text:
16.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/17
 Appel iværksat den 17. maj 2011 af Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 3. marts 2011 i sag T-589/08, Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen
 (Sag C-235/11 P)
 2011/C 211/34
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (ved Δικηγόροι N. Korogiannakis og M. Dermitzakis)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 —
 Rettens dom ophæves.
 —
 Kommissionens beslutning (GD ENVI) om at afvise appellantens bud for hvert af de tre partier i udbudsproceduren DG ENV.C2/FRA/2008/0017 »rammekontrakten om handel med emissionskvoter — CITL/CR« (2008/S 72-096229) og om tildeling af kontrakterne til en anden tilbudsgiver annulleres.
 —
 Sagen henvises til Retten, således at den behandler de resterende spørgsmål i begge partier, herunder erstatningskravet, der endnu ikke er påkendt af Retten.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale appellantens sagsomkostninger og øvrige omkostninger inklusive de omkostninger, der er afholdt i forbindelse med førsteinstansbehandlingen, uanset om nærværende appel forkastes, og dertil også appelsagens omkostninger, hvis appellen tages til følge.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har gjort gældende, at den appellerede dom bør ophæves af følgende grunde:
 —
 Der foreligger et åbenbart fejlskøn og en mangelfuld begrundelse.
 —
 Retten har anlagt en urigtig fortolkning af artikel 100, stk. 2, i finansforordningen (1) og artikel 149 i gennemførelsesbestemmelserne (2) i forbindelse med dens vurdering af begrundelsespligten for den ordregivende myndighed.
 —
 Retten har begået en retlig fejl ved ikke at anerkende appellantens argumenter om tilsidesættelse af princippet om ligebehandling.
 (1) EUT L 248, s. 1.
 (2) EUT L 357, s. 1.


text:
25.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/18
 Sag anlagt den 23. december 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Danmark
 (Sag C-461/05)
 (2006/C 48/35)
 Processprog: dansk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 23. december 2005 anlagt sag mod Kongeriget Danmark af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved G. Wilms og H.C. Støvlbæk, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Ved at afvise at beregne og indbetale unddragne egne indtægter i forbindelse med toldfri import af militært materiel og ved at afvise at betale morarenter af egne indtægter, som Danmark har undladt at stille Kommissionen til rådighed, har Kongeriget Danmark tilsidesat de forpligtelser, der påhviler landet i henhold til henholdsvis artikel 2, 9, 10 og 11 i forordning 1552/89 indtil den 31. maj 2000, og forordning 1150/2000 efter denne dato.
 2.
 Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Kommissionen er af den opfattelse, at Danmark har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, 9, 10 og 11 i forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 til og med den 31. maj 2000 og i henhold til artikel 2, 9, 10 og 11 i forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 fra den 1. juni 2000 til den 31. december 2002, idet det ikke har indbetalt egne indtægter i forbindelse med import af militært materiel.
 Traktatbruddet fortsatte indtil ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 150/2003, dvs. til den 1. januar 2003. I henhold til denne forordning kan der under visse betingelser foretages suspension af told ved import af visse former for forsvarsmateriel fra denne dato.
 Kommissionen er af den opfattelse, at det påhviler en medlemsstat, der har tilsidesat de fællesskabsretlige toldregler med et tab af egne indtægter til følge, at indbetale et beløb svarende til tabet til Fællesskabet. Til dette beløb skal der eventuelt lægges morarenter i henhold til artikel 11 i forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 og forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000.
 De danske myndigheder burde i henhold til artikel 2, 9, 10 og 11 i forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 og forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 have beregnet og bogført beløbene vedrørende den pågældende import inden fristen i henhold til artikel 217, stk. 1, i EF-toldkodeksen og stillet dem til rådighed for Kommissionen.
 Kommissionen konstaterer, at Danmark trods opfordringer hertil ikke har foretaget de nødvendige beregninger til fastlæggelse af det beløb, der ikke er blevet betalt i egne indtægter til Fællesskabet på grund af det pågældende traktatbrud fra regnskabsåret 1998.
 Kommissionen konstaterer endvidere, at beløbene svarende til den pågældende toldskyld ikke er blevet stillet til Kommissionens rådighed inden den 31. marts 2002.
 Kommissionen finder derfor, at Danmark har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, 9, 10 og 11 i forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 og forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 ved ikke at fastlægge de egne indtægter fra import af militært udstyr og stille dem til Kommissionens rådighed.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
1.5.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 102/16
 Appel iværksat den 27. februar 2009 af Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda, til prøvelse af kendelse afsagt den 17. december 2008 af Retten i Første Instans (Ottende Afdeling) i sag T-137/07, Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-85/09 P)
 2009/C 102/26
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Appellant: Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda (ved advogado C. Maurato)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Påstand om delvis ophævelse af den appellerede [kendelse] for så vidt som Retten fastslog, at der ikke er årsagsforbindelse mellem Kommissionens undladelse og det af appellanten påståede tab (præmis 96, 97, 99, 100 og 101 i den appellerede [kendelse]).
 Og der tages stilling til [appellen], idet
 —
 Principalt: Det fastslås, at betingelserne for Kommissionens ansvar uden for kontrakt er opfyldt i den verserende sag; Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for de påståede tab; og Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagsomkostninger for begge retsinstanser, herunder appellantens omkostninger.
 —
 Subsidiært: Sagen hjemvises til Retten i Første Instans med henblik på, at denne efterprøver, om betingelserne for ansvar uden for kontrakt er omfyldt; Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for det påståede tab; og Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne — herunder appellantens omkostninger — i forbindelse med denne appel og sagen ved Retten i Første Instans.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 —
 Den appellerede kendelse er utilstrækkeligt begrundet, idet Retten i Første Instans ikke har besvaret de anbringender, som appellanten har fremført i den oprindelige stævnings punkt 92 og 93, om, at den omstændighed, at fabrikanten ikke har en repræsentant for Fællesskabets område, hvilket er obligatorisk i henhold til direktivet, umuliggør de vurderings- og overensstemmelsesprocedurer, som det bemyndigede organ har foretaget, og endelig Kommissionens udtalelse om, at den ikke er blevet anmodet om at deltage i beskyttelsesproceduren, idet den portugisiske myndighed, Infarmed, ikke har handlet i henhold til artikel 14b i Rådets direktiv 93/42/EØF (1) af 14. juni 1993 om medicinske anordninger, som affattet ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/79/EF (2) af 27. oktober 1998 om medicinsk udstyr til in vitro-diagnostik.
 —
 Retten i Første Instans har anlagt en rigtig vurdering af årsagsforbindelsen mellem Kommissionens adfærd og det tab, som appellanten har lidt, og en urigtig fortolkning af direktivets artikel 8 og 14b.
 —
 Retten i Første Instans har tilsidesat retten til forsvar ved ikke at træffe de forberedende foranstaltninger, som appellanten har begæret.
 (1) EFT L 169, s. 1.
 (2) EFT L 331, s. 1.


text:
Nr. C 400 / 14 De Europæiske Fællesskabers Tidende 31 . 12 . 94
 DOMSTOLEN
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Sag anlagt den 5. december 1994 af Ernst-Ulrich Horn — Rådet tilpligtes at betale sagsøgeren et bestemt beløb
 mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen i erstatning for økonomisk og ikke-økonomisk skade
 for De Europæiske Fællesskaber samt for afholdte udgifter.
 (Sag T-3 83/94)
 — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (94/C 400 /03)
 (Processprog : tysk) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er Sagsøgeren har anført at have udfyldt en ansøgning til
 der den 5 . december 1994 anlagt sag mod Rådet for Den den almindelige udvælgelsesprøve Rådet/A/338 og at
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske have afsendt ansøgningen mandag den 28 . februar 1994,
 Fællesskaber af Ernst-Ulrich Horn, Kembs (Forbundsre der var sidste frist for indsendelse af ansøgninger. Ikke
 publikken Tyskland), ved advokat Dr. Lukanow, Euskir desto mindre afslog Rådets Direktorat for Personale og
 chen, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Administration at give sagsøgeren adgang til udvælgel
 firmaet Dupong & Associés, 14a, rue des Bains, Luxem sesprøven med den begrundelse, at kuverten indehol
 bourg. dende sagsøgerens ansøgningsmateriale ikke bar noget
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstand : poststempel, og at stemplet for modtagelse i Postafde
 lingen var dateret 3 . marts 1994 .
 Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren erstatning for en
 periode på fem mejeriår fra 1 . april 1988 på 41 855 DM Sagsøgeren har for det første gjort gældende, at afsen
 med rente 8 % fra den 26. januar 1985 . delse af ansøgningen før midnat den 28 . februar 1994 var
 tilstrækkeligt for en ansøgning til denne udvælgelses
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: prøve, og for det andet, at punkt VI i Meddelelse om
 Almindelig Udvælgelsesprøve ikke er formuleret præcep
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de tivt, i hvert fald ikke således, at poststemplet skal anses
 samme som i sag T-20 /94. for et sine qua non for at godkende en ansøgning.
 Sagsøgeren finder på grundlag af ordlyden i punkt VI,
 at en tvist om afsendelsesdatoen bør kunne løses enten
 ved at godkende ansøgninger i et rimeligt tidsrum efter
 den 28 . februar, hvorefter bevisbyrden med hensyn til
 rettidig afsendelse går over på ansøgeren, eller — selv
 efter en meget restriktiv holdning til spørgsmålet — ved
 Sag anlagt den 19. december 1994 af Diarmuid Rossa at kræve, at ansøgeren fører et bevis for postafsendelsen.
 Phelan mod Rådet for Den Europæiske Union Sagsøgeren er villig og i stand til at bevise afsendelsen.
 (Sag T-392/94)
 (94/C 400/04)
 (Processprog : engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 19 . december 1994 anlagt sag mod Rådet for
 Den Europæiske Union af Diarmuid Rossa Phelan ved
 Desmond O'Neill, Law Library Building, 158 /9 Church Sag anlagt den 28 . december 1994 af Gerjet Meyenburg
 Street, Dublin. mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : (Sag T-397/94)
 — Afgørelsen af 16 . september fra Direktoratet for (94/C 400/05)
 Personale og Administration om en almindelig
 udvælgelsesprøve, hvorved sagsøgeren fik afslag på
 deltagelse i udvælgelsesprøven, annulleres . (Processprog : tysk)
 — Det fastslås, at sagsøgeren er berettiget til at deltage Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 i udvælgelsesprøven på dens nuværende stadium. der den 28 . december 1994 anlagt sag mod Rådet for


