text:
1.11.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 264/33
 Sagsøgerne har endelig gjort gældende, at Kommissionen — Undladelse af at høre et ukendt antal ansøgere i deres
 skulle have iværksat en formel undersøgelsesprocedure i angivne »hovedsprog«.
 henhold til artikel 88, stk. 2, EF henset til kompleksiteten af de
 af sagsøgerne anførte faktiske og retlige argumenter og den — Undladelse af at høre sagsøgeren i det af ham angivne
 nødvendige økonomiske analyse. tredje sprog samt den (ifølge sagsøgeren) forskellige
 behandling af ansøgerne med hensyn til høringen i deres
 tredje sprog samt i deres kendskaber til andre sprog.
 (1) Dom af 22.11.2001, sag C-53/00, Ferring, Sml. I, s. 9067 og af
 24.7.2003, sag C-280/00, Altmark Trans GmbH, endnu ikke trykt
 i Samling af Afgørelser. — Udpegelse af andre medlemmer til udvælgelseskomitéen
 (2) Rådets direktiv 92/49/EØF af 18.6.1992 om samordning af love foruden dem, som oprindeligt var blevet udpeget, efter at
 og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikrings- navnet på de ansøgere, der havde bestået den mundtlige
 virksomhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv prøve, var blevet bekendt, på grund af det forhold,
 73/239/EØF og 88/357/EØF (tredje skadesforsikringsdirektiv) at udvælgelseskomitéen havde to medlemmer, der var
 (EFT L 228 s. 1). udpeget af personaleudvalget i stedet for ét medlem, samt
 en ændret sammensætning af udvælgelseskomitéen under
 gennemførelsen af de mundtlige prøver.
 Sag anlagt den 18. august 2003 af Georgios Pantoulis mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sag anlagt den 20. august 2003 af Messe Berlin GmbH
 (Sag T-290/03) mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design)
 (2003/C 264/56)
 (Sag T-292/03)
 (Processprog: græsk)
 (2003/C 264/57)
 (Processprog: tysk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 18. august 2003 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Georgios Pantoulis, Bruxelles
 (Belgien), ved advokat Charisios Tagaras.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 20. august 2003 anlagt sag mod Kontoret for
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 Messe Berlin GmbH, Berlin, ved Rechtsanwälte R. Lange og
 — Annullation af afgørelsen truffet af udvælgelseskomitéen E. Schalast.
 for udvælgelsesprøve KOM/A/6/01 — Sektion 02 — om
 ikke at opføre sagsøgeren på egnethedslisten samt af
 Kommissionens afvisning af 10. juni 2003 af sagsøgerens Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 klage nr. R/55/2003, indgivet den 10. februar 2003, om
 annullation af udvælgelseskomitéens afgørelse. — Afgørelse truffet den 5. juni 2003 af Andet Appelkammer
 ved Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. (Varemærker og Design) (sag R 646/2001-2) annulleres.
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål anført, at der foreligger
 en tilsidesættelse af meddelelsen om udvælgelsesprøven, af Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 principperne og reglerne vedrørende udvælgelseskomitéers
 arbejde, af princippet om forbud mod forskelsbehandling samt
 af tjenestemandsvedtægten (bilag III), tilsidesættelser, der som EF-varemærket, der Ordmærket »HOMETECH« — an-
 hævdet beror på følgende forhold: søges registreret: søgning nr. 1985118.
 ---pagebreak--- C 264/34 DA Den Europæiske Unions Tidende 1.11.2003
 Varer eller tjenesteydel- Varer og tjenesteydelser i klas- Sag anlagt den 29. august 2003 af Proteco s.r.l. mod
 ser: se 16 og 41. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Den til appelkammeret Undersøgerens afslag på registre-
 påklagede afgørelse: ring af »tryksager« i klasse 16 og (Sag T-296/03)
 »arrangement og ledelse af messer,
 udstillinger, seminarer og kon- (2003/C 264/59)
 gresser« i klasse 41.
 Appelkammerets afgø- Afslag på sagsøgerens klage. (Processprog: italiensk)
 relse:
 Søgsmålsgrunde: — Varemærket har fornødent
 særpræg i den forstand,
 hvori udtrykket er anvendt i Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 artikel 7, stk. 1, litra b), i den 29. august 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 forordning (EF) nr. 40/94. Europæiske Fællesskaber af Proteco s.r.l. ved advokat Michele
 Arcangelo Calabrese.
 — Varemærket består ikke af
 beskrivende angivelser i hen-
 hold til artikel 7, stk. 1, Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 litra c), i forordning (EF)
 nr. 40/94. — Det anfægtede afslag på aktindsigt annulleres.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 29. august 2003 af Poli Sud s.r.l. mod Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 (Sag T-295/03) de i sag T-139/03, Nuova Agricast mod Kommissionen (1),
 anførte.
 (2003/C 264/58)
 (Processprog: italiensk) (1) EUT C 146 af 21.6.2003, s. 43.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 29. august 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Poli Sud srl ved advokat Michele
 Arcangelo Calabrese.
 Sag anlagt den 29. august 2003 af Tomasetto Achille s.a.s.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: di Tomasetto Andrea & C. mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber
 — Det anfægtede afslag på aktindsigt annulleres.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. (Sag T-297/03)
 (2003/C 264/60)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Processprog: italiensk)
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 de i sag T-139/03, Nuova Agricast mod Kommissionen (1),
 anførte.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 29. august 2003 anlagt sag mod Kommissionen for
 (1) EUT C 146 af 21.6.2003, s. 43. De Europæiske Fællesskaber af Tomasetto Achille s.a.s. di
 Tomasetto Andrea & C. ved advokat Michele Arcangelo
 Calabrese.


text:
25.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/11
 Sag anlagt den 18. november 2005 af Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 (Sag C-405/05)
 (2006/C 48/22)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 18. november 2005 anlagt sag mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland af Kommissionen ved S. Pardo Quintillan, X. Lewis og H. Van Vliet, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1 og 3, i Rådets direktiv 91/271/EØF (1), idet det ikke senest den 31. december 2000 har sikret, at der er foretaget en tilstrækkelig rensning af byspildevand fra byområderne Bangor, Brighton, Broadstairs, Carrickfergus, Coleraine, Donaghadee, Larne, Lerwick, Londonderry, Margate, Newtonabbey, Omagh og Portrush.
 2.
 Det Forenede Kongeriget Storbritannien og Nordirland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Kommissionen er af den opfattelse, at Det Forenede Kongeriget Storbritannien og Nordirlands undladelse af at sikre, at der er foretaget en tilstrækkelig rensning af al udledning af spildevand fra byområderne Bangor, Broadstairs, Carrickfergus, Coleraine, Londonderry, Larne, Lerwick, Margate, Newtonabbey, Omagh, Brighton, Portrush, Donaghadee og Bideford/Northam er i strid med direktivets artikel 4, stk. 1 og 3. Den manglende kontrol med omfattende nye udstykninger i byområderne Portrush, Newtonabbey, Bangor, Londonderry og Larne, eller undladelsen af at sikre, at godkendelsen heraf ledsages af formildende foranstaltninger, forværrer endvidere tilsidesættelsen af de ovennævnte bestemmelser i direktivet, hvad angår disse fem byområder.
 (1) Rådets direktiv 91/271/EØF af 21.5.1991 om rensning af byspildevand (EFT L 135 af 30.5.1991, s. 40-52).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
25.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/21
 Sag anlagt den 27. september 2013 — Izsák og Dabis mod-Kommissionen
 (Sag T-529/13)
 2014/C 24/38
 Processprog: ungarsk
 Parter
 Sagsøgere: Izsák Balázs-Árpád (Marosvásárhely, Rumænien) og Dabis Attila (Budapest, Ungarn) (ved advokat Judit Tordáné Petneházy)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse K(2013) 4975 endelig af 25. juli 2013, hvorved der blev givet afslag på registrering af et forslag til borgerinitiativ med overskriften »Samhørighedspolitik for ligestilling af regionerne og bevarelse af de regionale kulturer«
 —
 Kommissionen forpligtes til at registrere de ovennævnte forslag til borgerinitiativ og træffe alle de nødvendige retlige foranstaltninger.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført følgende anbringender:
 1)
 Første anbringende vedrørende tilsidesættelse af artikel 4, stk. 2, i forordning (EU) nr. 211/2011 (1)
 I forbindelse med det første anbringende har sagsøgerne gjort gældende, at deres forslag opfylder alle de betingelser, som kræves for at blive registreret. Sagsøgerne er i øvrigt af den opfattelse, at Kommissionens synspunkt om, at forslaget til borgerinitiativ ligger åbenlyst uden for rammerne af Kommissionens beføjelser til at forelægge et forslag til EU-retsakt i henhold til traktaterne, er ugrundet. Ifølge sagsøgerne henhører forslaget til initiativ under kompetenceområdet i artikel 4, stk. 2, litra c), TEUF (Økonomisk, social og territorial samhørighed).
 2)
 Andet anbringende vedrørende tilsidesættelse af artikel 174, stk. 3, TEUF
 I forbindelse med dette anbringende har sagsøgerne gjort gældende, at listen over ulemper, på grundlag af hvilke en region skal have særlig opmærksomhed, som opregnet i artikel 174, stk. 3, TEUF, i modsætning til hvad Kommissionen har gjort gældende, ikke er udtømmende, men blot angiver eksempler.
 3)
 Tredje anbringende vedrørende tilsidesættelse af artikel 174 TEUF og af forordning (EF) nr. 1059/2003 (2)
 Sagsøgerne har endvidere anført, at EU’s samhørighedspolitik finder anvendelse på de regioner, som har de nationale, lingvistiske og kulturelle kendetegn, der under alle omstændigheder henhører under kategorien »berørte regioner«, som anført i artikel 174 TEUF, idet kultur i henhold til den afledte EU-ret er et vigtigt element i den økonomiske, sociale og territoriale samhørighed. Dette understøttes ifølge sagsøgerne af artikel 3, stk. 5, i forordning nr. 1059/2003 og tiende betragtning til samme forordning.
 4)
 Fjerde anbringende vedrørende tilsidesættelse af artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 211/2011 og af artikel 167 TEUF
 Sagsøgerne har anført, at initiativets ophavsmænd, i modsætning til hvad Kommissionen har gjort gældende, ikke var forpligtet til at angive den retlige hjemmel for forslaget, men de har i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 211/2011 anført de bestemmelser i traktaten, som de har fundet relevante i forhold til den foreslåede foranstaltning. I øvrigt bidrager Unionen i henhold til artikel 167 TEUF til, at medlemsstaternes kulturer kan udfolde sig, idet den respekterer den nationale og regionale mangfoldighed.
 5)
 Femte anbringende vedrørende tilsidesættelse af artikel 19, stk. 1, TEUF
 Sagsøgerne er af den opfattelse, at det er med urette, at Kommissionen har anført i den anfægtede afgørelse, at skønt EU-institutionerne er forpligtede til at respektere den rige kulturelle og sproglige mangfoldighed og afholde sig fra enhver forskelsbehandling af minoriteterne, udgør ingen af disse bestemmelser imidlertid en retlig hjemmel for nogen foranstaltninger fra disse institutioners side. Ifølge sagsøgerne er dette synspunkt navnlig i strid med artikel 19, stk. 1, TEUF.
 6)
 Sjette anbringende vedrørende tilsidesættelse af artikel 174, stk. 2, TEUF
 Ifølge sagsøgerne har Kommissionen misforstået initiativforslaget, idet den har anført, at forbedringen af minoriteternes situation ikke kan betragtes som medvirkende til en formindskelse af forskellene mellem de forskellige områders udviklingsniveauer og forbedre situationen for de mindst begunstigede områder, som anført i artikel 174, stk. 2, TEUF. Sagsøgerne har gjort gældende, at initiativets ophavsmænd ikke har foreslået at forbedre situationen for de nationale minoriteter, men at sørge for, at EU’s samhørighedspolitik ikke kan anvendes til at eliminere eller svække regionernes nationale, lingvistiske og kulturelle kendetegn, og at Unionens økonomiske metoder og mål ikke bliver politiske instrumenter, der — om end indirekte — går imod disse minoriteter.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 211/2011 af 16.2.2011 om borgerinitiativer (EUT L 65, s. 1).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1059/2003 af 26.5.2003 om indførelse af en fælles nomenklatur for regionale enheder (EUT L 154, s. 1).


