text:
4.7.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 209/31
 2) I ùvrigt frifindes Kommissionen for De Europñiske eller virkning, herunder enhver form for udveksling af
 Fñllesskaber. forretningsmñssige oplysninger:
 3) Sagsùgeren bñrer sine egne omkostninger og halvdelen a) hvorved deltagerne direkte eller indirekte oplyses
 af Kommissionens. om andre individuelle producenters produktion,
 salg, ordrebeholdninger, kapacitetsudnyttelsesgra-
 der, salgspriser, omkostninger eller markedsfùrings-
 4) Kommissionen bñrer halvdelen af sine egne omkost- planer.
 ninger.
 Enhver ordning til udveksling af almindelige oplysnin-
 (1) EFT C 351 af 10.12.1994.
 ger, som de indgår, som f.eks. Fides-systemet eller dets
 efterfùlger, skal vñre udformet på en sådan måde, at
 den udelukker enhver form for oplysninger, på grund-
 lag af hvilke individuelle producenters adfñrd kan
 identificeres.«
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 3) Den bùde, der er pålagt sagsùgeren ved artikel 3 i
 den 14. maj 1998 beslutning 94/601/EF, fastsñttes til 730 000 ECU.
 i sag T-310/94, Gruber & Weber GmbH & Co. KG mod
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (1)
 4) I ùvrigt frifindes Kommissionen for De Europñiske
 (Konkurrence Ð EF-traktatens artikel 85, stk. 1 Ð bevis Fñllesskaber.
 for deltagelse i ulovligt samarbejde Ð bùde Ð bùdeudmå-
 ling Ð begrundelse Ð produkter omfattet af overtrñdel-
 sen) 5) Hver part bñrer sine omkostninger.
 (98/C 209/66)
 (1) EFT C 380 af 31.12.1994.
 (Processprog: tysk)
 I sag T-310/94, Gruber & Weber GmbH & Co. KG,
 Gernsbach-Obertsrot (Tyskland), ved advokaterne Holger-
 Friedrich Wissel og Joachim Schütze, Düsseldorf, og med DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat Marc Loesch, 11,
 rue Goethe, mod Kommissionen for De Europñiske den 14. maj 1998
 Fñllesskaber (befuldmñgtigede: Bernd Langeheine, i sag T-311/94, BPB de Eendracht NV, tidligere Kartonfa-
 Richard Lyal og Dirk Schroeder), angående en påstand om briek de Eendracht NV, mod Kommissionen for De Euro-
 annullation af Kommissionens beslutning 94/601/EF af pñiske Fñllesskaber (1)
 13. juli 1994 om en procedure i henhold til EF-traktatens
 artikel 85 (IV/C/33.833 Ð karton) (EFT L 243 af (Konkurrence Ð EF-traktatens artikel 85, stk. 1 Ð ret til
 19.9.1994, s. 1), har Retten (Tredje Udvidede Afdeling), kontradiktion Ð bevis for deltagelse i ulovligt samarbejde
 sammensat af afdelingsformanden, B. Vesterdorf, og dom- Ð udveksling af oplysninger Ð påbud Ð bùde Ð begrun-
 merne C. P. BrieÈt, P. Lindh, A. Potocki og J. D. Cooke; delse Ð bùdeudmåling Ð samarbejde under den admini-
 justitssekretñr: fuldmñgtig J. Palacio GonzaÂlez, den strative procedure)
 14. maj 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (98/C 209/67)
 1) Artikel 1, ottende led, i Kommissionens beslutning 94/
 (Processprog: engelsk)
 601/EF af 13. juli 1994 om en procedure i henhold til
 EF-traktatens artikel 85 (IV/C/33.833 Ð karton)
 annulleres i forhold til sagsùgeren. I sag T-311/94, BPB de Eendracht NV, tidligere Kartonfa-
 briek de Eendracht NV, Appingedam (Nederlandene), ved
 2) Artikel 2, stk. 1-4, i beslutning 94/601/EF annulleres i advokat Alexandre Vandencasteele, Bruxelles, og solictor
 forhold til sagsùgeren, med undtagelse af fùlgende pas- Gordon Boyd Buchanan Jeffrey, Liverpool, og med valgt
 sager: adresse i Luxembourg hos advokaterne Arendt og Meder-
 nach, 8-10, rue Mathias Hardt, mod Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtigede: fùrst
 »De i artikel 1 nñvnte virksomheder skal ùjeblikkeligt Richard Lyal og Rosemary Caudwell, dernñst Richard
 bringe den omhandlede overtrñdelse til ophùr, såfremt Lyal og James Flynn), angående en påstand om annulla-
 dette ikke allerede er sket. De skal for fremtiden i for- tion af Kommissionens beslutning 94/601/EF af 13. juli
 bindelse med deres aktiviteter i kartonbranchen 1994 om en procedure i henhold til EF-traktatens
 afholde sig fra enhver form for aftale eller samordnet artikel 85 (IV/C/33.833 Ð karton) (EFT L 243 af
 praksis, som kan have samme eller tilsvarende formål 19.9.1994, s. 1), har Retten (Tredje Udvidede Afdeling),
 ---pagebreak--- C 209/32 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 4.7.98
 sammensat af afdelingsformanden, B. Vesterdorf, og dom- DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 merne C. P. BrieÈt, P. Lindh, A. Potocki og J. D. Cooke; den 14. maj 1998
 justitssekretñr: fuldmñgtig J. Palacio GonzaÂlez, den
 14. maj 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: i sag T-317/94, Moritz J. Weig GmbH & Co. KG mod
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (1)
 1) Artikel 1 i Kommissionens beslutning 94/601/EF af (Konkurrence Ð EF-traktatens artikel 85, stk. 1 Ð
 13. juli 1994 om en procedure i henhold til EF-trakta- begrebet aftale Ð påbud Ð bùde Ð bùdeudmåling Ð
 tens artikel 85 (IV/C/33.833 Ð karton) annulleres i begrundelse Ð formildende omstñndigheder)
 forhold til sagsùgeren, for så vidt som tidspunktet for (98/C 209/68)
 begyndelsen af den overtrñdelse, som sagsùgeren
 beskyldes for at have begået, blev fastsat til at ligge
 forud for april 1989. (Processprog: tysk)
 2) Artikel 1, ottende led, i beslutning 94/601/EF annulle- I sag T-317/94, Moritz J. Weig GmbH & Co. KG, Mayen
 res i forhold til sagsùgeren. (Tyskland), ved advokaterne Thomas Jestaedt, Karsten
 Metzlaff og Hanns-Christian Salger, Düsseldorf, Hamburg
 og Frankfurt am Main, samt ved advokat Verena von
 3) Artikel 2, stk. 1-4, i beslutning 94/601/EF annulleres i Bomhard, Hamburg, og med valgt adresse i Luxembourg
 forhold til sagsùgeren, med undtagelse af fùlgende pas- hos advokat Philippe Dupont, 8-10, rue Mathias Hardt,
 sager: mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (befuldmñgtigede: Bernd Langeheine, Richard Lyal og
 Dirk Schroeder), angående en påstand om annullation af
 »De i artikel 1 nñvnte virksomheder skal ùjeblikkeligt Kommissionens beslutning 94/601/EF af 13. juli 1994 om
 bringe den omhandlede overtrñdelse til ophùr, såfremt en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85 (IV/C/
 dette ikke allerede er sket. De skal for fremtiden i for- 33.833 Ð karton) (EFT L 243 af 19.9.1994, s. 1), har
 bindelse med deres aktiviteter i kartonbranchen Retten (Tredje Udvidede Afdeling), sammensat af afde-
 afholde sig fra enhver form for aftale eller samordnet lingsformanden, B. Vesterdorf, og dommerne C. P. BrieÈt, P.
 praksis, som kan have samme eller tilsvarende formål Lindh, A. Potocki og J. D. Cooke; justitssekretñr: fuld-
 eller virkning, herunder enhver form for udveksling af mñgtig J. Palacio GonzaÂlez, den 14. maj 1998 afsagt dom,
 forretningsmñssige oplysninger: hvis konklusion lyder således:
 a) hvorved deltagerne direkte eller indirekte oplyses
 om andre individuelle producenters produktion, 1) Artikel 1 i Kommissionens beslutning 94/601/EF af
 salg, ordrebeholdninger, kapacitetsudnyttelsesgra- 13. juli 1994 om en procedure i henhold til EF-trakta-
 der, salgspriser, omkostninger eller markedsfùrings- tens artikel 85 (IV/C/33.833 Ð karton) annulleres i
 planer. forhold til sagsùgeren, for så vidt som tidspunktet for
 begyndelsen af den overtrñdelse, som sagsùgeren
 beskyldes for at have begået, blev fastsat til at ligge
 Enhver ordning til udveksling af almindelige oplysnin- forud for marts 1988.
 ger, som de indgår, som f.eks. Fides-systemet eller dets
 efterfùlger, skal vñre udformet på en sådan måde, at
 den udelukker enhver form for oplysninger, på grund- 2) Artikel 2, stk. 1-4, i beslutning 94/601/EF annulleres i
 lag af hvilke individuelle producenters adfñrd kan forhold til sagsùgeren, med undtagelse af fùlgende pas-
 identificeres.« sager:
 »De i artikel 1 nñvnte virksomheder skal ùjeblikkeligt
 4) Den bùde, der er pålagt sagsùgeren ved artikel 3 i
 bringe den omhandlede overtrñdelse til ophùr, såfremt
 beslutning 94/601/EF, fastsñttes til 750 000 ECU.
 dette ikke allerede er sket. De skal for fremtiden i for-
 bindelse med deres aktiviteter i kartonbranchen
 5) I ùvrigt frifindes Kommissionen for De Europñiske afholde sig fra enhver form for aftale eller samordnet
 Fñllesskaber. praksis, som kan have samme eller tilsvarende formål
 eller virkning, herunder enhver form for udveksling af
 forretningsmñssige oplysninger:
 6) Kommissionen bñrer sine egne omkostninger og halv-
 delen af sagsùgerens. a) hvorved deltagerne direkte eller indirekte oplyses
 om andre individuelle producenters produktion,
 salg, ordrebeholdninger, kapacitetsudnyttelsesgra-
 7) Sagsùgeren bñrer halvdelen af sine egne omkostninger. der, salgspriser, omkostninger eller markedsfùrings-
 planer.
 (1) EFT C 380 af 31.12.1994.
 Enhver ordning til udveksling af almindelige oplysnin-
 ger, som de indgår, som f.eks. Fides-systemet eller dets


