text:
15.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/20
 Appel iværksat den 9. april 2013 af Rådet for Den Europæiske Union til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 29. januar 2013 i sag T-496/10, Bank Mellat mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-176/13 P)
 2013/C 171/41
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Rådet for Den Europæiske Union (ved S. Boelaert og M. Bishop, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Bank Mellat og Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 29. januar 2013 i sag T-496/10 ophæves.
 —
 Domstolen træffer endelig afgørelse i sagen og forkaster det af Bank Mellat anlagte søgsmål til prøvelse af de anfægtede retsakter.
 —
 Bank Mellat tilpligtes at betale de omkostninger, som Rådet har afholdt i første instans og under denne appelsag.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Rådet er af den opfattelse, at Rettens dom af 29. januar 2013 i sag T-496/10, Bank Mellat mod Rådet, er behæftet med følgende retlige fejl:
 1)
 Retten tog fejl, da den for så vidt angår søgsmålets formalitet fastslog, at Bank Mellat, uanset om den kunne anses for et iransk statsorgan, var berettiget til at påberåbe sig den beskyttelse og de garantier, som er knyttet til de grundlæggende rettigheder.
 2)
 Retten fastslog med urette, at visse af grundene til vedtagelsen af de restriktive foranstaltninger over for Bank Mellat ikke var tilstrækkeligt præcise.
 3)
 Retten foretog en urigtig anvendelse af den retspraksis, der vedrører fremsendelsen af oplysninger i Rådets sagsakter.
 4)
 Retten fandt med urette, at grundene til vedtagelsen af de restriktive foranstaltninger over for Bank Mellat ikke opfyldte betingelserne for udpegelse i de omhandlede retsakter og ikke var underbygget, for så vidt som:
 —
 Retten ikke tog behørigt hensyn til De Forenede Nationers Sikkerhedsråds konstatering vedrørende Bank Mellats fremme af transaktioner til iranske kerneenergi-, missil- og forsvarsenheder,
 —
 Retten ikke tog behørigt hensyn til den omstændighed, at beviset for Bank Mellats støtte til Irans atomprogram stammer fra fortrolige kilder, og
 —
 Retten med urette fastslog, at Bank Mellats indrømmede levering af bankydelser til en enhed, der deltog i Irans nukleare spredning, inden denne enhed blev udpeget af De Forenede Nationers Sikkerhedsråd, ikke var tilstrækkelig til at begrunde vedtagelsen af restriktive foranstaltninger over for Bank Mellat.


text:
22.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 287/41
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 12. juli 2012 — Conticchio mod Kommissionen
 (Sag F-22/11) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - pensioner - beregning af pensionsrettigheder - indplacering på løntrin - ulovlighedsindsigelse - formaliteten)
 2012/C 287/75
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Rosella Conticchio (Rom, Italien) (ved advokaterne R. Giuffrida og A. Tortora)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og D. Martin, som befuldmægtigede, og advokat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om tilkendelse og fastsættelse af sagsøgerens pensionsrettigheder.
 Konklusion
 1)
 Rosella Conticchios søgsmål afvises, idet det er åbenbart, at det delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 139 af 7.5.2011, s. 31.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
5.1.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 3/35
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: omhandlet i OLT-afgørelsens artikel 109. Kommissionen har
 desuden undladt at godtgøre, at der er en årsagsforbindelse
 mellem disse problemer og forringelsen af situationen i
 1) Forordning nr. 1476/2001 annulleres. en erhvervssektor inden for Fællesskabet. Sagsøgeren har
 endvidere anført, at indførslen af sukker og blandinger af
 sukker og kakao fra OLT ikke har indflydelse på disse
 2) Det fastslås, at Fællesskabet er ansvarligt for det tab, som problemer.
 sagsøgeren har lidt, ved at indførsel af de i forordning
 nr. 1476/2001 nævnte produkter er forhindret eller
 begrænset som følge af denne forordning, og det bestem- Endvidere har sagsøgeren påberåbt sig tilsidesættelse af propor-
 mes, at parterne skal indgå nærmere aftale om størrelsen tionalitetsprincippet og tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 3
 af sagsøgerens tab, og at sagens behandling i mangel af og artikel 182 til og med 184. Den anfægtede forordning tager
 enighed herom skal fortsættes inden for en af Retten nemlig ikke hensyn til den præferencestilling, som disse artikler
 fastsat frist med henblik på at fastslå tabets størrelse, giver OLT.
 subsidiært, Fællesskabet tilpligtes at erstatte det foreløbigt
 anslåede tab, mere subsidiært, Fællesskabet tilpligtes at
 Sagsøgeren har endelig påberåbt sig, at Kommissionen har
 betale erstatning fastsat af Retten efter ret og billighed
 misbrugt sin kompetence, og at den anfægtede forordning
 med rente på 8 % p.a. fra datoen for sagens anlæg til fuld
 savner begrundelse.
 betaling sker.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 1476/2001 af 18.7.2001 om
 3) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. ændring af forordning (EF) nr. 1325/2001 for så vidt angår
 beskyttelsesforanstaltninger over for indførsel fra de oversøiske
 lande og territorier af blandinger af sukker og kakao, som har
 AVS-OLT-kumulation af oprindelsen, for perioden
 1.7.–1.12.2001 (EFT L 195 af 19.7.2001, s. 29).
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 1325/2001 af 29.6.2001
 om fortsat anvendelse af beskyttelsesforanstaltninger over for
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter indførsel fra de oversøiske lande og territorier af sukkerprodukter,
 som har EF-OLT-kumulation af oprindelsen, for perioden
 1.7.2001–1.12.2001 (EFT L 177 af 30.6.2001, s. 57).
 Sagsøgeren producerer sukker og blandinger af sukker og
 kakao på Aruba. Aruba deltager i associeringen af de oversøiske
 lande og territorier (OLT). Det sukker og de blandinger af
 sukker og kakao, som sagsøgeren producerer, opnår OLT-
 oprindelse som følge af EF-OLT- og AVS-OLT-kumulation af
 oprindelsen og kan indføres toldfrit til EF. Sag anlagt den 3. oktober 2001 af SONY Computer
 Entertainment Europe Limited mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber
 Ved Kommissionens forordning nr. 1476/2001 af 18. juli (Sag T-243/01)
 2001 (1) om ændring af Kommissionens forordning
 nr. 1325/2001 af 29. juni 2001 (2) blev der imidlertid indført
 en kvote på 6 684 tons for blandinger af sukker og kakao, (2002/C 3/61)
 som har AVS-OLT-kumulation af oprindelsen, for perioden
 1. juli-1. december 2001. (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Sagsøgeren har for det først gjort gældende, at forordning
 den 3. oktober 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 nr. 1325/2001, som sagsøgeren anfægter under et særskilt
 Europæiske Fællesskaber af SONY Computer Entertainment
 søgsmål i sag T-211/01, er retsstridig.
 Europe Limited ved Philippe de Baere, Van Bael & Bellis,
 Bruxelles (Belgien).
 Sagsøgeren har til støtte for sin påstand i nærværende sag Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 anført, at den anfægtede forordning er i strid med OLT-
 afgørelsens artikel 109. Ifølge sagsøgeren har Kommissionen i — Kommissionens forordning (EF) nr. 1400/2001 (1) annul-
 sin begrundelse for at træffe den pågældende beskyttelsesforan- leres, for så vidt som den tariferer PlayStation® 2 i KN-
 staltning lagt urigtige faktiske omstændigheder til grund. De kode 95 041 000 og den tilhørende CD-ROM i KN-
 alvorlige forstyrrelser eller vanskeligheder i en erhvervssektor i kode 8524 39 90.
 Det Europæiske Fællesskab, som Kommissionen henviser til,
 er således ikke en alvorlig forstyrrelse eller vanskeligheder som — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 ---pagebreak--- C 3/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.1.2002
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Udvælgelseskomitéens afgørelse om ikke at give ham
 Sagsøgeren, der er indregistreret som aktieselskab i Det adgang til udvælgelsesprøve PE/90/A annulleres
 Forenede Kongerige, er eneimportør af PlayStation® 2 Compu-
 ter Entertainment System, model nr. SCPH-30003 og SCPH-
 30004. Sagsøgeren var indehaver af den bindende tariferingso-
 plysning GB 105614503, der tariferede produktet i KN-
 kode 8471 49 90, indtil den blev ophævet som følge af Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 vedtagelsen af den anfægtede forordning.
 Sagsøgeren, der har en uddannelse som spansk Ingeniero
 Sagsøgeren gør gældende, at den anfægtede retsakt ikke er en Técnico, indsendte en ansøgning til den almindelige udvælgel-
 egentlig forordning, men en beslutning rettet til sagsøgeren. sesprøve nr. PE/90/A til oprettelse af en reserveliste med
 Intet andet produkt end det af sagsøgeren importerede vil henblik på ansættelse af spansktalende assisterende fuldmægti-
 nøjagtigt opfylde specifikationerne i den anfægtede forordning. ge i lønklasse A 8 (1). Ved skrivelse af 27. juni 2001 meddelte
 formanden for udvælgelseskomitéen ham, at han ikke havde
 fået adgang til udvælgelsesprøven, da han ikke var i besiddelse
 Sagsøgeren hævder, at PlayStation® 2 skal tariferes i posi- af et meget godt kendskab til to af Den Europæiske Unions
 tion 8471. Produktet opfylder de fire betingelser, der er officielle sprog, og da han ikke havde gennemført et universi-
 defineret i bestemmelse 5 A til kapitel 84 i den fælles toldtarif. tetsstudium, der var afsluttet med et eksamensbevis. Sagsøge-
 Ved at tarifere produktet i KN-kode 9504 10 00, tilsidesætter ren anfægter denne afgørelse, idet han gør gældende, at såvel
 den anfægtede retsakt Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 (2) meddelelsen om udvælgelsesprøven som den vejledning, der
 og ordlyden af de forklarende bemærkninger til det harmonise- udleveres til ansøgere til interinstitutionelle udvælgelsesprø-
 rede system vedrørende position 9504. Endvidere anvender ver (2) , er ugyldige, for så vidt som det deri er fastsat som
 den anfægtede retsakt fejlagtigt den almindelige bestemmel- en betingelse for at kunne deltage i udvælgelsesprøven, at
 se 3 (b) i de almindelige tariferingsbestemmelser vedrørende ansøgeren har en uddannelse på kandidatniveau, og det ikke
 den kombinerede nomenklatur ved at fastlægge de afgørende accepteres, at ansøgeren har en uddannelse, der svarer til en 3-
 egenskaber alene på grundlag af PlayStation® 2’s funktioner i årig universitetsuddannelse, hvilket er tilfældet for Ingenierı́a
 stedet for på grundlag af de materialer og komponenter, hvori Técnica’s vedkommende.
 disse funktioner skal være indeholdt. Endelig tilsidesætter den
 anfægtede forordning EF-traktatens artikel 253.
 De søgsmålsgrunde og argumenter, der gøres gældende, svarer
 til de i sag T-208/00 anførte (3).
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 1400/2001 af 10.7.2001 om
 tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur (EFT
 L 189, s. 5). (1) EFT C 162 A af 10.6.2000, s. 10.
 (2) Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23.7.1987 om told- og (2) EFT C 162 A af 10.6.2000, s. 1.
 statistiknomenklaturen og Den Fælles Toldtarif (EFT L 256, s. 1). (3) EFT C 316 af 4.11.2000, s. 26.
 Sag anlagt den 9. oktober 2001 af Marc Boixader Rivas
 mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Sag anlagt den 10. oktober 2001 af Dresdner Bank AG
 Union mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-249/01) (Sag T-250/01)
 (2002/C 3/62) (2002/C 3/63)
 (Processprog: spansk) (Processprog: tysk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 9. oktober 2001 anlagt sag mod Europa-Parlamentet og den 10. oktober 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Rådet for Den Europæiske Union af Marc Boixader Rivas, med Europæiske Fællesskaber af Dresdner Bank AG, Frankfurt am
 bopæl i Fuenlabrada (Madrid, Spanien), ved letrado en ejercicio Main, ved Rechtsanwälte M. Hirsch og W. Bosch, som
 Diego López Garrido. befuldmægtigede.