text:
19.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/24
 Sag anlagt den 26. august 2010 — Tecnimed mod KHIM — Ecobrands (ZAPPER-CLICK)
 (Sag T-360/10)
 2011/C 55/45
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Tecnimed Srl (Vedano Olona, Italien) (ved advokaterne M. Franzosi og V. Piccarreta)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Ecobrands Ltd (London, Det Forenede Kongerige)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 14. juni 2010 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1795/2008-4) annulleres.
 —
 Afgørelse truffet den 28. oktober 2010 af annullationsafdelingen ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) stadfæstes.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »ZAPPER-CLICK« for varer i klasse 5, 9, og 10 — EF-varemærkeregistrering nr. 3870284
 Indehaver af EF-varemærket: Ecobrands Ltd
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Tecnimed Srl
 Varemærkerettigheder påberåbt af indgiveren af ugyldighedsbegæringen: Den italienske varemærkeregistrering nr. 747249 af ordmærket »CLICK« for varer i klasse 10, den italienske varemærkeregistrering nr. 927574 af ordmærket »MOUSTI CLICK« for varer i klasse 10, den italienske varemærkeregistrering nr. 801404 af ordmærket »ECO-CLICK« for varer i klasse 10, den italienske varemærkeregistrering nr. 801405 af ordmærket »ZANZA CLICK« for varer i klasse 10, den internationale varemærkeregistrering nr. 825425 af ordmærket »MOUSTI CLICK« for varer i klasse 10, det ikke-registerede ordmærke »CLICK«, der er beskyttet i Det Forenede Kongerige, det ikke-registrerede ordmærke »ZANZA CLICK«, der er beskyttet i Det Forenede Kongerige
 Annullationsafdelingens afgørelse: EF-varemærket erklæret delvist ugyldigt
 Appelkammerets afgørelse: Annullationsafdelingens afgørelse ophævet
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse og fejlagtig fortolkning af artikel 52, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, da appelkammeret fejlagtigt udelukkede »ond tro«. Tilsidesættelse og fejlagtig fortolkning af regel 38, stk. 2, 39 stk. 2, 39, stk. 3 og 96, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95, da appelkammeret fejlagtigt udledte den omstændighed, at søgsmålsgrunden ikke kunne behandles, af den påståede undladte oversættelse af dokumenterne, og da appelkammeret ikke tog hensyn til, at sagsøgeren havde indgivet oversættelsen. Fejlagtig anvendelse af artikel 53, stk. 1, litra a), og artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, da appelkammeret begik magtfordrejning. Tilsidesættelse og fejlagtig fortolkning af artikel 53, stk. 1, litra b), og 8, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, da appelkammeret fejlagtigt anførte, at det måtte udelukkes, at der forelå en uretmæssig tilegnelse, da de omhandlede varemærker ikke var identiske. Tilsidesættelse af artikel 53, stk. 1, litra c), og 8, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, da appelkammeret fejlagtigt udelukkede en utilbørlig udnyttelse (passing off) og fejlagtigt fastslog, at sagens akter ikke indeholdt nogen beviser for den måde, hvorpå varen blev præsenteret på markedet.


text:
8.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 379/35
 Sag anlagt den 2. oktober 2012 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-111/12)
 2012/C 379/58
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne L. Levi og A. Blot)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af Kommissionens afgørelse om at stadfæste lægeudvalgets konklusioner vedrørende sagsøgerens invaliditetsgrad og den erhvervsmæssige karakter af sagsøgerens sygdom.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens afgørelse af 8. november 2011 om stadfæstelse af lægeudvalgets konklusioner af 25. august 2011, som blev meddelt sagsøgeren den 28. november 2011.
 —
 Om fornødent annullation af afgørelsen om afslag på sagsøgerens klage af 22. juni 2012.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb, som foreløbigt og efter ret og billighed er fastsat til 100 000 EUR, for lidt ikke-økonomisk tab.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
11.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/13
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 7. november 2013 — Institut professionnel des agents immobiliers (IPI) mod Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL og Grégory Francotte (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour constitutionnelle — Belgien)
 (Sag C-473/12) (1)
 (Behandling af personoplysninger - direktiv 95/46/EF - artikel 10 og 11 - oplysningspligt - artikel 13, stk. 1, litra d) og g) - undtagelser - undtagelsernes rækkevidde - privatdetektiver, der handler for et lovreguleret erhvervs kontrolorgan - direktiv 2002/58/EF - artikel 15, stk. 1)
 2014/C 9/19
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour constitutionnelle
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Institut professionnel des agents immobiliers (IPI)
 Sagsøgte: Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL og Grégory Francotte
 Procesdeltagere: Union professionnelle nationale des détectives privés de Belgique (UPNDP), Association professionnelle des inspecteurs et experts d’assurances ASBL (APIEA) og Conseil des ministres
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — fortolkning af artikel 11, stk. 1, og artikel 13, stk. 1, litra d), og g), i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 281, s. 31), samt artikel 6, stk. 3, TEU — fuldstændig harmonisering? — en medlemsstats mulighed for at indføre en begrænsning af eller en undtagelse til pligten til at give den registrerede person øjeblikkelig oplysning — rækkevidden af undtagelsen til denne forpligtelse — privatdetektivers virksomhed omfattet — i benægtende fald, foreneligheden af artikel 13 i direktiv 95/46/EF med artikel 6, stk. 3, TEU, nærmere bestemt i forhold til lighedsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling
 Konklusion
 Artikel 13, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger, skal fortolkes således, at medlemsstaterne ikke har pligt til men mulighed for i deres nationale lovgivning at gennemføre en eller flere af de undtagelser, der er fastsat i denne artikel, fra pligten til at oplyse de registrerede om behandlingen af deres personoplysninger.
 Virksomheden som privatdetektiv, der handler på vegne af et fagligt organ for at efterforske brud på etiske regler for et lovreguleret erhverv, i det foreliggende tilfælde ejendomsmæglererhvervet, er omfattet af den undtagelse, der er fastsat i artikel 13, stk. 1, litra d), i direktiv 95/46.
 (1) EUT C 26 af 26.1.2013.


text:
29.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 30/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d'État (Frankrig) den 15. oktober 2010 — Centre hospitalier universitaire de Besançon mod Thomas Dutrueux, Caisse primaire d'assurance maladie du Jura
 (Sag C-495/10)
 ()
 2011/C 30/21
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d'État
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Centre hospitalier universitaire de Besançon
 Sagsøgt: Thomas Dutrueux, Caisse primaire d'assurance maladie du Jura
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Tillader direktiv 85/374/EØF af 25. juli 1985 (1) henset til bestemmelserne i dets artikel 13 anvendelse af en ansvarsordning på grundlag af den særlige situation for patienter på offentlige sundhedsinstitutioner, for så vidt som denne ordning bl.a. anerkender en ret for patienterne til at modtage erstatning fra disse institutioner, også selv om disse ikke har begået nogen fejl, for skader, der skyldes defekter ved de produkter og apparater, de anvender, uden at dette dog berører institutionens mulighed for at rejse erstatningskrav over for producenten?
 2)
 Begrænser direktivet medlemsstaternes mulighed for at fastsætte ansvaret for personer, der i forbindelse med en tjenesteydelse anvender defekte apparater eller produkter og derved forvolder skader på modtageren af ydelsen?
 (1) Rådets direktiv 85/374/EØF af 25.7.1985 om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om produktansvar (EFT L 210, s. 29).