text:
10.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/38
 Sag anlagt den 22. oktober 2008 — Companhia Muller de Bebidas mod KHIM — Missiato Industria e Comercio (61 A NOSSA ALEGRIA)
 (Sag T-472/08)
 (2009/C 6/75)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Companhia Muller de Bebidas (Pirassununga, Brasilien) (ved lawyers G. Da Cunha Ferreira og I. Bairrão)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Missiato Industria e Comercio Lda (Santa Rita do Passa Quatro, Brasilien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen truffet den 4. juli 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1687/2007-1) annulleres for så vidt som den opretholdt afgørelsen om registrering af det pågældende EF-varemærke
 —
 Registreringen af det pågældende EF-varemærke erklæres ugyldig for alle de omhandlede varer, idet der er risiko for forveksling med de i indsigelsessagen nævnte varemærker
 —
 Harmoniseringskontoret og den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Missiato Industria e Comercio Lda
 Det omhandlede EF-varemærke: figurmærket »61 A NOSSA ALEGRIA« for varer i klasse 33
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Companhia Muller de Bebidas
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Portugisisk varemærkeregistreringsnummer 273 105 for figurmærket »CACHAÇA 51« for varer i klasse 33; portugisisk varemærkeregistreringsnummer 331 952 for figurmærket »CACHAÇA 51« for varer i klasse 33; Benelux-varemærkeregistreringsnummer 576 901 for figurmærket »CACHAÇA 51« for varer i klasse 32 og 33; dansk varemærkeregistreringsnummer VR 1998 03649 for figurmærket »CACHAÇA 51« for varer i klasse 33; engelsk varemærkeregistreringsnummer 2 248 316 for en række figurmærker »CACHAÇA 51« for varer i klasse 33; spansk varemærkeregistreringsnummer 2 354 943 for figurmærket »CACHAÇA 51« for varer i klasse 33; tysk varemærkeregistreringsnummer 30 071 545 for figurmærket »CACHAÇA 51«; østrigsk varemærkeregistreringsnummer 161 564 for figurmærket »CACHAÇA 51« for varer i klasse 33; velkendt portugisisk figurmærke »CACHAÇA 51« for varer i klasse 33; velkendt portugisisk figurmærke »CACHAÇA 51« for varer i klase 33
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet i det hele
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret fejlagtigt fastslog, at der ikke er risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker, tilsidesættelse af artikel 52, stk. 1, litra a), i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret fejlagtigt fastslog, at sagsøgerens beviser ikke var tilstrækkelige til at godtgøre, at det ældre varemærke er velkendt i Portugal, eller i det mindste, at det som helhed har en høj grad af særpræg.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
11.9.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 228/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 25. juni 2004 af Vestre Landsret i sagen Jyske Finans A/S mod Skatteministeriet
 (Sag C-280/04)
 (2004/C 228/51)
 Ved kendelse afsagt den 25. juni 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 29. juni 2004, har Vestre Landsret i sagen Jyske Finans A/S mod Skatteministeriet forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Spørgsmål
 1.
 Skal artikel 13, punkt B, litra c), i sjette momsdirektiv (77/388/EØF) (1), sammenholdt med direktivets artikel 2, nr. 1, og artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for, at en medlemsstat opretholder en retstilstand efter sin merværdiafgiftslov, hvorefter en afgiftspligtig person, der har ladet investeringsgoder i betydeligt omfang indgå i sin erhvervsformue, i modsætning til brugtvognsforhandlere og andre erhvervsdrivende, der sælger brugte biler, er momspligtig af salget af disse investeringsgoder, også når godet er købt fra afgiftspligtige personer, der ikke har deklareret afgift af godernes pris, hvorfor der ikke har været adgang til fradrag for moms ved godets anskaffelse?
 2.
 Skal artikel 26 a, punkt A, litra e), i sjette momsdirektiv fortolkes således, at begrebet »afgiftspligtig videreforhandler« alene omfatter personer, hvis hovederhverv består i køb og salg af brugte genstande, når de pågældende brugte genstande erhverves med henblik på opnåelse af økonomisk fortjeneste ved videresalg som det eneste eller væsentligste formål med erhvervelsen, eller omfatter begrebet også personer, som normalt bortsælger disse genstande efter endt udlejning som et accessorisk led i den samlede økonomiske leasingvirksomhed under de ovenfor beskrevne omstændigheder?
 (1) af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag — EFT L 145, s. 1 og berigtigelse EFT L 149, s. 26.


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/64
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 7. oktober 2009 — Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag F-122/07) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - anmodning om at indlede en undersøgelse - en institutions afvisning af at oversætte en afgørelse til et sprog efter sagsøgerens ønske - åbenbart, at søgsmålet må afvises - stævning, der er åbenbart ugrundet)
 2009/C 282/121
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved avocat G. Cipressa)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og C. Berardis-Kayser, som befuldmægtigede, bistået af avocat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning om ikke at efterkomme sagsøgerens anmodning om at indlede en undersøgelse af visse begivenheder, der indtraf i den periode, hvor han var placeret ved Kommissionens delegation i Angola — anmodning om meddelelse af undersøgelsens resultat — annullation af afgørelsen om ikke at oversætte et notat til et sprog efter sagsøgerens ønske — erstatningspåstand
 Konklusion
 1)
 Det søgsmål, der er anlagt af Luigi Marcuccio, skal delvis åbenbart afvises fra realitetsbehandling, og delvis forkastes som åbenbart ugrundet.
 2)
 Luigi Marcuccio betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 64 af 8.3.2008, s. 65.


text:
C 118/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21.4.2001
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS T-117/98, og Tico srl, Padua (Italien), sagsøger i sag T-117/98,
 ved advokaterne W. Viscardini Donà, M. Paolin og S. Donà,
 den 7. december 2000 Padua, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 E. Arendt, 8-10, rue Mathias Hardt, i sag T-79/96 støttet af
 Den Italienske Republik (befuldmægtigede: U. Leanza og
 i sag T-77/95 DEP, Union française de l’express (Ufex) m.fl. F. Quadri), mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1) ber (befuldmægtigede: i sag T-79/96 E. de March, i sag
 T-260/97 H. van Vliet og A. Dal Ferro og i sag T-117/98
 (Fastsættelse af udgifter, der kan kræves erstattet) F. Ruggeri Laderchi, H. van Vliet og A. Dal Ferro) og Rådet for
 Den Europæiske Union, sagsøgt i sag T-260/97 (befuldmægti-
 gede J.P. Hix og A. Tanca), støttet af Den Franske Republik
 (2001/C 118/101) (befuldmægtigede: i sag T-79/96 C. de Salins og F. Pascal og i
 sag T-260/97, K. Rispal-Bellanger og C. Vasak), hvorunder der
 dels i sag T-79/96 er nedlagt påstand om, at det fastslås, at
 (Processprog: fransk) Kommissionen retsstridigt har undladt i henhold til artikel 30
 i Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 af 13. februar 1993 om
 I sag T-77/95 DEP, Union française de l’express (Ufex), tidligere den fælles markedsordning for bananer (EFT L 47, s. 1) at
 Syndicat français de l’express international (SFEI), Roissy-en- træffe foranstaltninger, som ville have gjort det muligt for
 France (Frankrig), DHL International, Roissy-en-France, Service sagsøgeren at forsyne sig med bananer fra tredjelande som
 CRIE, Paris, og May Courier, Paris, ved advokat E. Morgan de følge af den situation, der var et resultat af borgerkrigen i
 Rivery, Paris, og advokat J. Derenne, Bruxelles og Paris, og med Somalia, i sag T-260/97 om annullation af Kommissionens
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat A. Schmitt, 7, val afslag af 17. juli 1997 på sagsøgerens ansøgning om, at der i
 Sainte-Croix, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- henhold til den nævnte forordnings artikel 30 blev truffet
 skaber (befuldmægtigede: R. Lyal og J.-Y. Art), angående en foreløbige foranstaltninger, der gav mulighed for, at den årlige
 begæring om fastsættelse af de udgifter, sagsøgerne kan kræve mængde bananer, som tildeles sagsøgeren med henblik på
 erstattet af sagsøgte efter Rettens dom af 25. maj 2000 i sagen opnåelse af importlicenser for ikke-traditionelle AVS-bananer,
 Ufex m.fl. mod Kommissionen (sag T-77/95, endnu ikke beregnes på grundlag af de mængder, som denne havde
 trykt i Samling af Afgørelser), har Retten (Anden Afdeling), markedsført i 1988, 1989 og 1990, og i sag T-117/98 om
 sammensat af Afdelingsformanden A. W. H. Meij, og dommer- annullation af Kommissionens afslag af 23. april 1998 på
 ne R. M. Moura Ramos og J. Pirrung; justitssekretær: H. Jung, sagsøgernes ansøgning om, at toldkontingentet for indførsler-
 den 7. december 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder ne af bananer for første halvår 1998 blev revideret i henhold
 således: til samme forordnings artikel 16, stk. 3, for at tage højde for
 følgerne af de oversvømmelser, der skete i Somalia fra
 28. oktober 1997, og dels i disse tre sager om erstatning for
 Det samlede omkostningsbeløb, Kommissionen skal erstatte sagsøger-
 det tab, der i sag T-79/96 hævdes at være forårsaget af
 ne, fastsættes til 4 500 000 BEF.
 Kommissionens adfærd, og i sagerne T-260/97 og T-117/98
 hævdes at være lidt som følge af disse afslag, har Retten (Fjerde
 (1) EFT C 137 af 3.6.1995. Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Mengozzi, og
 dommerne V. Tiili og R.M. Moura Ramos; justitssekretær:
 H. Jung, den 6. december 2000 afsagt kendelse, hvis konklu-
 sion lyder således:
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS 1) Kommissionen bærer sine egne omkostninger samt Camar’s
 omkostninger i sag T-79/96 R.
 den 6. december 2000
 i de forenede sager T-79/96, T-260/97 og T-117/98, Camar
 srl og Tico srl mod Kommissionen De Europæiske Fælles-
 skaber og Rådet for Den Europæiske Union (1) 2) Kommissionen bærer sine egne omkostninger i sag T-260/97 R
 og 90 % af Camar’s omkostninger i samme sag.
 (Undladelse af at træffe afgørelse)
 (2001/C 118/102)
 3) Rådet bærer sine egne omkostninger i sag T-260/97 R.
 (Processprog: italiensk)
 I de forenede sager T-79/96, T-260/97 og T-117/98, Camar
 srl, Firenze (Italien), sagsøger i sagerne T-79/96, T-260/97 og 4) Camar bærer 10 % af sine omkostninger i sag T-260/97 R.
 ---pagebreak--- 21.4.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 118/37
 5) Den Italienske Republik og Den Franske Republik bærer deres KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 egne omkostninger i sag T-79/96 R.
 6) Den Franske Republik bærer sine egne omkostninger i sag den 15. december 2000
 T-260/97 R.
 i sag T-113/99, The Galileo Company og Galileo Interna-
 (1) EFT C 233 af 10.8.1996, C 357 af 22.11.1997 og C 327 af tional LLC mod Rådet for Den Europæiske Union (1)
 24.10.1998.
 (Annullationssøgsmål — formaliteten — person, der er
 individuelt berørt)
 (2001/C 118/104)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Processprog: engelsk)
 den 27. november 2000
 i sag T-78/99 (92), Sonia Marion Elder og Robert Dale I sag T-113/99, The Galileo Company, Swindon, Wiltshire (Det
 Elder mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska- Forenede Kongerige), og Galileo International LLC, Rosemont,
 ber (1) Illinois (USA), ved R. Plender, QC, og barrister S. Masters for
 solicitors K. Holmes og D. Austin og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokaterne Elvinger, Hoss og Prussen,
 (Fastsættelse af sagsomkostninger — nødvendige udgifter, 2, place Winston Churchill, støttet af Amadeus Global Travel
 som er afholdt med henblik på sagens behandling — Distribution, SA, Madrid (Spanien), ved advokat M. Caballero
 retshjælpsforsikring) Clavijo, Madrid, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokaterne Elvinger, Hoss og Prussen, 2, place Winston
 Churchill, mod Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægti-
 (2001/C 118/103) gede: A. Lopes Sabino og M. Bishop), støttet af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: F. Benyon),
 angående en påstand om delvis annullation af artikel 1, nr. 7,
 litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 323/1999 af 8. februar
 (Processprog: engelsk) 1999 om ændring af forordning (EØF) nr. 2299/89 om en
 adfærdskodeks for edb-reservationssystemer (CRS) (EFT L 40,
 s. 1), har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 I sag T-78/99 (92), Sonia Marion Elder og Robert Dale Elder, manden, A. W. H. Meij, og dommerne A. Potocki og J. Pirrung;
 Dundee (Det Forenede Kongerige), ved solicitor S. Crosby, justitssekretær: H. Jung, den 15. december 2000 afsagt dom,
 rue du Taciturne 42, Bruxelles, mod Kommissionen for De hvis konklusion lyder således:
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: U. Wölker og
 X. Lewis), angående en begæring om fastsættelse af de sagsom-
 kostninger, som sagsøgte skal betale til sagsøgerne efter Rettens 1) Sagen afvises.
 kendelse af 13. oktober 1999 om slettelse af registeret (sag
 T-78/99, Elder mod Kommissionen, ikke trykt i Samling
 af Afgørelser), har Retten (Første Afdeling), sammensat af 2) Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler Rådets
 præsidenten, B. Vesterdorf, og dommerne N.J. Forwood og omkostninger.
 M. Vilaras; justitssekretær: H. Jung, den 27. november 2000
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 3) Intervenienterne bærer deres egne omkostninger.
 Begæringen om fastsættelse af sagsomkostninger tages ikke til følge.
 (1) EFT C 226 af 7.8.1999.
 (1) EFT C 174 af 19.6.1999.