text:
21.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/9
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 22. januar 2009 — Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS og Association OABA mod Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d'État — Frankrig)
 (Sag C-473/07) (1)
 (Forurening og skader - direktiv 96/61/EF - bilag I - punkt 6.6, litra a) - intensiv fjerkræavl - definition - begrebet »fjerkræ« - det maksimale antal dyr pr. anlæg)
 (2009/C 69/13)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d'État
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS og Association OABA
 Sagsøgt: Ministère de l'Écologie, du Développement et de l'Aménagement durables
 Procesdeltager: Association France Nature Environnement
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Conseil d'État — fortolkning af Rådets direktiv 96/61/EF af 24. september 1996 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (EFT L 257, s. 26) — direktivets materielle anvendelsesområde — anlæg til intensiv fjerkræavl med mere end 40 000 pladser (undergivet en godkendelsesordning) [punkt 6.6, litra a), i bilag I til direktivet] — begreberne »fjerkræ« og »pladser« — er vagtler, agerhøns og duer omfattet af direktivet? — kan det i bekræftende fald tillades, at der anvendes nationale regler, som vægter antallet af dyr pr. plads ud fra arterne?
 Konklusion
 1)
 Begrebet »fjerkræ« i punkt 6.6, litra a), i bilag I til Rådets direktiv 96/61/EF af 24. september 1996 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 af 29. september 2003, skal fortolkes således, at det omfatter vagtler, agerhøns og duer.
 2)
 Punkt 6.6, litra a), i bilag I til direktiv 96/61, som ændret ved forordning nr. 1882/2003, er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der indebærer, at tærsklerne for godkendelse af anlæg til intensiv fjerkræavl beregnes på grundlag af en ordning med dyreækvivalenter, som tager udgangspunkt i en vægtning af dyr pr. plads ud fra arterne, med henblik på en hensyntagen til det kvælstof, som de forskellige fugle reelt udskiller i afføringen.
 (1) EUT C 22 af 26.1.2008.


text:
10.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/70
 Sag anlagt den 29. juni 2007 — Aayhan m.fl. mod Parlamentet
 (Sag F-65/07)
 (2007/C 269/127)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Laleh Aayhan (Strasbourg, Frankrig) m.fl. (ved avocat R. Blindauer)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Parlamentets udtrykkelige afgørelse om afvisning af 20. april 2007 af sagsøgernes klage af 19. december 2006.
 —
 Samtlige tidsbegrænsede ansættelseskontrakter, der har været bindende for sagsøgerne i forhold til Parlamentet, omdannes til en enkelt tidsubegrænset ansættelseskontrakt.
 —
 Det fastslås, at Parlamentet har pligt til at lade samtlige hjælpeansatte være omfattet af en tidsubegrænset ansættelseskontrakt.
 —
 Det fastslås, at Parlamentets såkaldt hjælpeansatte ved plenarsamlingerne for alle deres arbejdsperioder siden deres beskæftigelse har ret til godtgørelse, der udgør den ret til ferie med løn, de har erhvervet ved deres arbejde.
 —
 Parlamentet tilpligtes at betale hver af sagsøgerne 2 000 EUR til dækning af omkostninger, der ikke kan erstattes.
 —
 Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne er hjælpeansatte, der er ansat af Parlamentet i forbindelse med dets plenarsamlinger i Strasbourg, der afholdes 12 gange om året.
 Til støtte for deres søgsmål har sagsøgeren for det første gjort gældende, at artikel 78 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte er ulovlig, idet bestemmelsen har til virkning at udelukke kategorien af hjælpeansatte ved plenarsamlingerne fra anvendelsesområdet fra enhver retsorden være sig af statslig eller fællesskabsretlig karakter.
 Sagsøgerne har videreanført, at der er sket en tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling, der bl.a. er fastsat i den europæiske socialpagt og i konvention nr. 111 fra Den Internationale Arbejdsorganisation (ILO) om forskelsbehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv. De har desuden anført, at Parlamentet har tilsidesat princippet, der forpligter enhver arbejdsgiver til at begrunde en afgørelse om afskedigelse, hvilket princip bl.a. er fastsat i artikel 4 i ILO's konvention nr. 158 om opsigelse af ansættelsesaftaler på arbejdsgiverens initiativ.
 Endelig har sagsøgeren anført, at som det navnlig fremgår af direktiv 1999/70 (1), er tidsubegrænsede ansættelseskontrakter den sædvanlige ansættelsesform.
 (1) Rådets direktiv 1999/70/EF af 28.6.1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP (EFT L 175, s. 43).


text:
28.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 227/2
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 14. juni 2012 — Compagnie internationale pour la vente à distance (CIVAD) SA mod Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional des douanes et droits indirects de Lille og Administration des douanes (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal d’instance de Roubaix — Frankrig)
 (Sag C-533/10) (1)
 (EF-toldkodeks - artikel 236, stk. 2 - godtgørelse af told, der ikke er skyldig efter lovgivningen - frist - forordning (EF) nr. 2398/97 - endelig antidumpingtold på importen af sengelinned af bomuld med oprindelse i Egypten, Indien og Pakistan - forordning (EF) nr. 1515/2001 - godtgørelse af antidumpingtold opkrævet i henhold til en forordning, som efterfølgende er erklæret ugyldig - begrebet »force majeure« - tidspunktet for, hvornår forpligtelsen til godtgørelse af importafgifter er opstået)
 2012/C 227/03
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal d’instance de Roubaix
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Compagnie internationale pour la vente à distance (CIVAD) SA
 Sagsøgte: Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional des douanes et droits indirects de Lille og Administration des douanes
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal d’instance de Roubaix — fortolkning af artikel 236, stk. 2, andet og tredje afsnit, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1) — ansøgning om godtgørelse af antidumpingtold, som blev betalt i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2398/97 af 28. november 1997 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af sengelinned af bomuld med oprindelse i Egypten, Indien og Pakistan (EFT 332, s. 1), der senere er blevet erklæret ugyldig — ulovlighed, der udgør et tilfælde af force majeure — tidspunktet for indtræden af forpligtelsen til at yde fritagelse for tolden
 Konklusion
 1)
 Artikel 236, stk. 2, andet afsnit, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2700/2000 af 16. november 2000, skal fortolkes således, at ulovligheden af en forordning ikke udgør et tilfælde af force majeure i denne bestemmelses forstand, der giver mulighed for en forlængelse af den frist på tre år, som en importør råder over til at indgive en anmodning om godtgørelse af importafgifter, der er betalt i henhold til denne forordning.
 2)
 Artikel 236, stk. 2, tredje afsnit, i forordning (EØF) nr. 2913/92, som ændret ved forordning (EF) nr. 2700/2000, skal fortolkes således, at den ikke giver de nationale myndigheder mulighed for af egen drift at godtgøre antidumpingtold, der er opkrævet i henhold til en EU-forordning, på grundlag af en erklæring fra Instansen til Bilæggelse af Tvister om, at den pågældende forordning er i strid med aftalen om anvendelsen af artikel VI i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994, som findes i bilag 1A til overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen (WTO), undertegnet i Marrakesh den 15. april 1994 og godkendt ved Rådets afgørelse 94/800/EF af 22. december 1994 om indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af de aftaler, der er resultatet af de multilaterale forhandlinger i Uruguay-rundens regi (1986-1994), for så vidt angår de områder, der hører under Fællesskabets kompetence.
 (1) EUT C 30 af 29.1.2011.