text:
4.1.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 1/7
 sag C-110/94 (2), INZO) bevares retten til fradrag af ind- tax« (»ACT-skat«)), når både datterselskabet og
 gående afgift, når den afgiftspligtige på grund af omstñn- moderselskabet er hjemmehùrende i den pågñldende
 digheder, som han ikke havde indflydelse på, ikke har medlemsstat?
 anvendt disse goder eller tjenesteydelser til at foretage
 afgiftspligtige transaktioner.
 2) Hvis spùrgsmål 1 skal besvares benñgtende, indebñ-
 rer de ovennñvnte bestemmelser i EF-traktaten da, at
 Bevares retten til fradrag af indgående afgift efter dette et datterselskab hjemmehùrende i UK af et modersel-
 princip også, når den afgiftspligtige ganske vist faktisk skab hjemmehùrende i en anden medlemsstat og/eller
 anvender godet eller tjenesteydelsen til at foretage (udlej- det pågñldende moderselskab har krav på tilbagebe-
 nings-)transaktioner, men på grund af en lovñndring efter taling af et belùb i form af renter af den ACT-skat,
 erhvervelse af godet/tjenesteydelsen, ikke lñngere er beret- datterselskabet har betalt, fordi det i henhold til
 tiget til at give afkald på afgiftsfritagelsen for de dermed national ret ikke kunne få tilladelse til sambeskat-
 foretagne transaktioner, altså faktisk ikke kan foretage ning, eller kan kravet Ð for så vidt der overhovedet
 afgiftspligtige transaktioner? kan rejses et sådant krav Ð kun rejses under en
 erstatningssag på grundlag af de principper, Domsto-
 Bevares retten til fradrag af indgående afgift i et sådant til- len har fastlagt i de forenede sager C-46/93 og
 fñlde af efterfùlgende indtrñdende omstñndigheder også, C-48/93 (dom af 5. marts 1996, Brasserie du PeÃcheur
 når afgiftsfastsñttelserne efter national ret lovligt var SA mod Forbundsrepublikken Tyskland og The
 omfattet af et såkaldt forbehold om efterprùvelse, som Queen mod Secretary of State for Transport, ex parte
 giver mulighed for en hurtig afgiftsfastsñttelse alene på Factortame m.fl., Sml. I, s. 1029), og i sag C-66/95
 grundlag af den afgiftspligtiges angivelser, men på den (dom af 22. april 1997, The Queen mod Secretary of
 anden side giver afgiftsmyndighederne ret til generelt at State for Social Security, ex parte Eunice Sutton,
 korrigere afgiftsfastsñttelsen faktisk og retligt? Sml. I, s. 2163), og er den nationale ret da i hvert af
 tilfñldene forpligtet til at tilvejebringe en mulighed
 for kompensation, selv hvis der i henhold til national
 (1) Sml. I 1998, s. 17. ret ikke kan tilkendes renter (hverken direkte eller i
 (2) Sml. I 1996, s. 857. form af tilbagebetaling eller erstatning) af hovedkrav,
 som sagsùgeren ikke lñngere har på betaling af pen-
 gebelùb?
 3) Er det under de i forelñggelseskendelsen beskrevne
 omstñndigheder foreneligt med de ovennñvnte
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 2. oktober 1998 af High Court of Justice bestemmelser i EF-traktaten, at myndighederne i en
 medlemsstat afslår at yde skattegodtgùrelse til et sel-
 (England and Wales), Chancery Division, i sagerne
 skab hjemmehùrende i en anden medlemsstat, når sta-
 1) Metallgesellschaft Limited, 2) Metallgesellschaft AG og
 ten udbetaler sådanne godtgùrelser til selskaber hjem-
 Metallgesellschaft Handel & Beteiligungen AG, 3) The
 mehùrende i staten og selskaber hjemmehùrende i
 Metal and Commodity Company Limited mod
 Commissioners of Inland Revenue og H. M. Attorney visse andre medlemsstater i medfùr af bestemmelserne
 i dens dobbeltbeskatningsoverenskomster med disse
 General
 andre medlemsstater?
 (Sag C-397/98)
 (1999/C 1/12)
 4) Hvis spùrgsmål 3) besvares benñgtende, har og havde
 den fùrstnñvnte medlemsstat da på alle relevante tids-
 Ved kendelse afsagt den 2. oktober 1998, indgået til Dom- punkter en forpligtelse til at give et sådant selskab
 stolens Justitskontor den 6. november 1998, har High adgang til en skattegodtgùrelse på samme betingelser
 Court of Justice (England and Wales), Chancery Division, som selskaber hjemmehùrende i staten eller som sel-
 i sagen 1) Metallgesellschaft Limited, 2) Metallgesellschaft skaber hjemmehùrende i medlemsstater, der har eller
 AG og Metallgesellschaft Handel & Beteiligungen AG, havde bestemmelser om betaling af sådanne godtgù-
 3) The Metal and Commodity Company Limited mod relser i deres dobbeltbeskatningsoverenskomster?
 Commissioners of Inland Revenue og H. M. Attorney
 General forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en
 anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgs- 5) Når der rejses et sådant krav om tilbagebetaling,
 mål: skattegodtgùrelse eller erstatning over for en med-
 lemsstat, kan den da heroverfor gùre gñldende, at
 sagsùgerne ikke har et krav, eller at sagsùgernes krav
 1) Er det under de i forelñggelseskendelsen beskrevne skal nedsñttes, fordi de uanset bestemmelserne i den
 omstñndigheder (1) foreneligt med fñllesskabsretten, nationale lov, der forhindrede dem i at få tilladelse til
 herunder sñrligt med EF-traktatens artikel 6, 52, 58 sambeskatning i henhold til national ret, burde have
 og/eller 73 B, at der i henhold til lovgivningen i en ansùgt om tilladelse til sambeskatning eller rejst krav
 medlemsstat kun er adgang til frivillig sambeskatning om skattegodtgùrelse og have indbragt sagen for
 (således, at et datterselskab kan udlodde udbytte til Commissioners og om nùdvendigt for domstolene til
 moderselskabet uden at betale »advance corporation prùvelse af den afgùrelse, Inspector of Taxes ville
 ---pagebreak--- C 1/8 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 4.1.1999
 have truffet om at afslå ansùgningen eller kravet, stiger den vñrdigrñnse, der er fastsat i direktiverne på
 under påberåbelse af forrangen og den direkte virk- området?
 ning af bestemmelserne i fñllesskabsretten?
 (1) Rådets direktiv af 14. juni 1993, EFT L 199 af 9.8.1993, s. 54.
 ( ) Anvendelse af Income and Corporation Taxes Act 1988 (lov af
 1
 1988 om indkomstskat og selskabsskat), herunder sñrligt Det
 Forenede Kongeriges skatteretlige regler om udbetaling af
 udbytte fra selskaber hjemmehùrende i Det Forenede Kongeri-
 ge, hvis moderselskaber er hjemmehùrende i andre medlems-
 stater.
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 27. august 1998 af Bundesfinanzhof i sagen
 Finanzamt Goslar mod Brigitte Breitsohl
 (Sag C-400/98)
 (1999/C 1/14)
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 11. juni 1998 af Tribunale Amministrativo
 Regionale per la Lombardia, Milano, i sagen Ordine degli Ved kendelse afsagt den 27. august 1998, indgået til Dom-
 Architetti delle province de Milano e Lodi, samt arkitekt stolens Justitskontor den 9. november 1998, har Bundes-
 Piero De Angelis mod Comune di Milano, samt selskabet finanzhof i sagen Finanzamt Goslar mod Brigitte Breitsohl
 Pirelli, Milano Centrale Servizi SpA og Ente Autonomo forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmod-
 Teatro alla Scala ning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 (Sag C-399/98)
 (1999/C 1/13) 1. I henhold til EF-domstolens praksis (dom af 29. februar
 1996, sag C-110/94 (1)) kan også de fùrste investerings-
 omkostninger, der afholdes til brug for en virksomhed,
 anses for ùkonomisk virksomhed i den i artikel 4 i
 Ved kendelse afsagt den 11. juni 1998, indgået til Domsto- direktiv 77/388/EéF (2) anfùrte betydning. Afgiftsmyn-
 lens Justitskontor den 9. november 1998, har Tribunale dighederne skal herved tage virksomhedens erklñrede
 Amministrativo Regionale per la Lombardia, Milano, i hensigter i betragtning. Når myndighederne herefter
 sagen Ordine degli Architetti delle province di Milano e har accepteret, at virksomheden er afgiftspligtig, kan
 Lodi, samt arkitekt Piero De Angelis mod Comune di dette principielt ikke senere ñndres med tilbagevir-
 Milano, samt selskabet Pirelli, Milano Centrale Servizi kende kraft, afhñngigt af, om bestemte begivenheder
 SpA og Ente Autonomo alla Scala forelagt De Europñiske indtrñffer (retssikkerhedsprincippet). Dette gñlder
 Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudiciel også fradraget for investeringsforanstaltninger.
 afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 Fùrer dette princip til, at fradragsretten (efter artikel 17
 i direktiv 77/388/EéF) også gñlder for såkaldte inve-
 1) Strider de statslige og regionale regler, som giver en steringer til etablering på grundlag af en hensigt til at
 bygherre (der er indehaver af byggetilladelse, eller som udùve ùkonomisk virksomhed, som er forbundet med
 er grundejer undergivet en byplan) ret til direkte at afgiftspligtige transaktioner, når afgiftsmyndighederne
 gennemfùre byudviklingsarbejde med fuldstñndigt eller allerede fra den fùrste fastsñttelse af afgiftspligten er
 delvis fradrag af skyldig afgift (jf. artikel 11 i lov bekendt med, at den afgiftspligtige person, som påbe-
 nr. 10/77, artikel 28-31 i lov nr. 1150 af 17. august gynder ùkonomisk virksomhed forbundet med afgifts-
 1942 og artikel 8-12 i lombardisk regionallov nr. 60 af pligtige transaktioner, reelt ikke vil påbegynde denne?
 5. december 1977), mod direktiv 93/37/EéF (1), henset
 til principperne om strikt konkurrence, som fñlles-
 skabsretten pålñgger medlemsstaterne på hele området Såfremt det fùrste spùrgsmål besvares bekrñftende:
 for bygge- og anlñgsarbejder af en vñrdi på eller over
 5 000 000 ECU?
 2. Er det ved leveringen af bygninger og byggedele og
 den hertil hùrende jord muligt at begrñnse valgfrihe-
 den til afgiftspligt til bygninger/byggedele?
 2) Kan det Ð uanset de netop nñvnte konkurrencemñs-
 sige principper Ð antages, at fñllesskabsretten tillader
 aftaler mellem forvaltningen og private (som der er (1) Sml. I, s. 857.
 almindelig lovhjemmel for i artikel 11 i lov nr. 241 af (2) EFT L 145 af 13. 6. 1977, s. 1.
 7. august 1990) i sager karakteriseret af forvaltningens
 valg af en borger, med hvem den kan aftale udfùrelse
 af bestemte ydelser, i de tilfñlde at disse ydelser over-


text:
12.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/4
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 22. september 2011 — Mesopotamia Broadcast A/S METV (sag C-244/10), Roj TV A/S (sag C-245/10) mod Bundesrepublik Deutschland (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland)
 (Forenede sager C-244/10 og C-245/10) (1)
 (Direktiv 89/552/EØF - tv-spredningsvirksomhed - en medlemsstats mulighed for på sit område at forbyde virksomhed, der udøves af et tv-spredningsforetagende, der er etableret i en anden medlemsstat - begrundelse med henvisning til tilsidesættelse af tanken om mellemfolkelig forståelse)
 2011/C 331/06
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesverwaltungsgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Mesopotamia Broadcast A/S METV (sag C-244/10), Roj TV A/S (sag C-245/10)
 Sagsøgt: Bundesrepublik Deutschland
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesverwaltungsgericht — fortolkning af artikel 2a og 22a i Rådets direktiv 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv- radiospredningsvirksomhed (EFT L 298, s. 23) som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/36/EF af 30. juni 1997 (EFT L 202, s. 60) — forbud mod at udøve virksomhed med henvisning til modstrid med tanken om mellemfolkelig forståelse, der gøres gældende af myndighederne i en medlemsstat over for et tv-selskab, der har hjemsted i en anden medlemsstat — udelukkelse af modtagerstatens mulighed for at gribe ind over for udsendelser, der transmitteres til dens område fra andre medlemsstater, af grunde, der falder inden for de ved direktiv 89/552/EØF samordnede områder — modstrid med tanken om mellemfolkelig forståelse som forbudsgrund, der falder inden for de ved direktivet samordnede områder
 Konklusion
 Artikel 22a i Rådets direktiv 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv- radiospredningsvirksomhed, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/36/EF af 30. juni 1997, skal fortolkes således, at faktiske omstændigheder som de i hovedsagerne foreliggende, der er omfattet af en bestemmelse i national ret om forbud mod tilsidesættelse af tanken om mellemfolkelig forståelse, skal anses for at være omfattet af begrebet »tilskyndelse til had på grund af race, køn, religion eller nationalitet«. Denne artikel er ikke til hinder for, at en medlemsstat på grundlag af generel lovgivning, såsom Gesetz zur Regelung des öffentlichen Vereinsrechts (lov om foreninger) af 5. august 1964, som ændret ved artikel 6 i lov af 21. december 2007, træffer foranstaltninger over for et tv-spredningsforetagende, der er etableret i en anden medlemsstat, med den begrundelse, at dette foretagendes virksomhed og formål er i strid med forbuddet mod tilsidesættelse af tanken om mellemfolkelig forståelse, forudsat at disse foranstaltninger ikke forhindrer selve retransmissionen på modtagermedlemsstatens område af fjernsynsudsendelser, der sendes af dette foretagende fra en anden medlemsstat, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve.
 (1) EUT C 234 af 28.8.2010.