text:
23 . 11 . 96 1 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 354/ 1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM lejerne, skal indgå i nævneren i den brøk, der anvendes til
 ( Femte Afdeling ) beregning af pro rata-satsen for fradraget.
 af 11 . juli 1996 (') EFT nr . C 380 af 31 . 12 . 1994 .
 i sag C-306/94 , Régie dauphinoise — Cabinet A. Forest
 SARL mod Ministre du Budget ( anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra Cour administrative d'appel de Lyon )(')
 (Merværdiafgift — fortolkning af artikel 19, stk. 2, i sjette
 direktiv 77/388/EØF — fradrag af indgående afgift —
 bitransaktioner vedrørende finansielle spørgsmål — pro DOMSTOLENS DOM
 rata-beregning af fradraget)
 af 10 . september 1996
 ( 96/C 354/01 )
 i sag C-61 /94 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (')
 (Processprog: fransk) ( Traktatbrud — internationalt arrangement vedrørende
 mejerisektoren)
 ( 96/C 354/02 )
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) (Processprog: tysk)
 I sag C-306/94 , angående en anmodning, som Cour (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 administrative d'appel de Lyon ( Frankrig ) i medfør af offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i
 den for nævnte ret verserende sag Régie dauphinoise — I sag C-61 /94, Kommissionen for De Europæiske Fælles
 Cabinet A. Forest SARL mod Ministre du Budget at opnå en skaber ( befuldmægtiget: Jorn Sack ) mod Forbundsrepublik
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af arti ken Tyskland ( befuldmægtiget: Bernd Kloke ), hvori der er
 kel 19 , stk . 2 , i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj nedlagt påstand om, at det fatslås , at Forbundsrepublikken
 1 977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem : EF-traktaten , idet den har givet bevilling til indførsel af
 ensartet beregningsgrundlag ( EFT L 145 , s . 1 ), har Dom mejeriprodukter under proceduren for aktiv forædling, selv
 stolen ( Femte Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden , om deres toldværdi lå under de minimumspriser, der er
 D. A. O. Edward, og dommerne J.-P. Puissochet, J. C. fastsat i overensstemmelse med det internationale arrange
 Moitinho de Almeida ( refererende dommer ), C. Gulmann ment vedrørende mejerisektoren , som Fællesskabet har
 og M. Wathelet; generaladvokat : C. O. Lenz; justitssekre indgået ved Rådets afgørelse 80/27 l /EØF af 10 . december
 tær: fuldmægtig L. Hewlett, den 11 . juli 1996 afsagt dom, 1979 om indgåelse af de multilaterale aftaler, der er
 hvis konklusion lyder således : resultatet af handelsforhandlingerne 1973-1979 ( EFT
 1980 , L 71 , s . 1 ), og derved ikke har overholdt for det første
 pligten til samarbejde i henhold til artikel 6 , stk . 1 , litra a ), i
 Artikel 19, stk . 2 , i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af bilag I , og artikel 6 , litra a ), i bilag II og III til arrangementet,
 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes for det andet forpligtelsen i henhold til artikel 3 , stk . 1 , i de
 lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles mervær tre nævnte bilag og for det tredje artikel 5-8 i Rådets
 diafgiftssystem : ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes forordning ( EØF ) nr . 1999/85 af 16 . juli 1985 om aktiv
 således, at et finansielt provenu, som en virksomhed, der forædling ( EFT L 188 , s . 1 ), for så vidt angår de økonomiske
 administrerer fast ejendom , oppebærer af investeringer forudsætninger for at meddele bevilling til toldproceduren ,
 foretaget for dens egen regning afmidler betalt afejerne eller har Domstolen , sammensat af præsidenten, G. C. Rodriguez


text:
11.9.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 228/27
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 14. juni 2004 af Gerechtshof te Amsterdam i sagen Beemsterboer Coldstore Services BV mod Tolddistriktschefen — Douanedistrict Arnhem
 (Sag C-293/04)
 (2004/C 228/56)
 Ved kendelse afsagt den 14. juni 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 9. juli 2004, har Gerechtshof te Amsterdam i sagen Beemsterboer Coldstore Services BV mod Tolddistriktschefen — Douanedistrict Arnhem forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1.
 Finder den nye affattelse af toldkodeksens artikel 220, stk. 2, indledningen og litra b), anvendelse i et tilfælde, hvor toldskylden er opstået og den efterfølgende opkrævning er blevet iværksat forud for bestemmelsens ikrafttræden?
 2.
 Såfremt det under I. rejste spørgsmål besvares bekræftende: Skal et EUR.1-certifikat anses for at være et »ukorrekt certifikat« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i den nye affattelse af toldkodeksens artikel 220, stk. 2, indledningen og litra b), såfremt det ikke kan fastslås, at certifikatet faktisk er ukorrekt, fordi oprindelsen af de varer, som det er udstedt for, ikke har kunnet bekræftes ved en efterfølgende kontrol, og varerne alene af den grund ikke indrømmes præferencebehandling, og hvis ikke, kan en part da med føje påberåbe sig denne bestemmelse?
 3.
 Såfremt det under II. rejste spørgsmål besvares bekræftende: Hvem har bevisbyrden for, at certifikatet er baseret på en ukorrekt fremstilling af de faktiske forhold fra eksportørens side, og hvem har bevisbyrden for, at de udstedende myndigheder var bekendt med eller burde have været bekendt med, at varerne ikke var berettiget til præferencebehandling?
 4.
 Såfremt det spørgsmål, der rejses under I., besvares benægtende: Kan en part med føje påberåbe sig toldkodeksens artikel 220, stk. 2, indledningen og litra b), i den affattelse, som var gældende indtil den 19. december 2000, i et tilfælde, hvor det efterfølgende ikke kan fastslås, at toldmyndighederne på udstedelsestidspunktet med rette udstedte et EUR.1-certifikat?


text:
16.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/3
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 24. februar 2005
 i sag C-327/04, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Finland (1)
 (Traktatbrudssag - direktiv 2000/43/EF - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2005/C 93/05)
 Processprog: finsk
 I sag C-327/04, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: D. Martin og M. Huttunen) mod Republikken Finland (befuldmægtiget: T. Pynnä), angående traktatbrudssag i henhold til artikel 226 EF, indgået den 27. juli 2004, har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R. Silva de Lapuerta, og dommerne J. Makarczyk og J. Klučka (refererende dommer); generaladvokat: P. Leger; justitssekretær: R. Grass, den 24. februar 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 Republikken Finland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2000/43/EF af 29. juni 2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse, idet den ikke har sat de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet for så vidt angår Åland.
 2.
 Republikken Finland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1) EUT C 239 af 25.9.2004.


text:
29.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 111/26
 Sag anlagt den 26. november 2015 — City Train mod EUIPO (CityTrain)
 (Sag T-699/15)
 (2016/C 111/31)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: City Train GmbH (Regensburg, Tyskland) (ved advokat C. Adori)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »CityTrain« — registreringsansøgning nr. 13 154 315
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 9. september 2015 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 843/2015-4)
 Påstand
 —
 Den af EUIPO vedtagne afgørelse af 9. september 2015 annulleres og det pålægges EUIPO at registrere det af varemærkeansøgning nr. 13 154 315 omfattede figurmærke »CityTrain« med angivelse af farverne »grå, lyserød« for alle de i ansøgningen anførte varer og tjenesteydelser i klasse 12, 37 og 42 som EU-varemærke.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c) i forordning nr. 207/2009.


text:
8.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 273/14
 Sag anlagt den 3. juli 2012 — Mega Brands mod KHIM — Diset (MAGNEXT)
 (Sag T-292/12)
 2012/C 273/25
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug (Zug, Schweiz) (ved advokat A. Nordemann)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Diset, SA (Barcelona, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 24. april 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1722/2011-4) annulleres og indsigelse nr. B 1681447 forkastes.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »MAGNEXT« for varer i klasse 28 EF-varemærkeansøgning nr. 8990591
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Diset, SA
 De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Den spanske varemærkeregistrering nr. 2550099 af ordmærket »MAGNET 4« for varer i klasse 28 og EF-varemærkeregistrering nr. 3840121 af figurmærket »Diset Magnetics« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 28 og 41
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge og og afslag på ansøgningen i sin helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009.


text:
C 79/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.3.2001
 2) Uafhængigt af det foregående spørgsmål spørges: Forelig- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 ger der med overførsel til ovennævnte offentlige virksom-
 hed af en betydelig del af afgiftsprovenuet misbrug af — Det fastslås, at Det Forenede Kongerige har tilsidesat sine
 dominerende stilling som følge af en statslig retsfastsættel- forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 96/61/EF af
 se, hvorfor forholdet strider mod bestemmelserne i 24. september 1996 om integreret forebyggelse og
 traktatens artikel 86, sammenholdt med traktatens ar- bekæmpelse af forurening (1), idet det ikke har vedtaget
 tikel 90? de nødvendige love og administrative bestemmelser til
 gennemførelse af direktivet eller under alle omstændighe-
 3) Kan overførslen til en sådan virksomhed af en betydelig der ikke har givet Kommissionen meddelelse herom.
 del af den nævnte økonomiske byrde defineres som
 statsstøtte i den i traktatens artikel 92 forudsatte forstand, — Det Forenede Kongerige tilpligtes at betale sagens omkost-
 og berettiger dette følgelig i tilfælde af, at der ikke gives ninger.
 meddelelse til Kommissionen, eller Kommissionen træffer
 beslutning om støttens uforenelighed med fællesmarke-
 det, jf. artikel 93, at de nationale domstole kan udøve de
 dem tildelte beføjelser — i henhold til EF-Domstolens Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 praksis — for at sikre, at en støtte, der er retsstridig
 og/eller ikke er EF-konform, ikke gennemføres? I henhold til artikel 249 EF er et direktiv bindende for
 medlemsstaterne med hensyn til det tilsigtede mål, og forpligter
 4) Er den primære tildeling til den ovennævnte virksomhed dem til at gennemføre direktivet inden for den i direktivet
 af en betydelig del af provenuet fra en statsafgift, opkrævet fastsatte frist. Denne frist udløb den 30. oktober 1999, uden
 for eller i forbindelse med losning eller lastning af varer i at Det Forenede Kongerige havde vedtaget de nødvendige
 havne — uden at betalingen erlægges for nogen ydelse bestemmelser til gennemførelse af ovennævnte direktiv.
 eller tjeneste fra den pågældende virksomheds side —
 en afgift med tilsvarende virkning som indførselstold
 (forbudt ved traktatens artikel 12 og 13), en intern afgift (1) EFT L 257 af 10.10.1996, s. 26.
 af produkter fra andre medlemsstater, opkrævet med
 en højere sats end den, der anvendes for tilsvarende
 indenlandsk fremstillede produkter (artikel 95), eller en
 ved artikel 30 forbudt indførselshindring?
 5) Såfremt den nationale lovgivning antages at være i strid
 med fællesskabsretten, spørges: Karakteriserer de i de
 ovenstående punkter beskrevne egenskaber, taget hver
 for sig, den økonomiske byrde i dens helhed eller blot Sag anlagt den 1. februar 2001 af Kommissionen for
 den del, som tilføres Azienda Mezzi Meccanici? De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 Tyskland
 (Sag C-41/01)
 (2001/C 79/38)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 1. fe-
 bruar 2001 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af
 Sag anlagt den 29. januar 2001 af Kommissionen for De Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongerige konsulent Dr. Goetz zur Hausen, Kommissionens Juridiske
 Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske
 (Sag C-39/01) Tjeneste, Wagnercentret, kontor C 254, Kirchberg.
 (2001/C 79/37) Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1. Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forplig-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den telser i henhold til EF-traktatens artikel 228, idet den i
 29. januar 2001 anlagt sag mod Det Forenede Kongerige af strid med Domstolens dom af 22. oktober 1998, sag
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved ledende C-301/95 (1) på forhånd har undtaget hele grupper af de
 juridisk konsulent Richard Wainwright, som befuldmægtiget, i bilag II til Rådets direktiv 85/337/EØF (2) af 27. juni
 og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de 1985 om vurdering af visse offentlige og private projek-
 la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, ters indvirkning på miljøet opregnede projekter fra pligten
 Kirchberg. til en sådan vurdering efter direktivet.