text:
6.8.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/30
 Sag anlagt den 19. maj 2005 af N.V. Deloitte Business Advisory mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-195/05)
 (2005/C 193/50)
 Processprog: nederlandsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 19. maj 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af N.V. Deloitte Business Advisory, Bruxelles, ved Dirk Van Heuven, Steve Ronse og Sofie Logie, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1)
 De anfægtede beslutninger annulleres.
 2)
 Alle omkostninger betales af sagsøgte.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har som led i et konsortium med andre virksomheder under navnet EUPHET afgivet bud under udbudsproceduren vedrørende »Sanco Evaluation Framework Contract, Lot 1 (Public Health) — tender No SANCO/2004/01/041«, som blev iværksat af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. I stævningen har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning om ikke at udvælge EUPHET samt annullation af beslutningen om at tildele en tredjemand kontrakten, som ikke er tilstillet sagsøgeren, og som denne ikke er bekendt med.
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren påberåbt sig, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 94 i forordning nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (1) og en tilsidesættelse af artikel 138 samt 147, stk. 3, i forordning nr. 2342/2002 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 1605/2002 (2). Sagsøgeren gør endvidere gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af udbudsdokumenterne, den almindelige begrundelsespligt og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.
 Sagsøgeren anfører, at den angivne grund til ikke at tildele selskabet kontrakten, nemlig at forslaget om foranstaltninger til at undgå en interessekonflikt er utilstrækkeligt og ikke frembyder tilstrækkelig garanti, helt uretmæssig og i strid med udbudsdokumenterne. Sagsøgeren hævder, at det er tilstrækkeligt, at medkontrahenten med sin underskrivelse af kontraktudkastet forpligter sig til øjeblikkeligt at underrette Kommissionen om en eventuel interessekonflikt og at træffe de nødvendige foranstaltninger til at løse konflikten hurtigst muligt. Sagsøgeren anfører endvidere, at de af selskabet foreslåede foranstaltninger gik videre end de stillede krav.
 Endelig anfører sagsøgeren, at selskabet på intet tidspunkt er blevet opfordret til at fremlægge yderligere oplysninger. Dette udgør efter sagsøgerens opfattelse en tilsidesættelse af artikel 146, stk. 3, i forordning nr. 2342/2002, af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, af princippet om en redelig behandling og af princippet om ikke-diskriminering samt en tilsidesættelse af artikel 89, stk. 1, og artikel 99 i forordning nr. 1605/2002.
 (1) Rådets forordning (EF; Euratom) nr. 1605/2002 af 25.6.2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 248, s. 1).
 (2) Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23.12.2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25.6.2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 357, s. 1).


text:
22.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 399/6
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 25. oktober 2012 — Déborah Prete mod Office national de l'emploi (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Belgien)
 (Sag C-367/11) (1)
 (Fri bevægelighed for personer - artikel 39 EF - statsborger i en medlemsstat, der søger arbejde i en anden medlemsstat - ligebehandling - ungdomsarbejdsløshedsydelser til unge, der søger arbejde for første gang - indrømmelse heraf undergivet en betingelse om mindst seks års studier i værtsmedlemsstaten)
 2012/C 399/08
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Déborah Prete
 Sagsøgt: Office national de l'emploi
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour de cassation — fortolkning af artikel 12, 17, 18 og 39 EF (nu artikel 18, 20, 21 og 45 TEUF) — ventepenge til unge, som søger arbejde for første gang — tildeling underlagt betingelse om, at modtageren har gennemført seks års studier ved en uddannelsesinstitution i den berørte medlemsstat — afslag på tildeling til en borger fra en anden medlemsstat, der har gennemført sin gymnasieuddannelse i denne anden medlemsstat, alene fordi nævnte betingelse ikke er opfyldt — forhold, der skal tages i betragtning ved vurderingen af den unges forbindelse til det nationale arbejdsmarked
 Konklusion
 Artikel 39 EF er til hinder for en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter retten til ungdomsarbejdsløshedsydelser til unge, der søger arbejde for første gang, er undergivet en betingelse om, at den pågældende har gennemført mindst seks års studier ved en uddannelsesinstitution i værtsmedlemsstaten, for så vidt som nævnte betingelse er til hinder for, at der tages hensyn til andre relevante omstændigheder, som er egnede til at fastslå, at der består en reel forbindelse mellem den, der ansøger om ydelser, og det omhandlede geografiske arbejdsmarked, og derfor går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå det med bestemmelsen tilstræbte formål om at sikre, at der består en sådan forbindelse.
 (1) EUT C 282 af 24.9.2011.


text:
Nr . C 210/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20 . 7 . 96
 Sag anlagt den 14. maj 1996 af Kommissionen for De Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 ( Sag C- 1 66/96 ) — Det fastslås, at Den Portugisiske Republik ikke har
 ( 96/C 210/ 11 ) opfyldt de forpligtelser, der påhviler den i medfør af
 EF-traktatens artikel 189 , stk. 3 , og i henhold til artikel 3
 i Kommissionens direktiv 92/69/EØF af 31 . juli 1992 om
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den syttende tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets
 14 . maj 1996 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af direktiv 67/548/EØF om tilnærmelse af lovgivning om
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Dr . klassificering, emballering og etikettering af farlige
 Francisco de Sousa Fialho, som befuldmægtiget, og med stoffer ('), idet den ikke har gennemført alle love og
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Goméz de la Cruz, administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 efterkomme direktiv 92/69/EØF .
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirch
 berg.
 — Subsidiært, det fastslås, at Den Portugisiske Republik
 har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : til disse bestemmelser, ved ikke straks at underrette
 Kommissionen om disse foranstaltninger .
 — Det fastslås, at Den Portugisiske Republik ikke har
 opfyldt de forpligtelser, der påhviler den i medfør af — Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens
 EF-traktatens artikel 189 , stk . 3 , og i henhold til artikel 3 omkostninger .
 i Rådets direktiv 92/32/EØF af 30 . april 1992 om
 syvende ændring af Rådets direktiv 67/548/EØF om Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 tilnærmelse af lovgivning om klassificering, emballering samme som i sag C-165/96 ( 2 ). Fristen for gennemførelse af
 og etikettering af farlige stoffer ( ! ), idet den ikke har sat direktivet udløb den 31 . oktober 1993 .
 alle nødvendige love og administrative bestemmelser i
 kraft for at efterkomme direktiv 92/32/EØF .
 (') EFT nr . L 383 af 29 . 12 . 1992 , s . 113 .
 ( 2 ) Jf. side 5 i denne Tidende .
 — Subsidiært, det fastslås, at Den Portugisiske Republik
 har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold
 til disse bestemmelser, ved ikke straks at underrette
 Kommissionen om disse foranstaltninger .
 — Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens
 omkostninger. Sag anlagt den 14. maj 1996 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de ( Sag C-168/96 )
 samme som i sag C-165/96 ( 2 ). Fristen for gennemførelse af ( 96/C 210/ 13 )
 direktivet udløb den 31 . oktober 1993 .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 (') EFT nr . L 154 af 5 . 6 . 1992 , s . 1 . 14 . maj 1996 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af
 ( 2 ) Jf. side 5 i denne Tidende . Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Dr.
 Francisco de Sousa Fialho, som befuldmægtiget, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Goméz de la Cruz,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirch
 berg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Sag anlagt den 14 . maj 1996 af Kommissionen for De — Det fastslås, at Den Portugisiske Republik ikke har
 Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik opfyldt de forpligtelser, der påhviler den i medfør af
 ( Sag C-167/96 ) EF-traktatens artikel 189 , stk . 3 , og i henhold til artikel 3
 ( 96/C 210/ 12 ) i Kommissionens direktiv 93/67/EØF af 20 . juli 1993 om
 fastsættelse af principperne for vurderingen af risikoen
 for mennesker og miljøet ved stoffer, der anmeldes i
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den overensstemmelse med Rådets direktiv 67/548/EØF ('),
 14 . maj 1996 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af idet den ikke har vedtaget alle nødvendige love og
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Dr . administrative bestemmelser for at efterkomme Kom
 Francisco de Sousa Fialho, som befuldmægtiget, og med missionens direktiv 93/67/EØF .
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Goméz de la Cruz,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirch — Subsidiært, det fastslås, at Den Portugisiske Republik
 berg. har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold


text:
8.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 273/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Gelsenkirchen (Tyskland) den 12. juni 2012 — Michael Schwarz mod Stadt Bochum
 (Sag C-291/12)
 2012/C 273/06
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgericht Gelsenkirchen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Michael Schwarz
 Sagsøgt: Stadt Bochum
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel 1, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 2252/2004 (1) af 13. december 2004, som affattet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 444/2009 (2) af [6. maj 2009], gyldig?
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 2252/2004 af 13.12.2004 om standarder for sikkerhedselementer og biometriske identifikatorer i pas og rejsedokumenter, som medlemsstaterne udsteder (EUT L 385, s. 1).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 444/2009 af 6.5.2009 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 2252/2004 om standarder for sikkerhedselementer og biometriske identifikatorer i pas og rejsedokumenter, som medlemsstaterne udsteder (EUT L 142, s. 1, og berigtigelse EUT L 188, s. 127).


text:
25.8.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 258/25
 Sag anlagt den 27. juni 2012 — El Corte Inglés mod KHIM — Sohawon (FREE YOUR STYLE.)
 (Sag T-282/12)
 2012/C 258/46
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spanien) (ved advokaterne E. Seijo Veiguela, J. Rivas Zurdo og I. Munilla Muñoz)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Nadia Mariam Sohawon (London, Det Forenede Kongerige)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 17. april 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1825/2010-4) annulleres, og det fastslås, at Harmoniseringskontoret i henhold til artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 burde have givet medhold i indsigerens klage for så vidt angår følgende tjenesteydelser i klasse 35: detailvirksomhed, engrosvirksomhed, postordresalg og onlinedetailvirksomhed, alle vedrørende beklædningsgenstande, fodtøj og hovedbeklædning, og indsigelsesafdelingens afgørelse om registrering i sin helhed af EF-varemærke nr. 7 396 468»FREE YOUR STYLE« (sammensat varemærke) burde have været annuleret.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Nadia Mariam Sohawon
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »FREE YOUR STYLE.«, for varer og tjenesteydelser i klasse 25, 35, og 41 — EF-varemærkeansøgning nr. 7 396 468
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: El Corte Inglés, SA
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det spanske ordmærke og EF-ordmærket »FREE STYLE« for varer i klasse 3, 18 og 25
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet
 Appelkammerets afgørelse: Delvist afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
12.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 335/38
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van Cassatie (Belgien) den 24. juni 2016 — Ömer Altun m.fl. og Absa NV m.fl. mod Openbaar Ministerie
 (Sag C-359/16)
 (2016/C 335/52)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van Cassatie
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ömer Altun, Abubekir Altun, Sedrettin Maksutogullari, Yunus Altun, Absa NV, M. Sedat BVBA, Alnur BVBA
 Sagsøgt: Openbaar Ministerie
 Præjudicielt spørgsmål
 Kan en E 101-attest, der er udstedt i henhold til artikel 11, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 (1) f 21. marts 1972 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, som flytter inden for Fællesskabet, således som den var gældende, indtil den blev ophævet ved artikel 96, stk. 1, i forordning (EF) nr. 987/2009 (2) om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger, annulleres eller lades ude af betragtning af en anden ret end en ret i den udstationerende medlemsstat, såfremt de faktiske omstændigheder, som den skal tage stilling til, tillader den konstatering, at attesten er erhvervet eller gøres gældende på svigagtig vis?
 (1) (EFT 1972, L 72, s. 1).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 af 16.9.2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT 2009, L 284, s. 1).