text:
28.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 227/31
 Sag anlagt den 13. juni 2012 — Hautau mod Kommissionen
 (Sag T-256/12)
 2012/C 227/53
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Hautau GmbH (Helpsen, Tyskland) (ved advokat C. Peter)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens anfægtede afgørelse K(2012) 2069 endelig af 28. marts 2012 i sag COMP/39.452 — beslag til vinduer og glasdøre annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Subsidiært nedsættes den bøde, der er pålagt sagsøgeren, i et passende omfang.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført ni anbringender.
 1)
 For det første er det ved bødeafgørelsen med urette blevet lagt til grund, at der foreligger en overtrædelse af artikel 101 TEUF. Dette er imidlertid udelukket, da samtalerne har fundet sted med markedsmodpartens fulde kendskab og efter dennes ønske.
 2)
 For det andet er det ved bødeafgørelsen med urette blevet lagt til grund, at andre beslagtyper end dreje-vippe-beslag var genstand for samtalerne mellem de deltagende virksomheder.
 3)
 For det tredje, selv i tilfælde af, at der skulle foreligge en overtrædelse af artikel 101 TEUF, lægger bødeafgørelsen under alle omstændigheder med urette til grund, at specialbeslag også var omfattet af den konkurrencebegrænsende adfærd.
 4)
 For det fjerde er den antagelse, at sagsøgeren skulle have deltaget i eventuelle konkurrencebegrænsende aftaler, som rækker ud over Forbundsrepublikken Tysklands område, ligeledes forfejlet. Således kan højst en overtrædelse af artikel 101, stk. 1, TEUF vedrørende det italienske og græske marked for året 2007 komme i betragtning for sagsøgeren.
 5)
 For det femte gør sagsøgeren endvidere subsidiært gældende i forlængelse af 2-4 anbringende, at der med urette er blevet taget hensyn til omsætningen af skydebeslag hhv. specialbeslag samt omsætning, der ikke hidrører fra Tyskland, ved bødefastsættelsen. På grund af medregningen af denne omsætning er den af Kommissionen fastsatte omsætning til brug ved fastsættelsen af bødens grundbeløb tydeligt for højt. Derved er artikel 23, stk. 3, i forordning nr. 1/2003 blevet tilsidesat.
 6)
 For det sjette gør sagsøgeren endvidere subsidiært gældende, at der foreligger et fejlagtigt skøn ved bødefastsættelsen med hensyn til overtrædelsens grovhed samt størrelsen af forhøjelsen for at opnå afskrækkende virkning (såkaldt adgangsgebyr). Procentsatsen for overtrædelsens grovhed hhv. forhøjelsen for at opnå afskrækkende virkning er fastsat uforholdsmæssigt højt i forhold til sagsøgeren. Også i den henseende er der tale om en tilsidesættelse af artikel 23, stk. 3, i forordning nr. 1/2003.
 7)
 For det syvende gør sagsøgeren endvidere subsidiært gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 23, stk. 3, i forordning nr. 1/2003 på grund af en uretmæssig hensyntagen til omsætning opnået med andre kartelmedlemmer.
 8)
 For det ottende er afgørelsen endvidere behæftet med en tungtvejende begrundelsesmangel. Afgørelsen bør derfor annulleres i sin helhed på grund af en tilsidesættelse af artikel 296 TEUF og en deraf følgende tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar uafhængigt af, om sagsøgeren har deltaget i aftaler, som overtræder artikel 101 TEUF eller ej. En afhjælpning, mens sagen verserer, kan ikke komme på tale.
 9)
 For det niende har Kommissionen med urette lagt til grund, at sagsøgeren fra 16. november 1999 til 3. juli 2007 har deltaget i de (angiveligt) konkurrencebegrænsende aftaler. Denne anklage om en enkelt og vedvarende overtrædelse fra 16. november 1999 til 3. juli 2007 er imidlertid grundet en selvstændig prisforhøjelse for år 2001 samt grundet manglen på en aftale for år 2002 ikke holdbar. Således kan dog tidsrummet fra 2003 medregnes i afgørelsen. For så vidt sagsøgeren anklages for konkurrencebegrænsende adfærd uden for det tyske marked, kan virksomheden højst kritiseres for en overtrædelse af artikel 101 TEUF for år 2007. Sagsøgeren er derfor af den opfattelse, at der ikke er grundlag for at tilregne denne en overtrædelse med en varighed på syv år og syv måneder.


text:
C 184/44 DA Den Europæiske Unions Tidende 2.8.2003
 — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostning- Sag anlagt den 21. maj 2003 af Metrovacesa, S.A., mod
 er. Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Vare-
 mærker og Design)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne i nærværende sag har nedlagt påstand om annulla- (Sag T-184/03)
 tion af Europa-Parlamentets afgørelse om at ændre den
 metode, som anvendes til beregning af de årlige rejseudgifter
 til Grækenland. (2003/C 184/98)
 De søgsmålsgrunde og argumenter, som sagsøgerne har påbe-
 råbt sig, svarer til sagsøgernes søgsmålsgrunde og argumenter i (Processprog: spansk)
 sagerne T-221/02 (1) og T-44/03 (2).
 (1) EFT C 247 af 12.10.2002, s. 17. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 (2) EFT C 101 af 26.04.2003, s. 40. den 21. maj 2003 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Metrovacesa,
 Madrid, ved advokat José Antonio Calderón Chavero, Madrid.
 Sag anlagt den 26. maj 2003 af Applied Molecular Evolu-
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 tion, Inc. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre
 Marked (Varemærker og Design)
 — Afgørelse truffet den 10. marts 2003 af Første Appel-
 (Sag T-183/03)
 kammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre
 (2003/C 184/97) Marked (Varemærker og Design) i sag R 183/2002-1
 annulleres.
 (Processprog: engelsk)
 — Den rejste indsigelse i sag B262.271 afvises som helhed.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 26. maj 2003 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering — Sagsøgerens påstande tiltrædes, og det pålægges Harmoni-
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Applied Mole- seringskontorets indsigelsesafdeling at registrere det
 cular Evolution, Inc., San Diego (USA), ved lawyer A. Deutsch. omhandlede mærke.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Afgørelse truffet den 13. marts af Andet Appelkammer — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkost-
 ved Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked ninger.
 (Varemærker og Design) i sag R 108/2002-2 annulleres.
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at registrere varemærke
 nr. 001586510, »APPLIED MOLECULAR EVOLUTION«.
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemær- GESINAR S.L. (ny erhverver:
 Ansøger om EF-varemær- Applied Molecular Evolution, ket: sagsøgeren).
 ket: Inc.
 EF-varemærket, der søges Ordmærket »APPLIED MOLECU-
 registreret: LAR EVOLUTION« for visse tje- EF-varemærket, der søges Figurmærket »Gesinar« — an-
 nesteydelser i klasse 42 (ansøg- registreret: søgning nr. 1.202.027 for tjene-
 ning nr. 001586510). steydelser i klasse 35, 36 og 41
 (bistand ved forretningsledelse,
 forvaltning, mæglervirksomhed,
 Undersøgerens afgørelse: Ansøgningen afslås.
 udlejning, evaluering, vurdering
 og salgsfremmende foranstalt-
 Appelkammerets afgørelse: Klagen afvises. ninger i forbindelse med fast
 ejendom af enhver art, udsted-
 Søgsmålsgrunde: Urigtig anvendelse af artikel 7, else og deponering af værdipa-
 stk. 1, litra b) og c), i forord- pirer, uddannelses- og under-
 ning nr. 40/94 (1). holdningsvirksomhed).
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker
 (EFT L 1994 11, s. 1).
 Indehaver af det i indsigel- GESTIONES ADMINISTRATIV-
 sessagen påberåbte vare- AS Y SERVICIOS INMOBILIARI-
 mærke eller tegn: OS MAR S.L.
 ---pagebreak--- 2.8.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 184/45
 Det i indsigelsessagen påbe- Figurmærket »GESINMAR« (æld- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 råbte varemærke eller tegn: re varemærke nr. 1.975.912 for
 Ansøger om EF-varemær- Sagsøgeren.
 tjenesteydelser i klasse 36).
 ket:
 Indsigelsesafdelingens afgø- Indsigelsen tages til følge for EF-varemærket, der søges Ordmærket »ENZO FUSCO« —
 relse: alle tjenesteydelser i klasse 36. registreret: ansøgning nr. 726735 for varer
 i klasse 3, 9, 18, 24 og 25
 (varer, for hvilke stil- og mode-
 skabere sædvanligvis anmelder
 Appelkammerets afgørelse: Klagen afvises. et varemærke).
 Indehaver af det i indsigel- Antonio Fusco International
 Søgsmålsgrunde: Urigtig anvendelse af artikel 8, sessagen påberåbte vare- S.A., Luxembourg.
 stk. 1, litra b), i forordning (EF) mærke eller tegn:
 nr. 40/94 (risiko for forveks-
 ling).
 Det i indsigelsessagen påbe- EF-ordmærket »ANTONIO FUS-
 råbte varemærke eller tegn: CO« (ansøgning nr. 654059) for
 varer, der i det væsentlige er
 identiske med de varer, som
 sagsøgeren har ansøgt om.
 Sag anlagt den 27. maj 2003 af Vincenzo Fusco mod
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Vare-
 mærker og Design) Indsigelsesafdelingens afgø- Indsigelsen blev taget til følge
 relse: og registreringen afslået.
 (Sag T-185/03)
 (2003/C 184/99)
 Appelkammerets afgørelse: Klagen blev afvist.
 (Processprog: italiensk)
 Søgsmålsgrunde: Urigtig anvendelse af artikel 8,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der stk. 1, litra b), i forordning (EF)
 den 25. maj 2003 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering nr. 40/94 (risiko for forveks-
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Vincenzo Fusco ling).
 ved avvocato Barbara Saguatti.
 Den anden part i sagen for appelkammeret var Antonio Fusco
 International S.A.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sag anlagt den 27. maj 2003 af Joëlle Hivonnet mod Rådet
 for Den Europæiske Union
 — Principalt, at de anfægtede afgørelser fra Appelkammeret (Sag T-188/03)
 annulleres, for så vidt de fastslår, at der er risiko for
 forveksling mellem varemærkerne Antonio Fusco og (2003/C 184/100)
 Enzo Fusco.
 (Processprog: fransk)
 — Subsidiært, såfremt Retten træffer den afgørelse, at der er
 risiko for forveksling mellem varemærkerne Antonio
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Fusco og Enzo Fusco, fastlægges afgørelsens territoriale
 den 27. maj 2003 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 anvendelsesområde præcist.
 Union af Joëlle Hivonnet, New York (De Forenede Stater), ved
 — Principalt, at det fastslås, at selv om det drejer sig om en avocats Georges Vandersanden og Me Laure Levi.
 indsigelse, der er støttet på et ældre varemærke, er over- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 gangsproceduren ikke udelukket, bortset fra det område,
 hvor risikoen for forveksling i givet fald er udtrykkkelig — Ansættelsesmyndighedens afgørelse af 23. juli 2002 om
 anerkendt. afvisning af sagsøgerens ansøgning om udbetaling af
 uddannelsestillæg til dennes datter Eponine for skoleårene
 — Indsigeren/sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostning- 1999-2000 og 2000-2001 og om kun undtagelsesvist at
 er, subsidiært bestemmes i betragtning af de behandlede udbetale uddannelsestillæg for skoleåret 2001-2002 i
 spørgsmåls komplicerede og vanskelige karakter, at sagens henhold til princippet om kontinuitet i uddannelsen
 omkostninger ophæves. annulleres.


text:
30.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 30/7
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 23. november 2016 — Nelsons GmbH mod Ayonnax Nutripharm GmbH og Bachblütentreff Ltd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)
 (Sag C-177/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - forbrugeroplysning og -beskyttelse - forordning (EF) nr. 1924/2006 - ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer - overgangsforanstaltninger - artikel 28, stk. 2 - produkter, som er forsynet med varemærker eller handelsbetegnelser, der fandtes inden den 1. januar 2005 - »Bach blomster«-produkter - EU-varemærket RESCUE - produkter markedsført som lægemidler inden den 1. januar 2005 og som fødevarer efter denne dato))
 (2017/C 030/06)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Nelsons GmbH
 Sagsøgte: Ayonnax Nutripharm GmbH og Bachblütentreff Ltd
 Konklusion
 Artikel 28, stk. 2, første punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1924/2006 af 20. december 2006 om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 107/2008 af 15. januar 2008, skal fortolkes således, at denne bestemmelse finder anvendelse i en situation, hvor en fødevare, som er forsynet med et varemærke eller en handelsbetegnelse, blev markedsført som lægemiddel inden den 1. januar 2005 og efter dette tidspunkt som fødevare, selv om den stadig har samme indholdsmæssige egenskaber og er forsynet med samme varemærke eller samme handelsbetegnelse.
 (1) EUT C 213 af 29.6.2015


text:
21.12.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 377/13
 Rettens dom af 12. november 2013 — Wünsche Handelsgesellschaft International mod Kommissionen
 (Sag T-147/12) (1)
 (Toldunion - indførsel af svampekonserves med oprindelse i Kina - afgørelse, hvori det fastslås, at der ikke foreligger nogen begrundelse for fritagelsen for importafgifter - artikel 220, stk. 2, litra b), og artikel 239 i forordning (EØF) nr. 2913/92 - påviselig fejl fra toldmyndighedernes side - åbenbar forsømmelighed fra importørens side - berettiget forventning - proportionalitet - god forvaltning - ligebehandling)
 2013/C 377/30
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG (Hamburg, Tyskland) (ved advokaterne K. Landry og G. Schwendinger)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved L. Keppenne og B.-R. Killmann, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse K(2011) 6393 endelig af 16. september 2011, hvori det blev fastslået, at det i et konkret tilfælde var uberettiget at indrømme en fritagelse for importafgifter.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 165 af 9.6.2012.