text:
21.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/20
 Appel iværksat den 17. december 2015 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 7. oktober 2015 i sag T-689/13, Bilbaína de Alquitranes m.fl. mod Kommissionen
 (Sag C-691/15 P)
 (2016/C 106/21)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Europa-Kommissionen (ved P.J. Loewenthal og K. Talabér-Ritz, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Bilbaína de Alquitranes, SA, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Koppers Netherlands BV, Rütgers basic aromatics GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o., Bawtry Carbon International Ltd, Grupo Ferroatlántica, SA, SGL Carbon GmbH, SGL Carbon GmbH, SGL Carbon, SGL Carbon, SA, SGL Carbon Polska S.A., ThyssenKrupp Steel Europe AG, Tokai erftcarbon GmbH, Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) og GrafTech Iberica, SL
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 7. oktober 2015 i sag T-689/13, Bilbaína de Alquitranes m.fl. mod Kommissionen, EU:T:2015:767, ophæves.
 —
 Sagen hjemvises til Retten med henblik på fornyet behandling.
 —
 Afgørelsen om appelsagens omkostninger udsættes.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Med den appellerede dom annullerede Retten delvist Kommissionens forordning (EU) nr. 944/2013 (1) af 2. oktober 2013 om ændring, med henblik på tilpasning til den tekniske og videnskabelige udvikling, af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1272/2008 om klassificering, mærkning og emballering af stoffer og blandinger.
 Kommissionen har til støtte for appellen fremsat tre anbringender vedrørende Rettens dom.
 Kommissionen gør for det første gældende, at Retten har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 36 og artikel 53, stk. 1, i statutten for Domstolen. I den appellerede dom fastslog Retten, at Kommissionen har begået et åbenbart fejlskøn, idet den ved at klassificere stoffet beg, kultjære-, højtemperaturs- (CTPHT) på grundlag af stoffets bestanddele med henblik på en forskriftsmæssig fareklassificering gennem en anvendelse af summationsmetoden, undlod at opfylde dens pligt til at tage alle relevante forhold og omstændigheder i betragtning med henblik på at tage behørigt hensyn til i hvor stor udstrækning disse bestanddele findes i CTPHT og deres kemiske virkning, navnlig at CTPHT som helhed er svært opløseligt. Det fremgår imidlertid ikke tydeligt af den appellerede dom, om Retten delvist annullerede den omhandlede forordning af denne grund med den begrundelse, at Kommissionen fejlagtigt havde anvendt summationsmetoden med henblik på en klassificering, hvorimod den skulle have anvendt en anden metode til klassificering, eller fordi Kommissionen havde anvendt summationsmetoden fejlagtigt.
 Kommissionen gør for det andet gældende, at Retten har tilsidesat CLP-forordningen, idet den fastslog, at Kommissionen havde anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved vedtagelsen af den anfægtede klassificering uden at tage hensyn til opløseligheden af stofferne som helhed. Det første led af dette appelanbringende tager udgangspunkt i den antagelse, at Retten delvist annullerede den omhandlede forordning, fordi den var af den opfattelse, at det var med urette, at Kommissionen anvendte summationsmetoden til en klassificering af CTPHT som farligt for vandmiljøet, og Retten tilsidesatte dermed CLP-forordningen, eftersom de prøvningsdata, der findes vedrørende CTPHT, blev anset for at være utilstrækkelige med henblik på en klassificering direkte i henhold til CLP-forordningen. Dette sammenholdt med den omstændighed, at bridging-principperne ikke fandt anvendelse, tvang Kommissionen til at anvende summationsmetoden i det foreliggende tilfælde. Dette appelanbringendes andet led tager udgangspunkt i den antagelse, at Retten delvist annullerede den omhandlede forordning, fordi den var af den opfattelse, at Kommissionen havde anvendt summationsmetoden forkert, i hvilket tilfælde Retten har tilsidesat CLP-forordningen, eftersom denne forordning ikke kræver, at der skal tages hensyn til opløseligheden af stoffet som helhed ved anvendelsen af denne metode.
 Kommissionen gør for det tredje gældende, at Retten har tilsidesat EU-retten, eftersom den har overskredet grænserne for sin legalitetskontrol af den anfægtede forordning, og idet Retten har gengivet det bevismateriale, som dannede grundlag for vedtagelsen den omhandlede forordning, urigtigt.
 (1) EUT L 261, s. 5.


text:
14.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 302/31
 Rettens dom af 15. juli 2015 — GEA Group mod Kommissionen
 (Sag T-189/10) (1)
 ((Konkurrence - karteller - de europæiske markeder for varmestabilisatorer - beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 - overtrædelse begået af datterselskaber - bøder - datterselskabernes og moderselskabets solidarisk hæftelse - overskridelse af loftet på 10 % for et af datterselskaberne - afgørelse om genvedtagelse - nedsættelse af bøden for dette datterselskab - situation, hvor forpligtelsen til at betale det nedsatte beløb tilregnes det andet datterselskab og moderselskabet - ret til forsvar - retten til at blive hørt - retten til aktindsigt))
 (2015/C 302/40)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: GEA Group AG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokaterne A. Kallmayer, I. du Mont og G. Schiffers)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved R. Sauer og F. Ronkes Agerbeek, som befuldmægtigede, bistået af advokat W. Berg)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse K(2010) 727 af 8. februar 2010 om ændring af Kommissionens beslutning K(2009) 8682 endelig af 11. november 2009 om en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/38589 — Varmestabilisatorer) eller subsidiært påstand om nedsættelse af de bøder, sagsøgeren er blevet pålagt
 Konklusion
 1)
 Kommissionens afgørelse K(2010) 727 af 8. februar 2010 om ændring af Kommissionens beslutning K(2009) 8682 endelig af 11. november 2009 om en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/38589 — Varmestabilisatorer) annulleres, for så vidt som den vedrører GEA Group AG.
 2)
 Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 179 af 3.7.2010.


text:
1.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 431/34
 Sag anlagt den 19. september 2014 — Krka mod Kommissionen
 (Sag T-684/14)
 (2014/C 431/57)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Krka Tovarna Zdravil d.d. (Novo Mesto, Slovenien) (ved advokaterne T. Ilešič og M. Kocmut)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 9. juli 2014 K(2014) 4955 endelig i sag AT.39612 — Perindopril (Servier), som blev forkyndt for sagsøgeren den 11. juli 2014, annulleres, for så vidt som den angår sagsøgeren, herunder særlig artikel 4, artikel 7, stk. 4, litra a), artikel 8 og artikel 9.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens sagsomkostninger og andre omkostninger og udgifter i forbindelse med denne sag.
 —
 Der træffes sådanne andre foranstaltninger, som måtte være retligt påkrævet.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført seks anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at Kommissionen har undladt at analysere den retlige, faktiske og økonomiske kontekst for sagsøgerens situation korrekt.
 2.
 Andet anbringende om, at Kommissionen med urette har konkluderet, at sagsøgeren og Servier faktisk eller potentielt var konkurrenter som omhandlet i artikel 101 TEUF.
 3.
 Tredje anbringende om, at Kommissionens fejlagtige konklusion om, at patentaftalen mellem sagsøgeren og Servier havde et konkurrencebegrænsende formål som omhandlet i artikel 101, stk. 1, TEUF, bygger på en fejlagtig faktisk og retlig analyse såvel som på en fejlagtig anvendelse af fastslåede principper vedrørende konkurrencebegrænsende formål.
 4.
 Fjerde anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat sagsøgerens ret til forsvar ved en usammenhængende undersøgelse af aftalen om overdragelse og licens (Assignment and Licence Agreement) og har begået en fejl ved at konkludere, at aftalen om overdragelse og licens udgør konkurrencebegrænsning som omhandlet i artikel 101, stk. 1, TEUF.
 5.
 Femte anbringende om, at Kommissionen har begået en fejl ved at konkludere, at aftalerne mellem sagsøgeren og Servier havde en konkurrencebegrænsende virkning som omhandlet i artikel 101, stk. 1, TEUF.
 6.
 Sjette anbringende om, at Kommissionen har undladt at give en nøjagtig bedømmelse af de argumenter, sagsøgeren har fremført vedrørende artikel 101, stk. 3, TEUF.


text:
C 299/36 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 26.9.98
 oprettelse af Samhùrighedsfonden (EFT L 130 af Sag anlagt den 10. juli 1998 af Svend Bech Kristensen
 25.5.1994, s. 1) til projekt 94/10/65/005 vedrùrende anlñg mod Rådet for Den Europñiske Union
 af en ny broforbindelse for vejtrafik over Tejo-floden i Lis- (Sag T-103/98)
 sabon-området i Portugal, har Retten (Femte Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne (98/C 299/65)
 R. García-Valdecasas og M. Jaeger; justitssekretñr: H.
 Jung, den 15. juli 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion
 lyder således: (Processprog: fransk)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 1) Sagen afvises.
 der den 10. juli 1998 anlagt sag mod Rådet for Den Euro-
 pñiske Union ved Svend Bech Kristensen, Waterloo (Bel-
 gien), ved advokaterne Jean-NoeÈl Louis, VeÂronique
 2) Sagsùgerne bñrer deres egne omkostninger og betaler
 Leclercq, Ariane Tornel og FrancËoise Parmentier, Bruxel-
 in solidum Kommissionens omkostninger.
 les, og med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire
 Myson SARL, 30, rue de Cessange.
 3) Den Portugisiske Republik bñrer sine egne omkostnin-
 ger. Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 (1) EFT C 286 af 28.10.1995.
 Ð Annullation af Rådets afgùrelse af 6. oktober 1997 om
 ikke at imùdekomme sagsùgerens ansùgning om tilba-
 gebetaling af den del af de til fñllesskabspensionsord-
 ningen overfùrte pensionsrettigheder, som ikke blev
 taget i betragtning ved beregningen af de pensionsgi-
 vende tjenesteår, der godskrives i henhold til artikel 11,
 stk. 2, i vedtñgtens bilag VIII.
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 8. juli 1998
 Ð Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 i sag T-200/95, X mod Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber (1)
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 (Tjenestemñnd Ð klagefrist Ð afvisning)
 (98/C 299/64)
 Sagsùgeren, der er dansk statsborger og tjenestemand ved
 Rådet, anfñgter afgùrelsen fra generaldirektùren for Admi-
 (Processprog: grñsk) nistration og Protokollen af 6. oktober 1997 om ikke at
 imùdekomme hans ansùgning om tilbagebetaling af den
 del af det belùb, der blev betalt til institutionen af de dan-
 I sag T-200/95, X, forhenvñrende tjenestemand ved Kom- ske pensionskasser ved overfùrelsen af de af ham i Dan-
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber, Bruxelles, ved mark erhvervede pensionsrettigheder, som ikke kunne
 advokat Georges A. Sakellaropoulos, Athen, og med valgt tages i betragtning ved beregningen af de ham efter fñlles-
 adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31, skabspensionsordningen godskrevne tjenesteår.
 Grand-Rue, mod Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber (befuldmñgtigede: Maria Condou og Ana
 Sagsùgeren har til stùtte for sine påstande anfùrt fùlgende:
 Maria Alves Vieira), angående dels en påstand om annul-
 lation af en afgùrelse, som forbyder sagsùgeren adgang til
 Kommissionens bygninger i forlñngelse af en afgùrelse om Ð Overtrñdelse af artikel 11, stk. 1 og 2, i vedtñgtens
 afskedigelse af ham, dels en påstand om erstatning for det bilag VIII. Han anfùrer herved, at tjenestemanden i
 i den forbindelse lidte tab, har Retten (Fjerde Afdeling), henhold til denne bestemmelse med sin fastansñttelse
 sammensat af afdelingsformanden, P. Lindh, og dommerne kan foranledige, at enten den aktuarmñssige mod-
 K. Lenaerts og J. D. Cooke; justitssekretñr: H. Jung, den vñrdi eller den fastsatte tilbagekùbsvñrdi af de pensi-
 8. juli 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: onsrettigheder, som han har erhvervet inden sin ind-
 trñden i tjenesten, indbetales til Fñllesskaberne. Sag-
 sùgeren mener, at der herved er tale om en bundet
 1) Sagen afvises. kompetence, som ikke indebñrer noget skùn med hen-
 syn til, om der skal tages hensyn til hele eller en del af
 det pensionsrettighedsbelùb, som tjenestemanden over-
 2) Hver part bñrer sine omkostninger. fùrer.
 (1) EFT C 351 af 30.12.1995.
 Ð Artikel 10, stk. 3, tredje afsnit, i de almindelige gen-
 nemfùrelsesbestemmelser til artikel 11 i bilag VIII til
 vedtñgten er retsstridigt, idet bestemmelsen indeholder