text:
15.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/20
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 30. juni 2009 — CPEM mod Kommissionen
 (Sag T-444/07) (1)
 (ESF - ophævelse af støtte - OLAF-rapport)
 2009/C 193/30
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise (CPEM) (Marseille, Frankrig) (ved avocat C. Bonnefoi)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved L. Flynn og A. Steiblytė, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2007) 4645 af 4. oktober 2007 som ophævede støtten fra Den Europæiske Socialfond (ESF), som blev tildelt ved beslutning K(1999) 2645 af 17. august 1999 samt en påstand om erstatning.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Centre de Promotion de l'Emploi par la Micro-Entreprise (CPEM) bærer sine egne omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 37 af 9.2.2008.


text:
3.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Hamburg (Tyskland) den 6. marts 2017 — Angela Irmgard Diedrich m.fl. mod Société Air France SA
 (Sag C-112/17)
 (2017/C 213/20)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Amtsgericht Hamburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Angela Irmgard Diedrich, Thorsten Diedrich og Angel Wendy Mara Diedrich
 Sagsøgt: Société Air France SA
 Sagen blev ved Domstolens kendelse af 6. april 2017 slettet fra Domstolens register.


text:
20.7.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 207/50
 Sag anlagt den 15. maj 2013 — Now Wireless mod KHIM — Starbucks (HK) (now)
 (Sag T-278/13)
 2013/C 207/82
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Now Wireless Ltd (Guildford, Det Forenede Kongerige) (ved barrister T. Alkin)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Starbucks (HK) Ltd (Hong Kong, Kina)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EF-varemærkeregistrering nr. 1421700 erklæres fortabt som følge af manglende brug.
 —
 Den registrerede indehaver tilpligtes at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, som begæringen om fortabelse vedrører: Figurmærket, der indeholder ordbestanddelen »now«, for tjenesteydelser i klasse 35, 41 og 42 — EF-varemærkeregistrering nr. 1 421 700
 Indehaver af EF-varemærket: Starbucks (HK) Ltd
 Indgiveren af begæringen om fortabelse af EF-varemærket: Now Wireless Ltd
 Annullationsafdelingens afgørelse: EF-varemærkeregistreringen erklæret delvis fortabt
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 51, stk. 1, litra a), og artikel 51, stk. 2, i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
27.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 138/26
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Nejvyšší správní soud (Den Tjekkiske Republik) den 13. januar 2015 — Odvolací finanční ředitelství mod Český rozhlas
 (Sag C-11/15)
 (2015/C 138/37)
 Processprog: tjekkisk
 Den forelæggende ret
 Nejvyšší správní soud
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Odvolací finanční ředitelství
 Sagsøgt: Český rozhlas
 Præjudicielt spørgsmål
 Kan public service radio- og tv-virksomhed, der finansieres af obligatoriske lovpligtige afgifter, størrelsen af hvilke fastsættes ved lov, på grundlag af ejerskab til en radiomodtager, besiddelse heraf eller ret til at anvende den af andre retlige grunde, betragtes som »levering af en tjenesteydelse mod vederlag« som omhandlet i artikel 2, stk. 1, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF (1) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som skal fritages for moms i henhold til direktivets artikel 13, punkt A, stk. 1, litra q), eller er der tale om ikke-økonomisk virksomhed, der slet ikke er momspligtig i henhold til sjette direktivs artikel 2, og hvorpå momsfritagelse i henhold til direktivets artikel 13, punkt A, stk. 1, litra q), derfor ikke finder anvendelse?
 (1) EFT L 145, s. 1.


text:
16.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 56/28
 Sag anlagt den 30. december 2014 — GHC mod Kommissionen
 (Sag T-847/14)
 (2015/C 056/39)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: GHC Gerling, Holz & Co. Handels GmbH (Hamburg, Tyskland) (ved advokat D. Lang)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens gennemførelsesafgørelse af 31. oktober 2014 C(2014) 7920 og den kvote for markedsføring af hydrofluorcarboner, der er blevet tildelt sagsøgeren for 2015, annulleres, for så vidt som de for sagsøgeren fastlægger en for lav referenceværdi og tildeler en for lav kvote for 2015.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrørende tilsidesættelse af forordning (EU) nr. 517/2014 (1)
 —
 Sagsøgeren gør herved gældende, at sagsøgte for sagsøgeren har fastlagt en for lav referenceværdi og har tildelt sagsøgeren en for lav kvote for 2015. Sagsøgeren anfægter, at Kommissionen i forbindelse med sin beregning har taget hensyn til udviklingen af lagerbeholdningerne i referenceårene.
 —
 Sagsøgeren gør gældende, at ordlyden af, tilblivelseshistorien for, systematikken i og formålet med forordning nr. 517/2014 ikke retfærdiggør, at der tages hensyn til udviklingen af lagerbeholdningerne.
 —
 Sagsøgeren gør i forbindelse med dette anbringende gældende, at den årlige udvikling af lagerbeholdningerne ikke er egnet til — i forhold til importører og eksportører, der ikke er producenter — at fastslå den mængde, der rent faktisk er blevet markedsført, men derimod forvrænger fastlæggelsen af disse til skade for sagsøgeren.
 2.
 Andet anbringende vedrørende tilsidesættelse af princippet om ligestilling i henhold til artikel 20 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder
 —
 Sagsøgeren gør herved gældende, at dette selskab som følge af, at der er blevet taget hensyn til den årlige udvikling af lagerbeholdningerne i referenceårene med urette stilles ringere end importører, der i løbet af referenceåret har afstået deres lagerbeholdninger og ikke opbevaret disse ind i det nye år.
 —
 Endvidere bliver sagsøgeren som importer også med urette stillet ringere end producenterne, fordi en hensyntagen til udviklingen af de årlige lagerbeholdninger gør det muligt for producenterne på passende måde at vise den mængde, der rent faktisk er blevet markedsført, mens denne mængde forvrænges til skade for sagsøgeren.
 3.
 Tredje anbringende vedrørende tilsidesættelse af begrundelsespligten i henhold til artikel 296 TEUF
 —
 Sagsøgeren gør herved navnlig gældende, at den anfægtede afgørelse ikke opfylder kravene til begrundelsespligten, og at det navnlig ikke er tydeligt, hvorledes de angivne ton CO2-ækvivalenter er blevet sammensat for sagsøgeren.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 517/2014 af 16.4.2014 om fluorholdige drivhusgasser og om ophævelse af forordning (EF) nr. 842/2006 (EUT L 150, s. 195).


text:
15.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/19
 Sag anlagt den 12. maj 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-219/06)
 (2006/C 165/35)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved N. Yerrel, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Storhertugdømmet Luxembourg
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktiv 2001/12/EF (1) og 2001/13/EF (2) og artikel 228, stk. 1, EF, idet det ikke har truffet de foranstaltninger, som er nødvendige for at opfylde Domstolens dom af 30. september 2004 i sag C-481/03 (3), vedrørende manglende meddelelse om foranstaltninger til gennemførelse af disse direktiver.
 —
 Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale Kommissionen en tvangsbøde på 4 800 EUR pr. dags forsinkelse ved opfyldelsen af dommen i sag C-481/03, for så vidt angår direktiv 2001/12/EF, og en tvangsbøde på 4 800 EUR pr. dags forsinkelse ved opfyldelsen af dommen i sag C-481/03, for så vidt angår direktiv 2001/13/EF, fra den dag, der afsiges dom i sagen, indtil den dag dommen i sag C-481/03 opfyldes.
 —
 Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale Kommissionen et engangsbeløb, som fremkommer ved en multiplikation af et dagligt beløb på 1 000 EUR for antallet af dage for overtrædelsens fortsatte beståen i perioden mellem dommens afsigelse i sag C-481/03 og dommens afsigelse i nærværende sag, for så vidt angår direktiv 2001/12/EF, samt det samme beløb for så vidt angår direktiv 2001/13/EF.
 —
 Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ingen bestemmelse vedtaget af Storhertugdømmet Luxembourg efter Domstolens dom i sag C-481/03 er blevet meddelt Kommissionens tjenestegrene.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/12/EF af 26.2.2001 om ændring af Rådets direktiv 91/440/EØF om udvikling af Fællesskabets jernbaner (EFT L 75, s. 1).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/13/EF af 26.2.2001 om ændring af Rådets direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder (EFT L 75, s. 26).
 (3) Ikke offentliggjort.