text:
12.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 8/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank te 's-Gravenhage, Roermond (Nederlandene) den 31. oktober 2007 — Fatma Pehlivan mod Staatssecretaris van Justitie
 (Sag C-484/07)
 (2008/C 8/14)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank te 's-Gravenhage, Roermond
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Fatma Pehlivan
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Justitie
 Præjudicielle spørgsmål
 1a.
 Skal artikel 7, stk. 1, første led, i associeringsafgørelse nr. 1/80 fortolkes således, at bestemmelsen finder anvendelse, allerede når et familiemedlem faktisk i tre år har boet sammen med en tyrkisk arbejdstager, uden at de kompetente nationale myndigheder har anfægtet familiemedlemmets opholdsret i løbet af disse tre år?
 1b.
 Er artikel 7, stk. 1, første led, i associeringsafgørelse nr. 1/80 til hinder for, at en medlemsstat i løbet af disse tre år kan beslutte, at et familiemedlem, der har fået adgang til det nationale område, hvis vedkommende indgår ægteskab, ikke længere kan aflede rettigheder af denne bestemmelse, selv om vedkommende fortsat bor hos den tyrkiske arbejdstager?
 2.
 Er artikel 7, stk. 1, første led, eller nogen anden fællesskabsretlig bestemmelse og/eller noget fællesskabsretligt princip til hinder for, at de kompetente nationale myndigheder efter udløbet af den treårige periode med tilbagevirkende kraft anfægter den berørte udlændings opholdsret på grundlag af nationale retsforskrifter angående spørgsmålet, om der er tale om et familiemedlem og/eller lovlig bopæl i tre år?
 3a.
 Er det af relevans for besvarelsen af ovennævnte spørgsmål, om udlændingen bevidst eller ubevidst har tilbageholdt oplysninger, der i henhold til national ret er relevante for opholdsretten? Hvilken relevans har dette i bekræftende fald?
 3b.
 Har det nogen betydning, om disse oplysninger er kommet til myndighedernes kendskab i løbet af nævnte treårsperiode eller først efter udløbet af denne? Herved skal det tages i betragtning, at de kompetente nationale myndigheder, da de var blevet bekendt med oplysningerne, eventuelt måtte undersøge disse oplysninger (nærmere), før de kunne træffe afgørelse. Hvilken betydning har dette i bekræftende fald?


text:
18.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 167/2
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 20. maj 2009 — Philippe Guigard mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-214/08 P) (1)
 (Appel - erstatningssøgsmål - betingelser for Fællesskabets ansvar i og uden for kontraktforhold - artikel 313, stk. 2, litra k), artikel 314 og artikel 317, litra a), i den fjerde Lomé-konvention, som ændret ved aftalen undertegnet på Mauritius)
 2009/C 167/02
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Philippe Guigard (ved avocats S. Rodrigues og C. Bernard-Glanz)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Bordes og F. Dintilhac, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt den 11. marts 2008 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-301/05, Guigard mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen under en sag med påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren hævdede at have lidt som følge af Kommissionens adfærd i forbindelse med den manglende forlængelse af sagsøgerens ansættelseskontrakt, der var blevet indgået inden for rammerne af det tekniske samarbejde mellem Fællesskabet og Republikken Niger, der er finansieret af Den Europæiske Udviklingsfond — betingelser for Fællesskabets ansvar i og uden for kontraktforhold — tilsidesættelse af artikel 313, stk. 2, litra k), og artikel 314 i den fjerde Lomé-konvention (EFT 1991 L 229, s. 1), som ændret ved aftalen undertegnet på Mauritius (EFT 1998 L 156, s. 3) — tilsidesættelse af begrundelsespligten og retten til forsvar
 Konklusion
 1)
 Dommen afsagt den 11. marts 2008 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i sag T-301/05, Philippe Guigard mod Kommissionen, ophæves i det omfang Retten antog det af Philippe Guigard anlagte søgsmål til realitetsbehandling.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes i sag T-301/05.
 3)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse om den af Philippe Guigard iværksatte appel.
 4)
 Philippe Guigard betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger i forbindelse med sagen for De Europæiske Fællesskabers Domstol og for De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans.
 (1) EUT C 223 af 30.8.2008.


text:
14.7.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 200/17
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 15. maj 2001
 af 10. maj 2001
 i sag C-34/99, Commissioners of Customs & Excise mod
 Primback Ltd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 i sag C-285/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 House of Lords) (1)
 skaber mod Den Franske Republik (1)
 (»Traktatbrud — manglende gennemførelse af direktiv (»Merværdiafgift — sjette direktiv 77/388/EØF — beskat-
 89/48/EØF inden for den fastsatte frist — anerkendelse ningsgrundlag — en detailhandlers salg af varer på kredit
 af eksamensbeviser, der giver adgang til erhvervet som — kredit uden omkostninger for køberen og givet af en anden
 psykolog«) person end sælgeren — finansieringsselskabets betaling til
 sælgeren af et lavere beløb end prisen for varen«)
 (2001/C 200/29)
 (2001/C 200/30)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: engelsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættekse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-285/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 ber (befuldmægtiget: B. Mongin) mod Den Franske Republik
 (befuldmægtigede: J.-F. Dobelle og C. Bergeot-Nunes), angåen-
 de en påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik har
 tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til Rådets I sag C-34/99, angående en anmodning, som House of Lords
 direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en (Det Forenede Kongerige) i medfør af EF-traktatens artikel 177
 generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i den for
 for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af nævnte ret verserende sag, Commissioners of Customs &
 mindst tre års varighed (EFT 1989 L 19, s. 16), idet den ikke Excise mod Primback Ltd, at opnå en præjudiciel afgørelse
 har vedtaget særlige regler om anerkendelse af eksamensbevi- vedrørende fortolkningen af artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a),
 ser, der giver adgang til erhvervet som psykolog, med henblik i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om
 på at gennemføre direktivet for så vidt angår dette erhverv, nar harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsæt-
 Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsforman- ningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet
 den, A. La Pergola, og dommerne D.A.O. Edward (refererende beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1), har Domstolen, sammen-
 dommer) og C.W.A. Timmermans; generaladvokat: D. Ruiz- sat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformænde-
 Jarabo Colomer; justitssekretær: R. Grass, den 10. maj 2001 ne C. Gulmann, A. La Pergola og V. Skouris samt dommerne
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet, L. Sevón, R. Schintgen (refere-
 rende dommer) og N. Colneric; generaladvokat: S. Alber;
 justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von Holstein,
 1) Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den 15. maj 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 den i henhold til Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december
 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig
 anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende Artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), i Rådets sjette direktiv
 videregående uddannelser af mindst tre års varighed, idet 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstater-
 den ikke har vedtaget særlige regler om anerkendelse af nes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgifts-
 eksamensbeviser, der giver adgang til erhvervet som psykolog, system: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at når der
 med henblik på at gennemføre direktivet for så vidt angår dette sker en levering af goder mod vederlag, er beskatningsgrundlaget for
 erhverv. beregning af momsen på salg af varer det samlede beløb, som
 køberen skal betale, når transaktionen er karakteriseret ved følgende
 2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger. omstændigheder:
 — en detailhandler sælger varer mod betaling af den anførte pris,
 (1) EFT C 259 af 9.9.2000.
 som han fakturerer køberen, og som ikke varierer efter, om
 denne betaler kontant eller på kredit;
 — købet finansieres på købers anmodning ved en rentefri kredit,
 som ydes af et finansieringsselskab, der ikke er sælgeren;
 ---pagebreak--- C 200/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.7.2001
 — finansieringsselskabet påtager sig over for køberen for hans 1) Appellen forkastes.
 regning at betale sælgeren den oplyste salgspris, som også
 faktureres af denne; 2) International Express Carriers Conference (IECC) betaler sagens
 omkostninger.
 — som led i aftaler indgået med sælgeren, som køberen imidlertid
 ikke har kendskab til, betaler finansieringsselskabet i virkelighe- (1) EFT C 48 af 20.2.1999.
 den sælgeren et lavere beløb end den pris, der oplyses og
 faktureres, og
 — køberen tilbagebetaler finansieringsselskabet et beløb svarende
 til den oplyste og fakturerede pris.
 (1) EFT C 100 af 10.4.1999. DOMSTOLENS DOM
 af 17. maj 2001
 i sag C-450/98 P, International Express Carriers Conferen-
 ce (IECC) mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber m.fl. (1)
 (»Appel — afvisning af klager — misbrug af dominerende
 DOMSTOLENS DOM stilling — besørgelse af post — remail«)
 af 17. maj 2001 (2001/C 200/32)
 i sag C-449/98 P, International Express Carriers Conferen- (Processprog: engelsk)
 ce (IECC) mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber m.fl. (1)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (»Appel — afvisning af klager — konkurrence — besørgelse gjort i Samling af Afgørelser)
 af post — remail«)
 I sag C-450/98 P, International Express Carriers Conference
 (IECC), Genève (Schweiz), ved avocats E. Morgan de Rivery,
 (2001/C 200/31)
 J. Derenne og M. Cunningham, angående appel af dom afsagt
 den 16. september 1998 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans (Tredje Udvidede Afdeling) i de forenede sager
 (Processprog: engelsk) T-133/95 og T-204/95, IECC mod Kommissionen (Sml. II,
 s. 3645), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af denne
 dom, for så vidt den vedrører sag T-204/95 og for så vidt
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- angår præmis 78-83 i sag T-133/95 — de andre parter i
 gjort i Samling af Afgørelser) appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtigede: K. Wiedner, bistået af N. Forwood), Deut-
 sche Post AG ved Rechtsanwalt D. Schroeder), Det Forenede
 I sag C-449/98 P, International Express Carriers Conference Kongerige Storbritannien og Nordirland, The Post Office og
 (IECC), Genève (Schweiz), ved avocats E. Morgan de Rivery, La Poste — har Domstolen, sammensat af præsidenten,
 J. Derenne og M. Cunningham, angående appel af dom afsagt G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene A. La Pergola og
 den 16. september 1998 af De Europæiske Fællesskabers Ret i M. Wathelet samt dommerne J.-P. Puissochet, P. Jann, L. Sevón,
 Første Instans (Tredje Udvidede Afdeling) i sag T-110/95, IECC N. Colneric, S. von Bahr og C.W.A. Timmermans (refererende
 mod Kommissionen (Sml. II, s. 3605), hvori der er nedlagt dommer); generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justits-
 påstand om ophævelse af denne dom — de andre parter i sekretær: assisterende justitssekretær H. von Holstein, den
 appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællessbaker 17. maj 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (befuldmægtigede: K. Wiedner, bistået af N. Forwood), La Poste
 ved avocat H. Lehman, Det Forenede Kongerige Storbritannien 1) Appellen forkastes.
 og Nordirland og The Post Office — har Domstolen, sammen-
 sat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformænde- 2) International Express Carriers Conference (IECC) betaler sagens
 ne A. La Pergola or M. Wathelet samt dommerne J.-P. Puisso- omkostninger.
 chet, P. Jann, L. Sevón, N. Colneric, S. von Bahr og C.W.A. Tim-
 mermans (refererende dommer); generaladvokat: D. Ruiz- (1) EFT C 48 af 20.2.1999.
 Jarabo Colomer; justitssekretær: kontorchef D. Louterman-
 Hubeau, den 17. maj 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således:


text:
20.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 81/13
 DOMSTOLENS KENDELSE
 af 23. oktober 2013
 i sag E-2/13
 Bentzen Transport AS mod EFTA-Tilsynsmyndigheden
 (Beslutning om ikke at anlægge en sag i anledning af en EØS-stats angivelige tilsidesættelse af sine forpligtelser med hensyn til indkøb — akter, der kan være genstand for søgsmål — formaliteten)
 2014/C 81/13
 I sag E-2/13, Bentzen Transport AS mod EFTA-Tilsynsmyndigheden anlagt i henhold til artikel 36, stk. 2, i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol, angående påstand om annullation af EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 507/12/KOL af 19. december 2012 i sag nr. 71620 om henlæggelse af en sag mod Norge, der blev indledt som følge af en klage over denne stat vedrørende offentlige indkøb, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher (refererende dommer), og dommerne Per Christiansen og Páll Hreinsson, den 23. oktober 2013 afsagt følgende kendelse:
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.


