10.2013.


text:
6.10.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 235/26
 Sag anlagt den 22. august 2007 — Grohe mod KHIM — Compañía Roca Radiadores (ALIRA)
 (Sag T-315/07)
 (2007/C 235/48)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Grohe AG (Hemer, Tyskland) (ved Rechtsanwältin A. Lensing-Kramer)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Compañía Roca Radiadores, S.A.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen truffet den 19. juni 2007 af Fjerde Appelkammer (sag R 850/2006-4) erklæres ugyldig.
 —
 Subsidiært annulleres eller ændres den anfægtede afgørelse, for så vidt som det heri blev lagt til grund, at der var lighed mellem varerne »vandhaner til køkkener« og varerne »støbejernsbadekar« og dermed en risiko for forveksling mellem de omtvistede tegn.
 —
 Mere subsidiært annulleres eller ændres den anfægtede afgørelse, for så vidt som det heri blev lagt til grund, at der var en fonetisk lighed mellem det ansøgte varemærke og det varemærke, som indsigelsen støttes på, i Spanien og dermed en risiko for forveksling i denne henseende mellem de omtvistede tegn.
 —
 Endnu mere subsidiært annulleres eller ændres den anfægtede afgørelse, for så vidt som det heri blev lagt til grund, at navnet AKIRA ikke var kendt i Spanien som navnet på en japansk tegneserie, og at der dermed var en risiko for forveksling i denne henseende mellem de omtvistede tegn.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Grohe AG.
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »ALIRA« for varer i klasse 11 (ansøgning nr. 2 766 640).
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Compañía Roca Radiadores, S.A.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det spanske ordmærke »AKIRA« for varer i klasse 11 (nr. 2 045 604).
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Medhold i indsigelsen og afslag på ansøgningen.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (1), da der ikke er risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
26.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 313/15
 Rettens dom af 13. september 2013 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung mod Kommissionen
 (Sag T-73/08) (1)
 (Finansielt tilskud ydet inden for rammerne af Daphné II-programmet - fastsættelse af det endelige tilskud - debetnota - anfægtelig retsakt - begrundelsespligt - retfærdig rettergang - urigtigt skøn)
 2013/C 313/25
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV (Berlin, Tyskland) (først ved advokat B. Henning, derefter ved advokaterne U. Claus og M. Uhmann, og endelig ved advokaterne C. Otto, S. Reichmann og L.-J. Schmidt)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved S. Grünheid og B. Simon, derefter ved S. Grünheid og F. Dintilhac, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse, der fremgår af debetnotaen af 26. november 2007, hvorved Kommissionen opfordrede sagsøgeren til at tilbagebetale beløbet på 23 228,07 EUR, som den havde udbetalt i henhold til tilskudsaftalen Daphné (JLS/DAP/2004 1/080/YC).
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 107 af 26.4.2008.


text:
16.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 336/17
 Rettens dom af 16. september 2013 — Avery Dennison mod KHIM — Dennison-Hesperia (AVERY DENNISON)
 (Sag T-200/10) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket AVERY DENNISON - det ældre nationale ordmærke DENNISON - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - reel brug af det ældre varemærke - artikel 42, stk. 2 og 3, i forordning nr. 207/2009 - genstand for tvisten for appelkammeret)
 2013/C 336/33
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Avery Dennison Corp. (Pasadena, Californien, De Forenede Stater) (ved advokaterne E. Armijo Chávarri, A. Castán Pérez-Gómez og A. Sanz Cerralbo)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Dennison-Hesperia, SA (Torrejón de Ardoz, Spanien) (ved advokat L. Broschat García)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 9. februar 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 798/2009-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Dennison-Hesperia, SA og Avery Dennison Corp.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Avery Dennison Corp. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 161 af 19.6.2010.


text:
30.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 194/27
 Appel iværksat den 11. maj 2012 af Luigi Marcuccio til prøvelse af Personalerettens kendelse af 29. februar 2012 i sag F-3/11, Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag T-207/12 P)
 2012/C 194/45
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat G. Cipressa)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 —
 Den appellerede kendelse ophæves fuldt ud og uden undtagelser.
 —
 Principalt: Appellantens påstande i første instans tages til følge.
 —
 Indstævnte tilpligtes at erstatte appellanten de sagsomkostninger, som han har afholdt i appelsagen.
 —
 Subsidiært: Sagen hjemvises til Personaleretten med henblik på, at den i en anden sammensætning træffer fornyet afgørelse vedrørende ovennævnte påstande.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Denne appel er iværksat til prøvelse af kendelse af 29. februar 2012, der blev afsagt i sag T-3/11, hvorved Personaleretten afviste et søgsmål, der var anlagt dels med påstand om annullation af Kommissionens godtgjorte afvisning af at indsætte et dokument i sagsmappen vedrørende hans ulykke, dels med påstand om, at Kommissionen tilpligtedes at betale ham 1 000 EUR i erstatning for den lidte skade.
 Til støtte for appellen har appellanten fremsat to anbringender.
 1)
 Første anbringende vedrørende en fuldstændig mangel på begrundelse for at afvise sagen, også som følge af åbenbar forvirring, paradoksalitet, urigtig gengivelse og forvanskning af de faktiske omstændigheder, uimodsigelighed, ulogiskhed, unøjagtighed, irrationalitet, tilsidesættelse af forpligtelsen til logisk klarhed, manglende stillingtagen til et anbringende, som appellanten fremsatte under sagen, urigtig, fejlagtig, falsk og irrationel fortolkning og anvendelse af
 —
 artikel 26 og 26a i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union
 —
 de bestemmelser, der ligger til grund for begrebet anfægtelig retsakt (navnlig den appellerede kendelses præmis 30-47), og
 —
 bestemmelserne vedrørende behandling og adgang til egne personlige oplysninger, som en EU-institution ligger inde med.
 2)
 Andet anbringende vedrørende den retsstridige karakter af førsteinstansens fordeling af sagsomkostningerne (den appellerede kendelses præmis 47 og 48).