text:
10.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 73/24
 Appel iværksat den 26. januar 2012 af Monster Cable Products, Inc. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 23. november 2011 i sag T-216/10 — Monster Cable Products, Inc. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Live Nation (Music) UK Limited
 (Sag C-41/12 P)
 2012/C 73/41
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Monster Cable Products, Inc. (ved Rechtsanwältinnen O. Günzel og A. Wenninger-Lenz)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) og Live Nation (Music) UK Limited
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 23. november 2011 i sag T-216/10 ophæves.
 —
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har gjort gældende, at Retten ved frifindelsen af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) med den begrundelse, der fremgår af dommen af 23. november 2011, ikke tog hensyn til alle de faktiske omstændigheder i sagen, hvorfor den appellerede dom er baseret på ufuldstændige faktiske omstændigheder. Dommen mangler således den obligatoriske helhedsvurdering af alle de elementer, der skal tages i betragtning ved vurderingen af risikoen for forveksling. Dommen er derfor fejlagtig og tilsidesætter artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 (1).
 Det er appellantens opfattelse, at hvis der var blevet foretaget en korrekt helhedsvurdering, ville Retten være nået til den konklusion, at afgørelse truffet den 24. februar 2010 af Første Appelkammer tilsidesætter varemærkeforordningens artikel 8, stk. 1, litra b) (2). Sammenfattende gør appellanten gældende, at artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 er blevet tilsidesat af følgende grunde:
 Der er ikke blevet taget hensyn til »den specialiserede gennemsnitsforbruger i Det Forenede Kongerige« som værende den relevante kundekreds i forhold til hvilken undersøgelsen af risikoen for forveksling skal foretages.
 Forkert anvendelse af faste retlige principper for vurdering af varers lighed.
 Tilsidesættelse af principperne om, at der med henblik på vurderingen af risikoen for forveksling skal tages hensyn til alle de faktorer, der er relevante for den enkelte sag, og bl.a. til det ældre varemærkes særpræg.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT L 11, s. 1).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).


text:
3 . 2 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 31 /17
 Slettelse af sag C-82/94 ( J ) C-56/95 , Brühler Kreditbank eG mod Finanzamt Brühl, skal
 ( 96/C 31 /35 ) slettes af registret.
 Ved kendelse af 24 . oktober 1995 har præsidenten for De ( 1 ) EFT nr. C 119 af 13 . 5 . 1995 .
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 82/94, Andreas Mohringer mod Zentrale zur Bekämpfung
 unlauteren Wettbewerbs e.V. , skal slettes af registret.
 (>) EFT nr. C 120 af 30 . 4 . 1994 . Slettelse af sag C-86/95 ( )
 ( 96/C 31 /38 )
 Ved kendelse af 15 . november 1995 har præsidenten for De
 Slettelse af sag C- 108/94 (') Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 86/95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 ( 96/C 31 /36 ) Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registret.
 Ved kendelse af 27. oktober 1995 har præsidenten for De (') EFT nr . C 159 af 24 . 6 . 1995 .
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 108/94 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 mod Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af
 registret.
 (') EFT nr . C 161 af 11 . 6 . 1994 . Slettelse af sag C-101 /95 ( J )
 ( 96/C 31/39 )
 Ved kendelse af 18 . oktober 1995 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 Slettelse af sag C-56/95 ( ) 101 /95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( 96/C 31 /37 ) mod Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af
 registret.
 Ved kendelse af 18 . oktober 1995 har præsidenten for
 De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag (') EFT nr. C 159 af 24 . 6 . 1995 .
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS Levend Vee, en nederlandsk sammenslutning med hjemsted
 den 13 . december 1995 i Roosendaal ( Nederlandene ), samt de personer og selska
 ber, som er medlemmer af sammenslutningen, og hvis navne
 i de forenede sager T-481/93 og T-484/93 , Vereniging van er anført på den fortegnelse, der er vedlagt dommen, ved
 Exporteurs in Levende Varkens og Nederlandse Bond van advokat Inne Cath, Haag, og med valgt adresse i Luxem
 Waaghouders van Levend Vee mod Kommissionen for De bourg hos advokat Lambert Dupong, 14 , rue des Bains, mod
 Europæiske Fællesskaber ( ] ) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Tho
 (Levende svin — Kommissionens beslutning 93/128/EØF mas van Rijn, Kommissionens Juridiske Tjeneste, advokat
 og 93/1 77/EØF om visse beskyttelsesforanstaltninger mod Tom Ottervanger og advokat Flarold Nyssens, angående en
 smitsom blæreudslæt hos svin i Nederlandene og Italien — påstand dels om annullation af Kommissionens beslutning
 annullationssøgsmål — erstatningssøgsmål) 93/128/EØF og 93/177/EØF af henholdsvis 26 . februar og
 ( 96/C 31 /40 ) 26 . marts 1993 om visse beskyttelsesforanstaltninger mod
 smitsom blæreudslæt hos svin i Nederlandene og Italien
 ( EFT nr . L 50 , s . 29, og EFT nr . L 74, s. 88 ), dels om
 (Processprog: nederlandsk) erstatning, har Retten ( Tredje Afdeling), sammensat af C. P.
 Briët, som fungerende afdelingsformand, og dommerne
 C. W. Bellamy og J. Azizi; justitssekretær: fuldmægtig B.
 Pastor, den 13 . december 1995 afsagt dom, hvis konklusion
 I de forenede sager T-481 /93 og T-484/93 , Vereniging van
 lyder således :
 Exporteurs in Levende Varkens, en nederlandsk forening
 med hjemsted i Roosendaal (Nederlandene ), samt de
 personer og selskaber, som er medlemmer af foreningen, og
 hvis navne er anført på den fortegnelse, der er vedlagt
 dommen, og Nederlandse Bond van Waaghouders van 1 ) Kommissionen frifindes.


text:
30.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 202/4
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 8. maj 2014 — Pelckmans Turnhout NV mod Walter Van Gastel Balen NV m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Grondwettelijk Hof — Belgien)
 (Sag C-483/12) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - princippet om ligebehandling og om forbud mod forskelsbehandling - gennemførelse af EU-retten - EU-rettens anvendelsesområde - foreligger ikke - Domstolen ikke kompetent))
 2014/C 202/05
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Grondwettelijk Hof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Pelckmans Turnhout NV
 Sagsøgte: Walter Van Gastel Balen NV, Walter Van Gastel NV, Walter Van Gastel Lifestyle NV og Walter Van Gastel Schoten NV
 Procesdeltager: Ministerraad
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Grondwettelijk Hof — fortolkning af artikel 6, stk. 3, TEU, artikel 34, 35, 36, 56 og 57 TEUF, og af artikel 15, 16, 20 og 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — national lovgivning, der pålægger detailhandlende at holde en ugentlig lukkedag — undtagelser fastsat for handlende, der er etableret på visse steder, eller som forhandler visse varetyper
 Konklusion
 Den Europæiske Unions Domstol har ikke kompetence til at besvare det præjudicielle spørgsmål, der er forelagt af Grondwettelijk Hof (Belgien).
 (1) EUT C 26 af 26.1.2013.


text:
6.8.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/29
 Sag anlagt den 4. maj 2005 af Franky Callewaert m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-192/05)
 (2005/C 193/49)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 4. maj 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Franky Callewaert, Roeselare (Belgien), m.fl., ved avocats Georges Vandersanden og Laure Levi.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af den indplacering i lønklasse, der blev tildelt sagsøgerne i afgørelserne om deres ansættelse, for så vidt som indplaceringen er baseret på artikel 12, stk. 3, i bilag XIII til den nye vedtægt.
 —
 Sagsøgernes karriere genoprettes (herunder anerkendelsen af deres erfaring i den således berigtigede lønklasse, deres ret til forfremmelse og deres pensionsrettigheder), med udgangspunkt i den lønklasse, de burde have været indplaceret i på grundlag af meddelelsen om udvælgelsesprøven, i henhold til hvilken de blev opført på ansættelsesreservelisten, enten i den lønklasse, der er anført i meddelelsen om udvælgelsesprøven, eller i den tilsvarende lønklasse ifølge den nye vedtægts indplacering (og det korrekte løntrin i henhold til de regler, der var gældende før den 1. maj 2004), fra afgørelsen om deres ansættelse.
 —
 Sagsøgerne tilkendes morarenter i henhold til den af Den Europæiske Centralbank fastsatte rentesats for primære refinansieringsoperationer i den pågældende periode, forhøjet med to procentpoint, af alle de beløb, der er lig med differencen mellem den aflønning, der svarer til sagsøgernes indplacering i afgørelsen om ansættelse, og den indplacering, de var berettigede til, indtil tidspunktet, hvor afgørelsen om deres korrekte indplacering foreligger.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 De påberåbte søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter er identiske med dem, der er påberåbt i sag T-58/05, og ligner dem, der er påberåbt i sagerne T-130/05, T-160/05, T-162/05, T-164/05, T-170/05 og T-183/05.


text:
19.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/10
 Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 7. juli 2016 — H.M. mod Agentsia za darzhavna finansova inspektsia (ADFI) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad Sofia-grad — Bulgarien)
 (Sag C-129/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - offentlige vareindkøbskontrakter - direktiv 2004/18/EF - artikel 1, stk. 9 - begrebet »offentligretligt organ« - hospital, som er oprettet med gevinst for øje, og hvis kapital er 100 % privat - mere end 50 % eller end 30 % af indtægterne stammer fra udbetalinger fra den offentlige sygesikringsordning som modydelse for udøvelsen af medicinske ydelser - artikel 7, litra b) - anslået kontraktværdi - tærsklen ikke nået - en vis grænseoverskridende interesse - ingen oplysninger - artikel 53, stk. 2, i Domstolens procesreglement - åbenbar afvisning))
 (2016/C 343/13)
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad Sofia-grad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: H.M.
 Sagsøgt: Agentsia za darzhavna finansova inspektsia (ADFI)
 Konklusion
 Det er åbenbart, at anmodningen om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Sofia-grad (forvaltningsdomstolen i Sofia, Bulgarien) ved afgørelse af 4. marts 2015, skal afvises.
 (1) EUT C 171 af 26.5.2015.


text:
17.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 229/14
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 13. juli 2005
 i sag T-40/03, Julián Murúa Entrena mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (EF-varemærker - EF-varemærkeansøgning om et figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »Julián Murúa Entrena« - indsigelse rejst af indehaveren af det spanske og internationale ordmærke MURÚA - afslag på registrering - relativ registreringshindring - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 - efternavn)
 (2005/C 229/27)
 Processprog: spansk
 I sag T-40/03, Julián Murúa Entrena, Elciego (Spanien), ved advokat I. Temiño Ceniceros mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) ved I. de Medrano Caballero og G. Schneider, som befuldmægtigede, den anden part i sagen for appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og intervenient ved Retten: Bodegas Murúa, SA, Elciego, ved advokat J. González Aparicio, angående en påstand om annullation af afgørelse truffet den 9. december 2002 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 599/1999-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Bodegas Murúa, SA, og Julián Murúa Entrena, har De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, H. Legal, og dommerne P. Mengozzi og I. Wiszniewska-Białecka; justitssekretær: ekspeditionssekretær J. Palacio González, den 13. juli 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Sagsøgeren tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1) EUT C 101 af 26.4.2003.