text:
19.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Tyskland) den 3. juni 2016 — B mod Land Baden-Württemberg
 (Sag C-316/16)
 (2016/C 343/36)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: B
 Sagsøgt: Land Baden-Württemberg
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er det på forhånd udelukket, at idømmelsen og den efterfølgende fuldbyrdelse af en fængselsstraf kan føre til, at den tætte integration af en unionsborger, der indrejste i værtsmedlemsstaten i en alder af tre år, kan anses for afbrudt, således at der ikke foreligger et uafbrudt ophold i ti år som omhandlet i artikel 28, stk. 3, litra a), i direktiv 2004/38 (1), og at der derfor ikke skal ydes beskyttelse mod udsendelse i henhold til artikel 28, stk. 3, litra a), i direktiv 2004/38, når unionsborgeren efter indrejsen i en alder af tre år har tilbragt hele sit liv i den pågældende værtsmedlemsstat, ikke længere har nogen tilknytning til den medlemsstat, hvor han er statsborger, og lovovertrædelsen, der har ført til idømmelse og fuldbyrdelse af en fængselsstraf, først er blevet begået efter 20 års ophold?
 2)
 Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende: Skal den fængselsstraf, der er blevet idømt for den lovovertrædelse, der er anledning til udsendelsen, lades ude af betragtning ved bedømmelsen af spørgsmålet om, hvorvidt fuldbyrdelsen af en fængselsstraf fører til, at den tætte integration afbrydes?
 3)
 Såfremt spørgsmål 1 og 2 besvares benægtende: Hvilke kriterier er afgørende for, om den pågældende unionsborger i et sådant tilfælde alligevel er omfattet af beskyttelsen mod udsendelse i henhold til artikel 28, stk. 3, litra a), i direktiv 2004/38?
 4)
 Såfremt spørgsmål 1 og 2 besvares benægtende: Findes der ufravigelige EU-retlige bestemmelser vedrørende fastsættelsen af det »tidspunkt, hvor spørgsmålet om udsendelse opstår«, og hvor der skal foretages en samlet vurdering af den pågældende unionborgers situation med henblik på at efterprøve, i hvilket omfang det forhold, at opholdet har været afbrudt i løbet af de ti år, der går forud for udsendelsen af den pågældende, afskærer denne fra den øgede beskyttelse?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29.4.2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT L 158, s. 77).


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/20
 Sag anlagt den 12. februar 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-76/07)
 (2007/C 95/36)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved B. Stromsky, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Storhertugdømmet Luxembourg
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 31 i Kommissionens direktiv 2005/28/EF af 8. april 2005 om principper og detaljerede retningslinjer for god klinisk praksis i forbindelse med testpræparater til human brug og om krav i forbindelse med tilladelse til fremstilling eller import af sådanne præparater (1), idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet;
 Subsidiært:
 Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 31 i Kommissionens direktiv 2005/28/EF af 8. april 2005 om principper og detaljerede retningslinjer for god klinisk praksis i forbindelse med testpræparater til human brug og om krav i forbindelse med tilladelse til fremstilling eller import af sådanne præparater, idet det ikke har underrettet Kommissionen om, at det har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 —
 Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2005/28/EF udløb den 29. januar 2006.
 (1) EUT 91, s. 13.


text:
27.10.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 380/19
 Sag anlagt den 1. september 2014 — Red Lemon Incorporation mod KHIM — Lidl Stiftung (ABTRONIC)
 (Sag T-643/14)
 2014/C 380/25
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Red Lemon Incorporation (Hongkong, Folkerepublikken Kina) (ved advokaterne T. Wieland og S. Müller)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 15. maj 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1899/2013-1) annulleres og indsigelsen forkastes.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Red Lemon Incorporation
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »ABTRONIC« for varer i klasse 9 — EF-varemærkeansøgning nr. 8 1 84 632
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Lidl Stiftung & Co. KG
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Den internationale registrering af ordmærket »TRONIC« for varer i klasse 9
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/43
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 27. juni 2008 — Denka International mod Kommissionen
 (Sag T-30/07) (1)
 (Annullationssøgsmål - direktiv 2006/92/EF - maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af dichlorvos - sagsøger ikke individuelt berørt - afvisning)
 (2008/C 223/74)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Denka International BV (Barneveld, Nederlandene) (ved avocats K. Van Maldegem og C. Mereu)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved L. Parpala og B. Doherty, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens direktiv 2006/92/EF af 9. november 2006 om ændring af bilagene til Rådets direktiv 76/895/EØF, 86/362/EØF og 90/642/EØF for så vidt angår maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af captan, dichlorvos, ethion og folpet (EUT L 311, s. 31).
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Denka International BV bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 82 af 14.4.2007.


text:
30.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/25
 DOMSTOLENS DOM
 (Store Afdeling)
 af 28. april 2004
 i sag C-373/02, Sakir Öztürk mod Pensionsversicherungsanstalt der Arbeiter (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof) (1)
 (Artikel 9 i associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - artikel 3 i afgørelse nr. 3/80 - ligebehandlingsprincippet - artikel 45, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 1408/71 - social sikring af vandrende arbejdstagere - arbejdsophørspension - førtidspension ved arbejdsløshed - betingelse om, at arbejdstageren skal have oppebåret ydelser ved arbejdsløshed i den pågældende medlemsstat)
 (2004/C 118/43)
 Processprog: tysk
 I sag C-373/02, angående en anmodning, som Oberster Gerichtshof (Østrig) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Sakir Öztürk mod Pensionsversicherungsanstalt der Arbeiter, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 9 i aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, der blev undertegnet i Ankara den 12. september 1963 dels af Republikken Tyrkiet, dels af EØF's medlemsstater og Fællesskabet, og indgået, godkendt og bekræftet på Fællesskabets vegne ved Rådets afgørelse 64/732/EØF af 23. december 1963 (Samling af Aftaler indgået af De Europæiske Fællesskaber, bind 3, s. 541) og af artikel 45, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 (EFT 1997 L 28, s. 1), har Domstolen (Store Afdeling), sammensat af præsidenten, V. Skouris, afdelingsformændene P. Jann, C.W.A. Timmermans, C. Gulmann og J.N. Cunha Rodrigues samt dommerne J.-P. Puissochet, R. Schintgen (refererende dommer), F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr og K. Lenaerts; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: R. Grass, den 28. april 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 3, stk. 1, i associeringsrådets afgørelse nr. 3/80 af 19. september 1980 om anvendelsen af De Europæiske Fællesskabers medlemsstaters sociale sikringsordninger på tyrkiske arbejdstagere og på deres familiemedlemmer skal fortolkes således, at den er til hinder for anvendelsen af en medlemsstats lovgivning, hvorefter erhvervelse af ret til førtidig alderspension ved arbejdsløshed er betinget af, at den pågældende i en vis periode forud for pensionsansøgningen kun har oppebåret ydelser fra denne medlemsstats arbejdsløshedsforsikring.
 (1) EFT C 7 af 11.01.2003.


text:
4.9.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 293/38
 Sag anlagt den 10. juli 2017 — UF mod EPSO
 (Sag T-422/17)
 (2017/C 293/48)
 Processprog: litauisk
 Parter
 Sagsøger: UF (ved advokat L. Gudaitės)
 Sagsøgt: Det Europæiske Personaleudvælgelseskontor (EPSO)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af EPSO’s afgørelse af 4. april 2017 om at udelukke sagsøgeren fra udvælgelsesprøven EPSO/AD/335/16 til ansættelse af litauisksprogede juristlingvister.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at tillade sagsøgeren at rette en åbenbar fejl ved at ændre kendskabet til polsk fra B1 til C1.
 —
 Det fastslås, at sagsøgeren kan genoptage udvælgelsesprøven til ansættelse af litauisksprogede juristlingvister.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1.
 Første anbringende er, at sagsøgte har tilsidesat sagsøgerens berettigede forventninger og vildledt ham, da den bekræftede, at hans ansøgning om at deltage i udvælgelsesprøven opfyldte alle krav.
 —
 Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ved den 9. januar 2017 at bekræfte, at hans ansøgning opfyldte alle krav i meddelelsen om udvælgelsesprøven, og ved at have tilladt ham at deltage i de computerbaserede prøver, vildledte ham og ikke gav ham mulighed for at rette en åbenbar skrivefejl vedrørende kendskabet til polsk, på grundlag af hvilken han senere blev udelukket fra udvælgelsesprøven.
 2.
 Andet anbringende er, at sagsøgte har tilsidesat sagsøgerens rettigheder og berettigede forventninger, da den udelukkede ham fra udvælgelsesprøven til ansættelse af litauisksprogede juristlingvister.
 —
 Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ved skrivelsen af 4. april 2017, henset til det i ansøgningen anførte kendskab til polsk, uberettiget udelukkede ham fra udvælgelsesprøven, eftersom sagsøgte er vidende om hans aktuelle kendskab til polsk på grundlag af de oplysninger, der er anført i ansøgningen til en anden udvælgelsesprøve (EPSO/AD/328/16), og på grundlag af resultaterne af denne udvælgelsesprøve. Sagsøgeren har anført, at udvælgelseskomitéen i henhold til Rettens retspraksis er ansvarlig for behørigt at bedømme de indsendte eksamensbeviser eller universitetsgrader eller den erhvervserfaring, som hver ansøger fremlægger, og dens afgørelse om at udelukke en ansøger fra en udvælgelsesprøve anses for at være en bebyrdende retsakt som omhandlet i tjenestemandsvedtægtens artikel 91, stk. 1.


text:
23.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 65/15
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 18. december 2014 — Europa-Kommissionen mod Republikken Polen
 (Sag C-639/13) (1)
 ((Traktatbrud - direktiv 2006/112/EF - moms - reduceret sats - varer til brandbeskyttelse))
 (2015/C 065/21)
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved L. Lozano Palacios og M. Owsiany-Hornung, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen (ved B. Majczyna, som befuldmægtiget)
 Konklusion
 1)
 Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 96-98 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, sammenholdt med bilag III til dette direktiv, idet den har anvendt en reduceret merværdiafgiftssats på leveringer af varer til brandbeskyttelse som opregnet i bilag nr. 3 til lov af 11. marts 2004 om afgift på varer og tjenesteydelser.
 2)
 Republikken Polen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 45 af 15.2.2014.