text:
19.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/8
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 16. december 2010 — Stichting Natuur en Milieu, Vereniging Milieudefensie og Vereniging Goede Waar & Co. mod College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden, tidligere College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nederlandene)
 (Sag C-266/09) (1)
 (Miljø - plantebeskyttelsesmidler - direktiv 91/414/EØF - offentlighedens adgang til oplysninger - direktiv 90/313/EØF og 2003/4/EF - tidsmæssig anvendelse - udtrykket »miljøoplysninger« - forretnings- og fabrikshemmeligheder)
 2011/C 55/13
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 College van Beroep voor het Bedrijfsleven
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Stichting Natuur en Milieu, Vereniging Milieudefensie og Vereniging Goede Waar & Co.
 Sagsøgt: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden, tidligere College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen
 Procesdeltagere: Bayer CropScience BV og Nederlandse Stichting voor Fytofarmacie
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — College van Beroep voor het Bedrijfsleven — fortolkningen af artikel 14 i Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (EFT L 230, s. 1) og artikel 2 og 4 i Rådets direktiv 2003/4/EF af 28. januar 2003 om offentlig adgang til miljøoplysninger og om ophævelse af Rådets direktiv 90/313/EØF (EUT L 41, s. 26) — oplysninger, der indgives til nationale myndigheder inden for rammerne af en procedure for godkendelse for et planteværnsmiddel med henblik på at fastsætte den maksimale mængde af et plantebeskyttelsesmiddel, bestanddele heraf eller nedbrydningsprodukter heraf, der kan tillades i føde- eller drikkevarer — fortrolig karakter og offentlig interesse
 Konklusion
 1)
 Udtrykket »miljøoplysninger« i artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/4/EF af 28. januar 2003 om offentlig adgang til miljøoplysninger og om ophævelse af Rådets direktiv 90/313/EØF skal fortolkes således, at det omfatter oplysninger, der er indgivet under en national procedure til godkendelse eller udvidet godkendelse af et plantebeskyttelsesmiddel med henblik på at fastsætte den maksimale mængde af et skadedyrsbekæmpelsesmiddel, bestanddele heraf eller nedbrydningsprodukter heraf, der kan tillades i føde- eller drikkevarer.
 2)
 Bestemmelserne i artikel 14, første afsnit, i Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler skal med det forbehold, at en situation som den i hovedsagen ikke henhører under situationerne opregnet i artikel 14, andet afsnit, i direktiv 91/414, fortolkes således, at de kun finder anvendelse, såfremt forpligtelserne ifølge artikel 4, stk. 2, i direktiv 2003/4 ikke tilsidesættes.
 3)
 Artikel 4 i direktiv 2003/4 skal fortolkes således, at den i denne bestemmelse foreskrevne afvejning af de offentlige interesser, der varetages ved udlevering af miljøoplysninger, og de særlige interesser, som varetages ved at afslå udlevering, skal foretages i hvert enkelt tilfælde, der forelægges de kompetente myndigheder, selv hvis den nationale lovgiver ved en generel bestemmelse fastlægger kriterier, som kan lette denne sammenlignende vurdering af de pågældende interesser.
 (1) EUT C 267 af 7.11.2009.


text:
C 68/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.3.2002
 Sag anlagt den 28. januar 2002 af Kommissionen for De Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine
 (Sag C-17/02) forpligtelser i henhold til artikel 2 i Kommissionens
 direktiv 2000/71/EF af 7. november 2000 om tilpasning
 til den tekniske udvikling af bilag I, II, III og IV til Europa-
 (2002/C 68/14) Parlamentets og Rådets direktiv 98/70/EF i henhold til
 bestemmelserne i direktivets artikel 10 (EFT L 287 af
 14.11.2000, s. 46), idet den ikke har udstedt eller i
 hvert fald underrettet Kommissionen om de love og
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 28. januar 2002 anlagt sag mod Den Italienske Republik af efterkomme direktivet.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Laura
 Pignataro og Stefan Rating, som befuldmægtigede. — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv
 1999/64/EF om ændring af direktiv 90/388/EØF med
 henblik på at sikre, at tele- og kabel-tv-net, der ejes af en Artikel 249 EF, hvorefter et direktiv med hensyn til det
 enkelt operatør, adskilles i retlig henseende, idet den ikke tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, som det
 har udstedt eller ikke underrettet Kommissionen om de rettes til, indebærer en forpligtelse for medlemsstaterne til at
 love og administrative bestemmelser, der er nødvendige overholde de gennemførelsesfrister, der er fastsat i direktiver.
 for at efterkomme direktivet. For så vidt angår ovennævnte direktiv udløb denne frist den
 1. januar 2001, uden at Den Italienske Republik havde udstedt
 — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- de bestemmelser, der var nødvendige for at efterkomme
 ninger. direktivet.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Artikel 249 EF, hvorefter et direktiv med hensyn til det
 tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, som det
 rettes til, indebærer en forpligtelse for medlemsstaterne til at Sag anlagt den 29. januar 2002 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 overholde de gennemførelsesfrister, der er fastsat i direktiver.
 For så vidt angår ovennævnte direktiv udløb denne frist den
 30. april 2000, uden at Den Italienske Republik havde udstedt (Sag C-22/02)
 de bestemmelser, der var nødvendige for at efterkomme
 direktivet.
 (2002/C 68/16)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 29. januar 2002 anlagt sag mod Den Italienske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio
 Sag anlagt den 29. januar 2002 af Kommissionen for De Valero Jordana og Roberto Amorosi, som befuldmægtigede.
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 (Sag C-21/02)
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine
 (2002/C 68/15) forpligtelser i henhold til artikel 12 i Europa-Parlamentets
 og Rådets direktiv 1999/94/EF af 13. december 1999 om
 adgang til forbrugeroplysninger om brændstoføkonomi
 og CO2-emissioner i forbindelse med markedsføring af
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den nye personbiler (EFT L 12 af 18.1.2000, s. 16) idet den
 29. januar 2002 anlagt sag mod Den Italienske Republik af ikke har udstedt eller i hvert fald ikke underrettet
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Kommissionen om de love og administrative bestemmel-
 Valero Jordana og Roberto Amorosi, som befuldmægtigede. ser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.