text:
6.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 232/21
 Sag anlagt den 9. juni 2011 — Europa-Kommissionen mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-293/11)
 2011/C 232/33
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved D. Triantafyllou og C. Soulay)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 306-310 i direktiv 2006/112/EF (1), idet den har anvendt momssærordningen for rejsebureauer i tilfælde, hvor rejsetjenesteydelserne sælges til en anden person end den rejsende.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ordningen for rejsebureauer finder kun anvendelse på tjenesteydelser, der leveres direkte til de rejsende, i henhold til direktivets affattelse på hovedparten af sprogene. Selv den engelske version, der et enkelt sted anvender udtrykket »kunde« (»customer«), ville ikke give nogen mening, hvis den ikke udelukkende fandt anvendelse på rejsende. Den samme konklusion følger af en samlet læsning af alle de relevante bestemmelser (systematisk fortolkning). En historisk fortolkning fører til samme resultat, eftersom momsdirektivet blot kodificerede »sjette direktiv uden at ændre dets indhold«. Med hensyn til en formålsfortolkning bemærkes, at dobbeltbeskatning af bureauer i bestemte medlemsstater ikke er tilladt (ved udelukkelse af fradrag i tilfælde af en udvidet anvendelse af ordningen for rejsebureauer). En mangel ved direktivet kan ikke afhjælpes af en enkelt medlemsstat uden en officiel ændring af direktivets tekst.
 (1) EUT L 347 af 11.12.2006.


text:
20.11.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 284/1
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 30. september 2004
 i sag C-275/02, Engin Ayaz mod Land Baden-Württemberg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgericht Stuttgart) (1)
 (Associeringen EØF-Tyrkiet - arbejdskraftens frie bevægelighed - fortolkning af artikel 7, stk. 1, i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 - personligt anvendelsesområde - begrebet familiemedlem til en tyrkisk arbejdstager, der har tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en medlemsstat - stedsøn til en sådan arbejdstager)
 (2004/C 284/01)
 Processprog: tysk
 I sag C-275/02, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Verwaltungsgericht Stuttgart (Tyskland), ved afgørelse af 11. juli 2002, indgået til Domstolen den 26. juli 2002, i sagen Engin Ayaz mod Land Baden-Württemberg, har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne C. Gulmann, J.N. Cunha Rodrigues, R. Schintgen (refererende dommer) og F. Macken; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: R. Grass, den 30. september 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 7, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80 om udvikling af associeringen, som det associeringsråd, der er oprettet ved aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, traf den 19. september 1980, skal fortolkes således, at en stedsøn — der ikke er fyldt 21 år eller som forsørges af arbejdstageren — til en tyrkisk arbejdstager med tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en medlemsstat skal anses for familiemedlem til nævnte arbejdstager i denne bestemmelses forstand og nyder de rettigheder, som afgørelsen tillægger ham, så snart han har fået tilladelse til at flytte sammen med den pågældende arbejdstager i værtsmedlemsstaten.
 (1) EFT C 261 af 26.10.2002.


text:
11 . 1 . 97 1 DA 1 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 9 15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Er artikel 3a , stk. 3 , første afsnit, i forordning ( EØF)
 afsagt den 13 . november 1996 af Finanzgericht Düsseldorf nr. 1546/88 ( ] ), som ændret ved forordning (EØF)
 i sagen Florian Vorderbrüggen mod Hauptzollamt Biele nr. 1033/89 ( 2 ), gyldig, for så vidt det udover betingelserne
 feld i artikel 3a, stk. 3 , første punktum, i forordning ( EØF )
 ( Sag C-3 74/96 ) nr. 857/84 ( 3 ), som ændret ved forordning ( EØF ) nr. 764/
 89 ( 4 ) og (EØF) nr. 1639/91 ( 5 ), kræves, at producenten
 ( 97/C 9/25 )
 faktisk har genoptaget direkte salg og/eller leverancer af
 mælk for mindst tolv måneder siden ?
 Ved kendelse afsagt den 13 . november 1996 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 26 . november 1996, har Fi (!) EFT nr. L 139 af 4 . 6 . 1988 , s . 12 .
 nanzgericht Düsseldorf — IV. Afdeling — i sagen Florian (2) EFT nr. L 110 af 21 . 4 . 1989 , s . 27.
 Vorderbrüggen mod Hauptzollamt Bielefeld forelagt De (3) EFT nr. L 90 af 1 . 4 . 1984, s . 13 .
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om (4) EFT nr. L 84 af 29 . 3 . 1989 , s . 2 .
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : (5) EFT nr. L 150 af 15 . 6 . 1991 , s. 35 .
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 12 . november 1996
 ( Femte Afdeling )
 den 8 . november 1996
 i sag T-47/96, Syndicat départemental de défense du droit
 des agriculteurs ( SDDDA) mod Kommissionen for De
 i sag T-120/89(92 ), Stahlwerke Peine-Salzgitter AG (nu Europæiske Fællesskaber ( ] )
 Preussag Stahl AG ) mod Kommissionen for De Europæ (Kommissionens afvisning af at indlede traktatbrudssag —
 iske Fællesskaber (^ passivitetssøgsmål — formaliteten)
 (Fastsættelse af sagsomkostninger) ( 97/C 9/27 )
 ( 97/C 9/26 ) (Processprog: fransk)
 I sag T-47/96, Syndicat departemental de défense du droit
 (Processprog: tysk) des agriculteurs ( SDDDA ), Beaucaire ( Frankrig), først ved
 advokat Olivier Girard, Nîmes, og derefter ved advokat
 Maryse Joissains-Masini, Aix-en-Provence, mod Kommis
 I sag T-120/89(92 ), Stahlwerke Peine-Salzgitter AG ( nu sionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtiget:
 Preussag Stahl AG ) ved advokaterne Deringer, Tessin, Denise Sorasio ), angående en påstand om at det fastslås,
 Herrmann og Sedemund, Charlottenstraße 65 , Berlin, mod at Kommissionen har udvist passivitet, idet den har und
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld ladt at anlægge sag mod Den Franske Republik i henhold
 mægtiget: Gotz zur Hausen ) angående en begæring om til EF-traktatens artikel 169 og hermed har tilsidesat sine
 fastsættelse af de sagsomkostninger, som sagsøgte skal er forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 175 , har
 statte sagsøgeren efter Rettens dom af 27. juni 1991 ( sag Retten ( Anden Afdeling ), sammensat af afdelingsforman
 T-120/89, Stahlwerke Peine-Salzgitter AG mod Kommissi den, C. W. Bellamy, og dommerne H. Kirschner og A. Ka
 onen, Sml . II, s . 279 ), har Retten ( Femte Afdeling ), sam logeropoulos; justitssekretær: H. Jung, den 12 . november
 1996 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således :
 mensat af afdelingsformanden, R. García-Valdecasas, og
 dommer J. Azizi og M. Jaeger; justitssekretær: H. Jung,
 den 8 . november 1996 afsagt kendelse', hvis konklusion ly 1 ) Sagen afvises.
 der således :
 2 ) Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende inter
 venienternes påstande.
 De omkostninger, Kommissionen skal erstatte Stahlwerke
 Peine-Salzgitter (PSAG), fastsættes til i alt 160 000 DM. 3 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger. Kongeriget
 Spanien og Den Franske Republik afholder deres egne
 omkostninger.
 (') EFT nr. C 207 af 12 . 8 . 1989 , s . 15 .
 (M EFT nr. C 180 af 22 . 6 . 1996 , s . 32 .


text:
Nr. C 142/28 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10 . 5 . 97
 b) Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger. Sag anlagt den 13 . marts 1997 af P. J. M. Janssen mod
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: ( Sag T-63/97)
 ( 97/C 142/60 )
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-50/97 ( ] ). (Processprog: nederlandsk)
 (') Se side 24 i denne Tidende .
 Ved De Europæiske Fælleskabers Ret i Første Instans er
 der den 13 . marts 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af R J. M. Janssen, Wanssum ( Nederlan
 dene ), ved advokaterne E. H. Pijnacker Hordijk, Amster
 dam, og T. P. J. van Oers, 's-Gravenhage, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62, Avenue
 Sag anlagt den 6. marts 1997 af A. M. Weijenberg-Pleijers Guillaume .
 mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 ( Sag T-60/97)
 ( 97/C 142/59 ) a ) Principalt: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 et beløb på 419 246,— hfl . med rente 8 % p.a . fra den
 19 . maj 1992, til betaling sker.
 (Processprog: nederlandsk)
 Subsidiært: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 Ved De Europæiske Fælleskabers Ret i Første Instans er et beløb, som Retten finder passende, dog mindst
 der den 6 . marts 1997 anlagt sag mod Rådet for Den 86 531 ,— hfl. ( dvs. det beløb, der følger af forordning
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske ( EØF) nr. 2187/93 ), med rente 8 % p.a . fra den 19 . maj
 Fællesskaber af A. M. Weijenberg-Pleijers, Wittem (Neder 1992 til betaling sker.
 landene ), ved advokaterne E. H. Pijnacker Hordijk, Am
 sterdam, og T. P. J. van Oers, 's-Gravenhage, og med valgt b ) Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62, Avenue
 Guillaume .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-50/97 ( ] ).
 a ) Principalt: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 et beløb på 35 953 ,— hfl . med rente 8 % p.a . fra den ( 1 ) Se side 24 i denne Tidende .
 19 . maj 1992, til betaling sker.
 Subsidiært: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 et beløb, som Retten finder passende, dog mindst
 20 595,— hfl. ( dvs. det beløb, der følger af forordning Sag anlagt den 13 . marts 1997 af W. H. J. Mulder mod
 ( EØF ) nr. 2187/93 ), med rente 8 % p.a. fra den 19 . maj Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 1992 til betaling sker. De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-64/97)
 b ) Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger. ( 97/C 142/61 )
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: (Processprog: nederlandsk)
 Ved De Europæiske Fælleskabers Ret i Første Instans er
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de der den 13 . marts 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 samme som i sag T-50/97 ( x ). Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af W. H. J. Mulder, Haarzuilens (Nederlan
 H Se side 24 i denne Tidende . dene ), ved advokaterne E. H. Pijnacker Hordijk, Amster
 dam, og T. P. J. van Oers, ' s-Gravenhage, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62, Avenue
 Guillaume .