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/51
 Sag anlagt den 12. juli 2011 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-66/11)
 2011/C 282/97
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne S. Rodrigues, A. Blot og C. Bernard-Glanz)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af den af formanden for udvælgelseskomitéen »EPSO/AST/111/10 (AST 1)« trufne afgørelse om ikke at give sagsøgeren adgang til færdighedstesten.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Principalt:
 —
 Annullation af afgørelsen af 7. april 2011 om afslag på at give sagsøgeren adgang til at deltage i færdighedstesten for udvælgelsesprøve EPSO/AST/111/10 — Sekretærer i lønklasse AST 1.
 —
 Følgelig fastslås, at sagsøgeren genindtræder i den ved nævnte udvælgelsesprøve fastsatte ansættelsesprocedure, om fornødent ved afholdelse af en ny færdighedstest.
 —
 Subsidiært: i tilfælde af, at sagsøgeren ikke får medhold i den principale påstand, tilpligtes sagsøgte at betale et beløb, som foreløbigt og efter billighed fastsættes til 20 000 EUR i erstatning for det økonomiske tab, med tillæg af morarenter i henhold til den lovbestemte rentesats fra den dato, hvor der afsiges dom i sagen.
 —
 Under alle omstændigheder tilpligtes sagsøgte at betale et beløb, som foreløbigt og efter billighed fastsættes til 20 000 EUR i erstatning for det ikke-økonomiske tab, med tillæg af morarenter i henhold til den lovbestemte rentesats fra den dato, hvor der afsiges dom i sagen.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
16.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/18
 Appel iværksat den 24. maj 2011 af Areva til prøvelse af Rettens dom (Anden Afdeling) afsagt den 3. marts 2011 i de forenede sager T-117/07 og T-121/07, Areva m.fl. mod Kommissionen
 (Sag C-247/11 P)
 2011/C 211/36
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Areva SA (ved Rechtsanwältin A. Schild)
 Den anden part i appelsagen: Alstom og Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Den appellerede dom ophæves.
 —
 Såfremt Domstolen skønner, at sagen er moden til endelig påkendelse:
 —
 Principalt; annullation af følgende artikler i den anfægtede beslutning:
 —
 artikel 1, litra c).
 —
 artikel 2, litra c).
 —
 Subsidiært; appellantens bøde nedsættes væsentligt.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder appellantens omkostninger for Retten.
 —
 Såfremt Domstolen skønner, at sagen ikke er moden til endelig påkendelse, hjemvises sagen til en afdeling ved Retten i Første Instans i en anderledes sammensætning og afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har fremført fire anbringender til støtte for appellen.
 Det første anbringende vedrører Rettens tilsidesættelse af reglerne om begrundelse og retten til forsvar i forbindelse med vurderingen af Areva SA's faktiske udøvelse af bestemmende indflydelse på Areva T&D og Areva T&D AG i perioden mellem den 9. januar og den 11. maj 2004. I denne henseende har appellanten bemærket, at Retten har tilsidesat artikel 36 og 53 i protokol nr. 3 vedrørende statutten for Den Europæiske Unions Domstol (Rettens forpligtelse til at begrunde sin egen dom), for så vidt som den i den appellerede doms præmis 150 har sat sine egne argumenter i stedet for Kommissionens argumenter ved efterfølgende at tilføje grunde til den anfægtede beslutning, der ikke er anført heri. Appellanten har også gjort gældende, at Retten har tilsidesat begrundelsespligten i det omfang dens argumenter ikke gør det muligt at forstå begrundelsen for, at den ikke har fulgt appellantens argumentation. Endelig har appellanten bemærket, at Retten har tilsidesat Areva SA's ret til forsvar ved at pålægge selskabet at føre et umuligt bevis (probatio diabolica) i forbindelse med påvisningen af, at moderselskabet ikke har udøvet bestemmende indflydelse på sine datterselskaber, og ved at afvise at lade selskabet udtale sig om de nye argumenter, som Retten har suppleret den anfægtede beslutning med.
 Det andet anbringende vedrører en retlig fejl i anvendelsen af reglerne om solidarisk betaling af bøder, hvilket medfører en tilsidesættelse af principperne om retssikkerhed og om individuelle straffe. Appellanten har gjort gældende, at Retten ved at pålægge bøder, der får den virkning, at der skabes en »faktisk« solidaritet mellem to selskaber, som aldrig har været en del af samme økonomiske enhed, har tilsidesat de ovennævnte principper.
 Det tredje anbringende vedrører Rettens fejlagtige fortolkning af reglerne om den retsstridige delegation af Kommissionens beføjelser, Rettens begrundelsesfejl og tilsidesættelsen af princippet om individuelle straffe og sanktioner for manglende klar fordeling af ansvaret mellem meddebitorer i forbindelse med en solidarisk hæftelse. Areva SA har i denne forbindelse dels gjort gældende, at Retten har begået en retlig fejl, idet den har baseret sig på en fortolkning af Kommissionens beslutning, der er i modstrid med denne beslutnings formål, for at finde en »løsning«, der uden at være holdbar i retlig henseende gør det muligt for den at afvise appellantens argumenter vedrørende delegation af Kommissionens beføjelser. Dels har appellanten gjort gældende, at Rettens løsning tilsidesætter de generelle principper om retssikkerhed og individuelle straffe.
 Det fjerde og sidste anbringende vedrører en retlig fejl i anvendelsen af principperne om proportionalitet og ligebehandling med hensyn til den bøde, som Areva SA blev pålagt solidarisk. Appellanten har anført, at Retten ved ikke at gøre brug af sin fulde prøvelsesret og ved at bekræfte en fordeling af bøderne, der ikke tager hensyn til varigheden af den begåede overtrædelse, har tilsidesat de nævnte principper.


text:
C 275/36 DA Den Europæiske Unions Tidende 15.11.2003
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- Er det i henhold til de fællesskabsretlige bestemmelser om
 se afsagt den 21. august 2003 af tribunal d’instance du begrænsning af markedsføring af farlige stoffer og præparater,
 VIIème arrondissement de Paris i sagen Waterman SA navnlig bestemmelserne i direktiv 76/769 (1) og direktiv 94/
 mod Directeur général des douanes et droits indirects 60 (2) af 20. december 1994, forbudt at markedsføre tørremid-
 ler (siccativer) til privat brug, når disse produkter indeholder
 blysammensætninger, der klassificeres som reproduktionstok-
 (Sag C-400/03) siske, eller er der i henhold til de pågældende bestemmelser
 mulighed for at anvende undtagelsen for »kunstnerfarver« på
 de nævnte produkter?
 (2003/C 275/53)
 (1) Rådets direktiv 76/769/EØF af 27.7.1976 om indbyrdes tilnær-
 melse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte
 bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anvendelse af
 Ved kendelse afsagt den 21. august 2003, indgået til Domsto- visse farlige stoffer og præparater (EFT L 262 af 27.9.1976,
 lens Justitskontor den 26. september 2003, har tribunal s. 201).
 d’instance du VIIème arrondissement de Paris i sagen Water- (2) Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 94/60/EF af 20.12.1994
 man SA mod Directeur général des douanes et droits indirects om fjortende ændring af direktiv 76/769/EØF om indbyrdes
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: fastsatte bestemmelser om begrænsning af markedsføring og
 anvendelse af visse farlige stoffer og præparater (EFT L 365 af
 31.12.1994, s. 1).
 Er det i strid med toldtariffen, at den forklarende bemærkning
 til den kombinerede nomenklaturs pos. 4202 12 11 og
 4202 12 19 præciserer, at udtrykket »Af plader eller folier af
 plast« skal forstås således: »Består en beholders yderside af et
 sammensat materiale, hvis yderste lag er en plade eller folie af
 plast, som er synligt med det blotte øje (f.eks. vævet stof af
 tekstil i forbindelse med en plade eller folie af plast), er det
 uden betydning for tariferingen i disse underpositioner, om
 pladen eller folien er blevet fremstillet særskilt før fremstillin-
 gen af det sammensatte materiale, eller om plastlaget er Sag anlagt den 29. september 2003 af Kommissionen for
 fremkommet ved, at et plastmateriale er påført basismaterialet De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Finland
 (f.eks. vævet stof af tekstil), forudsat at det yderste lag er synligt
 med det blotte øje og i udseende ligner en forud fremstillet
 plade eller folie af plast«? (Sag C-407/03)
 (2003/C 275/55)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 29. sep-
 tember 2003 anlagt sag mod Republikken Finland af Kommis-
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørel- sionen for De Europæiske Fællesskaber ved M. van Beek og
 se truffet den 8. september 2003 af tribunal de grande M. Huttunen, og med valgt adresse i Luxembourg.
 instance du Mans i sagen Procureur de la République mod
 Olivier Dupuy og Hervé Rouvre
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 (Sag C-404/03) følgende påstande:
 1) Det fastslås, at Republikken Finland har tilsidesat sine
 (2003/C 275/54) forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 3, i Rådets direktiv
 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper
 samt vilde dyr og planter (1), idet det ikke i sine retsfor-
 skrifter med tilstrækkelig bestemthed har foreskrevet, at
 alle projekter, herunder også dem, der skal underkastes
 Ved afgørelse truffet den 8. september 2003, indgået til
 en miljøpåvirkningsvurdering, skal underkastes en vurde-
 Domstolens Justitskontor den 29. september 2003, har tribu-
 ring i overensstemmelse med reglerne.
 nal de grande instance du Mans i sagen Procureur de la
 République mod Olivier Dupuy og Hervé Rouvre forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om 2) Republikken Finland tilpligtes at betale sagens omkost-
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: ninger.


text:
24.3.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/5
 Sag anlagt den 15. januar 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-7/07)
 (2007/C 69/09)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved W. Wils, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Den Franske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/84/EF af 27. september 2001 om følgeret for ophavsmanden til et originalkunstværk (1), idet den ikke har vedtaget alle de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet, og idet den under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2001/84/EF udløb den 31. december 2005.
 (1) EFT L 272, s. 32.


text:
3.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 254/20
 Sag anlagt den 8. juni 2015 — Nova mod Kommissionen
 (Sag T-299/15)
 (2015/C 254/23)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Nova Onlus Consorzio nazionale di cooperative sociali — Soc. coop. (Trani, Italien) (ved advokaterne M. Astolfi og M. Petrucci)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 Principalt:
 —
 Det fastslås og erklæres, at kontraktforpligtelserne fastsat i Grant Agreement nr. HOME/2011/PPRS/AG/2176 Abac No. 30-CE-0495809/00-94 er tilsidesat fuldt ud, og dermed:
 —
 Fastslås sagsøgerens ret til at tilbageholde beløbet på 80 242,78 EUR, som allerede er modtaget inden for rammerne af »pre-financing payment«, og som nu er genstand for den debitnota, som Europa-Kommissionen — Directorate General Migration and Home Affairs — Directorate E: Migration and Security Funds — Unit E2: Asylum, Migration and Integration Fund — HOME E2/FL/2015, prot 1520007 af 1. april 2015 vedrørende »HOME/2011/PPRS/AG/2176 TORRE — Transnational Observatory for Refugee’s Resettlement in Europe nr. 3241503771« har udstedt for at tilbagesøge det nævnte beløb.
 —
 Pålægges Europa-Kommissionen at betale det fortsat skyldige beløb på 52 146,36 EUR som »final payment«, med tillæg af renter for forsinket betaling, der beregnes indtil opfyldelsen i henhold til Grant Agreements artikel II.16.3, og af de af sagsøgeren afholdte sagsomkostninger.
 Subsidiært:
 —
 Annulleres anordningen fra Europa-Kommissionen — Directorate General Migration and Home Affairs — Directorate E: Migration and Security Founds — Unit E2: Asylum, Migration and Integration Fund — HOME E2/FL/2015, prot. 1520007 af 1. april 2015 vedrørende »HOME/2011/PPRS/AG/2176 TORRE — Transnational Observatory for Refugee’s Resettlement in Europe — debitnota nr. 3241503771« om tilbagesøgning af 80 242,78 EUR og enhver forudgående, forudsætningsvis og/eller efterfølgende akt.
 —
 Tilpligtes Kommissionen at betale det endnu skyldige beløb, svarende til 52 146,36 EUR for gennemførelsen af Grant Agreement nr. HOME/2011/PPRS/AG/2176 Abac Nr. 30-CE-0495809/00-94 som »final payment« med tillæg af renter for forsinket betaling, der beregnes indtil opfyldelsen i henhold til Grant Agreements artikel II.16.3, og af de af sagsøgeren afholdte sagsomkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrørende den manglende opfyldelse af betalingen af det skyldige beløb og af forpligtelserne i henhold til G. A.’s artikel II.15.4
 —
 Det gøres i den forbindelse gældende, at der er sket en tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet i forhold til Kommissionens adfærd samt af gennemsigtighedsprincippet, af princippet om upartiskhed og af princippet om, at den uafhængige syn- og skønsmand skal være udenforstående.
 2.
 Andet anbringende om en tilsidesættelse af forpligtelserne til objektiv vurdering af resultatet i forhold til Grant Agreements Annex I — LogFrame, og i forhold til grænserne for nedsættelse af beløbet som omhandlet i Grant Agreements artikel II.17.5 og af sanktionernes grænser i henhold til artikel II.12
 —
 Det gøres i den forbindelse gældende, at Kommissionen har været delagtig i den manglende opnåelse af resultaterne, at der er sket en uberettiget berigelse af Kommissionen, at der er sket en tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik i forbindelse med vurderingen af projektets formål og i betragtning af Kommissionens eget faktiske bidrag samt en tilsidesættelse af princippet om overholdelse af væsentlige formforskrifter.
 3.
 Tredje anbringende om en generel tilsidesættelse af kontraktforpligtelserne
 —
 Det gøres i den forbindelse gældende, at der er sket en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, af princippet om loyalt samarbejde, af princippet om retten til forsvar i forhold til Kommissionens adfærd under proceduren for kontrol og tilbagesøgning samt af artikel 42, stk. 2, litra a), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 4.
 Fjerde anbringende om en tilsidesættelse af forpligtelserne i henhold til artikel II.14
 —
 Det gøres i denne forbindelse gældende, at der er sket en tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning vedrørende støtteberettigelsen af omkostningerne til personaler og til forskningsaktiviteter.