text:
3.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 364/50
 Personalerettens kendelse (Tredje Afdeling) af 20. juli 2016 — Hoeve mod Kommissionen
 (Sag F-46/14) (1)
 ((Personalesag - tjenestemænd - pensioner - artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten - pensionsrettigheder optjent inden tiltrædelsen af tjenesten ved Unionen i henhold til en national pensionsordning - overførsel til Unionens pensionsordning - forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår - formalitetsindsigelse - begrebet akt, der indeholder et klagepunkt - artikel 83 i procesreglementet))
 (2016/C 364/64)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Roelof-Jan Wino Hoeve (Bruxelles, Belgien) (første ved advokaterne D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas og J.-N. Louis, og derefter ved advokat J.-N. Louis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved J. Currall og G. Gattinara, som beuldmægtigede, derefter ved G Gattinara, som befuldmægtiget, og endelig ved G. Gattinara og F. Simonetti, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om overførsel af sagsøgerens pensionsrettigheder til Unionens pensionsordning i henhold til de nye gennemførelsesbestemmelser til artikel 11 og artikel 12 i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Roelof-Jan Wino Hoeve bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 212 af 7.7.2014, s. 47.


text:
30.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/10
 DOMSTOLENS DOM
 (plenum)
 af 30. marts 2004
 i sag C-147/02, Michelle K. Alabaster mod Woolwich plc, Secretary of State for Social Security (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (1)
 (Socialpolitik - mandlige og kvindelige arbejdstagere - lige løn - løn under barselsorlov - beregning af lønnens størrelse - hensyntagen til en lønforhøjelse)
 (2004/C 106/15)
 Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentliggjort i Samling af Afgørelser
 I sag C-147/02, angående en anmodning, som Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Det Forenede Kongerige), i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Michelle K. Alabaster mod Woolwich plc, Secretary of State for Social Security, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 119 (EF-traktatens artikel 117-120 er erstattet af artikel 136 EF-143 EF) og dom af 13. februar 1996, Gillespie m.fl. (sag C-342/93, Sml. I, s. 475), har Domstolen (plenum), sammensat af præsidenten, V. Skouris, afdelingsformændene P. Jann, C.W.A. Timmermans, C. Gulmann, J.N. Cunha Rodrigues og A. Rosas, samt dommerne A. La Pergola, J.-P. Puissochet, R. Schintgen (refererende dommer), F. Macken og N. Colneric; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den 30. marts 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 EF-traktatens artikel 119 (EF-traktatens artikel 117-120 er erstattet af artikel 136 EF – 143 EF) skal fortolkes således, at den kræver, at enhver lønforhøjelse, som er givet mellem begyndelsen af den periode, referencelønnen omfatter, og slutningen af barselsorloven, skal indgå som et af de lønelementer, der skal medtages ved beregningen af størrelsen af ydelsen under barselsorloven, forudsat at den ydelse, som den kvindelige arbejdstager modtager under sin barselsorlov, i det mindste delvis, fastsættes på grundlag af den løn, hun modtog inden barselsorlovens begyndelse. Et sådant krav er ikke kun begrænset til de tilfælde, hvor lønforhøjelsen er tilbagedateret til den nævnte periode.
 2)
 Da der ikke findes nogen fællesskabsbestemmelser på området, tilkommer det de kompetente nationale myndigheder at fastsætte bestemmelser, hvorefter enhver lønforhøjelse, som er givet før eller efter barselsorloven, skal indgå som et af de lønelementer, der skal medtages ved beregningen af størrelsen af ydelsen under barselsorloven, idet myndighederne herved skal overholde alle fællesskabsbestemmelser og især Rådets direktiv 92/85/EØF af 19. oktober 1992 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere som er gravide, som lige har født, eller som ammer (tiende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF).
 (1) EFT C 144 af 15.6.2002


text:
11.5.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/33
 Sag anlagt den 4. marts 2015 — RFA International mod Kommissionen
 (Sag T-113/15)
 (2015/C 155/39)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: RFA International, LP (Calgary, Canada) (ved advokaterne B. Evtimov og M. Krestiyanova)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens gennemførelsesafgørelser C(2014) 9805 final, C(2014) 9806 final, C(2014) 9807 final, C(2014) 9808 final, C(2014) 9811 final, C(2014) 9812 final og C(2014) 9816 final af 18. december 2014 vedrørende ansøgninger om tilbagebetaling af antidumpingtold betalt på import af ferrosilicium med oprindelse i Rusland annulleres helt eller delvist.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har anført tre anbringender til støtte for søgsmålet.
 1.
 Første anbringende om at Kommissionen har begået en retlig fejl som følge af en tilsidesættelse af og/eller en fejlagtig fortolkning af antidumpinggrundforordningens (1) artikel 2, stk. 9, og/eller et åbenbart fejlagtigt skøn, idet den fandt, at det var irrelevant i forhold til antidumpinggrundforordningens artikel 2, stk. 9 — også i forbindelse med retlig prøvelse — om der forelå en enkelt økonomisk enhed. Sagsøgeren har også anfægtet følgeslutningen om, at der burde foretages fuldt fradrag for omkostninger og fortjeneste for alle indberettede salg, inklusive eksportrelaterede omkostninger og en rimelig fortjeneste, fra den beregnede eksportpris.
 2.
 Andet anbringende om en tilsidesættelse af antidumpinggrundforordningens (2) artikel 11, stk. 10, og et åbenbart fejlskøn ved Kommissionens fradrag af antidumpingtolden fra den beregnede eksportpris. I henhold til sagsøgeren burde Kommissionen, selv hvis Kommissionens fremgangsmåde blev anvendt, have fundet, at betingelserne i artikel 11, stk. 10, var opfyldte i det mindste for en del af de beløb, der blev ansøgt om. Med det andet anbringende gøres også gældende, at antidumpinggrundforordningens artikel 11, stk. 9, er blevet tilsidesat som følge af Kommissionens fremgangsmåde ved bedømmelsen af, om tolden korrekt afspejles i gensalgsprisen, hvilket afviger fra den fremgangsmåde, der blev anvendt ved den sidste undersøgelse, som førte til tolden.
 3.
 Tredje anbringende om en tilsidesættelse af antidumpinggrundforordningens (3) artikel 11, stk. 9, og artikel 18.3.1 i WTO’s antidumpingaftale, som fandt sted, da Kommissionen anvendte en ny fremgangsmåde ved fastlæggelsen af beregnede normale værdier, og ikke kunne begrunde denne fremgangsmåde med nogen relevant ændring i omstændighederne.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.11.2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 343 af 22.12.2009).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.11.2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 343 af 22.12.2009)
 (3) Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.11.2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 343 af 22.12.2009)


text:
12.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 220/29
 Appel iværksat den 16. juli 2009 af KME Germany AG, tidligere KM Europa Metal AG, KME France SAS, tidligere Tréfimétaux SA, og KME Italy SpA, tidligere Europa Metalli SpA, til prøvelse af dom afsagt den 6. maj 2009 af Retten i Første Instans (Ottende Afdeling) i sag T-127/04, KME Germany AG, tidligere KM Europa Metal AG, KME France SAS, tidligere Tréfimétaux SA, og KME Italy SpA, tidligere Europa Metalli SpA, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-272/09 P)
 2009/C 220/55
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellanter: KME Germany AG, tidligere KM Europa Metal AG, KME France SAS, tidligere Tréfimétaux SA, og KME Italy SpA, tidligere Europa Metalli SpA (ved avvocati M. Siragusa, G. Rizza, M. Piergiovanni, avocat A. Winckler og Rechtsanwalt T. Graf)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande
 —
 Dommen ophæves.
 —
 Beslutningen annulleres delvist i det omfang, det er muligt på baggrund af de faktiske omstændigheder ved Domstolen, og KME’s bøde nedsættes.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger både for Domstolen og for Retten i Første Instans.
 Eller subsidiært, hvis sagen ikke er moden til påkendelse,
 —
 dommen ophæves (herunder med hensyn til Retten i Første Instans’ afgørelse om, at KME betaler sagens omkostninger), og sagen hjemvises til Retten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Med det første anbringende kritiserer appellanterne Retten i Første Instans for at konkludere, at Kommissionen fremlagde tilstrækkelig dokumentation for, at præcisionsoprullet kobberrør-aftalerne havde en indvirkning på det pågældende marked, og at udgangsbeløbet på KME’s bøde derfor tog en sådan omstændighed i betragtning. Ved sin argumentation på dette punkt og ved beslutningen om at forkaste det første anbringende i KME’s stævning har Retten overtrådt fællesskabsretten og har givet en ulogisk og utilstrækkelig begrundelse. Endvidere fordrejede Retten åbenbart de kendsgerninger og de beviser, der blev fremlagt for den, ved at opretholde Kommissionens konstatering af, at det økonomiske bevis, der blev fremlagt af KME, ikke viste, at overtrædelsen i sin helhed ikke havde en indvirkning på markedet.
 Med det andet anbringende kritiserer appellanterne Retten for at have godkendt Kommissionens henvisning — for at fastsætte størrelsen af det marked, der blev påvirket af overtrædelsen, med det formål at fastslå grovhedselementet i fastsættelsen af bødens størrelse, der er pålagt KME — til en markedsværdi, som fejlagtigt inkluderede indtægterne fra salg, der blev gennemført på et fra det »kartelramte« marked adskilt øvre marked, på trods af den omstændighed at karteldeltagerne ikke var vertikalt integrerede på det øvre marked. Ved en sådan argumentation og ved beslutningen om at afvise det andet anbringende i KME’s stævning overtrådte Retten fællesskabsretten og gav en utilstrækkelig begrundelse.
 Med det tredje anbringende kritiserer appellanterne Retten for at have afvist det tredje anbringende i stævningen, i henhold til hvilket Kommissionen anvendte 1998-retningslinjerne for bødeberegningen urigtigt og tilsidesatte principperne om proportionalitet og ligebehandling ved at forhøje udgangsbeløbet for KME’s bøde med den maksimale procentsats på grund af varigheden. Ifølge appellanterne overtrådte Retten fællesskabsretten og gav en uklar, ulogisk og utilstrækkelig begrundelse ved at stadfæste den pågældende del af beslutningen.
 Med det fjerde anbringende hævder appellanterne, at Retten i Første Instans tilsidesatte fællesskabsretten ved at afvise det fjerde led af det fjerde anbringende i stævningen og ved at stadfæste den pågældende del af beslutningen, i hvilken Kommissionen — i strid med 1998-retningslinjerne for bødeberegningen så vel som med principperne om billighed og ligebehandling — nægtede KME en nedsættelse af bøden for samarbejde uden for samarbejdsmeddelelsen af 1996.
 Med det femte og sidste anbringende hævder appellanterne, at Retten tilsidesatte fællesskabsretten og appellanternes grundlæggende ret til fuld og effektiv domstolsprøvelse ved ikke grundigt og nøje at undersøge KME’s argumenter og ved at vise et tendentiøst hensyn til Kommissionens skønsbeføjelse.