text:
20.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/27
 Rettens dom af 9. februar 2017 — zero mod EUIPO — Hemming (ZIRO)
 (Sag T-106/16) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om registrering af EU-figurmærket ZIRO - det ældre EU-figurmærke zero - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - Artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 207/2009))
 (2017/C 086/36)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: zero Holding GmbH & Co. KG (Bremen, Tyskland) (ved advokat M. Nentwig)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved M. Vuijst og H. O’Neill, som befuldmægtigede, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Oliver Hemming (Cadbury, Forenede Kongerige)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 12. januar 2016 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 71/2015-5) vedrørende en indsigelsessag mellem zero Holding og M. Hemming
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 12. januar 2016 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 71/2015-5) annulleres.
 2)
 EUIPO betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 175 af 17.5.2016.


text:
25.10.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 272/43
 Sag anlagt den 20. august 2008 — iTouch International mod KHIM (Touchnet Information Systems (iTouch)
 (Sag T-347/08)
 (2008/C 272/85)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: iTouch International plc (London, Det Forenede Kongerige) (ved barrister T. Alkin)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Touchnet Information Systems, Inc. (Lenexa, De Forenede Stater)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 28. maj 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 493/2007-2 annulleres.
 —
 Subsidiært annulleres afgørelse truffet den 28. maj 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (varemærker og Design) i sag R 493/2007-2 i det omfang Retten måtte finde det passende.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: iTouch International plc
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »iTouch« for varer i klasse 38 og 42
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Touchnet Information Systems, Inc.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkeregistrering nr. 1 449 503 af ordmærket »TOUCHNET« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 37 og 42
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Medhold i indsigelsen i dens helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret fejlagtigt fastslog, at der er risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker.


text:
22.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 52/46
 Sag anlagt den 30. december 2013 — Asociación Española de Banca mod Kommissionen
 (Sag T-701/13)
 2014/C 52/88
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Asociación Española de Banca (Madrid, Spanien) (ved advokaterne J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero og A. Lamadrid de Pablo)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den kvalificerer samtlige foranstaltninger, der ifølge afgørelsen udgør det spanske system for finansiel leasing, som ny statsstøtte, der er uforenelig med det indre marked.
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 1 og 4, der identificerer AIE-investorerne som modtagere af den angivelige støtte og som de eneste adressater for tilbagesøgningspåbuddet.
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 4, for så vidt som den anordner tilbagesøgning af den angivelige støtte.
 —
 Den anfægtede afgørelses artikel 4 annulleres, for så vidt som den tager stilling til lovligheden af private kontrakter mellem investorer og andre enheder.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der er gjort gældende i sag T-700/13, Bankia mod Kommissionen.


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/9
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 12. juni 2008 — O2 Holdings Limited & O2 (UK) Limited mod Hutchison 3G UK Limited (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-533/06) (1)
 (Varemærker - direktiv 89/104/EØF - artikel 5, stk. 1 - varemærkeindehaverens eneret - brug af et tegn, der er identisk med eller ligner et varemærke, i en sammenlignende reklame - begrænsning af varemærkets virkninger - sammenlignende reklame - direktiv 84/450/EØF og 97/55/EF - artikel 3a, stk. 1 - lovlighedsbetingelser for den sammenlignende reklame - anvendelse af en konkurrents varemærke eller af et tegn, der ligner dette varemærke)
 (2008/C 209/12)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: O2 Holdings Limited & O2 (UK) Limited
 Sagsøgt: Hutchison 3G UK Limited
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Court of Appeal — fortolkning af artikel 5, stk. 1, litra a) og b), i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. ecember 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EFT 1989 L 40, s. 1) og af artikel 3a i Rådets direktiv 84/450/EØF af 10. september 1984 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om vildledende reklame (EFT L 250, s. 17) — brug af en konkurrents varemærke i en reklame med det formål at sammenligne kendetegnene ved og navnlig prisen for de varer og tjenesteydelser, som markedsføres af annoncøren, med kendetegnene ved og prisen for konkurrentens varer og tjenesteydelser.
 Konklusion
 1)
 Artikel 5, stk. 1 og 2, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker og artikel 3a, stk. 1, i Rådets direktiv 84/450/EØF af 10. september 1984 om vildledende reklame og sammenlignende reklame, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/55/EF af 6. oktober 1997, skal fortolkes således, at indehaveren af et registreret varemærke ikke kan forbyde tredjemands brug af et tegn, der er identisk med eller ligner hans varemærke, i en sammenlignende reklame, der opfylder alle de lovlighedsbetingelser, der er fastsat i den nævnte artikel 3a, stk. 1.
 Når betingelserne i artikel 5, stk. 1, litra b), i direktiv 89/104 for at forbyde brugen af et tegn, der er identisk med eller ligner et registreret varemærke, er opfyldt, er det imidlertid udelukket, at den sammenlignende reklame, hvori det nævnte tegn er anvendt, opfylder lovlighedsbetingelsen, der er fastsat i artikel 3a, stk. 1, litra d), i direktiv 84/450, som ændret ved direktiv 97/55.
 2)
 Artikel 5, stk.1, litra b), i direktiv 89/104 skal fortolkes således, at indehaveren af et registreret varemærke ikke kan forbyde tredjemands brug i en sammenlignende reklame af et tegn, der ligner dette varemærke, for varer eller tjenesteydelser, der er af samme eller lignende art som dem, det nævnte varemærke er blevet registreret for, når denne brug ikke giver anledning til en risiko for forveksling i offentlighedens bevidsthed, og det er herved uden betydning, hvorvidt den nævnte sammenlignende reklame opfylder alle lovlighedsbetingelserne, der er fastsat i artikel 3a i direktiv 84/450, som ændret ved direktiv 97/55.
 (1) EUT C 56 af 10.3.2007.