text:
3.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom afsagt den 22. april 2005 af Hoge Raad der Nederlanden i sagen Twoh International B.V. mod Staatssecretaris van Financiën
 (Sag C-184/05)
 (2005/C 217/49)
 Processprog: nederlandsk
 Ved dom afsagt den 22. april 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 25. april 2005, har Hoge Raad der Nederlanden i sagen Twoh International B.V. mod Staatssecretaris van Financiën forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Skal sjette direktivs (1) artikel 28 c, punkt A, litra a) — sammenholdt med direktivet om gensidig bistand (2) og forordningen (3) — fortolkes således, at hvis modtagermedlemsstaten ikke spontant afgiver de oplysninger, der anses for relevante, skal den medlemsstat, hvorfra forsendelsen eller transporten af goderne afgik, anmode den påståede modtagermedlemsstat om oplysninger og tage hensyn til resultatet heraf ved vurderingen af beviserne for forsendelsen eller transporten af goderne?
 (1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1).
 (2) Rådets direktiv 77/799/EØF af 19.12.1977 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder inden for området direkte skatter (EFT L 336 af 27.12.1977, s. 15) (som affattet ved direktiv 92/12/EF (EFT L 76 af 23.3.1992, s. 1).
 (3) Rådets forordning (EØF) nr. 218/92 af 27.1.1992 om administrativt samarbejde inden for området indirekte skatter (moms) (EFT L 24. af 1.2.1992, s. 1).


text:
26.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/3
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 6. december 2007 — Columbus Container Services BVBA & Co. mod Finanzamt Bielefeld-Innenstadt (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Münster — Tyskland)
 (Sag C-298/05) (1)
 (Artikel 43 EF og 56 EF - indkomst- og formuebeskatning - betingelser for beskatning af overskud fra en virksomhed beliggende i en anden medlemsstat - dobbeltbeskatningsoverenskomst - fritagelsesmetoden eller modregningsmetoden)
 (2008/C 22/04)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Münster
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Columbus Container Services BVBA & Co.
 Sagsøgt: Finanzamt Bielefeld-Innenstadt
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Finanzgericht Münster — fortolkning af artikel 43, 56, 57 og 58 i EF-traktaten — fri etableringsret og frie kapitalbevægelser — passive indtægter, der har karakter af investeringskapital i et udenlandsk driftssted, etableret af et skattesubjekt, som er fuldt skattepligtig i Tyskland — national lovgivning, hvorefter skat erlagt i udlandet modregnes i den nationale skat i strid med dobbeltbeskatningsoverenskomsten med Belgien, der foreskriver fritagelse
 Konklusion
 Artikel 43 EF og 56 EF skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en skattelovgivning i en medlemsstat, hvorefter en hjemmehørende persons indtægter fra kapital, der er investeret i en virksomhed, der har hjemsted i en anden medlemsstat, uanset en foreliggende dobbeltbeskatningsoverenskomst med den medlemsstat, hvor virksomheden har hjemsted, ikke fritages for national indkomstbeskatning, men undergives national beskatning med modregning af den skat, som er pålignet i den anden medlemsstat.
 (1) EUT C 271 af 29.10.2005.


text:
22 . 4 . 95 1 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 101 /19
 d ) i det hele taget har gjort det umuligt for sagsøgeren at Sag anlagt den 20. februar 1995 af Nordcement Aktienge
 varetage sine interesser på en i forhold til sagens omfang sellschaft mod Kommissionen for De Europæiske Fælles
 passende måde, idet der blev fastsat en urimelig kort frist skaber
 for sagsøgerens fremsættelse af bemærkninger og (Sag T-46/95 )
 aktindsigt (fjerde anbringende)
 ( 95/C 101/38 )
 e ) har begrundet beslutningen mangelfuldt og selvmodsi
 gende, navnlig med hensyn til uoverensstemmelserne (Processprog: tysk)
 mellem den dispositive del og betragtninger, ligesom det
 ikke er begrundet, hvorfor visse individuelle handlinger Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 gøres gældende over for sagsøgeren ( femte anbrin den 20 . februar 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 gende ), og
 Europæiske Fællesskaber af Nordcement Aktiengesell
 schaft, Hannover ( Forbundsrepublikken Tyskland ), ved
 f) Kommissionen har derfor fastslået, at sagsøgeren har advokaterne Karlheinz Moosecker og Dr. Martin Klus
 gjort sig skyldig i handlinger, og udmålt en bøde på en mann, Diisseldorf, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 måde, der formelt langtfra opfylder kravene i henhold til advokaterne Bonn & Schmitt, 62, avenue Guillaume.
 EF-traktatens artikel 190 med hensyn til begrundelse af
 individuelle beslutninger ( sjette anbringende ).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Kommissionen har med disse sagsbehandlingsfejl tilsidesat
 princippet om, at parterne i en sag skal stilles lige, retten til 1 . Kommissionens beslutning af 30 . november 1994 (IV/
 kontradiktion samt princippet om en fair sagsbehandling og 33.126 og 33.322 — Cement), der er meddelt sagsøge
 lighedsgrundsætningen. Beslutningen er således vedtaget i ren den 13 . december 1994 og 3 , februar 1995 ,
 strid med gældende ret og må annulleres. annulleres i det hele, for så vidt den vedrører sagsøge
 ren .
 Med hensyn til beslutningens materielle indhold gør sagsø
 geren følgende anbringender gældende : Subsidiært nedsættes den sagsøgeren pålagte bøde til et
 beløb, der står i rimeligt forhold til den i sagen
 omhandlede påvirkning af konkurrencen, den tid, sag
 a ) Kommissionen har med hensyn til den retlige subsum søgeren angiveligt skulle have deltaget i ECEC, og
 tion lagt ukorrekte og ikke-beviste antagelser til grund, sagsøgerens deltagelse.
 idet den ikke har tilvejebragt fuldstændige oplysninger
 om de faktiske forhold på cementmarkederne og på
 2 . Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 grundlag af de frembragte oplysninger har draget
 ger .
 forkerte og vilkårlige følgeslutninger ( syvende anbrin
 gende ).
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 b ) Specielt med hensyn til ECEC-komplekset har Kommis
 sionen med urette anset denne institution og dens Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 arbejdsmåde for at være omfattet af EF-traktatens dem, der er fremført i sag T-45/95 , Alsen-Breitenberg
 artikel 85 , stk. 1 ( ottende anbringende). Zement- und Kalkwerke GmbH mod Kommissionen .
 c) Endvidere har Kommissionen fejlagtigt antaget, at der
 var en forbindelse mellem ECEC og EPC ( niende
 anbringende ).
 d ) Kommissionen har ved at lægge til grund, at der var tale
 om en samlet og kontinuerlig aftale, på en måde, der i Sag anlagt den 20. februar 1995 af Terres Rouges Consul
 væsentlig grad er i strid med gældende ret, foretaget en tant m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fælles
 kollektivisering af forskellige handlinger og er kommet skaber
 frem til, at sagsøgeren deltog i den påståede Cembureau ( Sag T-47/95 )
 aftale (tiende anbringende ). ( 95/C 101/39 )
 e ) I beslutningens artikel 8 gives der uden fornøden
 kompetence påbud, som ikke er tilstrækkeligt præcise, (Processprog: fransk)
 og som er ulovlige, med hensyn til den fremtidige
 informationsudveksling (ellevte anbringende ). Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 20 . februar 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Beslutningen er derfor i strid med traktaten og trinhøjere Europæiske Fællesskaber af Terres Rouges Consultant,
 principper i fællesskabsretten og må derfor annulleres . Paris, Cobana Import, Rungis ( Frankrig) og SIPEF NV,
 Antwerpen ( Belgien), ved advokat Michel Aurillac, Paris, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Charles Duro,
 6 , rue Heine .


text:
16.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/10
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 19. december 2012 — Direktor na Direktsia »Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto« — grad Burgas pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite mod Orfey Bulgaria EOOD (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Varhoven administrativen sad — Bulgarien)
 (Sag C-549/11) (1)
 (Moms - direktiv 2006/112/EF - artikel 63, 65, 73 og 80 - fysiske personers stiftelse af en bygge- og brugsret til fordel for et selskab til gengæld for dette selskabs udførelse af byggeydelser for disse fysiske personer - aftale om byttehandel - moms på byggeydelser - afgiftspligtens indtræden - forfald - forudbetaling af hele modydelsen - afdrag - en transaktions beskatningsgrundlag, når modværdien består af varer eller tjenesteydelser - direkte virkning)
 2013/C 46/18
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Varhoven administrativen sad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Direktor na Direktsia »Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto« — grad Burgas pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
 Sagsøgt:»Orfey Bulgaria« EOOD
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Varhoven administrativen sad — fortolkning af artikel 63, 65, 73 og 80, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — indtræden af momspligt for udførelse af byggearbejder — fysiske personers etablering af en bebyggelses- og brugsret til fordel for et selskab som modydelse for dette selskabs udførelse af byggearbejder for disse fysiske personer — forudbetaling — national lovgivning, der fastsætter normalværdien af en levering af varer eller en udførelse af ydelser som grundlag for en transaktion i det tilfælde, at vederlaget består i varer eller ydelser
 Konklusion
 1)
 Artikel 63 og 65 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at de under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede i et tilfælde, hvor en bygge- og brugsret stiftes til fordel for et selskab med henblik på dette selskabs opførelse af en bebyggelse mod levering af byggeydelser på visse faste ejendomme, der befinder sig i denne bebyggelse, hvilke faste ejendomme det nævnte selskab påtager sig at levere nøglefærdige til de personer, som har stiftet bygge- og brugsretten, ikke er til hinder for, at merværdiafgiften på disse byggeydelser forfalder på det tidspunkt, hvor bygge- og brugsretten stiftes, dvs. inden tjenesteydelsen udføres, såfremt alle relevante enkeltheder vedrørende denne fremtidige tjenesteydelse allerede er kendt på tidspunktet for stiftelsen af bygge- og brugsretten, og de omhandlede ydelser dermed navnlig er specifikt angivet, og såfremt værdien af denne ret kan opgøres i penge, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at bedømme.
 2)
 Under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede, hvor transaktionen ikke er foretaget mellem parter, der er forbundet som omhandlet i artikel 80, stk. 1, i direktiv 2006/112, hvilket det dog tilkommer den forelæggende ret at bedømme, skal direktivets artikel 73 og 80 fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter beskatningsgrundlaget for en transaktion, når modværdien for denne transaktion i sin helhed består af varer eller tjenesteydelser, er normalværdien af de leverede varer eller tjenesteydelser.
 3)
 Artikel 63, 65 og 73 i direktiv 2006/112 har direkte virkning.
 (1) EUT C 13 af 14.1.2012.