text:
15.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/41
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 24. april 2013 — CB mod Kommissionen
 (Sag F-73/11) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - almindelig udvælgelsesprøve - meddelelse om udvælgelsesprøve EPSO/AD/181/10 - ikke adgang til at deltage i bedømmelsesprøverne)
 2013/C 171/84
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: CB (Bruxelles, Belgien), (ved advokaterne S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz og A. Blot)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved M.J. Currall, som befuldmægtiget, bistået af advokat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at give sagsøgeren adgang til bedømmelsesprøverne i forbindelse med den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AD/181/10.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af CB’s omkostninger.
 3)
 CB bærer halvdelen af sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 282 af 24.9.2011, s. 53.


text:
12.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/34
 Rettens dom af 19. november 2014 — Out of the blue mod KHIM — Dubois m.fl. (FUNNY BANDS)
 (Sag T-344/13) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket FUNNY BANDS - det ældre nationale handelsnavn FUNNY BANDS - det ældre nationale internetdomænenavn »www.funny-bands.com« - relativ registreringshindring - artikel 8, stk. 4, i forordning (EF)nr. 207/2009 - erhvervsmæssig brug af et tegn, som ikke kun har lokal betydning - artikel 76, stk. 2, i forordning nr. 207/2009 - indsigelse forkastet))
 (2015/C 007/37)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Out of the blue KG (Lilienthal, Tyskland) (ved advokaterne G. Hasselblatt og D. Kipping)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Pohlmann, som befuldmægtiget)
 De andre parter i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Frédéric Dubois (Lasne, Belgien) m.fl.
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 4. april 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 542/2012-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Out of the blue KG og Frédéric Dubois m.fl.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Out of the blue KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT L 260 af 7.9.2013.


text:
2.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/13
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 17. marts 2016 — Minister Finansów mod Aspiro SA, tidligere BRE Ubezpieczenia sp. z o.o. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Naczelny Sąd Administracyjny — Polen)
 (Sag C-40/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift - direktiv 2006/112/EF - artikel 135, stk. 1, litra a) - fritagelse for forsikringsområdet - begreberne »forsikringstransaktioner« og »ydelser udført af forsikringsmæglere og formidlere i forbindelse med disse transaktioner« - skadereguleringsydelser udført i en forsikringsgivers navn og på dennes regning))
 (2016/C 156/18)
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Minister Finansów
 Sagsøgt: Aspiro SA, tidligere BRE Ubezpieczenia sp. z o.o.
 Konklusion
 Artikel 135, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at skadereguleringsydelser som dem, der er omhandlet i hovedsagen, og som leveres af tredjemand i et forsikringsselskabs navn og for dettes regning, ikke er omfattet af den i denne bestemmelse omhandlede fritagelse.
 (1) EUT C 155 af 11.05.2015.


text:
29.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 79/32
 Appel iværksat den 28. januar 2008 af Luigi Marcuccio til prøvelse af kendelse afsagt den 6. december 2007 af Retten for EU-personalesager i sag F-40/06, Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag T-46/08 P)
 (2008/C 79/63)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved avvocato G. Cipressa)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellantens påstande
 —
 Kendelse afsagt af EU-Personaleretten (Første Afdeling) den 6. december 2007 i sag F-40/06, Marcuccio mod Kommissionen, annulleres for så vidt som: (a) det søgsmål, appellanten anlagde ved førsteinstansen blev afvist af en hvilken som helst anden grund end den, at sagsøgeren savnede søgsmålsinteresse; (b) sagsøgerens påstand om erstatning (herefter »erstatningspåstanden«) for den skade (herefter »skaden«), appellanten har lidt under denne sag blev afvist; og (c) sagsøgeren tilpligtedes at betale sagsøgtes sagsomkostninger.
 —
 Det fastslås, at søgsmålet for førsteinstansen kunne fremmes til realitetsbehandling, og navnlig at appellanten på tidspunktet for sagsanlægget havde søgsmålsinteresse.
 —
 Principalt, der gives appellanten medhold i erstatningspåstanden, og indstævnte tilpligtes at betale appellantens sagsomkostninger for førsteinstansen og under appelsagen.
 —
 Subsidiært, sagen hjemvises til Personaleretten til fornyet behandling for så vidt angår (a) de dele af den foreliggende sag, som Personaleretten ikke tog stilling til, eller som bliver annulleret ved Rettens afgørelse i denne appelsag; (b) spørgsmålet om fordeling af sagsomkostningerne i førsteinstansen og i appelinstansen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Det gøres gældende, at der foreligger en total mangel på begrundelse, at kendelsen åbenbart ulogisk, at den er usammenhængende og forvirrende, at sagen ikke har været tilstrækkeligt oplyst, at der ikke er truffet afgørelse vedrørende en afgørende faktisk omstændighed i sagen, og at der er tale om en tilsidesættelse af forpligtelsen til en klar fremstilling, om en forvanskning og fordrejelse af fakta (navnlig i den appellerede kendelses præmis 10, 12, 26-38 og 42-46).
 Der foreligger en fejlagtig og forkert fortolkning og anvendelse af de generelle retsprincipper, af retsforskrifterne samt af fællesskabernes retsinstansers retspraksis med hensyn til skadeserstatning (navnlig den appellerede kendelses præmis 42-46).
 Personalerettens afgørelse er åbenbart ulogisk med hensyn til fordeling af sagsomkostningerne, bl.a. som følge af urimelighed, total mangel på begrundelse, inkonsekvens, forvanskning og fordrejelse af de faktiske forhold og vilkårlighed (navnlig i den appellerede kendelses præmis 49 og 50).
 Der er tale om en total mangel på begrundelse for Personalerettens kendelse i den foreliggende sag (navnlig den appellerede kendelses præmis 26-38).
 Der foreligger forvanskning og fordrejelse af de faktiske omstændigheder samt deraf følgende processuelle fejl af en sådan grovhed, at Personaleretten uopretteligt lader hånt om appellantens ret til forsvar og tilsidesætter grundlæggende retsforskrifter på en sådan måde, at den appellerede kendelse uopretteligt er svækket (navnlig den appellerede kendelses præmis 24).
 Der foreligger en tilsidesættelse af forskrifterne vedrørende en retfærdig rettergang navnlig for så vidt angår bestemmelserne i den europæiske menneskerettighedskonvention (denne appelstævnings præmis 24 og præmis 26-38).


text:
10.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/42
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 27. september 2007 — Pelle og Konrad mod Rådet og Kommissionen
 (Forenede sager T-8/95 og T-9/95) (1)
 (»Ansvar uden for kontraktforhold - mælk - tillægsafgift - referencemængde - forordning (EØF) nr. 2187/93 - erstatning til producenter - suspension af forældelse«)
 (2007/C 269/76)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Wilhelm Pelle (Kluse-Ahlen, Tyskland) og Ernst-Reinhard Konrad (Löllbach, Tyskland) (ved avocats B. Meisterernst, M. Düsing, D. Manstetten, F. Schulze og W. Haneklaus)
 Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union (først ved A. Brautigam og A.-M. Colaert, derefter ved A.-M. Colaert, som befuldmægtigede) og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (først ved D. Booß og M. Niejahr, som befuldmægtigede, derefter ved T. van Rijn og M. Niejahr, bistået af avocats H.-J. Rabe, G. Berrisch og M. Núñez-Müller)
 Sagens genstand
 Erstatningspåstande i henhold til EF-traktatens artikel 178 (nu artikel 235 EF) og EF-traktatens artikel 215, stk. 2 (nu artikel 288, stk. 2, EF), for det tab, sagsøgerne angiveligt har lidt som følge af anvendelsen af Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EØF) nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriprodukter (EFT L 90, s. 13), som suppleret ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 1371/84 af 16. maj 1984 om gennemførelsesbestemmelserne for den tillægsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning nr. 804/68 (EFT L 132, s. 11).
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber skal erstatte det tab, som Wilhelm Pelle og Ernst-Reinhard Konrad har lidt som følge af anvendelsen af Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EØF) nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriprodukter, som suppleret ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 1371/84 af 16. maj 1984 om gennemførelsesbestemmelserne for den tillægsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning nr. 804/68, for så vidt som disse forordninger ikke indeholder nogen bestemmelse om tildeling af en referencemængde til producenter, som efter at have påtaget sig en forpligtelse i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 1078/77 af 17. maj 1977 om indførelse af en præmieordning for ikke-markedsføring af mælk og mejeriprodukter og for omstilling af malkekvægsbesætninger ikke har leveret mælk i det af den pågældende medlemsstat valgte referenceår.
 2)
 Wilhelm Pelle, sagsøger i sag T-8/95, holdes skadesløs for tabet ved anvendelsen af forordning nr. 857/84 for perioden mellem den 5. december 1987 og den 28. marts 1989.
 3)
 Ernst-Reinhard Konrad, sagsøger i sag T-9/95, holdes skadesløs for tabet ved anvendelsen af forordning nr. 857/84 for perioden mellem den 27. november 1986 og den 28. marts 1989.
 4)
 Senest seks måneder efter afsigelsen af denne dom giver parterne Retten meddelelse om de beløb, som de efter fælles overenskomst er blevet enige om skal betales i erstatning.
 5)
 Såfremt parterne ikke når til enighed, giver de inden for samme frist Retten meddelelse om deres påstande med beløbsangivelser.
 6)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 132 af 28.5.2005.