text:
21.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 277/16
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 15. juni 2017 — Saale Kareda mod Stefan Benkö (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig)
 (Sag C-249/16) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - retternes kompetence på det civil- og handelsretlige område - forordning (EU) nr. 1215/2012 - artikel 7, nr. 1 - begreberne »sager om kontraktforhold« og »tjenesteydelseskontrakt« - regressøgsmål mellem solidarisk hæftende meddebitorer i en kreditaftale - fastlæggelsen af opfyldelsesstedet for kreditaftalen))
 (2017/C 277/21)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberster Gerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Saale Kareda
 Sagsøgt: Stefan Benkö
 Konklusion
 1)
 Artikel 7, nr. 1), i Rådets forordning (EF) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at regressøgsmål mellem solidarisk hæftende meddebitorer i en kreditaftale er omfattet af de i denne bestemmelse omhandlede »sager om kontraktforhold«.
 2)
 Artikel 7, nr. 1), litra b), andet led, i forordning nr. 1215/2012 skal fortolkes således, at en kreditaftale som den i hovedsagen omhandlede, der er indgået mellem et kreditinstitut og to solidariske debitorer, skal kvalificeres som en »kontrakt om levering af tjenesteydelser« i henhold til denne bestemmelse.
 3)
 Artikel 7, nr. 1), litra b), andet led, i forordning nr. 1215/2012 skal fortolkes således, at såfremt et kreditinstitut har accepteret at yde to solidariske debitorer et lån, er »det sted i en medlemsstat, hvor varerne i henhold til aftalen er blevet leveret eller skulle have været leveret« som omhandlet i denne bestemmelse, medmindre andet er aftalt, dette instituts hjemsted, herunder med henblik på at fastlægge den stedlige kompetence for den ret, som skal påkende regressøgsmålet mellem disse to medskyldnere.
 (1) EUT C 305 af 22.8.2016.


text:
28.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 25/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Gerechtshof te Amsterdam (Nederlandene) den 10. oktober 2011 — UPC Nederland BV mod Gemeente Hilversum
 (Sag C-518/11)
 (2012/C 25/45)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Gerechtshof te Amsterdam
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: UPC Nederland BV
 Sagsøgt: Gemeente Hilversum
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Omfatter det materielle anvendelsesområde for de nye lovgivningsmæssige rammer forsyning med frit modtagelige radio- og tv-pakker via kabel, for hvilken tjenesteydelse der betales transmissionsomkostninger og et beløb med hensyn til (inkluderet) betaling til radio- og tv-stationer og kollektive rettighedsorganisationer i forbindelse med offentliggørelsen af deres beskyttede værker?
 2)
 A.
 Har kommunen, i betragtning af liberaliseringen af telekommunikationssektoren og målsætningen for de nye lovgivningsmæssige rammer, der indeholder strenge procedurer for koordination og høring, før en national tilsynsmyndighed er (ene)kompetent til at intervenere på slutbrugerstadiet med en foranstaltning som en priskontrol, stadig kompetence til (til opgave) at varetage sine indbyggeres offentlige interesser ved at intervenere på slutbrugerstadiet med et tarifbegrænsende vilkår?
 B.
 Hvis nej, er de nye lovgivningsmæssige rammer da til hinder for, at kommunen anvender et tarifbegrænsende vilkår, der blev aftalt i forbindelse med salget af dets kabelnetforetagende?
 3)
 Såfremt spørgsmål 2 A. og B. besvares benægtende, opstår følgende spørgsmål:
 Er en myndighed som kommunen i en situation som den foreliggende (også) bundet af EU-rettens loyalitetsprincip, såfremt den ved indgåelsen af et tarifbegrænsende vilkår og dets senere anvendelse ikke handler til gennemførelse af en offentlig opgave men inden for rammerne af en privatretlig beføjelse (se også spørgsmål 6 A.)?
 4)
 For så vidt som de nye lovgivningsmæssige rammer finder anvendelse, og kommunen er bundet af loyalitetsprincippet:
 A.
 Er loyalitetsprincippet sammen med (målsætningen for) de nye lovgivningsmæssige rammer, der indeholder strenge procedurer for koordination og høring, før en national tilsynsmyndighed må intervenere på slutbrugerstadiet med en foranstaltning som en priskontrol, til hinder for, at kommunen anvender et tarifbegrænsende vilkår?
 B.
 Hvis nej, lyder besvarelsen af spørgsmål 6 A. anderledes for så vidt angår perioden efter, at Kommissionen i sit letter of serious doubt havde givet udtryk for alvorlig tvivl med hensyn til, om den af den nederlandske tilsynsmyndighed Onafhankelijke Post & Telecom Autoriteit (herefter »OPTA«) foreslåede priskontrol kan forenes med de nye lovgivningsmæssige rammer som omhandlet i rammedirektivets artikel 8, og OPTA derpå afstod fra at træffe denne foranstaltning?
 5)
 A.
 Er artikel 101 TEUF en ordre public-regel, der medfører, at en ret i embeds medfør skal anvende denne bestemmelse uden for tvisten i den forstand, der forudsættes i artikel 24 og 25 i Wetboek van Burgerlijke Rechtsvordering (lovbog om borgerlige retskrav, herefter »Rv«)?
 B.
 Hvis ja, ved hvilke af de faktiske omstændigheder, der fremkommer under sagens behandling, skal retten i embeds medfør undersøge, om artikel 101 TEUF skal finde anvendelse? Er retten også forpligtet hertil, såfremt denne undersøgelse (muligt) fører til inddragelse af udfyldende faktiske omstændigheder som omhandlet i Rv’s artikel 149, efter at parterne har haft lejlighed til at ytre sig herom?
 6)
 Såfremt artikel 101 TEUF skal anvendes uden for tvisten mellem sagens parter og på baggrund af (målsætningen med) de nye lovgivningsmæssige rammer, OPTA’s og Europa-Kommissionens anvendelse heraf og afstemningen af begreber fra de nye lovgivningsmæssige rammer — såsom stærk markedsposition og afgrænsning af de relevante markeder — med de tilsvarende begreber i den europæiske konkurrenceret, giver de faktiske omstændigheder, der foreligger i denne sag, anledning til følgende spørgsmål:
 A.
 Skal kommunen ved salget af sin kabelnetbedrift og det i denne sammenhæng aftalte tarifbegrænsende vilkår betragtes som en virksomhed i den betydning, der forudsættes i artikel 101 TEUF (se også spørgsmål 3)?
 B.
 Skal det tarifbegrænsende vilkår betragtes som en alvorlig begrænsning som omhandlet i artikel 101, stk. 1, litra a), TEUF og som nærmere beskrevet i Kommissionens meddelelse om aftaler af ringe betydning, der ikke indebærer en mærkbar begrænsning af konkurrencen (bagatelaftaler, 2001/C 368/07, punkt 11)? Hvis ja, er der allerede tale om en mærkbar begrænsning af konkurrencen, jf., artikel 101, stk. 1, TEUF? Hvis nej, påvirkes besvarelsen af de i spørgsmål 6 D. (nedenfor) nævnte omstændigheder?
 C.
 Hvis det tarifbegrænsende vilkår ikke er nogen alvorlig begrænsning, har det da en konkurrencebegrænsende virkning (allerede) fordi:
 —
 Den nederlandske konkurrencemyndighed (Nederlandse Mededingingsautoriteit) har udtalt, at UPC ikke har misbrugt sin magtposition ved de (højere) tariffer, dette selskab anvender for levering af sådanne tjenesteydelser som forsyning af det samme marked med basispakken via kabel?
 —
 Kommissionen i sit letter of serious doubt har givet udtryk for alvorlig tvivl med hensyn til, om intervention (på forhånd, ved hjælp af en priskontrol) på slutbrugerstadiet for tjenesteydelser såsom UPC’s forsyning med basispakken via kabel kan forenes med de formål, der er anført i rammedirektivets artikel 8? Har det nogen betydning for besvarelsen, at OPTA som følge af brevet om serious doubt afstod fra priskontrollen?
 D.
 Kan aftalen og det heri indeholdte tarifbegrænsende vilkår mærkbart begrænse konkurrencen i den betydning, der forudsættes i artikel 101, stk. 1, TEUF, (også) henset til at:
 —
 UPC i henhold til de nye lovgivningsmæssige rammer betragtes som en virksomhed med en stærk markedsposition (bagatelmeddelelsen, punkt 7)
 —
 så godt som alle de nederlandske kommuner, som i halvfemserne solgte deres kabelnet til private som UPC, i salgsaftalerne har forbeholdt sig visse beføjelser med hensyn til tariferingen af basispakken (bagatelmeddelelsen, punkt 8)?
 E.
 Må aftalen med dens tarifbegrænsende vilkår antages at (kunne) have en mærkbar påvirkning af handelen mellem medlemsstater, jf. artikel 101, stk. 1, TEUF, som nærmere beskrevet i retningslinjerne vedrørende begrebet »påvirkning af handelen« i traktatens artikel 81 og 82 (EUT 2004 C 101, s. 81), henset til at:
 —
 UPC i henhold til de nye lovgivningsmæssige rammer må betragtes som en virksomhed med en stærk markedsposition
 —
 OPTA har fulgt den europæiske høringsprocedure for at gennemføre en priskontrol med sådanne tjenesteydelser, som leveres af en kabeludbyder med en stærk markedsposition som UPC i form af basispakken, idet denne procedure i henhold til de nye lovgivningsmæssige rammer må følges, da en påtænkt foranstaltning kan have indflydelse på handelen mellem medlemsstater
 —
 aftalen i sin tid havde en værdi på 51 millioner NLG (godt 23 millioner EUR)
 —
 så godt som alle nederlandske kommuner, der i halvfemserne solgte deres kabelnet til kabelnetudbydere som UPC, i salgsaftalerne har taget forbehold med hensyn til tariferingen af basispakken?
 7)
 Har en ret i henhold til artikel 101, stk. 3, TEUF beføjelse til at erklære et forbud i henhold til artikel 101, stk. 1, TEUF for uanvendeligt på baggrund af de nye lovgivningsmæssige rammer og Kommissionens alvorlige tvivl i dens letter of serious doubt med hensyn til, om en intervention (på forhånd) i tariferingen på slutbrugerstadiet kan forenes med konkurrenceretten? Har det for besvarelsen heraf nogen betydning, at OPTA foranlediget af Kommissionens letter of serious doubt afstod fra den påtænkte priskontrol?
 8)
 Giver den europæiske nullitetssanktion i artikel 101, stk. 2, TEUF mulighed for relativisering af dens tidsmæssige virkning set i lyset af forholdene på det tidspunkt, da aftalen blev truffet (starten af liberaliseringsperioden inden for telekommunikationssektoren) og den senere udvikling inden for telekommunikationssektoren, herunder de nye lovgivningsmæssige rammers ikrafttrædelse og Kommissionen heraf følgende alvorlige betænkeligheder med hensyn til fastsættelse af en priskontrol?