text:
24.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 279/9
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 25. juni 2015 — VAS »Ceļu satiksmes drošības direkcija« og Latvijas Republikas Satiksmes ministrija mod Kaspars Nīmanis (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administratīvā apgabaltiesa — Letland)
 (Sag C-664/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - transport - kørekort - fornyelse foretaget af den udstedende medlemsstat - krav om bopæl på denne medlemsstats område - bopælsanmeldelse))
 (2015/C 279/10)
 Processprog: lettisk
 Den forelæggende ret
 Administratīvā apgabaltiesa
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: VAS »Ceļu satiksmes drošības direkcija« og Latvijas Republikas Satiksmes ministrija
 Sagsøgt: Kaspars Nīmanis
 Konklusion
 Artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF af 20. december 2006 om kørekort skal fortolkes således, at den er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, hvorefter det eneste bevismiddel, hvorved en person, der anmoder om udstedelse eller fornyelse af et kørekort i denne medlemsstat, kan godtgøre, at vedkommende opfylder kravet om »sædvanlig bopæl« som omhandlet i artikel 12 i denne medlemsstat, jf. dette direktivs artikel 7, stk. 1, litra e), og stk. 3, litra b), består i, at det fastslås, at der er foretaget bopælsanmeldelse på den berørte medlemsstats område.
 (1) EUT C 71 af 8.3.2014.


text:
C 149/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27.5.2000
 Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 R. Garcı́a-Valdecasas, og dommerne P. Lindh, R.M. Moura
 Ramos, J.D. Cooke og M. Vilaras; justitssekretær: H. Jung, den den 24. februar 2000
 7. marts 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 i sag T-162/99, Luigia Dricot-Daniele m.fl., mod Kommis-
 Det samlede beløb, som selskabet Industrie des poudres sphériques
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 skal betale til intervenienten Péchiney électrométallurgie til dækning
 af sagsomkostninger, fastsættes til 207 507,50 FRF.
 (Annullationssøgsmål — tilbagetrækning af den anfægtede
 retsakt — ufornødent at træffe afgørelse)
 (1) EFT C 54 af 4.3.1995.
 (2000/C 149/62)
 (Processprog: fransk)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS I sag T-162/99, Luigia Dricot-Daniele, Overijse (Belgien),
 Patricia De Palma, Bruxelles, og Claudine Hamptaux, Bruxelles,
 den 24. februar 2000 som er tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber, ved advokat L. Vogel, Bruxelles, og med valgt
 i sag T-104/99, AS Bolderaja m.fl. mod Rådet for Den adresse i Luxembourg hos advokat C. Kremer, Faltz et Associés,
 Europæiske Union (1) 6, rue Heinrich Heine, mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (befuldmægtigede G. Valsesia og J. Currall) angå-
 (Annullationssøgsmål — dumping — forordning (EF) nr. ende en påstand om annullation af valgene den 9., 10. og 11.
 194/1999 — frist — afvisning) marts 1999 til Kommissionens Personaleudvalg, den lokale
 sektion i Bruxelles, og de valg denne har foretaget herefter, har
 Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 (2000/C 149/61) R. Garcı́a-Valdecasas, og dommerne P. Lindh og J.D. Cooke;
 justitssekretær: H. Jung, den 24. februar 2000 afsagt kendelse,
 (Processprog: engelsk) hvis konklusion lyder således:
 1) Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 I sag T-104/99, AS Bolderaja, Riga (Letland), Zaklady Plyt
 Pilsniowych SA w Krosnie Odrzanskim, Krosno Odrzanskie
 2) Kommissionen betaler sagens omkostninger, herunder omkost-
 (Polen), Alpex-Karlino SA w Karlino, Karlino (Polen), og
 ningerne i sagen om foreløbige forholdsregler.
 Zaklady Plyt Pilsniowych SA w Czarnej Wodzie, Czarna Woda
 (Polen), ved advokat V.N. Akritidis, Athen, og advokat T. Pick,
 Bonn, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne (1) EFT C 281 af 2.10.1999.
 Arendt og Medernach, 8-10, rue Mathias Hardt, mod Rådet for
 Den Europæiske Union (befuldmægtigede: S. Marquardt,
 H.-J. Rabe, G.M. Berrisch og H.-G. Kamann), angående en
 påstand om annullation af Rådets forordning (EF)
 nr. 194/1999 af 25. januar 1999 om indførelse af endelig
 antidumpingtold på importen af fiberplader (hardboard) med
 oprindelse i Bulgarien, Estland, Letland, Litauen, Polen og
 Rusland og om endelig opkrævning af den midlertidige told KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (EFT L 22, s. 16), har Retten, sammensat af afdelingsforman-
 den, R. Garcı́a-Valdecasas, og dommerne P. Lindh, J.D. Cooke, den 16. marts 2000
 P. Mengozzi og M. Vilaras; justitssekretær: H. Jung, den
 24. februar 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder så-
 ledes: i sag T-262/99, Anthony Goldstein mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (1)
 1. Sagen afvises.
 (Erstatningssøgsmål — åbenbart, at sagen skal afvises —
 2. Det er unødvendigt at træffe afgørelse om Kommissionens åbenbart, at sagen er retligt ugrundet)
 begæring om intervention.
 3. Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og dømmes til in (2000/C 149/63)
 solidum at betale Rådets omkostninger, dog ikke dem, der
 vedrører udarbejdelsen og fremlæggelsen af svarskrift.
 (Processprog: engelsk)
 (1) EFT C 226 af 7.8.1999.
 I sag T-262/99, Anthony Goldstein, Harrow, Middlesex (Det
 Forenede Kongerige), ved solicitor R. St John Murphy, 3, King’s
 Bench Walk, Inner Temple, London, mod Kommissionen


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/52
 Sag anlagt den 29. april 2014 — Sun Alloys Europe mod Kommissionen
 (Sag T-304/14)
 2014/C 223/55
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Sun Alloys Europe GmbH (Bad Sobernheim, Tyskland) (ved advokaterne D. Greinacher, J. Martin og B. Scholtka)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure vedrørende støtte til el fra vedvarende energikilder og fra grubegas i henhold til loven om forrang for vedvarende energi (EEG) og reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere over for Forbundsrepublikken Tyskland — Statsstøtte SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) af 18. december 2013, offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 7. februar 2014, C 37, s. 73, annulleres i medfør af artikel 263, stk. 1, TEUF, for så vidt som Kommissionen kvalificerede den særlige godtgørelsesordning i EEG’s § § 40 og 41 som statsstøtte som omhandlet i artikel 107 TEUF.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til artikel 87, stk. 3, i Rettens procesreglement.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende: tilsidesættelse af artikel 107 TEUF
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen med urette har kvalificeret støtten til vedvarende energi i form af den afgiftsbaserede ordning såvel som den særlige godtgørelsesordning til reduktion af EEG-afgiften som støtte og derfor ikke burde have indledt den formelle undersøgelsesprocedure.
 —
 Sagsøgeren har herved anført, at Kommissionen i forbindelse med den foreløbige vurdering af spørgsmålet, om den særlige godtgørelsesordning udgjorde støtte, anlagde et åbenbart ukorrekt skøn, eftersom den særlige godtgørelsesordning som en undtagelse til EEG-afgiften ikke indebærer nogen fordel, som energiintensive forbrugere ikke ville have opnået under normale markedsvilkår.
 —
 Sagsøgeren har videre anført, at statsmidler ikke var berørt. Eftersom allerede indtægterne fra EEG-afgiften ikke udgjorde statsmidler, kunne undtagelsen for energiintensive forbrugere heller ikke berøre statsmidler.
 —
 Sagsøgeren har desuden gjort gældende, at den særlige godtgørelsesordning heller ikke er konkurrencefordrejende. Den fastsætter højest de konkurrencebetingelser, som ville gøre sig gældende uden EEG-afgiften.
 2.
 Andet anbringende: tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen med vedtagelsen af afgørelsen ligeledes har tilsidesat princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. Den tyske ordning til støtte af vedvarende energi er allerede blevet undergivet en indgående støtteretlig undersøgelse. I forbindelse med denne undersøgelse konkluderede Kommissionen i 2002, at ordningen ikke er forbundet med en overførsel af statsmidler. Eftersom EEG 2012 i denne henseende ikke indeholder nogen væsentlige ændringer af den daværende retstilstand, burde de berørte økonomiske operatører kunne forvente, at der ikke blev foretaget en fornyet undersøgelse, men at ordningen ville fortsætte.
 3.
 Tredje anbringende: magtfordrejning
 Endelig er det sagsøgerens opfattelse, at Kommissionen har misbrugt de skønsbeføjelser, som den er tillagt i artikel 107 TEUF og 108 TEUF. Med indledningen af undersøgelsesproceduren forfølger Kommissionen i det væsentlige det mål at opnå en grundlæggende harmonisering af støtte til el fra vedvarende energi. Dette grundlæggende mål fremgår også af det nye udkast til retningslinjer for miljø- og energistøtte, hvori Kommissionen for første gang fastsætter detaljerede bestemmelser for støtte til vedvarende energi. Kommissionen skal imidlertid med henblik på en harmonisering anvende den til dette formål fastsatte procedure for tilnærmelse af lovgivningerne i henhold til artikel 116 TEUF og 117 TEUF.


text:
29.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/7
 Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 6. februar 2014 — E. ON Global Commodities SE, tidligere E.On Energy Trading SE mod Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor og Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București — Serviciul de administrare a contribuabililor nerezidenți (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel București — Rumænien)
 (Sag C-323/12) (1)
 (Direktiv 79/1072/EØF - det fælles merværdiafgiftssystem - afgiftspligtige personer, der har hjemsted i en anden medlemsstat - foranstaltninger til tilbagebetaling af moms - afgiftspligtige personer, som har udpeget en fiskal repræsentant i medfør af bestemmelser i national ret, som var gældende inden tiltrædelsen af Unionen - ikke omfattet - begrebet »afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet« - betingelse om manglende forretningssted - betingelse om manglende levering af goder eller ydelser - levering af elektricitet til en afgiftspligtig videreforhandler - direktiv 2006/112/EF - artikel 171)
 2014/C 93/11
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel București
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: E. ON Global Commodities SE, tidligere E.On Energy Trading SE
 Sagsøgte: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor og Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București — Serviciul de administrare a contribuabililor nerezidenți
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Curtea de Apel Bucuresti — fortolkning af artikel 1, 3, 4 og 6 i Rådets ottende direktiv 79/1072/EØF af 6. december 1979 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — foranstaltninger til tilbagebetaling af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet (EFT L 331, s. 11) — tilbagebetaling af moms i en medlemsstat til afgiftspligtige personer etableret i en anden medlemsstat, som i den førstnævnte medlemsstat har udpeget en fiskal repræsentant i henhold til de nationale bestemmelser, som var gældende før denne medlemsstats tiltrædelse af Unionen — betingelse om den afgiftspligtige persons manglende momsregistrering i den pågældende medlemsstat, for at der kan ske tilbagebetaling — begrebet yderligere betingelse i forhold til betingelserne fastsat i artikel 3 og 4 direktiv 79/1072/EØF — forenelighed henset til samme direktivs artikel 6 — direkte virkning af artikel 3 og 4 i direktiv 79/1072/EØF
 Konklusion
 Bestemmelserne i Rådets ottende direktiv 79/1072/EØF af 6. december 1979 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — foranstaltninger til tilbagebetaling af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet, sammenholdt med artikel 38, 171 og 195 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2007/75/EF af 20. december 2007, skal fortolkes således, at en afgiftspligtig person, der er etableret i en medlemsstat, og som har foretaget levering af elektricitet til en afgiftspligtig videreforhandler etableret i en anden medlemsstat, kan påberåbe sig ottende direktiv 79/1072 i denne anden medlemsstat med henblik på at opnå tilbagebetaling af betalt indgående merværdiafgift. Denne ret udelukkes ikke af den omstændighed i sig selv, at der er udpeget en fiskal repræsentant, som er registreret med hensyn til merværdiafgift i denne sidstnævnte stat.
 (1) EUT C 295 af 29.9.2012.