text:
25.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 270/66
 Sag anlagt den 13. juni 2016 — East West Consulting mod Kommissionen
 (Sag T-298/16)
 (2016/C 270/71)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: East West Consulting SPRL (Nandrin, Belgien) (ved advokaterne L. Levi og A. Tymen)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Søgsmålet antages til realitetsbehandling, og det fastslås, at det er velbegrundet.
 —
 Det fastslås, at Kommissionen er ansvarlig uden for kontrakt.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for det tab, som sagsøgeren har lidt, der vurderes at beløbe sig til 496 000 EUR med forbehold for forhøjelse.
 —
 Under alle omstændigheder tilpligtes Kommissionen at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat to anbringender.
 1.
 Med det første anbringende gøres det gældende, at Kommissionen har begået tilstrækkeligt kvalificerede tilsidesættelser af retsregler, idet denne i henhold til Kommissionens afgørelse 2008/969/EF, Euratom af 16. december 2008 om det system for tidlig varsling, der skal anvendes af Kommissionens anvisningsberettigede og af forvaltningsorganerne (EUT 2008, L 344, s. 125) har aktiveret en W3b-varsling i systemet for tidlig varsling mod sagsøgeren efter en undersøgelse foretaget af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF), hvorved der blev identificeret et risikoniveau i tilknytning til sagsøgeren i dennes egenskab af berettiget til tildeling af en offentlig tjenesteydelseskontrakt vedrørende et projekt med henblik på at styrke bekæmpelsen af sort arbejde i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien. Dette anbringende er inddelt i fem led:
 —
 Det første led vedrører spørgsmålet om, hvorvidt afgørelsen om varsling af sagsøgeren i varslingssystemet (herefter »varslingsafgørelsen«) er ulovlig, da den ikke har noget retsgrundlag, og tilsidesætter artikel 5 TEU og den grundlæggende ret til en forhåndsformodning om manglende skyld.
 —
 Med det andet led gøres det gældende, at varslingsafgørelsen er ulovlig, idet den tilsidesætter retssikkerhedsprincippet for så vidt angår betingelserne vedrørende »W3b«-varslingen.
 —
 Med det tredje led gøres det gældende, at varslingsafgørelsen er ulovlig, fordi den er en følge af en tilsidesættelse af artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, princippet om god forvaltningsskik, retten til forsvar, retten til at blive hørt, samt begrundelsespligten.
 —
 Med det fjerde led, der påberåbes subsidiært, gøres det gældende, at Kommissionen har tilsidesat varslingsafgørelsen, begrundelsespligten som fastsat i chartrets artikel 41, pligten til at udvise omhu og proportionalitetsprincippet.
 —
 Med det femte led gøres det gældende, at begrundelsen for Kommissionens afslag på at tildele kontrakten er uretmæssig, for så vidt som den tilsidesætter udbudsbetingelserne.
 2.
 Det andet anbringende vedrører det tab, som sagsøgeren har lidt, og årsagsforbindelsen mellem Kommissionens culpøse adfærd og dette tab.


text:
16.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/2
 Domstolens udtalelse (Store Afdeling) af 30. november 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Udtalelse 1/08) (1)
 (Udtalelse i henhold til artikel 300, stk. 6, EF - almindelig overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS) - lister over særlige forpligtelser - indgåelse af aftaler om tildeling af kompensation under hensyntagen til ændring og tilbagekaldelse af visse forpligtelser som følge af nye medlemsstaters tiltrædelse af Den Europæiske Union - delt kompetence - retsgrundlag - fælles handelspolitik - fælles transportpolitik)
 2011/C 211/02
 Processprog: alle officielle sprog
 Den part, som anmoder om udtalelsen
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagens genstand
 Begæring om udtalelse — Verdenshandelsorganisationen (WTO) — almindelig overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS) — lister over særlige forpligtelser, hvorved der gives adgang til markeder og indrømmes national behandling — aftaler om ændring og tilbagekaldelse af særlige forpligtelser som følge af nye medlemsstaters tiltrædelse af Den Europæiske Union samt om kompenserende tilpasninger for de medlemmer af WTO, som er påvirket af sådanne ændringer og tilbagekaldelser — karakteren af Fællesskabets kompetence (enekompetence eller delt kompetence) til at indgå sådanne aftaler og disses rette hjemmel — den fælles handelspolitiks og den fælles transportpolitiks indbyrdes anvendelsesområde
 Konklusion
 1)
 Indgåelse af aftaler med de medlemmer af Verdenshandelsorganisationen, som kan blive påvirket i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel XXI i den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS-aftalen), som omhandlet i den foreliggende begæring om udtalelse, henhører under den mellem Det Europæiske Fællesskab og medlemsstaterne delte kompetence.
 2)
 Fællesskabsretsakten vedrørende indgåelse af nævnte aftaler skal være baseret på såvel artikel 133, stk. 1 og 5, og stk. 6, andet afsnit, EF som artikel 71 EF og artikel 80, stk. 2, EF, sammenholdt med artikel 300, stk. 2 og 3, første afsnit, EF.
 (1) EUT C 183 af 19.7.2008.


text:
1.5.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 121/15
 Slettelse af sag C-373/96 (1) Slettelse af sag C-220/97 (1)
 (1999/C 121/31) (1999/C 121/34)
 Ved kendelse af 3. februar 1999 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-373/96, Ved kendelse af 11. februar 1999 har præsidenten for De
 Ministero delle Finanze mod Merkur Chemical Srl (anmodning Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-220/97,
 om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Trento), skal slettes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod For-
 af registeret. bundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 40 af 8.2.1997. (1) EFT C 252 af 16.8.1997.
 Slettelse af sag C-98/97 (1)
 (1999/C 121/32) Slettelse af sag C-394/98 (1)
 Ved kendelse af 3. februar 1999 har præsidenten for De (1999/C 121/35)
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-98/97,
 CIF Srl mod Ministero delle Finanze (anmodning om præjudici- Ved kendelse af 11. februar 1999 har præsidenten for De
 el afgørelse fra Tribunale civile e penale di Torino), skal slettes Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-394/98,
 af registeret. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeri-
 get Belgien, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 142 af 10.5.1997.
 (1) EFT C 1 af 4.1.1999.
 Slettelse af sag C-72/98 (1)
 (1999/C 121/33)
 Slettelse af sag C-395/98 (1)
 Ved kendelse af 3. februar 1999 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-72/98, (1999/C 121/36)
 Gougenheim imprimerie publicité SA mod Directeur des
 services fiscaux du Rhône (anmodning om præjudiciel afgørel-
 se fra Tribunal de grande instance de Lyon), skal slettes af Ved kendelse af 11. februar 1999 har præsidenten for De
 registeret. Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-395/98,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeri-
 get Belgien, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 151 af 16.5.1998.
 (1) EFT C 397 af 19.12.1998.


text:
11.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/36
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 19. november 2015 — van der Spree mod Kommissionen
 (Sag F-37/15) (1)
 ((Personalesag - løn - udtræden af tjenesten - artikel 6, stk. 1, i bilag VII til vedtægten - bosættelsespenge efter fratræden svarende til to måneders grundløn - sagsøgerens bopælsskift - sagsøgerens datters bopæl - bevis))
 (2016/C 007/47)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Daniel van der Spree (Eischoll, Schweiz) (ved advokat C. Mourato)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og T. S. Bohr, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om afslag på sagsøgerens ansøgning om udbetaling af dobbelte bosættelsespenge efter fratræden som følge af hans flytning til Schweiz.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Daniel van der Spree bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 178 af 1.6.2015, s. 26.