text:
27.1.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 28/9
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling) (Femte Afdeling)
 af 16. november 2000
 af 16. november 2000
 i sag C-248/98 P, NV Koninklijke KNP BT mod Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber (1) i sag C-279/98 P, Cascades SA mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1)
 (»Appel — konkurrence — EF-traktatens artikel 85, stk. 1
 (nu artikel 81, stk. 1, EF) — bøde — begrundelse — fuld (»Appel — konkurrence — EF-traktatens artikel 85, stk. 1
 prøvelsesret«) (nu artikel 81, stk. 1, EF) — ansvar for den retsstridige
 adfærd — bøde — begrundelse — forbud mod forskelsbe-
 (2001/C 28/15) handling«)
 (2001/C 28/16)
 (Processprog: nederlandsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (Processprog: fransk)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-248/98 P, NV Koninklijke KNP BT, Amsterdam (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (Nederlandene), ved advokat T.R. Ottervanger, Bruxelles, og gjort i Samling af Afgørelser)
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Loeff, Claeys
 og Verbeke, 56-58, rue Charles Martel, angående appel af dom
 afsagt den 14. maj 1998 af De Europæiske Fællesskabers Ret i I sag C-279/98 P, Cascades SA, Bagnolet (Frankrig), ved
 Første Instans (Tredje Udvidede Afdeling) i sag T-309/94, KNP advokat J.-Y. Art, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg
 BT mod Kommissionen (Sml. II, s. 1007), hvori der er nedlagt hos advokaterne Arendt og Medernach, 8-10, rue Mathias
 påstand om ophævelse af denne dom — den anden part i Hardt, angående appel af dom afsagt den 14. maj 1998 af De
 appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Udvidede
 (befuldmægtigede: R. Lyal og W. Wils) — har Domstolen Afdeling) i sag T-308/94, Cascades mod Kommissionen
 (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. La (Sml. II, s. 925), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af
 Pergola, og dommerne M. Wathelet (refererende dommer), denne dom — den anden part i appelsagen: Kommissionen for
 D.A.O. Edward, P. Jann og L. Sevón; generaladvokat: J. Mischo; De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: R. Lyal og
 justitssekretær: R. Grass, den 16. november 2000 afsagt dom, E. Gippini Fournier) — har Domstolen (Femte Afdeling),
 hvis konklusion lyder således: sammensat af afdelingsformanden, A. La Pergola, og dommer-
 ne M. Wathelet (refererende dommer), D.A.O. Edward, P. Jann
 1) Punkt 1 i konklusionen i den dom, Retten i Første Instans og L. Sevón; generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær: R. Grass,
 afsagde den 14. maj 1998 i sag T-309/94, KNP BT mod den 16. november 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 Kommissionen, ophæves. således:
 2) Den bøde, der er pålagt NV Koninklijke KNP BT ved artikel 3 1) Den af Retten i Første Instans afsagte dom af 14. maj 1998 i
 i Kommissionens beslutning 94/601/EF af 13. juli 1994 sag C-308/94, Cascades mod Kommissionen, ophæves, for så
 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85 vidt som Cascades SA gøres ansvarlig for de overtrædelser, der
 (IV/C/33.833 — Karton), fastsættes til 2 600 000 EUR. blev begået af Van Duffel NV og Djupafors AB i perioden fra
 midten af 1986 til og med februar 1989.
 3) I øvrigt forkastes appellen.
 4) NV Koninklijke KNP BT bærer sine egne omkostninger og 2) I øvrigt forkastes appellen.
 betaler to tredjedele af Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskabers omkostninger i forbindelse med sagen for Dom- 3) Sagen hjemvises til Retten i Første Instans.
 stolen.
 5) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer en 4) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 tredjedel af sine egne omkostninger i forbindelse med sagen for
 Domstolen.
 (1) EFT C 299 af 26.9.1998.
 ( 1) EFT C 299 af 26.9.1998.


text:
16.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 336/18
 Rettens dom af 16. september 2013 — Iliad m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-325/10) (1)
 (Statsstøtte - kompensationen af public service-udgifter i forbindelse med et projekt vedrørende et elektronisk telekommunikationsnet med meget høj hastighed i departementet Hauts-de-Seine - afgørelse, hvori det fastslås, at der ikke foreligger støtte - manglende indledning af den formelle undersøgelsesprocedure - alvorlige vanskeligheder - Altmark-dommen - tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse - markedssvigt - overkompensering)
 2013/C 336/36
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Iliad (Paris, Frankrig), Free infrastructure (Paris) og Free (Paris) (ved advokat T. Cabot)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved B. Stromsky og C. Urraca Caviedes, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Den Franske Republik (først ved G. de Bergues og J. Gstalter, derefter ved D. Colas og J. Bousin, som befuldmægtigede), Republikken Polen (først ved M. Szpunar og B. Majczyna, derefter ved B. Majczyna, som befuldmægtigede) og Département des Hauts-de-Seine (Frankrig) (ved advokaterne J.-D. Bloch og G. O’Mahony)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 7426 endelig af 30. september 2009 vedrørende kompensation for udgifter til offentlige tjenester til at oprette og drive et elektronisk telekommunikationsnet med meget høj hastighed i departementet Hauts-de-Seine (statsstøtte N 331/2008 — Frankrig)
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommisisonen frifindes.
 2)
 Iliad, Free infrastructure og Free bærer deres egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 3)
 Département des Hauts-de-Seine, Den Franske Republik og Republikken Polen bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 288 af 23.10.2010.


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/69
 Sag anlagt den 19. august 2009 — RapidEye mod Kommissionen
 (Sag T-330/09)
 2009/C 267/127
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: RapidEye AG (Brandenburg an der Havel, Tyskland) (ved Rechtsanwalt T. Jestaedt)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning, der er indeholdt i skrivelse af 9. juni 2009 under nummer »Statsstøtte CP 183/2009 — Tyskland, RapidEye AG (Efterfølgende kontrol MSR 1998 — N 416/2002)«, annulleres, for så vidt som Kommissionen i skrivelsen har fastslået, at en støtte med en støtteintensitet på 35 % af bruttosubventionsækvivalentet og et støttebeløb på 44 199 321,36 EURO er ulovlig, og at der kræves en ny anmeldelse af en støtte, som overstiger en støtteintensitet på 30,22 % eller et maksimalt støttebeløb på 37 316 000 EUR.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen godkendte ved beslutning K(2002) 3570 endelig udg. af 2. oktober 2002 en statsstøtte til fordel for RapidEye AG (Statsstøtte nr. N 416/2002 — Tyskland [Brandenburg], støtte til RapidEye AG) i henhold til de multisektorale rammebestemmelser for regionalstøtte til store investeringsprojekter (1), hvori der er fastsat en maksimal støtteintensitet og et maksimalt støttebeløb (herefter »Kommissionens beslutning af 2. oktober 2002«).
 Sagsøgeren har i den foreliggende sag anfægtet Kommissionens skrivelse D(2009) 569 af 9. juni 2009 vedrørende statsstøtte CP 183/2009 — Tyskland, RapidEye AG (Efterfølgende kontrol MSR 1998 — N 416/2002). I denne skrivelse blev de tyske myndigheder navnlig opfordret til at overholde den støtteintensitet og det støtteomfang, som er godkendt ved Kommissionens beslutning af 2. oktober 2002, og til at bekræfte, at samtlige udbetalte beløb, som overstiger disse maksimale værdier, er krævet tilbagebetalt af støttemodtageren.
 Sagsøgeren har gjort fem anbringender gældende til støtte for søgsmålet.
 Sagsøgeren har for det første anført, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 87 EF og 88 EF samt af artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 659/1999 (2), eftersom en statsstøtte med en støtteintensitet på indtil 35 % ifølge sagsøgeren er omfattet af Kommissionens beslutning af 2. oktober 2002.
 Sagsøgeren har endvidere anført, at Kommissionen har misbrugt sin skønsbeføjelse ved kun at ville tillade en støtte med en støtteintensitet på indtil 35 %, hvis der indgives en ny anmeldelse, hvilket er i strid med beslutningen af 2. oktober 2002.
 For det tredje har sagsøgeren gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, eftersom sagsøgeren har fuldført de investeringer, der skulle fremmes ved støtten, i tillid til, at der var godkendt en støtte med en støtteinsentitet på indtil 35 %.
 Herudover gøres subsidiært en krænkelse af artikel 88, stk. 3, gældende. Sagsøgeren har i den forbindelse gjort gældende, at selv om Kommissionens beslutning af 2. oktober 2002 skulle fortolkes således, at den kun tillader en maksimal støtteintensitet på 30,22 %, udgør en forhøjelse til en intensitet på 35 % en så uvæsentlig ændring af støtten, at der ikke er behov for en fornyet anmeldelse.
 Endelig gør sagsøgeren mere subsidiært gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 3 i forordning nr. 800/2008 (3). Sagsøgeren foreholder navnlig Kommissionen, at den insisterer på en fornyet anmeldelse ved en forhøjelse af støtten til 35 % af den maksimale støtteintensitet uden at prøve, om støtten er fritaget i medfør af artikel 3 i forordning nr. 800/2008.
 (1) EFT 1998 C 107, s. 7.
 (2) Rådets forordning (EF) Nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel [88 EF]. (EFT L 83, s. 1).
 (3) Kommissionens forordning (EF) nr. 800/2008 af 6.8.2008 om visse former for støttes forenelighed med fællesmarkedet i henhold til traktatens artikel 87 og 88 (Generel gruppefritagelsesforordning) (EUT L 214, s. 3).


text:
15.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 198/4
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. april 2015 — Rådet for Den Europæiske Union mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-409/13) (1)
 ((Annullationssøgsmål - mikrofinansiel bistand til tredjelande - Kommissionens afgørelse om at trække et forslag til rammeforordning tilbage - artikel 13, stk. 2, TEU og artikel 17 TEU - artikel 293 TEUF - princippet om kompetencetildeling - princippet om institutionel ligevægt - princippet om loyalt samarbejde - artikel 296 TEUF - begrundelsespligt))
 (2015/C 198/05)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Rådet for Den Europæiske Union (ved G. Maganza, A. de Gregorio Merino og I. Gurov, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved B. Smulders, P. Van Nuffel og M. Clausen, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek, J. Vláčil og J. Škeřík, som befuldmægtigede), Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze, som befuldmægtiget), Kongeriget Spanien (ved M. Sampol Pucurull, som befuldmægtiget), Den Franske Republik (ved G. de Bergues, D. Colas og N. Rouam, som befuldmægtigede), Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato P. Gentili), Kongeriget Nederlandene (ved M. Bulterman, B. Koopman og J. Langer, som befuldmægtigede), Den Slovakiske Republik (ved B. Ricziová, som befuldmægtiget), Republikken Finland (ved H. Leppo, som befuldmægtiget), Kongeriget Sverige (ved U. Persson og A. Falk, som befuldmægtigede) og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved V. Kaye, som befuldmægtiget, bistået af barrister R. Palmer)
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Rådet for Den Europæiske Union betaler sagens omkostninger.
 3)
 Den Tjekkiske Republik, Forbundsrepublikken Tyskland, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske Republik, Kongeriget Nederlandene, Den Slovakiske Republik, Republikken Finland, Kongeriget Sverige og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 274 af 21.9.2013.