text:
19.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/2
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 22. december 2010 — Land Baden-Württemberg mod Metin Bozkurt (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland)
 (Sag C-303/08) (1)
 (Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - familiesammenføring - artikel 7, stk. 1, i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 - en tyrkisk arbejdstagers ægtefælle, der har boet sammen med denne i mere end fem år - bevarelse af opholdsretten efter skilsmisse - domfældelse af den pågældende for udøvelse af vold mod den tidligere ægtefælle - misbrug af rettighe)
 2011/C 55/02
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesverwaltungsgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Land Baden-Württemberg
 Sagsøgt: Metin Bozkurt
 Procesdeltager: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesverwaltungsgericht — fortolkning af artikel 7, stk. 1, andet led, i Associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen mellem Det Europæiske Fællesskab og Tyrkiet — opholdsret, som en tyrkisk statsborger, der er ægtefælle til en tyrkisk arbejdstager, som har til knytning til det lovlige arbejdsmarked i en medlemsstat, har erhvervet i sin egenskab af familiemedlem — spørgsmålet om opholdsrettighedens beståen i tilfælde af skilsmisse efter forudgående angreb på ekskonens fysiske integritet, der har givet anledning til en straffedom.
 Konklusion
 1)
 Artikel 7, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen vedtaget af associeringsrådet, som blev oprettet ved aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, skal fortolkes således, at en tyrkisk statsborger såsom sagsøgeren i hovedsagen, der i sin egenskab af familiemedlem til en tyrkisk arbejdstager med tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en medlemsstat og på grund af sin fælles bopæl med ægtefællen i en uafbrudt periode på mindst fem år nyder de rettigheder, der er knyttet til den retsstilling, som han har erhvervet på grundlag af nævnte bestemmelses andet led, ikke mister disse rettigheder på grund af en skilsmisse efter tidspunktet for erhvervelsen af disse rettigheder.
 2)
 Det udgør ikke retsmisbrug, at en tyrkisk statsborger såsom sagsøgeren i hovedsagen påberåber sig en lovligt erhvervet ret i henhold til artikel 7, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80, skønt den pågældende efter at have erhvervet denne ret gennem sin tidligere ægtefælle har begået en grov strafbar handling over for denne, som har ført til domfældelse af den pågældende.
 Samme afgørelses artikel 14, stk. 1, er derimod ikke til hinder for, at der foranstaltes udvisning af en tyrkisk statsborger, der er blevet dømt for strafbare handlinger, for så vidt som hans personlige adfærd udgør en aktuel, reel og tilstrækkeligt alvorlig trussel mod en grundlæggende samfundsmæssig interesse. Det tilkommer den kompetente nationale ret at bedømme, om dette er tilfældet i hovedsagen.
 (1) EUT C 247 af 27.9.2008.


text:
16.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/48
 Sag anlagt den 28. august 2017 — Unigroup mod EUIPO — Pronova Laboratories (nailicin)
 (Sag T-587/17)
 (2017/C 347/63)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Unigroup ApS (Lyngby, Danmark) (ved advokat M. Rijsdijk)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Pronova Laboratories BV (Amsterdam, Nederlandene)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Unigroup ApS
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »nailicin« — registreringsansøgning nr. 14 096 499
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 9. juni 2017 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2359/2016-5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Det fastslås, at Benelux-registrering nr. 894 557 ikke er godtgjort, og sagen hjemvises til indsigelsesafdelingen eller appelkammeret ved EUIPO.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af regel 19 i Kommissionens forordning nr. 2868/95 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning nr. 40/94 om EF-varemærker.


text:
27.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 245/30
 Sag anlagt den 8. april 2015 — Kohrener Landmolkerei og DHG mod Kommissionen
 (Sag T-178/15)
 (2015/C 245/36)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Kohrener Landmolkerei GmbH (Penig, Tyskland), DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH (Frohburg, Tyskland) (ved advokat A. Wagner)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse, modtaget den 2. marts 2015, annulleres
 —
 Sagsøgerens indsigelse af 23. december 2014 i sagen med j.nr. AT-TSG-0007-01035 antages til realitetsbehandling.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har til støtte for søgsmålet gjort gældende, at den anfægtede afgørelse bør annulleres, da den er retligt ukorrekt. Sagsøgerne havde som part, der har fremsat indsigelse, i henhold til artikel 51 i forordning (EU) nr. 1151/2012 (1) en frist på tre måneder, inden for hvilken de skulle fremsætte indsigelse ved de nationale myndigheder, såfremt de ønskede at gøre indsigelse mod en registrering af en garanteret traditionel specialitet. Sagsøgerne har i denne henseende anført, at den omhandlede offentliggørelse (EUT 2014, C 340, s. 6) fandt sted den 30. september 2014, og indsigelsen blev fremsat ved de kompetente nationale myndigheder den 23. december 2014. Sagsøgerne er ikke ansvarlig for nogen yderligere fristoverskridelse. Sagsøgerne har præciseret, at de ikke selv har indflydelse på det tidsmæssige aspekt af de kompetente nationale myndigheders handlinger i forbindelse med videresendelse til Kommissionen af fremsatte indsigelser, og at den anfægtede afgørelse ikke tager i betragtning, at indsigelsen blev fremsat rettidigt. Afgørelsen tager kun den dato, hvor indsigelsen indgik til Europa-Kommissionen, i betragtning.
 Sagsøgerne har yderligere anført, at artikel 51 i forordning nr. 1151/2012 ikke har fastsat en frist for de nationale myndigheders videresendelse. Det afgørende er derfor alene sagsøgernes fremsættelse af indsigelsen ved de nationale myndigheder.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 af 21.11.2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer (EUT L 343, s. 1).