text:
5.12.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 378/13
 det vñsentlige Ð som det er tilfñldet med det forelig- Ð Tilsidesñttelse af EF-traktatens artikel 190: For
 gende direktiv Ð kun forhindrer den fremtidige handel vñsentlige reguleringselementers vedkommende inde-
 med varer og udveksling af tjenesteydelser Ð og som holder betragtningerne til det anfñgtede direktiv ingen
 p.t. ikke har noget mñrkbart grñnseoverskridende eller ikke en tilstrñkkelig angivelse af grundene. De til-
 islñt Ð er klart unùdvendigt til virkeliggùrelse af slùrer det egentlige hovedformål med direktivet (som
 målene med det indre marked. er sundhedsbeskyttelse) og gengiver ikke de reelle over-
 vejelser, som de to fñllesskabsinstitutioner, der har
 udstedt retsakten, har gjort sig, og deres motiver. End-
 Ð (Subsidiñrt) Tilsidesñttelse af subsidiaritetsprincippet: videre mangler betragtningerne angivelser hvad angår
 De fleste reklamer for tobaksvarer (plakater mv.) overholdelsen af proportionalitets- og subsidiaritets-
 anvendes kun på nationalt og lokalt plan, og de få princippet.
 reklamer for tobaksvarer, som også eksporteres (de
 trykte medier), er ikke undergivet nogen mñrkbare
 (1) EFT L 213 af 30.7.1998, s. 9.
 restriktioner i de medlemsstater, hvor der gñlder et for-
 bud mod tobaksreklamer. Et indgreb fra fñllesskabs-
 lovgiver er derfor ikke nùdvendigt af hensyn til det
 indre marked. Da direktivets gennemfùrelse imidlertid
 indebñrer, at »det indre marked for tobaksreklamer og
 tjenesteydelser i forbindelse hermed« Ð som i hvert
 fald p.t. består i sin ansats Ð berùves sit lovlige grund- Sag anlagt den 19. oktober 1998 af Kongeriget Neder-
 lag og dermed fuldstñndig ophñves, er det også med landene mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Euro-
 henblik på virkeliggùrelsen af traktatens mål med det pñiske Union
 indre marked »bedre«, at medlemsstaterne selv udste-
 der bestemmelser herom. (Sag C-377/98)
 (98/C 378/23)
 Ð Tilsidesñttelse af grundrettigheder
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 Ð Erhvervsmñssig reklame (EMRK's artikel 10): 19. oktober 1998 anlagt sag mod Europa-Parlamentet og
 EMRK's artikel 10 overtrñdes, hvis Ð som det er Rådet for Den Europñiske Union af Kongeriget Nederlan-
 tilfñldet her i sagen Ð friheden for tobaksfabri- dene ved konsulenterne Marc Fierstra og Ivo van der
 kanterne og tobaksreklameindustrien til at ytre sig Steen, begge Udenrigsministeriet, Haag, som befuldmñgti-
 om tobaksforbruget, indskrñnkes vñsentligt ved gede.
 en foranstaltning, som hverken er egnet eller nùd-
 vendig for at opfylde lovgivers formål (forbedring
 af det indre marked). Når henses til ytringsfriheden Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 kan heller ikke direktivets angivelige subsidiñre
 formål, nemlig sundhedsbeskyttelsen, retfñrdiggùre
 Ð Direktiv 98/44/EF (1) annulleres.
 et totalforbud mod tobaksreklame.
 Ð Ejendomsretten og retten til fri erhvervsudùvelse: Ð Europa-Parlamentet og Rådet tilpligtes at betale sagens
 Forbuddet mod tobaksreklamer er et dybtgående omkostninger.
 indgreb i den ejendomsret og ret til fri erhvervsud-
 ùvelse, som tilkommer producenter af tobaksrekla-
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 mer og udbydere af tjenesteydelser i forbindelse
 hermed, hvilket indgreb for specialiserede virksom-
 heders vedkommende kan medfùre en tvangsmñs- Ð Forkert hjemmel: Direktiv 98/44/EF er ikke primñrt
 sig opgivelse af hele deres forretning. Reklamefor- rettet mod en harmonisering af nationale patentretlige
 buddet berùrer imidlertid også tobaksfabrikanter- principper og går i ùvrigt lñngere end en sådan har-
 nes ejendomsret og ret til fri erhvervsudùvelse, da monisering, idet der på fñllesskabsplan skabes nye
 de derved fratages et vñsentligt middel til at ùve patentrettigheder. Navnlig skabes der et patent på
 konkurrence. levende produkter, der er resultatet af bioteknologiske
 fremgangsmåder, og i direktivet reguleres rñkkevidden
 af denne patentbeskyttelse på en måde, som er forskel-
 Ð Tilsidesñttelse af EF-traktatens artikel 30 og 36: En lig fra den gñldende patentret. Det er ukorrekt, når
 begrñnsning af de frie varebevñgelser med det politi- det i femtende betragtning til direktivet fastslås, at det
 ske formål at beskytte sundheden er kun berettiget, hverken efter den nationale eller den europñiske
 såfremt der er fùrt videnskabeligt bevis for nùdvendig- patentret er forbudt eller udelukket at patentere biolo-
 heden af en sådan begrñnsning. I den foreliggende sag gisk materiale. Under alle omstñndigheder gñlder
 er der imidlertid ikke fùrt bevis herfor, og der er ikke dette ikke for Nederlandene.
 en gang gjort forsùg herpå i betragtningerne til det
 anfñgtede direktiv. Fñllesskabslovgiver har heller ikke
 godtgjort, at mindre indgribende foranstaltninger ikke Derfor skulle EF-traktatens artikel 100 A ikke have
 kan vñre lige så egnede til at sikre opfyldelsen af det vñret valgt som hjemmel, men derimod EF-traktatens
 sundhedspolitiske formål. artikel 235, såfremt man virkelig fandt det nùdvendigt
 ---pagebreak--- C 378/14 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 5.12.98
 at regulere bioteknologiske opfindelser med henblik på dighed. Efter direktiv 98/44/EF vil det vñre muligt
 at virkeliggùre et af Fñllesskabets mål inden for fñlles- at gùre enkelte dele af det menneskelige legeme
 markedets rammer. Det er derfor ukorrekt, at der i for- patenterbare. En sådan instrumentalisering af
 bindelse med vedtagelsen af direktiv 98/44/EF blev levende menneskeligt materiale er uacceptabel i
 valgt en procedure, hvorefter kvalificeret flertal er til- forhold til den menneskelige vñrdighed.
 strñkkeligt, idet der skulle have vñret anvendt en pro-
 cudere, hvorefter der krñves enstemmighed. Ð Indgreb i patienters selvbestemmelsesret: Der er
 ikke fastsat nogen bestemmelser med hensyn til
 den mulige modtager af bioteknologisk behandlet
 Ð Tilsidesñttelse af EF-traktatens artikel 3 B, stk. 2 (sub- materiale eller materiale, som er fremkommet ved
 sidiaritetsprincippet), subsidiñrt EF-traktatens arti- anvendelse af bioteknologi. Det indebñrer, at en
 kel 3 B, jf. artikel 190: Medlemsstaternes patentlovgiv- patient uden at vñre vidende herom og dermed
 ning er nñsten fuldstñndig harmoniseret ved tiltrñdel- uden at have givet samtykke hertil kan blive
 sen af den europñiske patentkonvention. Afklaringen behandlet med sådant materiale, selv om han, hvis
 af beskyttelsen af bioteknologiske opfindelser, som han var vidende herom, ville have nñgtet dette.
 efter fjerde betragtning tilstrñbes med direktiv 98/44/
 EF, må derfor ske ved anvendelse af den europñiske Ð Tilsidesñttelse af EF-traktatens artikel 100 A, jf. arti-
 patentkonvention. Det er således et mål, hvis opfyl- kel 189 B, stk. 2: Kommissionen udùver sin virksom-
 delse udmñrket kan sikres af medlemsstaterne. Hertil hed i overensstemmelse med kollegialitetsprincippet.
 kommer yderligere, at denne fremgangsmåde vil have Kommissionens forslag, som var en nùdvendig forud-
 den fordel, at den europñiske patentkonvention også sñtning for vedtagelsen af det anfñgtede direktiv,
 gñlder for andre stater end Den Europñiske Unions skulle imidlertid have vñret udarbejdet af kommissñr-
 medlemsstater. Det er derfor heller ikke godtgjort, at kollegiet for så vidt angår den endelige tekst, som blev
 der er tale om et mål for Fñllesskabet, der på grund af forelagt Europa-Parlamentet og Rådet, idet det er en
 den påtñnkte handlings omfang eller virkninger bedre vñsentlig del af Fñllesskabets lovgivningsprocedure.
 kan gennemfùres på fñllesskabsplan, og det fremgår Når henses til den generelle rñkkevidde af den foran-
 heller ikke af det anfñgtede direktivs begrundelse. staltning, Europa-Parlamentet og Rådet vedtog på
 grundlag af forslaget, skulle teksten også have vñret til
 rådighed for alle kommissionsmedlemmerne på alle
 Ð Tilsidesñttelse af retssikkerhedsprincippet: Den neder- Fñllesskabets officielle sprog, da Kommissionen traf
 landske regering anfùrer, at direktiv 98/44/EF kun i sin beslutning.
 begrñnset omfang fjerner en eventuel usikkerhed med
 hensyn til patentering af bioteknologiske opfindelser, (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/44/EF af 6. juli
 og samtidig skabes der nye usikkerhedsmomenter. 1998 om retlig beskyttelse af bioteknologiske opfindelser (EFT
 L 213 af 30.7.1998, s. 13).
 Ð Direktiv 98/44/EF er i strid med folkeretlige forpligtel-
 ser:
 Ð Til trods for artikel 1, stk. 2, i direktivet 98/44/EF Sag anlagt den 21. oktober 1998 af Kommissionen for De
 fratages medlemsstaterne muligheden for at vñlge, Europñiske Fñllesskaber mod Kongeriget Belgien
 om de vil gùre brug af adgangen til at fastsñtte en
 (Sag C-378/98)
 undtagelse i henhold til TRIPs-aftalens artikel 27,
 stk. 3, litra b). (98/C 378/24)
 Ð Direktiv 98/44/EF er ikke i overensstemmelse med Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 bestemmelserne i artikel 2 i aftalen om de tekniske 21. oktober 1998 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af
 handelshindringer; det fremgår i hvert fald ikke af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved juri-
 direktivets begrundelse. disk konsulent GeÂrard Rozet, som befuldmñgtiget, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz,
 Wagnercentret, Kirchberg.
 Ð Direktiv 98/44/EF er i strid med den europñiske
 patentkonvention.
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber har ned-
 lagt fùlgende påstande:
 Ð Direktiv 98/44/EF er i strid med konventionen om
 den biologiske mangfoldighed. Ð Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 189,
 stk. 4, og artikel 2 og 3 i Kommissionens beslutning af
 Ð Tilsidesñttelse af grundlñggende rettigheder: 4. december 1996, som blev meddelt det den
 20. december 1996, idet det ikke inden for de fastsatte
 frister har truffet de nùdvendige foranstaltninger med
 Ð Indgreb i den menneskelige vñrdighed: Det menne- henblik på fra de begunstigede virksomheder at sùge
 skelige legeme er bñreren af den menneskelige vñr- tilbagebetalt den statsstùtte, der er ydet inden for ram-


text:
29.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 30/21
 Sag anlagt den 15. november 2010 — Europa-Kommissionen mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-528/10)
 ()
 2011/C 30/35
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Zavvos og H. Støvlbæk)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i medfør af artikel 6, stk. 2 — 5, artikel 11 samt artikel 30, stk. 1, 4 og 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF (1) af 26. februar 2001 ved ikke at have vedtaget de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af den første jernbanepakke.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Manglende anvendelse af en incitamentsordning til nedbringelse både af omkostningerne ved tilvejebringelse af infrastruktur og adgangsafgifterne
 Kommissionen gør gældende, at Den Hellenske Republik, uden at have givet en fyldestgørende begrundelse herfor, har undladt at vedtage de nødvendige foranstaltninger for i praksis at anvende en incitamentsordning over for infrastrukturforvalterne, med henblik på at de nedbringer omkostningerne ved tilvejebringelse af infrastruktur og niveauet for adgangsafgifterne, og derved har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 6, stk. 2 — 5 i direktiv 2001/14/EF.
 Manglende introduktion af et system til forbedring af præstationsordningen
 Kommissionen gør yderligere gældende, at Den Hellenske Republik, uden at have givet en fyldestgørende begrundelse herfor, har undladt at vedtage de nødvendige foranstaltninger og officielt at indføre en samling af mekanismer, som sikrer grundlæggelsen og anvendelsen af en præstationsordning med henblik på at minimere forstyrrelser og at forbedre jernbanenettets drift i Grækenland, og følgelig har tilsidesat de forpligtelser, som påhviler den i medfør af artikel 11 i direktiv 2001/14/EF.
 Manglende oprettelse af et uafhængigt tilsynsorgan og manglende sikring af dets mulighed for at kunne pålægge sanktioner
 Kommissionen er endvidere af den opfattelse, at Den Hellenske Republik, uden at have givet en fyldestgørende begrundelse herfor, ikke har sørget for oprettelsen af et kompetent tilsynsorgan på transportområdet, som med hensyn til organisation, retlig struktur, beslutningstagning og finansieringsbeslutninger skal være uafhængigt af enhver infrastrukturforvalter, ethvert afgiftsorgan og tildelingsorgan og enhver ansøger. Navnlig det kompetente Nationale Jernbaneråd virker under tilsyn af Ministeriet for Transport og Kommunikation, der som bekendt udøver en afgørende indflydelse på jernbaneselskabet TRAINOSE. En sådan situation skaber åbenlyst en interessekonflikt i forhold til de offentlige ansattes egenskab af medlemmer af tilsynsorganet, der skal sikre, at der ikke forekommer diskriminerende behandling over for konkurrenterne til det statslige jernbaneselskab, mens de samtidigt, inden for rammen af deres reguleringsfunktioner, skal tage højde for de kommercielle interesser for jernbaneselskabet, som er under tilsyn af nævnte Ministerium. I lyset af det foranstående har Kommissionen gjort gældende, at Den Hellenske Republik har tilsidesat de forpligtelser, som påhviler den i medfør af artikel 30 i direktiv 2001/14/EF.
 Kommissionen gør endelig gældende, at Den Hellenske Republik, uden at have givet en fyldestgørende begrundelse herfor, har undladt at vedtage de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at tilsynsorganet kan pålægge sanktioner i tilfælde af afvisning af at afgive oplysninger eller til at afhjælpe visse situationer. Navnlig har Den Hellenske Republik ikke vedtaget nogen beslutning, der definerer typen af sanktioner, størrelsen af bøderne og proceduren for deres pålæggelse og opkrævning, med deraf følgende tilsidesættelse af de forpligtelser, som påhviler den i medfør af artikel 30, stk. 1, 4 og 15 i direktiv 2001/14/EF.
 (1) EFT L 75 af 15.3.2001, s. 29.


text:
2 . 3 . 96 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 64/9
 4 ) Er Rådets fastsættelse af de pågældende kvoter under de dispositioner i forbindelse med fusioner ved overta
 hensyn til alle relevante omstændigheder forenelig gelse, der er defineret i artikel 371 til 372-2 i lov
 med : nr. 66.537 af 24 . juli 1966 om handelsretlige selska
 ber ?
 i ) den fælles fiskeripolitik, og navnlig Rådets forord
 ning ( EØF ) nr . 3760/92 af 20 . december 1 992 om en — Er det foreneligt med forbudsbestemmelsen i direktivets
 fællesskabsordning for fiskeri og akvakultur ( 2 ) artikel 10, at der i Frankrig opkræves en proportional
 afgift ved udstedelse af registreringsbeviser som følge af
 ii ) proportionalitetsprincippet ? en disposition i forbindelse med en fusion ved overta
 gelse ? Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, er
 en sådan opkrævning da omfattet af bestemmelserne i
 5 ) Såfremt fastsættelsen af de pågældende kvoter i forord artikel 12 ?
 ning ( EF ) nr. 3362/94 er ugyldig, har sagsøgerne da ret
 til at kræve erstatning af sagsøgte , og i bekræftende fald,
 hvad er betingelserne for, at denne ifalder ansvar ? (') EFT nr . L 249 af 3 . 10 . 1969 , s . 5 .
 (') EFT nr. L 363 af 31 . 12 . 1994, s. 1 .
 ( 2 ) EFT nr . L 389 af 31 . 12 . 1992 , s . 1 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 10. november 1995 af Conseil d'État, Afdelingen
 for Forvaltningssager, i sagens Ligue royale belge pour la
 protection des oiseaux og Société d'études ornithologiques
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel AVES mod regionen Vallonien, intervenient: Fédération
 ser afsagt den 22 . november 1995 af Pretura Circondariale royale ornithologique beige
 di Roma — Tivoli — i straffesagerne mod Sandro Gallotti ( Sag C- 10/96 )
 og Francesco Palermo ( 96/C 64/20 )
 ( Sag C-6/96 og C-7/96 )
 ( 96/C 64/ 18 Ved dom afsagt den 10 . november 1995 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 17. januar 1996 , har Konge
 Ved kendelser afsagt den 22 . november 1995 , indgået til riget Belgiens Conseil d'Etat, Afdelingen for Forvaltnings
 Domstolens Justitskontor den 11 . januar 1996, har Pretura sager, i sagen Ligue royale beige pour la protection des
 Circondariale di Roma — Tivoli — anmodet De Europæiske oiseaux og Société d'études ornithologiques AVES mod
 Fællesskabers Domstol om en præjudiciel afgørelse af regionen Vallonien, intervenient: Fédération royale ornitho
 spørgsmål, der er identiske med spørgsmålene i de forenede logique beige, forelagt De Europæiske Fællesskabers Dom
 sager C-58/95 m.fl .^). stol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål :
 (') EFT nr . C 119 af 13 . 5 . 1995 , s . 6 .
 1 ) Kan en medlemsstat efter artikel 5 , 9 og 18 i direktiv
 79/409/EØF ( J ) af 2 . april 1979 om beskyttelse af vilde
 fugle i gradvist aftagende omfang over et vist tidsrum
 tage hensyn til den omstændighed, at forbuddet mod en
 indfangning af fugle, der tjener rekreative formål,
 tvinger mange interesserede personer til at ændre
 indretningen af deres anlæg og til at bryde med visse
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom vaner, når denne stat anerkender, at opdræt repræsen
 afsagt den 4 . januar 1996 af Tribunal de grande instance de terer en mulighed, der dog endnu ikke i stor målestok af
 Tours (Første Afdeling) i sagen Locamion SA mod Directeur nævnte grund kan gennemføres ?
 des services fiscaux d'Indre et Loire
 ( Sag C-8/96 ) 2 ) Har medlemsstaterne efter artikel 5 , 9 og 18 i direktiv
 ( 96/C 64/19 ) 74/409/EØF mulighed for at tillade indfangning af
 fugle, der i vild tilstand har deres naturlige ophold på
 medlemsstaternes område i Europa, med sigte på i
 Ved dom afsagt den 4 . januar 1996 , indgået til Domstolens opdrættet af fugle med rekreative formål af afbøde
 Justitskontor den 15 . januar 1996 , har Tribunal de grande ulemperne af den indavl, som alt for mange endogene
 instance de Tours ( Første Afdeling ) i sagen Locamion SA
 parringer giver anledning til , og i bekræftende fald i
 mod Directeur des services fiscaux d'Indre et Loire forelagt
 hvilket omfang ?
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 (') EFT nr. L 103 , s . 1 .
 — Skal artikel 4 og 7 i Rådets direktiv 69/335/EØF af
 17. juli 1969 ( ! ) fortolkes således, at direktivet omfatter