text:
14.7.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 200/41
 2. Skal bestemmelserne i artikel 9 i vedtægten or tjeneste- ikke begrænser anvendeligheden af de nederlandske regler
 mænd i De Europæiske Fællesskaber (artikel 2 i Rådets i Wet op de formeel buitenlandse vennootschappen, fordi
 forordning ( EØF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 af 29. fe- bestemmelserne i denne lov er begrundet i de hensyn,
 bruar 1968) og i bilag II il vedtaegten vedrørende den som den nederlandske lovgiver har anført?
 personalerepræsentation, der også varetager interesserne
 for de lokalt ansatte i Fællesskaberne, fortolkes således, at
 de udtømmende regulerer den kollektive arbejdsret og
 medbestemmelsesretten for så vidt angår de lokalt ansatte,
 og at en anvendelse af bestemmelserne om virksomheder-
 nes organisation i del II i den østrigske Arbeitsverfassungs-
 gesetz derfor er udelukket for så vidt angår lokalt ansatte,
 der er ansat ved Kommissionen or De Europæiske Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 Fællesskabers repræsentation i Wien? afsagt den 11. april 2001 af Hoge Raad der Nederlanden
 i sagen Bosal Holding B.V. mod Staatssecretaris van
 Financiën
 (1) EFT 1968 I, s. 30.
 (Sag C-168/01)
 (2001/C 200/76)
 Ved dom afsagt den 11. april 2001, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 19. april 2001, har Hoge Raad der Nederlan-
 den i sagen Bosal Holding B.V. mod Staatssecretaris van
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- Financiën forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 se afsagt den 5. februar 2001 af Kantongerecht te Amster- anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 dam, i sagen Kamer van Koophandel en Fabrieken voor
 Amsterdam mod det engelske selskab Inspire Art Ltd. 1. Er EF-traktatens artikel 52, sammenholdt med artikel 58
 (efter ændring nu artikel 43, sammenholdt med artikel 48
 EF) eller nogen anden EF-retlig regel til hinder for, at en
 (Sag C-167/01) medlemsstat kun giver et moderselskab, der er skatteplig-
 tigt i denne medlemsstat, ret til fradrag af udgifter i
 forbindelse med en kapitalandel, som det er indehaver af,
 (2001/C 200/75) såfremt det pågældende datterselskab opnår overskud,
 der er skattepligtigt i den medlemsstat, hvori moderselska-
 Ved kendelse afsagt den 5. februar 2001, indgået til Domstol- bet er hjemmehørende?
 ens Justitskontor den 19. april 2001, har Kantongerecht te
 Amsterdam i sagen Kamer van Koophandel en Fabrieken voor 2. Gør det nogen forskel for besvarelsen af spørgsmål 1,
 Amsterdam mod det engelske selskab Inspire Art Ltd. forelagt om den pågældende medlemsstat, for det tilfælde, at
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om datterselskabet, men ikke moderselskabet, er skattepligtigt
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: i den pågældende medlemsstat af overskud, tager hensyn
 til de pågældende udgifter ved beskatningen af dattersel-
 1. Skal den nye artikel 43, sammenholdt med den nye skabet?
 artikel 48 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske
 Fællesskab fortolkes således, at de er til hinder for, at
 Nederlandene i henhold til Wet op de formeel buitenland-
 se vennootschappen (lov af 17.12.1997 om formelt
 udenlandske selskaber) opstiller nærmere bestemmelser
 som dem, der findes i lovens artikel 2 til og med 5
 vedrørende etablering i Nederlandene af en filial af
 et selskab, som er stiftet i Det Forenede Kongerige
 Appel iværksat den 19. april 2001 af Compañı́a Internacio-
 udelukkende i den hensigt at opnå en fordel i forhold til
 nal de Pesca y Derivados SA (Inpesca) til prøvelse af dom
 foretagender, der er oprettet efter nederlandsk ret, som
 afsagt den 7. februar 2001 af De Europæiske Fællesskabers
 indeholder strengere bestemmelser end Det Forenede
 Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-186/98,
 Kongeriges ret for stiftelse og fuld indbetaling, når denne
 Compañı́a Internacional de Pesca y Derivados SA (Inpe-
 hensigt ifølge den nederlandske lov udledes af, at selskabet
 sca) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 fuldt ud eller næsten fuldt ud udøver sin virksomhed i
 Nederlandene og endvidere ikke har nogen reel tilknyt-
 ning til den stat, hvori den lovgivning, hvorefter det er (Sag C-170/01 P)
 stiftet, er gældende?
 (2001/C 200/77)
 2. Såfremt disse artikler skal fortolkes således, at bestemmel-
 serne i Wet op de formeel buitenlandse vennootschappen
 er uforenelige med disse artikler, skal traktatens artikel 46 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. april
 da fortolkes således, at bestemmelserne i artikel 43 og 48 2001 iværksat appel af Compañı́a Internacional de Pesca y
 ---pagebreak--- C 200/42 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.7.2001
 Derivados SA (Inpesca) ved advokaterne M.I. Angulo Fuertes Appel iværksat den 25. april 2001 af International Power
 og M.B. Angulo Fuertes, og med valgt adresse i Luxembourg plc (tidligere National Power plc) til prøvelse af dom
 hos advokaterne Arendt & Medernach, 8-10, rue Mathias afsagt den 7. februar 2001 af De Europæiske Fællesskabers
 Hardt, til prøvelse af dom afsagt den 7. februar 2001 af De Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-89/98 (1),
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) National Association of Licensed Opencast Operators
 i sag T-186/98, Compañı́a Internacional de Pesca y Derivados (NALOO) mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 SA (INPESCA) mod Komissionen for De Europæiske Fælles- skaber, støttet af British Coal Corporation, National
 skaber. Power plc og PowerGen plc
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 (Sag C-172/01 P)
 1. Den af Retten i Første Instans afsagte dom af 7. februar
 2001 ophæves i det hele, idet Domstolen i stedet træffer
 følgende afgørelse: (2001/C 200/78)
 1) De supplerende bemærkninger, appellanten indleve-
 rede den 21. juli 1999, fremmes til behandling i
 realiteten. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 20. april
 2001 iværksat appel af International Power plc (tidligere
 2) Den af Kommissionen i henhold til artikel 114, National Power plc), London, ved solicitor S. Ramsay, D. An-
 stk. 1, i Rettens procesreglement nedlagte afvisnings- derson, QC, og barrister M. Chamberlain, til prøvelse af dom
 påstand tages ikke til følge. afsagt den 7. februar 2001 af De Europæiske Fællesskabers Ret
 i Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-89/98, National
 3) Der gives INPESCA medhold i selskabets påstand
 Association of Licensed Opencast Operators (NALOO) mod
 om annullation af Kommissionens beslutning af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, støttet af
 16. september 1998 om ikke at yde den finansielle
 British Coal Corporation, National Power plc og PowerGen
 fællesskabsstøtte, selskabet havde ansøgt om i med-
 plc.
 før af forordning (EØF) nr. 4028/86 af 18. december
 1986 (1), nr. 1263/1999 af 21. juni 1999(2) og
 finansforordningen af 21. december 1977. Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 2. De af appellanten i første instans nedlagte påstande tages
 i det hele til følge. 1) Den af Retten i Første Instans den 7. februar 2001 afsagte
 dom i sag T-89/98 ophæves.
 3. Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger
 som følge af, at den har handlet i strid med fællesskabs-
 retten. 2) Domstolen træffer endelig afgørelse i sagen og tager ikke
 NALOO’s påstand om annullation af 1998-beslutningen
 til følge.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 3) NALOO og/eller Kommissionen tilpligtes at betale Inter-
 — Uregelmæssigheder i forbindelse med sagens behandling, national Power’s omkostninger i forbindelse med sag
 der krænker appellantens rettigheder. Artikel 58 i proto- T-89/98 samt omkostningerne i forbindelse med denne
 kollen vedrørende statutten for EF-Domstolen: Eftersom sag.
 der i henhold til artikel 5, 7 og 8 i forordning nr. 1263/99
 og artikel 52 i forordning nr. 1260/99 (3) er fastsat nye
 retlige og faktiske omstændigheder, der fandt anvendelse
 på den anlagte sag, udgør de »nye anbringender«, som
 Retten skal tage i betragtning (procesreglementets arti- Anbringender og væsentligste argumenter
 kel 48, stk. 2).
 — Tilsidesættelse af fællesskabsretten. Artikel 58 i protokol- Den afgørende fejl i Rettens dom i forhold til International
 len vedrørende statutten for EF-Domstolen. I overens- Power (herefter »IP«) er konklusionen om, at IP og Kommissio-
 stemmelse med de relevante retsregler, der fandt anven- nen efter 1994 var kompetente til at undersøge NALOO’s
 delse i sagen, ikke alene kunne Kommissionen fuldt ud klage vedrørende de tilsidesaettelser af artikel 63 EKSF, der
 tage beslutningen af 1991 op til fornyet overvejelse, hævdedes at være sket i løbet af årene 1986-1990.
 også på grundlag af de »nye og væsentlige faktiske
 omstændigheder«, som appellanten havde påberåbt sig,
 men den var forpligtet hertil i medfør af artikel 7 af Denne konklusion er forkert af to hovedårsager, som udgør
 21. december 1977 og artikel 5, stk. 1 og 2, i forordning IP’s to første anbringender:
 (EF) nr. 1263/99.
 1994-klagen gentog i det væsentlige en klage, som Kommissio-
 (1) EFT L 376 af 31.12.1986, s. 7. nen allerede i 1991 havde besluttet ikke at undersøge. Den
 (2) EFT L 161 af 26.6.1999, s. 54. 1991-beslutning, der kunne undergives retlig prøvelse, forblev
 (3) EFT L 161 af 26.6.1999, s. 1.
 uprøvet. Under disse omstændigheder kunne Kommissionen
 ikke foretage en fornyet prøvelse af sin tidligere beslutning
 uden at tilsidesætte retssikkerhedsprincippet.


text:
29.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 319/18
 Rettens dom af 20. september 2011 — Couture Tech mod KHIM (gengivelse af det sovjetiske våbenskjold)
 (Sag T-232/10) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-figurmærke, der gengiver det sovjetiske våbenskjold - absolut registreringshindring - i strid med den offentlige orden eller sædelighed - artikel 7, stk. 1, litra f), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2011/C 319/37
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Couture Tech Ltd (Tortola, De Britiske Jomfruøer) (ved barrister B. Whyatt)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 5. marts 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1509/2008-2) vedrørende en ansøgning om registrering af figurmærke, der gengiver det sovjetiske våbenskjold som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Couture Tech Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 195 af 17.7.2010.


text:
19.6.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 174/15
 at Deutsche Post AG har anvendt adskillige milliarder DEM Slettelse af sag T-210/96 (1)
 med henblik på successivt at opnå bestemmende indflydelse
 på DHL International og nogle af de største transportører (1999/C 174/30)
 og/eller pakkebefordrere. Ifølge sagsøgeren er der ikke hold-
 punkter for, at der ikke er tale om statsstøtte. Kommissionen
 kan og skal undersøge sådanne forhold. (Processprog: fransk)
 Sagsøgeren anfører videre, at Kommissionens indgriben i sagen Ved kendelse af 10. februar 1999 har formanden for Første
 er afgørende for at opretholde konkurrencen på de relevante Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 markeder. I øjeblikket er post- og pakkemarkedet præget af en besluttet, at sag T-210/96, Margarida Maria Mendes Pires
 overvældende bølge af opkøb fra de (tidligere) nationale Afonso mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber,
 postvæseners side, navnlig Deutsche Post AG’s. Private virk- skal slettes af registret.
 somheder kan ikke imødegå denne form for konkurrence, og
 såfremt Kommissionen ikke træffer passende foranstaltninger, (1) EFT C 54 af 22.2.1997.
 vil de forsvinde fra markedet.
 Den 21. december 1998 fremsendte sagsøgeren en skrivelse til
 Kommissionen og opfordrede den til at træffe en beslutning
 vedrørende klagen. Sagsøgeren anførte, at selskabet ville
 anlægge sag i medfør af EF-traktatens artikel 175, såfremt
 Kommissionen ikke orienterede sagsøgeren inden for to måne- Slettelse af sag T-291/97 (1)
 der fra skrivelsens dato. Tomånedersfristen udløb således den
 21. februar 1999, uden at Kommissionen havde truffet (1999/C 174/31)
 en beslutning eller tilkendegivet sin holdning vedrørende
 sagsøgerens klage i henhold til EF-traktatens artikel 92.
 (Processprog: fransk)
 Det er sagsøgerens opfattelse, at den periode på mere end 10
 måneder, der er medgået, siden klagen blev indgivet, er Ved kendelse af 12. marts 1999 har formanden for Første
 tilstrækkelig til, at Kommissionen kan afslutte den indledende Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 fase i undersøgelsen og påbegynde en formel undersøgelse i besluttet, at sag T-291/97, Robert Mehlen m.fl. mod Rådet for
 henhold til EF-traktaten artikel 93, stk. 2. Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber, skal slettes af registret.
 (1) EFT C 7 af 10.1.1998.
 Slettelse af sag T-194/96 (1)
 (1999/C 174/29) Slettelse af sag T-610/97 (1)
 (1999/C 174/32)
 (Processprog: fransk)
 Ved kendelse af 23. marts 1999 har formanden for Første (Processprog: dansk)
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-194/96, Mireille Meskens mod Europa- Ved kendelse af 8. februar 1999 har formanden for Fjerde
 Parlamentet, skal slettes af registret. Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-610/97, Ingeborg Fangel mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for de Europæiske
 (1) EFT C 9 af 11.1.1997. Fællesskaber, skal slettes af registret.
 (1) EFT C 55 af 20.2.1998.