text:
3.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/10
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 7. juli 2005
 i sag C-373/03, Ceyhun Aydinli mod Land Baden-Württemberg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgericht Freiburg) (1)
 (Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - arbejdskraftens frie bevægelighed - associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 - artikel 6 og 7 - straffedom - frihedsstraf - virkning for opholdsretten)
 (2005/C 217/19)
 Processprog: tysk
 I sag C-373/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Verwaltungsgericht Freiburg (Tyskland) ved afgørelse af 12. marts 2003, indgået til Domstolen den 5. september 2003, i sagen Ceyhun Aydinli mod Delstaten Baden-Württemberg, har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R. Silva de Lapuerta, og dommerne R. Schintgen (refererende dommer) og P. Kūris; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: R. Grass, den 7. juli 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 En tyrkisk statsborger, som har ret til fri adgang til enhver form for lønnet beskæftigelse i henhold til artikel 7, stk. 1, andet led, i afgørelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen, som blev vedtaget af det associeringsråd, der er oprettet ved aftalen om oprettelsen af associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, fortaber ikke denne ret hverken på grund af et langvarigt fravær fra arbejdsmarkedet som følge af en endog flerårig frihedsberøvelse efterfulgt af en langvarig narkoafvænning, eller på grund af den omstændighed, at den pågældende på tidspunktet for udvisningsafgørelsen var myndig og ikke længere havde bopæl hos den tyrkiske arbejdstager, som udløste hans opholdsret, men førte en af denne arbejdstager uafhængig tilværelse.
 (1) EUT C 21 af 24.1.2004.


text:
22.3.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 70/23
 Sag anlagt den 4. december 2002 af Mülhens GmbH & Co. Indsigelsesafdelingens Afslag på indsigelsen.
 KG mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked afgørelse:
 (Varemærker og Design)
 Appelkammerets afgø- Afslag på sagsøgerens klage.
 relse:
 (Sag T-355/02)
 Anbringender: — De omhandlede varer er del-
 (2003/C 70/38) vis identiske eller i høj grad
 lignende.
 — Der består en høj grad af
 (Processproget vil blive fastlagt i henhold til procesreglementets lighed mellem de modstri-
 artikel 131, stk. 2 — det sprog, stævningen er affattet på: tysk) dende tegn.
 — Der er risiko for forveksling
 mellem varemærker, der skal
 sammenlignes.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 4. december 2002 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 Mülhens GmbH & Co. KG, Köln (Tyskland), ved Rechtsanwalt
 T. Schulte-Beckhausen. Den anden part i sagen for appelkam-
 meret var Zirh International CDRP, New York (USA).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sag anlagt den 13. december 2002 af Dorte Schmidt-
 — Annullation af afgørelse (sag R 657/2001-2) truffet den Brown mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 1. oktober 2002 af Andet Appelkammer. ber
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om- (Sag T-387/02)
 kostninger.
 (2003/C 70/39)
 Anbringender og væsentligste argumenter
 (Processprog: fransk)
 Ansøger om EF-vare- ZIRH International CDRP.
 mærket:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 EF-varemærket, der sø- Ordmærket »ZIRH« for varer og
 den 13. december 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 ges registreret: tjenesteydelser i klasse 3 og 42
 Europæiske Fællesskaber af Dorte Schmidt-Brown, Wellen
 (bl.a. sæbe, parfumerivarer, æteri- (Tyskland), ved avocats Albert Coolen, Jean-Noël Louis og
 ske olier, kosmetik, hårvand og
 Etienne Marchal, og med valgt adresse i Luxembourg.
 sundheds- og skønhedspleje) —
 ansøgning nr. 1316744.
 Indehaver af det i indsi- Sagsøgeren. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 gelses-sagen påberåbte
 varemærke eller tegn:
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 26. april
 2002 om afslag på sagsøgerens ansøgning om:
 Det i indsigelsessagen Figurmærket »Sir« for varer i klas-
 påberåbte varemærke se 3 (parfumerivarer, æteriske
 eller tegn: olier, krops- og skønhedspleje- — hjælp og bistand fra Kommissionen i forbindelse
 midler, tandpasta, sæbe og hår- med en i Det Forenede Kongerige anlagt retssag mod
 vand) — mærke nr. 348540. Eurogramme Ltd;
 ---pagebreak--- C 70/24 DA Den Europæiske Unions Tidende 22.3.2003
 — adgang til, tilladelse til at tage kopier af og til Sag anlagt den 19. december 2002 af Arla Foods m.fl. mod
 for retten at fremlægge alle dokumenter angående Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 projektet PRODCOM, som direkte eller indirekte
 vedrører Eurogramme Ltd, især de dokumenter, som
 er opført på den liste, der var vedlagt ansøgningen, (Sag T-397/02)
 samt alle sagsakter vedrørende den af chefen for den
 administrative enhed GD EUROSTAT/R.1 »Adminis-
 tration og Personale« foretagne interne undersøgelse, (2003/C 70/40)
 herunder revisionsrapporten af 21. december 2000;
 — økonomisk bistand til dækning af samtlige de sags- (Processprog: dansk)
 omkostninger, som sagsøgeren skal afholde med
 henblik på at opnå erstatning for det økonomiske,
 ikke-økonomiske og erhvervsmæssige tab, sagsøge-
 ren har lidt som følge af de mod hende fremførte
 ærekrænkende mundtlige og skriftlige udtalelser. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 19. december 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. Europæiske Fællesskaber af Arla Foods, Viby J (Danmark), samt
 8 andre danske osteproducenter, ved advokat Georg Lett.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Kommissionens forordning nr. 1829/2002 af 14. oktober
 Sagsøgeren var tjenestemand ved Kommissionen, GD EURO- 2002 om registrering af betegnelsen feta efter proceduren
 STAT. Hun var ansvarlig for projektet PRODCOM, i forbindelse i artikel 17 i Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 (1)
 med hvilket der blev indgået en kontrakt med Eurogramme annulleres.
 Ltd om levering af statistiske ydelser.
 — Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 Ifølge sagsøgeren fremsatte Eurogramme Ltd i den forbindelse
 alvorlige beskyldninger mod hende. Herefter anlagde sagsøge-
 ren i Det Forenede Kongerige injuriesag mod Eurogramme Ltd.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I den forbindelse har sagsøgeren i henhold til vedtægtens
 artikel 90, stk. 1, ansøgt om at få adgang til, tilladelse til at Ved Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om
 tage kopier af og til for retten i Det Forenede Kongerige at beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnel-
 fremlægge alle dokumenter vedrørende projektet PRODCOM. ser for landbrugsprodukter og levnedsmidler ( 2) indførtes regler
 Sagsøgeren ansøgte ligeledes om at få økonomisk bistand til på fællesskabsplan om betegnelser m.v. for levnedsmidler. Ved
 dækning af samtlige de sagsomkostninger, som hun skal Kommissionens forordning (EØF) nr. 1107/96 af 12. juni
 afholde med henblik på at opnå erstatning for det tab, hun har 1996 om registrering af geografiske betegnelser og oprindel-
 lidt på grund af de ærekrænkende skriftlige udtalelser fra sesbetegnelser efter proceduren i artikel 17 i Rådets forordning
 Eurogramme Ltd. Ansøgningen blev afslået ved den anfægtede (EØF) nr. 2081/92 (3) registreredes bl.a. betegnelsen feta. Ved
 afgørelse. Domstolens dom af 16. marts 1999 ( 4) annullerede Domstolen
 forordning nr. 1107/96, for så vidt angår betegnelsen feta.
 Kommissionen har ved den anfægtede forordning på ny
 Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren gældende, at registreret betegnelsen feta som beskyttet oprindelsesbetegnel-
 afgørelse nr. 94/90 ( 1) om aktindsigt i Kommissionens doku- se til fordel for Grækenland.
 menter og vedtægtens artikel 19 er tilsidesat. Sagsøgeren
 anfører, at den anfægtede afgørelse ikke indeholder nogen
 begrundelse for afslaget på ansøgningen om aktindsigt og på Sagsøgerne, der alle er danske producenter af fetaost, påstår
 tilladelsen til at fremlægge disse dokumenter for retten.
 den anfægtede forordning annulleret og gør gældende, at
 forordningen lider af væsentlige formelle mangler, der medfø-
 rer dens ugyldighed, for så vidt angår registreringen af feta.
 ( 1) 94/90/EKSF, EF, Euratom: Kommissionens afgørelse af 8.2.1994 Ifølge sagsøgerne er den græske lovgivning indført for sent til,
 om aktindsigt i Kommissionens dokumenter, EFT L 46, s. 58. at feta kan registreres i henhold til artikel 17 i Rådets
 forordning nr. 2081/92. Endvidere er hverken de vigtigste
 punkter i Grækenlands ansøgning eller varespecifikationen for
 feta blevet offentliggjort.