text:
16.2.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 44/21
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 EF-varemærkeansøger: Sagsøgeren. — Afgørelse af 29. januar 2001 fra kontorchefen for
 Administrativ Enhed B 3, der bestemmer, at sagsøgerens
 EF-varemærket: Navnemærket »BASS« — ansøg- ansættelsessted er Bruxelles og afslår at yde hende dagpen-
 ning om registrering nr. 161331, ge, annulleres.
 hvilken registrering ønskes for
 varer i gruppe 25 (sko og beklæd- — Den stiltiende afvisning af sagsøgerens klage af 27. april
 ningsgenstande) 2001 til anfægtelse af den første anfægtede afgørelse,
 annulleres.
 Indehaver af det vare- Pash Textilvertrieb und Einzelhan-
 mærke, på grundlag af del GmbH — Kommissionen dømmes til til sagsøgeren at betale de
 hvilket der er gjort indsi- beløb, der følger af, at hendes ansættelsessted skal være
 gelse under indsigel- Rom, jf. søgsmålsgrundene, og navnlig de dagpengebeløb,
 sesproceduren: som hun har krav på som følge heraf, med tillæg af
 morarenter, 7 % p.a. fra forfaldsdatoen og indtil betaling
 Det under indsigelses- Det registrerede tyske mærke: sker.
 proceduren påberåbte »PASH«, der er registreret for for-
 varemærke: skellige varegrupper i de interna- — Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 tionale grupper 18 og 25
 Afgørelsen i den afde- Afvisning af indsigelsen
 ling, der behandlede ind- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 sigelsen:
 Appelkammerets afgø- Ophævelse af indsigelsesafdelin- Sagsøgeren blev stillet til rådighed for Kommissionen i Bruxel-
 relse: gens afgørelse les i tre år, før hun ansattes som hjælpeansat. I den forbindelse
 blev det bestemt, at sagsøgerens ansættelsessted var Rom.
 Søgsmålsgrunde: — Uoverensstemmelse mellem Sagsøgeren blev senere ansat som midlertidigt ansat på
 den ønskede afgørelse og ubestemt tid, hvorved det bestemtes, at hendes ansættelsessted
 den trufne afgørelse, idet ind- var Bruxelles. Det er afgørelsen på dette sidste punkt, som
 sigelse ikke blev indgivet sagsøgeren har anfægtet.
 mod »sko«, der ønskes hen-
 ført til gruppe 25 Sagsøgeren havde til støtte for sine påstande gjort gældende,
 — Samtidig tilstedeværelse af at der foreligger en retsvildfarelse vedrørende bopælsbegrebet
 mærkerne »BASS« og »PASH« og en åbenbar fejlvurdering. Hun har anført, at hun havde
 på det tyske marked midlertidig bopæl i Bruxelles i hele det tidsrum, hun var ansat
 i Kommissionen i Bruxelles. Ifølge hende viser de faktiske
 — Fejlagtig anvendelse af arti- omstændigheder, at hun havde sin sædvanlige bopæl i Rom.
 kel 8, stk. 1, litra b), i forord- Hun har desuden gjort gældende, at Kommissionen på retsstri-
 ning (EF) nr. 40/94 (risiko dig måde har trukket en retsstiftende afgørelse tilbage. Det blev
 for forveksling). først bestemt, at sagsøgeren, da hun tiltrådte som midlertidig
 ansat, havde sin bopæl i Rom. Afgørelsen herom blev trukket
 tilbage ved den efterfølgende, anfægtede afgørelse om ikke at
 udbetale dagpenge til sagsøgeren.
 Sag anlagt den 3. december 2001 af Donatella Ineichen
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sag anlagt den 3. december 2001 af Lucı́a Aparicio Chofré
 (Sag T-293/01) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (2002/C 44/39) (Sag T-294/01)
 (Processprog: fransk) (2002/C 44/40)
 (Processprog: spansk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 3. december 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Donatella Ineichen, Bruxelles, ved Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 avocat Marc-Albert Lucas. den 3. december 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 ---pagebreak--- C 44/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.2.2002
 Europæiske Fællesskaber af Lucı́a Aparicio Chofré, Valencia Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Spanien), ved letrada en ejercicio Gloria Ballester Cañada.
 — Afgørelsen, der blev truffet af Tredje Appelkammer den
 19. september 2001 i klagesag R 826/2000-3, annulleres.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked tilpligtes
 — Udvælgelseskomitéens afgørelse i forbindelse med den at fremme registreringsproceduren for EF-varemærkean-
 almindelige udvælgelsesprøve nr. KOM/B/01 om ikke at søgning nr. 607895, og navnlig at fortsætte behandlingen
 rette den prøve, som sagsøgeren aflagde den 6. juli 2001, af den ved Harmoniseringskontoret rejste indsigelsespro-
 annulleres. cedure under indsigelsesnr. B 190746, og efter afslutning
 af den nævnte indsigelsesprocedure at registrere ansøg-
 ningen i henhold til artikel 45 i EF-varemærkeforordnin-
 gen (1), for så vidt EF-varemærkeansøgning nr. 607895
 ikke viser sig at være udelukket fra registrering i henhold
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter til forordningens artikel 43, stk. 5.
 — Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked tilpligtes
 Sagsøgeren har anført, at den anfægtede afgørelse, hvorved
 at betale sagens omkostninger.
 hun udelukkes fra udvælgelsesprøven, fordi hun ikke opfylder
 de krav til erhvervserfaring, der er fastsat i punkt III.B i
 meddelelsen om udvælgelsesprøven, ikke blot skader hendes
 interesser, men desuden også er uretmæssig og i modstrid med
 det, der er fastsat i meddelelsen om udvælgelsesprøven (1),
 hvorefter ansøgerne skal have opnået en erhvervserfaring på Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 mindst 4 år, inden ansøgningsfristens udløb. Sagsøgeren gør
 gældende, at hun rent faktisk — under anvendelse af de
 kriterier, der er fastsat i meddelelsen om opgørelsen af den Det anmeldte EF-vare- Ordmærket »OLDENBURGER« —
 erhvervsmæssige erfaring — har påvist, at hun råder over en mærke: ansøgning nr. 607895
 erfaring på syv år og otte måneder, hvorfor udvælgelseskomi-
 téen burde have givet hende adgang til udvælgelsesprøven.
 Varer eller tjenesteydel- Varer i klasse 29, 30 og 32 (bl.a.
 ser: mælk og mejeriprodukter)
 (1) Offentliggjort i EFT C 24 A af 25.1.2001.
 Afgørelsen, der anfægtes Undersøgerens afvisning af regi-
 ved Appel-kammeret: strering
 Appelkammerets afgø- Afvisning af klagen
 relse:
 Søgsmålsgrunde: — Retlig ukorrekt anvendelse af
 artikel 7, stk. 1, litra c), og
 artikel 7, stk. 2, i forordning
 Sag anlagt den 3. december 2001 af Nordmilch eG (EF) nr. 40/94.
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design) — Fejlagtig fortolkning af arti-
 kel 12, litra b), i forordning
 (EF) nr. 40/94.
 (Sag T-295/01)
 — Sagsøgte har retligt ukorrekt
 undladt at opfordre sagsøge-
 (2002/C 44/41) ren til at udstede en »dis-
 claimer«.
 (Processprog: tysk)
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær-
 ker (EFT L 11, s. 1).
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 3. december 2001 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 Nordmilch eG, Zeven (Tyskland), ved Rechtsanwalt C. Spintig.


text:
27.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 232/7
 Appel iværksat den 20. april 2016 af Simet SpA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 3. marts 2016 i sag T-15/14, Simet mod Kommissionen
 (Sag C-232/16 P)
 (2016/C 232/09)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Simet SpA (ved avvocati A. Clarizia, C. Varrone og P. Clarizia)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Den appellerede dom (sag T-15/14), hvorved Retten frifandt Kommissionen for søgsmålet med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse 2014/201/EU af 2. oktober 2013 om kompensation til Simet SpA for offentlige transportydelser leveret mellem 1987 og 2003 (Statsstøtte SA.33037 (2012/C) – Italien).
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 —
 Appellanten har gjort gældende, at dommen har tilsidesat følgende:
 —
 Artikel 107 TEUF, for så vidt som Retten fandt, at den betaling af kompensation til Simet, der blev indrømmet ved dom afsagt af det italienske Consiglio di Stato og anmeldt af de nationale myndigheder, udgjorde statsstøtte, hvorimod tvisten for den nationale retsinstans vedrørte erstatning til appellanten for det tab, denne havde lidt som følge af den ugyldighed, hvormed retsakterne fra ministeren for infrastruktur og transport var behæftet vedrørende udøvelsen af aktiviteterne med offentlige interregional vejtransportydelser, der blev foretaget mellem 1987 og 2003.
 —
 Forordning (EØF) nr. 1191/69 (1), idet Retten ikke har fastslået, at den italienske lovgivning ikke er bragt i overensstemmelse med den nævnte forordning af to årsager: 1) fordi italiensk lovgivning pålagde borgeren alene at udøve sin økonomiske virksomhed i form af en offentlig tjeneste, hvorimod en sådan regel om udøvelse af virksomhed er forbudt i henhold til forordning nr. 1191/69, idet den offentlige tjeneste udøves ved, at koncessionshaveren pålægges at opfylde public service-forpligtelser; 2) fordi lovgivningen ikke fastsatte en kompensation for de service-forpligtelser, som virksomheden udøvede, efter at forordning nr. 1191/69 blev ændret ved forordning (EØF) nr. 1893/91 (2), var Simet ikke længere pålagt en public service-forpligtelse, da der var tale om en virksomhed for international bustransport af personer.
 —
 Forordning nr. 1191/69 og navnlig for så vidt som Retten med urette fandt, at Kommissionens afgørelse, hvorefter betalingen til Simet udgjorde statsstøtte, eftersom der var risiko for overkompensation, da selskabet ikke havde foretaget en regnskabsmæssig opdeling af omkostningerne til denne virksomhed, var lovlig. I modsætning til hvad Retten har fastslået, fastsatte forordningernes artikel 5ff. ikke en metode til at fastsætte den kompenserende foranstaltning, der er centreret om de »følger«, som pålæggelsen af disse public service-forpligtelser kunne have haft for virksomhedens samlede tab af konkurrenceevne.
 —
 Principperne vedrørende erstatning for det tab, som en borger lider som følge af en tilsidesættelse af EU-retten, som er principper, hvoraf følger, at det, såfremt en medlemsstats myndighed vedtager en administrativ beslutning under sit kompetenceområde, der er i strid med EU-retten, påhviler denne myndighed at betale erstatning for det tab, som borgeren har lidt i forhold til beslutningens adressat som følge af beslutningens ulovlighed.
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1191/69 af 26.6.1969 om medlemsstaternes fremgangsmåde med hensyn til de med begrebet offentlig tjeneste forbundne forpligtelser inden for sektoren for transporter med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje (EFT 1969 I, s. 258).
 (2) Rådets forordning (EØF) nr. 1893/91 af 20.6.1991 om ændring af forordning (EØF) nr. 1191/69 om medlemsstaternes fremgangsmåde med hensyn til de med begrebet offentlig tjeneste forbundne forpligtelser inden for sektoren for transporter med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje (EFT L 169, s. 1).