text:
7.8.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 226/7
 — såfremt køretøjer henhørende under afgiftsgruppe 15-16 CV ikke ved konventionen af 25. oktober 1982 om Den Hellenske
 kan anses for lignende varer i nævnte bestemmelses forstand i Republiks tiltrædelse (EFT L 388, s. 1), har Domstolen (Femte
 forhold til køretøjer, der henhører under afgiftsgrupperne over Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.-P. Puissochet,
 18 CV, og nærmere bestemt i forhold til køretøjer, der henhører og dommerne J.C. Moitinho de Almeida, D.A.O. Edward (refe-
 under afgiftsgruppe 23 CV og derover, som sagsøgeren i hovedsa- rende dommer), L. Sevón og M. Wathelet; generaladvokat:
 gens køretøj, A. La Pergola; justitssekretær: R. Grass, den 17. juni 1999
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 — såfremt forbrugerne, selv om visse af de køretøjer, der henhører
 under afgiftsgruppe 15-16 CV, kan anses for lignende i forhold
 Et gældsbrev, der er eksigibelt efter lovgivningen i den stat, hvor det
 til køretøjer, der henhører under afgiftsgrupperne over 18 CV og er udstedt, men hvis ægthed ikke er attesteret af en offentlig
 nærmere bestemt under afgiftsgruppe 23 CV og derover, har et myndighed eller et andet organ, der af denne stat er bemyndiget
 valg mellem de af disse køretøjer, henhørende under afgiftsgrup- hertil, er ikke et officielt bekæftet dokument i den forstand, hvori
 pe 15-16 CV, der er importeret, således at den øgede stignings-
 udtrykket anvendes i artikel 50 i konventionen af 27. september
 takt mellem afgiftsgruppe 15-16 og afgiftsgrupperne over
 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i
 18 CV, og nærmere bestemt afgiftsgruppe 23 CV og derover, borgerlige sager, herunder handelssager, som ændret ved konventionen
 ikke favoriserer salget af indenlandsk fremstillede køretøjer. af 9. oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det
 Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse og ved
 (1) EFT C 41 af 7.2.1998. konventionen af 25. oktober 1982 om Den Hellenske Republiks
 tiltrædelse.
 (1) EFT C 295 af 27.9.1997.
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 DOMSTOLENS DOM
 af 17. juni 1999
 (Femte Afdeling)
 i sag C-260/97, Unibank A/S mod Flemming G. Christen-
 sen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundes-
 gerichtshof) (1) af 17. juni 1999
 (»Bruxelles-konventionen — fortolkning af artikel 50 — i sag C-295/97, Industrie Aeronautiche e Meccanische
 begrebet “officielt bekræftede dokumenter, der er udstedt og Rinaldo Piaggio SpA mod International Factors Italia SpA
 eksigible i en kontraherende stat” — dokument oprettet uden — (Ifitalia), Dornier Luftfahrt GmbH og Ministro della
 medvirken af en person, der er bemyndiget til officielt at Difesa (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale
 bekræfte dokumenter – artikel 32 og 36«) di Genova (1)
 (1999/C 226/11) (»Statsstøtte — EF-traktatens artikel 92 (efter ændring nu
 artikel 87 EF) — ny støtte — forudgående underretning«)
 (Processprog: tysk) (1999/C 226/12)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (Processprog: italiensk)
 I sag C-260/97, angående en anmodning, som Bundesgerichts- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 hof (Tyskland) i medfør af protokollen af 3. juni 1971 gjort i Samling af Afgørelser)
 vedrørende Domstolens fortolkning af konventionen af
 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyr-
 delse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, I sag C-295/97, angående en anmodning, som Tribunale di
 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende Genova (Italien) i medfør af artikel 234 EF (tidligere arti-
 sag, Unibank A/S mod Flemming G. Christensen, at opnå en kel 177) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 32, verserende sag, Industrie Aeronautiche e Meccaniche Rinaldo
 36 og 50 i ovennævnte konvention af 27. september 1968 Piaggio SpA mod International Factors Italia SpA — (Ifitalia),
 (EFT 1978 L 304, s. 17), som ændret ved konventionen af Dornier Luftfahrt GmbH og Ministero della Difesa, at opnå en
 9. oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens
 Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse artikel 92 (efter ændring nu artikel 87 EF), har Domstolen
 (EFT L 304, s. 1, og — den ændrede tekst — s. 77) og (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,


text:
C 233/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12.8.2000
 P.J.G. Kapteyn, C. Gulmann, J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann og D. Triantafyllou) — har Domstolen, sammensat af
 og H. Ragnemalm (refererende dommer); generaladvokat: præsidenten, G.C. Rodriguez Iglesias, afdelingsformændene
 S. Alber; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 23. maj D.A.O. Edward, L. Sevón og R. Schintgen (refererende dom-
 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: mer) samt dommerne P.J.G. Kapteyn, C. Gulmann, J.-P. Puisso-
 chet, G. Hirsch, P. Jann, H. Ragnemalm og M. Wathelet; gene-
 Undtagelsesbestemmelsen i artikel 7, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv raladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: assisteren-
 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af de justitssekretær H. von Holstein, den 23. maj 2000 afsagt
 princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til dom, hvis konklusion lyder således:
 social sikring skal fortolkes således, at den ikke omfatter en ydelse 1) Appellen forkastes.
 som f.eks. førtidspension som følge af erhvervsudygtighed, med
 hensyn til hvilken der efter udløbet af fristen for gennemførelse af 2) Comité d’entreprise de la Société française de production,
 direktivet i national lovgivning er fastsat en aldersbetingelse, der er Syndicat national de radiodiffusion et de télévision CGT
 forskellig for mænd og kvinder. (SNRT-CGT), Syndicat unifié de radio et de télévision CFDT
 (SURT-CFDT), Syndicat national Force ouvrière de radiodiffu-
 sion et de télévision og Syndicat national de l’encadrement
 (1) EFT C 209 af 4.7.1998.
 audiovisuel CFE-CGC (SNEA-CFE-CGC) betaler sagens om-
 kostninger.
 (1) EFT C 209 af 4.7.1998.
 DOMSTOLENS DOM
 af 23. maj 2000 DOMSTOLENS DOM
 i sag C-106/98 P, Comité d’entreprise de la Société af 23. maj 2000
 française de production m.fl. mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1) i sag C-196/98, Regina Virginia Hepple m.fl. mod Adjudica-
 tion Officer og Adjudication Officer mod Anna Stec m.fl.
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Social Security
 (»Appel — fysiske eller juridiske personer — retsakt, der Commissioner) (1)
 berører dem umiddelbart og individuelt — statsstøtte —
 beslutning, hvorved en støtte erklæres uforenelig med fæl-
 (»Direktiv 79/7/EØF — ligebehandling af mænd og kvinder
 lesmarkedet — fagforeninger og personaleudvalg«)
 med hensyn til social sikring — ydelser i henhold til en
 forsikringsordning vedrørende arbejdsulykker og erhvervs-
 (2000/C 233/15) sygdomme — indførelse af en tilknytning til pensionsalde-
 ren«)
 (Processprog: fransk) (2000/C 233/16)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentligg- (Processprog: engelsk)
 jort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentligg-
 I sag C-106/98 P, Comité d’entreprise de la Société française jort i Samling af Afgørelser)
 de production, Bry-sur-Marne (Frankrig), Syndicat national
 de radiodiffusion et de télévision CGT (SNRT-CGT), Paris I sag C-196/98, angående en anmodning, som Social Security
 (Frankrig), Syndicat unifié de radio et de télévision CFDT Commissioner (Det Forenede Kongerige) i medfør af EF-
 (SURT-CFDT), Paris, Syndicat national Force ouvrière de traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til
 radiodiffusion et de télévision, Paris, Syndicat national de Domstolen for i de for nævnte ret verserende sager, Regina
 l’encadrement audiovisuel CFE-CGC (SNEA-CFE-CGC), Paris, Virginia Hepple mod Adjudication Officer, Adjudication Offi-
 ved advokat med møderet for Conseil d’État og Cour de cer mod Anna Stec, Patrick Vincent Lunn mod Adjudication
 cassation H. Masse-Dessen og med valgt adresse i Luxembourg Officer, Adjudication Officer mod Oliver Kimber, og Adjudica-
 hos advokat G. Thomas, 77, boulevard Grande-Duchesse Char- tion Officer mod Sybil Spencer, at opnå en præjudiciel
 lotte, angående appel af kendelse afsagt den 18. februar 1998 afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 7, stk. 1, litra a),
 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis
 Udvidede Afdeling) i sag T-189/97, Comité d’entreprise de la gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og
 Société française de production m.fl. mod Kommissionen, kvinder med hensyn til social sikring (EFT 1979 L 6, s. 24),
 Sml. II, s. 335, hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af har Domstolen, sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez
 denne kendelse — den anden part i appelsagen: Kommissionen Iglesias, afdelingsformændene D.A.O. Edward og L. Sevón
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: G. Rozet samt dommerne P.J.G. Kapteyn, C. Gulmann, J.-P. Puissochet,


text:
2.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/43
 Rettens kendelse af 11. marts 2016 — International Gaming Projects mod KHIM — Sky (Sky BONUS)
 (Sag T-840/14) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket Sky BONUS - det ældre nationale ordmærke SKY - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - begrænsning af de varer, der er omfattet af varemærkeansøgningen - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - afvisning))
 (2016/C 156/58)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: International Gaming Projects Ltd (Valetta, Malta) (ved advokat M. Garayalde Niño)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Sky plc, tidligere British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor J. Barry)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 23. oktober 2014 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2040/2013-4) vedrørende en indsigelsessag mellem British Sky Broadcasting Group plc og International Gaming Projects Ltd.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 International Gaming Projects Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 65 af 23.2.2015.


text:
15.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 448/24
 Rettens kendelse af 16. oktober 2014 — Chatziioannou mod Kommissionen og ECB
 (Sag T-330/13) (1)
 ((Annullationssøgsmål - stabilitetsstøtteprogrammet for Cypern - Eurogruppens erklæring om omstruktureringen af Cyperns banksektor - fejlagtig angivelse af sagsøgte i stævningen - afvisning))
 (2014/C 448/31)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Lella Chatziioannou (Nicosia, Cypern) (ved advokaterne E. Efstathiou, K. Efstathiou og K. Liasidou)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved B. Smulders, J.-P. Keppenne og M. Konstantinidis, som befuldmægtigede) og Den Europæiske Central Bank (ECB) (ved A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan og F. Athanasiou, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne W. Bussian, W. Devroe og D. Arts)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Eurogruppens erklæring af 25. marts 2013 vedrørende bl.a. omstruktureringen af Cyperns banksektor.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Lella Chatziioannou bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen og Den Europæiske Central Bank (ECB) afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 252 af 31.8.2013.