text:
13.3.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 71/27
 justitssekretñr: H. Jung, den 8. december 1998 afsagt ken- mñngde, begrñnsningen af nye stùtteberettigede beplant-
 delse, hvis konklusion lyder således: ninger, ophñvelsen af ordningen for mindre producenter
 og muligheden for stùtte til privat oplagring som markeds-
 stabiliserende faktor. Hertil kommer, at de ñndringer, som
 1) Sagen afvises. er genstand for sùgsmålet, blev godkendt i juni 1998 med
 henblik på ikrafttrñden i det hùstår, som begynder den
 2) Sagsùgerne afholder in solidum sagens omkostninger. 1. november 1998, uden at der er fastsat nogen overgangs-
 ordning eller gradvis indfùrelse så lidt som nogen form for
 erstatning, som kunne afbùde de umiddelbare virkninger
 (1) EFT C 137 af 2.5.1998.
 inden for sektoren. Sagsùgeren har endvidere anfùrt, at de
 nñvnte reformer kan blive ophñvet eller erstattet efter tre
 år, som er den anfñgtede forordnings gyldighedsperiode,
 hvorved der skabes en åbenbar usikkerhed inden for sekto-
 ren, som ikke alene i et forceret tempo må tilpasse sig de
 nye bestemmelser, men som heller ikke har den mindste
 Sag anlagt den 20. oktober 1998 af Unión de PequenÄos sikkerhed med hensyn til disses stabilitet. Til stùtte for
 Agricultores (»UPA«) mod Rådet for Den Europñiske sine påstande har sagsùgeren anfùrt fùlgende sùgsmåls-
 Union grunde:
 (Sag T-173/98)
 (1999/C 71/52) Ð Tilsidesñttelse af traktatens artikel 190, idet den
 begrundelse, som Rådet benytter sig af, ikke alene er
 misvisende, urigtig og utilstrñkkelig, men også usam-
 (Processprog: spansk) menhñngende og selvmodsigende. Når foranstaltnin-
 ger som de ovennñvnte betegnes som blotte »nùdven-
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er dige tilpasninger og justeringer«, fordrejes den normale
 der den 20. oktober 1998 anlagt sag mod Rådet for Den betydning af ordene på en uacceptabel måde. Tilsva-
 Europñiske Union af Unión de PequenÄos Agricultores rende kan den påberåbte begrundelse heller ikke fjerne
 (»UPA«), Madrid, ved advokaterne Javier Ledesma Bartret opmñrksomheden fra det forhold, at der savnes påli-
 og JoseÂ Ma JimeÂnez Laiglesia y de OnÄate, begge Madrid, delige data til brug for gennemfùrelsen af reformen,
 og med valgt adresse i Luxembourg hos Concepción Llaser således som det udtrykkeligt anerkendes i den anfñg-
 Moyano, 22, rue Wenkelhiel (Dalheim). tede forordnings fùrste betragtning.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: Ð Tilsidesñttelse af traktatens artikel 39, stk. 1, idet der
 ved den anfñgtede forordning er valgt foranstaltninger,
 som er åbenbart uegnede til at nå de mål for den fñlles
 Ð Nñrvñrende annullationssùgsmål antages til realitets-
 landbrugspolitik, som er anfùrt i den nñvnte artikel. I
 behandling i henhold til bestemmelserne i traktatens
 ùvrigt har den nñvnte forordning som sit eneste mål
 artikel 173.
 besparelser på budgettet, hvilket, uanset hvor lovligt
 det måtte vñre, ikke er angivet blandt målene i
 Ð Rådets forordning (EF) nr. 1636/98 af 20. juli 1998 artikel 39, stk. 1. Der henvises endelig til den omstñn-
 om ñndring af forordning nr. 136/66/EéF (1) om dighed, at Rådet har overskredet sin skùnsbefùjelse,
 oprettelse af en fñlles markedsordning for fedtstoffer eftersom det udtrykkeligt i forordningens fùrste
 annulleres, med undtagelse af stùtteordningen for betragtning har erkendt, at de anvendte oplysninger
 spiseoliven i henhold til artikel 5, stk. 4, i forordning ikke er pålidelige, og det er for så vidt tvivlsomt, om
 nr. 136/66/EéF, således som denne er blevet ñndret der er foretaget en ansvarlig vurdering af de fremtidige
 ved den omtvistede forordning. fùlger af de vedtagne foranstaltninger.
 Ð Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger. Ð Tilsidesñttelse af traktatens artikel 39, stk. 2. Efter
 sagsùgerens opfattelse har Rådet ikke taget hensyn til
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: omstñndigheder, der har vital betydning for fastsñttel-
 sen af bestemmelserne vedrùrende markedet for oliven-
 olie, og det har heller ikke begrundet, hvorfor refor-
 Organisationen, der er sagsùger i nñrvñrende sag, og hvis men var uopsñttelig, men har tvñrtimod vedtaget en
 medlemmer er de mindre landbrugere, hvis interesser den retsakt, der er ganske usñdvanlig ved sin presserende
 varetager, anfñgter med nñrvñrende sùgsmål den ñndring og tvingende karakter.
 af den fñlles markedsordning for olivenolie, der er foreta-
 get ved den anfñgtede forordning. Efter organisationens