text:
5.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 297/26
 Sag anlagt den 2. oktober 2009 — NEC Display Solutions Europe mod KHIM — Nokia (NaViKey)
 (Sag T-393/09)
 2009/C 297/38
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: NEC Display Solutions Europe GmbH (München, Tyskland) (ved lawyer P. Munzinger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Nokia Corp. (Helsinki, Finland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 16. juni 2009 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1143/2008-2) annulleres.
 —
 Indsigelsen rejst af den anden part i sagen for appelkammeret mod registreringen af det omtvistede EF-varemærke forkastes.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, inklusive de omkostninger, der er pådraget sagsøgeren i forbindelse med sagen for appelkammeret.
 —
 Såfremt den anden part i sagen for appelkammeret intervenerer i denne sag, tilpligtes den at betale sagens omkostninger, inklusive de omkostninger, der er pådraget sagsøgeren i forbindelse med sagen for appelkammeret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: NEC Display Solutions Europe GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »NaViKey« for varer i klasse 9
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Nokia Corp.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkeregistrering af ordmærket »NAVI« for varer og tjenesteydelser i klasse 9 og 38; finsk varemærkeregistrering af ordmærket »NAVI« for varer i klasse 9
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Medhold i indsigelsen i dens helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, da appelkammeret: i) fejlagtigt fastlagde den relevante kundekreds, hvis opfattelse skulle tages i betragtning; ii) fejlagtigt vurderede, at der var lighed mellem de omtvistede varemærker, og at de heraf omhandlede varer var af lignende art, og iii) at det ikke tog i betragtning, at den anden part i sagen for appelkammeret ikke var berettiget til at forbyde brugen af yngre varemærker indeholdende bestanddelen »NAVI« som følge af manglende eller ringe grad af særpræg og derfor heller ikke kunne påberåbe sig artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009 til støtte for sin begæring om afslag på ansøgningen om det omtvistede EF-varemærke. Tilsidesættelse af artikel 75 i Rådets forordning nr. 207/2009, da appelkammeret ikke begrundede dets vurdering af, at der var risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker.


text:
5.12.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 378/17
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS rue Heine, mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 den 30. september 1998 skaber (befuldmñgtigede: Ana Maria Alves Vieira og Knut
 Simonsson), vedrùrende en begñring om fastsñttelse af
 i sag T-121/97, Richie Ryan mod Revisionsretten for De sagsomkostninger indgivet efter Rettens dom af 11. juli
 Europñiske Fñllesskaber (1) 1996, Branco mod Kommissionen (sag T-271/94, Sml. II,
 s. 749), har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afde-
 (Annullationssùgsmål Ð lùnningsregulativ for Revisions-
 lingsformanden, J. Azizi, og dommerne R. García-Valdeca-
 rettens medlemmer Ð udtrñden af tjenesten Ð pension Ð
 sas og M. Jaeger; justitssekretñr: H. Jung, den 17. septem-
 undladelse af at forhùje pensionen Ð overtrñdelse af
 ber 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 grundforordningen Ð begrundelse Ð berettiget forvent-
 ning Ð princippet om forbud mod forskelsbehandling)
 (98/C 378/30)
 De udgifter, der kan krñves erstattet i sag T-271/94, fast-
 sñttes til 1 316 660 PTE, moms indberegnet.
 (Processprog: fransk)
 (1) EFT C 288 af 15.10.1994.
 I sag T-121/97, Richie Ryan, Dublin, tidligere medlem af
 Revisionsretten for De Europñiske Fñllesskaber, ved advo-
 kat Georges Vandersanden, Bruxelles, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30,
 rue de Cessange, mod Revisionsretten for De Europñiske
 Fñllesskaber (befuldmñgtigede: Jean-Marie Stenier, Jan
 Inghelram og Paolo Giusta), stùttet af Rådet for Den
 Europñiske Union (befuldmñgtigede: Jean-Paul JacqueÂ og
 TheÂreÁse Blanchet), angående en påstand om annullation af KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 Revisionsrettens afgùrelse af 20. februar 1997 om fastsñt-
 den 15. september 1998
 telse af sagsùgerens pension med virkning fra den 1. marts
 1997, har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afde- i sag T-109/97, Molkerei Groûbraunshain GmbH og Bene
 lingsformanden, J. Azizi, og dommerne R. Gracía-Valdeca- Nahrungsmittel GmbH mod Kommissionen for De Euro-
 sas og M. Jaeger; justitssekretñr: ekspeditionssekretñr B. pñiske Fñllesskaber (1)
 Pastor, den 30. september 1998 afsagt dom, hvis konklu-
 sion lyder således: (Fñllesskabsbeskyttelse af oprindelsesbetegnelser Ð regi-
 strering i henhold til en forordning fra Kommissionen af
 en betegnelse for et geografisk område, som sagsùgerne
 1) Revisionsrettens afgùrelse af 20. februar 1997 om fast-
 mener er for stort Ð annullationssùgsmål Ð afvisning)
 sñttelse af sagsùgerens pension annulleres.
 (98/C 378/32)
 2) Revisionsretten betaler sagens omkostninger.
 3) Rådet bñrer sine egne omkostninger. (Processprog: tysk)
 (1) EFT C 199 af 28.6.1997.
 I sag T-109/97, Molkerei Groûbraunshain GmbH og Bene
 Nahrungsmittel GmbH, med hjemsted i Altenburg (Tysk-
 land), ved advokaterne Michael Loschelder og Thilo
 Klingbeil, Köln, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat Marc Loesch, 11, rue Goethe, stùttet af Freistaat
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS Thüringen ved advokat Georg M. Berrisch, Hamburg, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Guy Harles,
 den 17. september 1998 8-10, rue Mathias Hardt, mod Kommissionen for De
 i sag T-271/94 (92), EugeÂnio Branco Ld.a mod Kommissio- Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtigede: JoseÂ-Luis Igle-
 nen for De Europñiske Fñllesskaber (1) sias Buhigues, Ulrich Wölker og Bertrand Wägenbaur),
 stùttet af Molkerei und Weichkäserei K.-H. Zimmermann
 (Fastsñttelse af sagsomkostninger) GmbH, med hjemsted i Falkenhain (Tyskland), ved advo-
 katerne Philipp Lotze og Stefan Lehr, Bruxelles, og med
 (98/C 378/31)
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat ReneÂ Foltz, 6,
 rue Heinrich Heine, angående en påstand om annullation
 (Processprog: portugisisk) af Kommissionens forordning (EF) nr. 123/97 af 23. januar
 1997 om ñndring af bilaget til forordning (EF) nr. 1107/
 96 om registrering af geografiske betegnelser og oprindel-
 I sag T-271/94 (92), EugeÂnio Branco Ld.a, Lissabon, ved sesbetegnelser efter proceduren i artikel 17 i forordning
 advokat Bolota Belchior, Vila Nova de Gaia, og med valgt (EéF) nr. 2081/92 (EFT L 22 af 24.1.1997, s. 19), for så
 adresse i Luxembourg hos advokat Jacques Schroeder, 6, vidt som den beskyttede oprindelsesbetegnelse 1Altenbur-
 ---pagebreak--- C 378/18 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 5.12.98
 ger Ziegenkäsea ved forordningen registreres for et for Sag anlagt den 21. august 1998 af Takis Ageladarakis
 stort geografisk område, har Retten (Anden Afdeling), m.fl. mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 sammensat af afdelingsformanden, A. Kalogeropoulos, og og Rådet for Den Europñiske Union
 dommerne C. W. Bellamy og J. Pirrung; justitssekretñr: H. (Sag T-137/98)
 Jung, den 15. september 1998 afsagt kendelse, hvis kon-
 klusion lyder således: (98/C 378/34)
 1) Sagen afvises. (Processprog: engelsk)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 2) Sagsùgerne bñrer deres egne sagsomkostninger og der den 21. august 1998 anlagt sag mod Kommissionen
 betaler solidarisk de omkostninger, der er afholdt af for De Europñiske Fñllesskaber og Rådet for Den Euro-
 Kommissionen og af intervenienten Molkerei und pñiske Union af Takis Angeladarakis m.fl. ved Kenneth
 Weichkäserei K.-H. Zimmermann GmbH. Parker, QC, og Rhodri Thompson, Monckton Chambers,
 4 Raymond Buildings, Gray's Inn, London WC1R 5BP,
 Det Forenede Kongerige.
 3) Freistaat Thüringen bñrer sine egne sagsomkostninger.
 (1) EFT C 199 af 28.6.1997. Sagsùgerne har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Det fastslås, at afvisningen af sagsùgernes klage, hvor-
 efter Kommissionen og Rådet har undladt at trñffe
 nogen sñrlig foranstaltning over for sagsùgeren for at
 opfylde Rettens dom af 12. december 1996 i de for-
 enede sager T-177/94 og T-377/94, Altmann m.fl. mod
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS Kommissionen, er retsstridig og en tjenstlig fejl, som
 den 12. oktober 1998 Kommissionen og Rådet er ansvarlige for.
 i sag T-235/97, Franco Campoli mod Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber (1) Ð Kommissionen og Rådet tilpligtes at betale sagsùgerne
 de individuelle belùb, der er angivet i den opgùrelse,
 (Tjenestemñnd Ð Rettens dom Ð ansùgning om ñndret
 som er vedlagt stñvningen som bilag 7, ñndret pr.
 indplacering i lùnklasse Ð formalitetsindsigelse Ð ny og
 dommens dato, og såfremt der ikke trñffes afgùrelse
 vñsentlig omstñndighed Ð formalitet)
 vedrùrende sagsùgernes skattepligt i Det Forenede
 (98/C 378/33) Kongerige med hensyn til disse belùb, tilpligtes sagsù-
 gerne at betale fùlgende yderligere belùb:
 (Processprog: italiensk) i) det belùb, som sagsùgerne skal betale som skat i
 Det Forenede Kongerige, idet fastsñttelsen af disse
 belùb udsñttes på forhandlinger mellem parterne
 I sag T-235/97, Franco Campoli, tjenestemand ved Kom-
 og Det Forenede Kongeriges skattemyndigheder
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber, Bruxelles, ved
 advokat Sergio Diana, Cagliari og Bruxelles, 205, rue Bel-
 liard, Bruxelles, mod Kommissionen for De Europñiske subsidiñrt
 Fñllesskaber (befuldmñgtiget: Gianluigi Valsesia), hvori
 der er nedlagt påstand dels om annullation af Kommissio- ii) de faktiske belùb, som udgùr sagsùgernes skattetil-
 nens afslag af 16. oktober 1996 på sagsùgerens ansùgning svar over for Det Forenede Kongeriges skattemyn-
 om en ñndret indplacering, dels om annullation af Kom- digheder, idet Rådet og Kommissionen har pligt til
 missionens afgùrelser af 29. april 1997 om afvisning af at holde sagsùgerne skadelùse med hensyn til en
 klagen over afslaget af 16. oktober 1996, har Retten (Fùr- sådan eventuel skattepligt.
 ste Afdeling), sammensat af prñsidenten, B. Vesterdorf, og
 dommerne J. Pirrung og M. Vilaras; justitssekretñr: H.
 Jung, den 12. oktober 1998 afsagt kendelse, hvis konklu- Ð Rådet og Kommissionen tilpligtes at betale sagens
 sion lyder således: omkostninger.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 1) Sagen afvises.
 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til
 2) Hver part betaler sine omkostninger. de i sag T-30/98 (1) anfùrte.
 (1) EFT C 318 af 18.10.1997. (1) EFT C 184 af 13.6.1998, s. 11.