text:
2.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/47
 EU-Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 11. juli 2006 — Tas mod Kommissionen
 (Sag F-12/05) (1)
 (Ansættelse - almindelig udvælgelsesprøve - adgangsbetingelser - ikke adgang til prøverne - eksamensbeviser - faglige kvalifikationer - ligebehandling)
 (2006/C 212/82)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: David Tas (Bruxelles, Belgien) (ved avocats S. Orlandi, X. Martin, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og K. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Annullation af udvælgelseskomitéen afgørelse om ikke at give sagsøgeren adgang til udvælgelsesprøve EPSO/A/4/03, som blev afholdt med henblik på oprettelse af en ansættelsesreserve af assisterende fuldmægtige i lønklasse A8 inden for områderne »EU-forvaltning«, »Jura«, »Økonomi« og »Revision«.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 132 af 28.5.2005 (sag oprindeligt registreret ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans under nr. T-124/05 og henvist til Retten for EU-Personalesager ved kendelse af 15.12.2005).


text:
9.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 338/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 27. juni 2017 — Stefano Liberato mod Luminita Luisa Grigorescu
 (Sag C-386/17)
 (2017/C 338/03)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte suprema di cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Stefano Liberato
 Sagsøgt: Luminita Luisa Grigorescu
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Har en tilsidesættelse af de regler om litispendens, der er indeholdt i artikel 19, stk. 2 og 3, i forordning nr. 2201/2003 (1), alene betydning for fastlæggelsen af den retslige kompetence, hvilket betyder, at artikel 24 i forordning (EF) nr. 2201/2003 finder anvendelse, eller kan en sådan tilsidesættelse tværtimod være til hinder for en anerkendelse i den medlemsstat, ved hvis ret sagen først er blevet anlagt, af en afgørelse truffet i den medlemsstat, ved hvis ret sagen senere er blevet anlagt, på baggrund af proceduremæssige grundlæggende retsprincipper, henset til, at artikel 24 i forordning (EF) nr. 2201/2003 kun henviser til de regler, der omhandler fastlæggelse af den retslige kompetence i artikel 3-14 og ikke til den følgende artikel 19?
 2)
 Er en fortolkning af artikel 19 i forordning nr. 2201/2003, hvorefter bestemmelsen udelukkende omhandler fastlæggelsen af den retslige kompetence, i strid med det generelle europæiske litispendensbegreb og med denne bestemmelses funktion og formål, som består i at fastsætte en række bindende regler, der afspejler proceduremæssige grundlæggende retsprincipper, med henblik på at sikre oprettelse af et fælles område kendetegnet ved gensidig proceduremæssig tillid og loyalitet og retfærdighed mellem medlemsstaterne, hvor automatisk anerkendelse af og fri bevægelighed for afgørelser gør sig gældende?
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000 (EUT L 338, s. 1).


text:
18.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 16/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (Tyskland) den 24. september 2015 — Recep Kilic mod Land Berlin
 (Sag C-509/15)
 (2016/C 016/19)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgericht Berlin
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Recep Kilic
 Sagsøgt: Land Berlin
 Præjudicielt spørgsmål
 Kan det forhold, at et familiemedlem efter at have fået tilladelse til familiesammenføring med en hovedberettiget, der ikke havde tilknytning til det lovlige arbejdsmarked, får forlænget sin opholdstilladelse på et tidspunkt, hvor den hovedberettigede, som familiemedlemmet havde lovlig bopæl hos, er blevet arbejdstager, anses for at udgøre en tilladelse til tilflytning som omhandlet i artikel 7 i afgørelse nr. 1/80?


text:
14.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Okresní soud v Českých Budějovicích (Tjekkiet) den 19. maj 2017 — Česká pojišťovna a.s. mod WCZ spol. s r.o.
 (Sag C-287/17)
 (2017/C 269/05)
 Processprog: tjekkisk
 Den forelæggende ret
 Okresní soud v Českých Budějovicích
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Česká pojišťovna a.s.
 Sagsøgt: WCZ spol. s r.o.
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 6, stk. 1 og 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/7/EU (1) om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner fortolkes således, at retten skal tilkende en sagsøger, der får medhold i en tvist om inddrivelse af en gæld, der hidrører fra en handelstransaktion som defineret i dette direktivs artikel 3 eller 4, et beløb på 40 EUR (eller det tilsvarende beløb i national valuta) samt kompensation for de med retssagen forbundne omkostninger, herunder kompensation for omkostningerne til en rykkerskrivelse til den sagsøgte før sagsanlægget, på det beløb, der er fastsat i medlemsstatens processuelle bestemmelser?
 (1) EUT 2011, L 48, s. 1.


text:
11.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/28
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 8. april 2005 af Landesgericht für ZRS Wien i sagen KVZ retec GmbH mod Republikken Østrig (Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft)
 (Sag C-176/05)
 (2005/C 143/45)
 Processprog: tysk
 Ved kendelse afsagt den 8. april 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 20. april 2005, har Landesgericht für ZRS Wien i sagen KVZ retec GmbH mod Republikken Østrig (Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft) forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1)
 Er overførslen (henholdsvis transit og tilbageførslen) af kød- og benmel, uanset om det er specificeret risikofrit materiale eller ej, i form af affald omfattet af anmeldelsespligten i Rådets forordning (EØF) nr. 259/93 af 1. februar 1993 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab?
 Såfremt Domstolen finder, at dette spørgsmål er for generelt eller uspecificeret, anmodes om en besvarelse af følgende spørgsmål:
 2)
 Er overførslen af kød- og benmel, uanset om det er specificeret risikofrit materiale eller ej, undtaget fra forordning nr. 259/93's anvendelsesområde i henhold til samme forordnings artikel 1, stk. 2, litra d)?
 Såfremt spørgsmål 2 besvares benægtende:
 3)
 Er overførslen (transit eller tilbageførslen) af kød- og benmel, der indeholder
 a)
 specificeret risikofrit materiale, eller
 b)
 specificeret risikoholdigt materiale (opført som materiale i »kategori 1« i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1774/2002 af 3. oktober 2002 om sundhedsbestemmelser for animalske biprodukter, som ikke er bestemt til konsum)
 ulovlig uden anmeldelse og samtykke fra de berørte myndigheder i henhold til artikel 26, stk. 1, litra a) og b), i forordning nr. 259/93, fordi det drejer sig om affald i samme forordnings forstand?


text:
7.9.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 260/30
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice (Chancery Division) (Det Forenede Kongerige) den 28. juni 2013 — International Stem Cell Corporation mod Comptroller General of Patents
 (Sag C-364/13)
 2013/C 260/54
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: International Stem Cell Corporation
 Sagsøgt: Comptroller General of Patents
 Præjudicielt spørgsmål
 Er ubefrugtede menneskelige ægceller, der er stimuleret til deling og videreudvikling gennem partenogenese, og som i modsætning til befrugtede ægceller kun indeholder pluripotente celler og ikke kan udvikle sig til et menneske, omfattet af udtrykket »menneskelige embryoner« i artikel 6, stk. 2, litra c), i direktiv 98/44/EF (1) om retlig beskyttelse af bioteknologiske opfindelser?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/44/EF af 6.7.1998 om retlig beskyttelse af bioteknologiske opfindelser (EFT L 213, s. 13).


text:
3.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/21
 Appel iværksat den 26. april 2010 af Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE til prøvelse af dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret (Fjerde Afdeling) den 9. februar 2010 i sag T-340/07, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-200/10 P)
 2010/C 179/35
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (ved advokat N. Korogiannakis)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Den Europæiske Unions Rets dom ophæves, Kommissionen tilpligtes at erstatte det tab, appellanten har lidt som følge af Kommissionens manglende opfyldelse af sine kontraktlige forpligtelser i forbindelse med gennemførelsen af kontrakt EDC-53007 EEBO/27873 vedrørende et projekt benævnt »e-Content Exposure and business Opportunities«, og Kommissionen tilpligtes at betale appellantens retlige og andre omkostninger i forbindelse med den indledende sag, også selv om den indankede dom stadfæstes, samt omkostningerne til nærværende appel, hvis appellanten gives medhold.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har gjort gældende, at Retten ikke afgav en tilstrækkelig klar begrundelse for at forkaste en række af appellantens argumenter.
 Appellanten har gjort gældende, at Retten begik en retlig fejl ved at vælge en forkert fortolkning af kontraktens ordlyd i artikel 7, stk. 6, vedrørende de kontraherendes forpligtelse til — efter de havde modtaget Kommissionens skrivelse om kontraktens opsigelse — at træffe passende foranstaltninger med henblik på at annullere eller nedbringe deres engagement.


text:
6.6.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/22
 Kendelse afsagt af Rettens præsident den 23. marts 2017 — Ungarn mod Kommissionen
 (Sag T-20/17 R)
 ((Særlige rettergangsformer - statsstøtte - ungarsk afgift på den omsætning, der er forbundet med reklamer - afgørelse, der erklærer en støtte uforenelig med det indre marked og kræver tilbagesøgning heraf - begæring om udsættelse af gennemførelse - ingen uopsættelighed))
 (2017/C 178/30)
 Processprog: ungarsk
 Parter
 Sagsøger: Ungarn (ved M. Fehér, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved V. Bottka og P.-J. Loewenthal, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Begæring indgivet på grundlag af artikel 278 TEUF og 279 TEUF, der vedrører udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens afgørelse C(2016) 6929 final af 4. november 2016 vedrørende foranstaltning SA.39235 (2015/C) (ex 2015/NN) iværksat af Ungarn vedrørende afgifter på reklameindtægter.
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.


text:
9.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 274/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Hamburg (Tyskland) den 6. juli 2010 — Doux Geflügel GmbH mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 (Sag C-325/10)
 ()
 2010/C 274/08
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Hamburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Doux Geflügel GmbH
 Sagsøgt: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal høns, der tariferes i underposition 0207 12 90 i den kombinerede nomenklatur (1), være plukkede fri for fjerrester, eller tillades det, at der efter den maskinelle plukningsproces på slagtekroppen forekommer enkelte små rørfjer, fjer, fjerposer og dun?
 (1) EFT L 338 af 30.12.1999, s. 1.