 opfattelse kan de i forordningen omhandlede foranstalt- Ð Tilsidesñttelse af traktatens artikel 40, stk. 3, på fire
 ninger ikke betegnes som blotte tilpasninger, hvorimod der punkter. For det fùrste er der tale om en forskels-
 er tale om en regulñr, endelig strukturomlñgning af oli- behandling af de mindre producenter og over for de
 venoliesektoren. Sagsùgeren henviser i så henseende til traditionelle olivenarealer, eftersom disse, da de befin-
 ophñvelsen af interventionssystemet og af stùtten til for- der sig i en anden situation end de store producenter,
 brug, den nationale opdeling af den maksimale garanti- ikke kan behandles på samme måde. For det andet
 ---pagebreak--- C 71/28 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 13.3.1999
 indebñrer den anfñgtede forordning en forskels- afgùrelse 93/731/EF af 20. december 1993 om aktindsigt i
 behandling over for de spanske producenter af oliven- Rådets dokumenter. Sagsùgeren havde begñret aktindsigt i
 olie, idet der er fastsat en national garantimñngde for fùlgende dokumenter:
 Spanien, der er meget lavere end produktionen i de to
 seneste år, samtidig med at der for Italien er fastsat en
 garantimñngde, der er vñsentligt stùrre end dets pro- a) Rapporter, analyser og vurderinger vedrùrende den
 duktion i det sidste hùstår. Endvidere forskelsbehand- fñlles udenrigs- og sikkerhedspolitik for perioden fra
 ler forordningen olivenolie som Middelhavsprodukt i 1994 til og med 1998, der er udarbejdet af eller i sam-
 sammenligning med andre fñlles markedsordninger for råd med CIREA, og som omhandler forholdene i de
 kontinentale produkter. Endelig er den i sagen tredjelande eller regioner, som et betydeligt antal asyl-
 omhandlede reform hverken baseret på fñlles kriterier ansùgere kommer fra eller har bopñl i.
 eller på ensartede beregningsmetoder.
 b) Rapporter vedrùrende fñlles missioner eller rapporter,
 Ð Tilsidesñttelse af proportionalitetsprincippet. Der hen-
 som indleveres til CIREA af en eller flere medlemssta-
 vises vedrùrende dette punkt navnlig til ophñvelsen af
 ter vedrùrende sådanne medlemsstaters missioner til
 eksportordningen, hvilket sagsùgeren betegner som en
 tredjelande.
 åbenbart uforholdsmñssig foranstaltning.
 Den sagsùgende organisation har endelig gjort gñldende, c) En liste, udarbejdet af eller i samråd med CIREA, over
 at der foreligger en tilsidesñttelse af ejendomsretten og en de kontaktpersoner, som behandler asylsager i med-
 overtrñdelse af princippet om den frie erhvervsudùvelse. lemsstaterne, samt eventuelle ñndringer, der efterfùl-
 gende er foretaget i den pågñldende liste.
 (1) EFT L 210 af 28.7.1998, s. 38.
 Sagsùgeren har anfùrt, at Rådets afgùrelse om ikke at give
 aktindsigt i de begñrede dokumenter er en tilsidesñttelse
 af
 Sag anlagt den 4. december 1998 af Aldo Kuijer mod Ð Rådets afgùrelse 93/731/EF, navnlig dennes artikel 4,
 Rådet for Den Europñiske Union stk. 1, og artikel 1, stk. 2
 (Sag T-188/98)
 (1999/C 71/53) Ð begrundelsespligten, og
 (Processprog: engelsk)
 Ð det grundlñggende fñllesskabsretlige princip, hvorefter
 EF-borgere skal have videst mulig adgang til EF-insti-
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er tutionernes dokumenter.
 der den 4. december 1998 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europñiske Union af Aldo Kuijer ved advokaterne Onno
 W. Brouwer og FreÂdeÂric P. Louis og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat Marc Loesch, 11, rue Goethe.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Sag anlagt den 15. december 1998 af Micro Leader Busi-
 ness (M.L.B.) mod Kommissionen for De Europñiske Fñl-
 Ð Rådets afgùrelse om ikke at give sagsùgeren aktindsigt lesskaber
 i de begñrede dokumenter annulleres. (Sag T-198/98)
 (1999/C 71/54)
 Ð Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger, jf.
 artikel 87 i Rettens procesreglement, herunder even-
 tuelle intervenienters omkostninger. (Processprog: fransk)
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 15. december 1998 anlagt sag mod Kommissionen
 Sagsùgeren har nedlagt påstand om annullation af den for De Europñiske Fñllesskaber af selskabet Micro Leader
 afgùrelse, hvorved Rådet for Den Europñiske Union nñg- Business (M.L.B.), Aulnay sous Bois (Frankrig), ved advo-
 tede sagsùgeren aktindsigt i visse dokumenter fra Oplys- kat Silvestre Tandeau de Marsac, Paris og med valgt
 nings-, Analyse- og Udvekslingscentret for Asyl (CIREA), adresse i Luxembourg hos advokat Jean Brucher, 10, rue
 hvilket sagsùgeren havde begñret i henhold til Rådets de Vianden.


text:
19.5.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 150/23
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS 2) Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger, herunder omkost-
 ningerne i forbindelse med begæringerne om foreløbige forholds-
 regler.
 den 7. februar 2001 3) Intervenienten bærer sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 136 af 15.5.1999.
 i de forenede sager T-38/99 — T-50/99, Sociedade Agrı́co-
 la dos Arinhos, Ld.a m.fl. mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1)
 (Annullationssøgsmål — Kommissionens beslutning
 98/653/EF — hasteforanstaltninger som følge af forekom-
 sten af bovin spongiform encephalopati i Portugal — fysiske DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 eller juridiske personer — retsakter, der berører dem umiddel-
 bart og individuelt — formaliteten)
 den 20. marts 2001
 i sag T-52/99, T. Port & Co. KG GmbH mod Kommissionen
 (2001/C 150/43) for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Bananer — indførsel fra AVS-stater og tredjelande —
 beregning af den årligt tildelte mængde — erstatningssøgs-
 mål — formaliteten — WTO’s regler — mulighed for
 (Processprog: portugisisk) påberåbelse — magtfordrejning — almindelige fællesskabs-
 retlige principper)
 I de forenede sager T-38/99 — T-50/99, Sociedade Agrı́cola (2001/C 150/44)
 dos Arinhos, Ld.a, Lissabon, Sociedade Agrı́cola do Monte da
 Aldeia, Ld.a, Lissabon, António José da Veiga Teixeira, Coruche
 (Portugal), Sociedade Agrı́cola Monte da Senhora do Carmo (Processprog: tysk)
 SA, Almeirim (Portugal), Sociedade Agrı́cola de Perescuma SA,
 Almeirim, Sociedade Agrı́cola Couto de Fornilhos SA, Moura
 (Portugal), Casa Agrı́cola da Raposeira, Ld.a, Coruche, José de I sag T-52/99, T. Port GmbH & Co. KG, Hamburg (Tyskland),
 Barahona Núncio, Évora (Portugal), Prestase — Prestação de ved Rechtsanwalt G. Meier, mod Kommissionen for De
 Serviços e Contabilidade, Ld.a, Lissabon, Sociedade Agro- Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: K.-D. Borchardt
 Pecuária da Herdade do Zambujal, Ld.a, Palmela (Portugal), og H. van Vliet), angående en påstand om erstatning for det
 Francisco Luı́s Pinheiro Caldeira, Campo Maior (Portugal), tab, som sagsøgeren hævder at have lidt, fordi Kommissionen i
 Sociedade Agrı́cola Cabral de Ascensão, Ld.a, Horta dos Arcos, forbindelse med sin forordning (EF) nr. 2362/98 af 28. oktober
 Serpa (Portugal), Joaquim Inácio Passanha Braancamp Sobral, 1998 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning
 Lissabon, ved advogados C. Botelho Moniz og J. Rôla Roque, (EØF) nr. 404/93 for så vidt angår ordningen for indførsel af
 og med valgt adresse i Luxembourg, støttet af Den Portugisiske bananer til Fællesskabet (EFT L 293, s. 32) har indført
 Republik (befuldmægtigede: L. Fernandes, A.C. Seiça Neves bestemmelser, der er i strid med Verdenshandelsorganisatio-
 og A.M. Gonçalves Monteiro), mod Kommissionen for De nens (WTO) regler og visse almindelige fællesskabsretlige
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: A.M. Alves Vieira, principper, har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afde-
 G. Berscheid og V. Airão), angående en påstand om annullation lingsformanden, P. Lindh, og dommerne R. Garcı́a-Valdecasas
 af artikel 2, litra a), i Kommissionens beslutning 98/653/EF af og J.D. Cooke; justitssekretær: fuldmægtig J. Placio González,
 18. november 1998 om hasteforanstaltninger som følge af den 20. marts 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 forekomsten af bovin spongiform encephalopati i Portugal
 (EFT L 311, s. 23), for så vidt det deri forbydes, at der fra 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 Portugal sendes kamptyre til Spanien og Frankrig med henblik
 på kulturelle og sportslige begivenheder, har Retten (Fjerde 2) Sagsøgeren betaler sine egne samt Kommissionens omkost-
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, V. Tiili, og ninger.
 dommerne R.M. Moura Ramos og P. Mengozzi; justitssekretær:
 fuldmægtig G. Herzig, den 7. februar 2001 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således: (1) EFT C 121 af 1.5.1999.
 1) Sagerne afvises.


text:
3.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/35
 Sag anlagt den 8. maj 2017 — Ogrodnik mod EUIPO — Aviario Tropical (Tropical)
 (Sag T-276/17)
 (2017/C 213/48)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Tadeusz Ogrodnik (Chorzów, Polen) (ved advokaterne A. von Mühlendahl og H. Hartwig)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Aviario Tropical, SA (Loures, Portugal)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Tadeusz Ogrodnik
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »Tropical« — registreringsansøgning nr. 3 435 773
 Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 14. februar 2017 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 2125/2016-1)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Den af Aviario Tropical, SA indgivne klage over afgørelsen truffet den 15. juli 2013 af ugyldighedsafdelingen ved EUIPO i sag 6029 C forkastes.
 —
 EUIPO og Aviario Tropical, SA, såfremt sidstnævnte intervenerer i sagen, tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 53, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009, sammenholdt med artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.