text:
26.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/18
 Domstolens kendelse af 4. oktober 2007 — Republikken Finland mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-457/06 P) (1)
 (Appel - annullationssøgsmål - afvisning - akt, der ikke har bindende retsvirkninger - De Europæiske Fællesskabers egne indtægter - traktatbrudssøgsmål - artikel 11 i forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 - morarente - forhandlinger om en aftale om betinget betaling - afvisningsskrivelse)
 (2008/C 22/34)
 Processprog: finsk
 Parter
 Appellant: Republikken Finland (ved E. Bygglin, som befuldmægtiget)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Wilms og P. Aalto, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt den 5. september 2006 af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling), Finland mod Kommissionen (sag T-350/05), hvorved Retten afviste et annullationssøgsmål til prøvelse af Kommissionens afgørelse af 8. juli 2005, hvorved den afslog at indlede forhandlinger med Republikken Finland vedrørende tilbagebetaling med forbehold af den told af forsvarsmateriel, som Kommissionen havde rejst krav om inden for rammerne af en traktatbrudsprocedure — retsakter, der kan være genstand for søgsmål
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Republikken Finland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 326 af 30.12.2006.


text:
18.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af House of Lords (Det Forenede Kongerige) den 9. februar 2009 — Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs mod Baxi Group Limited
 (Sag C-55/09)
 2009/C 90/21
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 House of Lords
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
 Sagsøgt: Baxi Group Limited
 Præjudicielle spørgsmål
 Under omstændigheder, hvor
 A.
 en afgiftspligtig person anvender en salgsfremmende ordning, der drives af et reklame- og marketingsselskab, og hvorunder der udstedes »point« til den afgiftspligtige persons kunder i forbindelse med kundernes køb af goder hos den afgiftspligtige person
 B.
 kunderne indløser point og vederlagsfrit modtager præmier fra reklame- og marketingsselskabet
 C.
 den afgiftspligtige person har aftalt med dette andet selskab, at den betaler dette den anbefalede salgspris for præmierne.
 1)
 Hvorledes skal artikel 14, 24, 73 og 168 i momsdirektivet (1) [tidligere artikel 5 og 6 samt artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), og artikel 17, stk. 2, i sjette direktiv (2)] fortolkes med hensyn til den afgiftspligtige persons betalinger til det andet selskab?
 2)
 Skal disse bestemmelser navnlig fortolkes således, at den afgiftspligtige persons betalinger til det andet selskab må anses for:
 a)
 udelukkende at være modydelse for det andet selskabs levering af tjenesteydelser til den afgiftspligtige person
 b)
 udelukkende at være modydelse fra tredjemand for det andet selskabs levering af goder til kunderne
 c)
 at være modydelse dels for det andet selskabs levering af tjenesteydelser til den afgiftspligtige person, dels for det andet selskabs levering af goder til kunderne, eller
 d)
 at være modydelse for det andet selskabs levering af såvel reklame- og marketingsydelser som præmier til den afgiftspligtige person?
 3)
 Hvis spørgsmål 2 besvares med, at sådanne betalinger må anses for dels at være modydelse for en levering af tjenesteydelser fra det andet selskab til den afgiftspligtige person, dels at være modydelse fra tredjemand, der af den afgiftspligtige person betales til det andet selskab for dettes levering af goder til kunderne, hvilke kriterier er da fastsat i fællesskabsretten for afgørelsen af, hvorledes betalingen skal fordeles mellem disse to leveringer?
 (1) Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1).
 (2) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1).


text:
18.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 136/49
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 2. marts 2016 — Loescher mod Rådet
 (Sag F-84/15) (1)
 ((Personalesag - tjenestemænd - fagforeningsrepræsentant - stillet til rådighed for en fagforening eller faglig sammenslutning - forfremmelsesåret 2014 - afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren - vedtægtens artikel 45 - sammenligning af fortjenester - ingen vedtægtsmæssig forpligtelse til at fastsætte en specifik metode til sammenligning af fortjenesterne hos de ansatte, som stilles til rådighed for fagforeninger eller faglige sammenslutninger - hensyntagen til bedømmelsesrapporterne - vurdering af det udøvede ansvarsniveau - beviser - efterprøvelse af åbenbart urigtigt skøn))
 (2016/C 136/69)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Bernd Loescher (Rhode-Saint-Genèse, Belgien) (ved advokaterne J.-N. Louis og N. de Montigny)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bauer og M. Veiga, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Annullation af afgørelsen om ikke at forfremme sagsøgeren til den nærmeste højere lønklasse (AD 12) i forfremmelsesåret 2014 ved Rådet for Den Europæiske Union.
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes
 2)
 Bernd Loescher bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 279 af 24.8.2015, s. 60.


text:
8.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 144/43
 Rettens kendelse af 14. marts 2017 — Karl Conzelmann mod EUIPO (LIKE IT)
 (Sag T-21/16) (1)
 ((EU-varemærker - ansøgning om registrering af ordmærket LIKE IT - absolut registreringshindring - manglende fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009))
 (2017/C 144/59)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Karl Conzelmann GmbH + Co. KG (Albstadt, Tyskland) (ved advokat J. Klink)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved A. Graul og M. Fischer, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 11. november 2015 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 223/2015-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket LIKE IT som EU-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret frifindes.
 2)
 Karl Conzelmann GmbH + Co. KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 98 af 14.3.2016.


text:
8 . 3 . 97 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 74/15
 I hvilke tilfælde og af hvilke grunde skal der i så fald tages ren af et konkurrerende produkt, at denne ikke alene
 hensyn til de selskaber, der hører til en dominerende juri indgår aftale om udbringning, men også om andre til
 disk person i en koncern ? budte ydelser ( f.eks. distribution via udsalgssteder,
 trykning ) som led i en samlet pakke ?
 (') EFT nr. C 132 af 14 . 5 . 1994, s . 4 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut
 ning truffet den 9. januar 1997 af Maaseutuelinkeinojen
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 1 . juli 1996 af Oberlandesgericht Wien i sagen valituslautakunta i sagen Raijsa-Liisa Jokela
 Oskar Bronner Gesellschaft mbH & Co. KG mod 1 . Me ( Sag C-9/97)
 diaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag Gesellschaft
 mbH & Co. KG, 2. Mediaprint Zeitungsvertriebsgesell ( 97/C 74/31 )
 schaft mbH & Co. KG og 3 . Mediaprint Anzeigengesell
 schaft mbH & Co. KG
 ( Sag C-7/97) Ved beslutning truffet den 9 . januar 1997, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 16. januar 1997, har
 ( 97/C 74/30 ) Maaseutuelinkeinojen valituslautakunta i sagen Raija-Liisa
 Jokela forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 mål :
 Ved kendelse afsagt den 1 . juli 1996, indgået til Domsto
 lens Justitskontor den 15 . januar 1997, har Oberlandes
 gericht Wien som kartelretlig instans i sagen Oskar Bron
 ner Gesellschaft mbH & Co. KG mod 1 . Mediaprint Zei 1 ) Er det foreneligt med målsætningerne i artikel 17 og
 tungs- und Zeitschriftenverlag Gesellschaft mbH & Co . 18 i Rådets forordning ( EØF ) nr. 2328/91 (*) om for
 KG, 2. Mediaprint Zeitungsvertriebsgesellschaft mbH & bedring af landbrugsstrukturernes effektivitet og
 Co. KG og 3 . Mediaprint Anzeigengesellschaft mbH & artikel 1 i Rådets direktiv 75/268/EØF (2 ) om landbrug
 Co. KG forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en i bjergområder og i visse ugunstigt stillede områder at
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs tildele udligningsgodtgørelse for naturbetingede ulem
 mål : per til en landbruger, hvis hun ikke i overensstemmelse
 med nævnte direktiv bor i det ugunstigt stillede om
 råde i Finland på en landbrugsbedrift, som hun ejer og
 1 ) Skal EF-traktatens artikel 86 fortolkes således, at der besidder, men størstedelen af året bor uden for det
 nævnte område ?
 er tale om misbrug af dominerende stilling i form af,
 at der uberettiget opstilles hindringer for at få adgang
 til markedet, når en virksomhed, som udgiver, fremstil
 ler og distribuerer dagblade og med sine produkter Såfremt ovennævnte spørgsmål besvares helt eller del
 indtager en fremtrædende stilling på det østrigske vist bekræftende,
 dagsbladsmarked ( nemlig 46,8 % af det samlede oplag,
 42% af annonceindtægterne og 71 %'s dækning, set i
 a ) er det foreneligt med ovennævnte artikler og prin
 forhold til samtlige dagblade ) og som driver den eneste cipperne i Rom-traktatens artikel 5 , artikel 40 ,
 i Østrig eksisterende landsdækkende ordning med di stk. 3 , andet afsnit, og artikel 42, stk. 2, litra a) —
 rekte udbringning til abonnenter, over for en anden
 og herved navnlig når henses til princippet om lige
 virksomhed, som også udgiver, fremstiller og distribue behandling af landbrugere og det hermed for
 rer et dagblad i Østrig, nægter at afgive et bindende bundne forbud mod forskelsbehandling — at der
 tilbud om at optage dette dagblad i sin udbringnings ved § 6 i den nationale regeringsbeslutning ( 861 /
 ordning, når det endvidere lægges til grund, at den
 1995 ) med henblik på tildeling af udligningsgodt
 virksomhed, der ønsker at blive optaget i udbring gørelse for naturbetingede ulemper — i den situa
 ningsordningen, på grund af sit beskedne oplag og den tion hvor landbrugeren bor i mere end 12 kilome
 heraf følgende ringe abonnementstæthed hverken alene ters vejafstand fra bedriftens økonomiske centrum
 eller i samarbejde med de øvrige virksomheder, der ud — er fastsat den betingelse, at landbrugeren des
 byder dagblade på markedet, med rimelige omkostnin uden skal erhverve mindst halvdelen af sin samlede
 ger kan opbygge sin egen udbringningsordning og dri
 ve den rentabelt ?
 indkomst fra landbrug, gartneri og skovbrug og fra
 andre på bedriften udøvede erhverv, samt aktivt
 drive landbrug på bedriften; og
 2 ) Er der tale om misbrug som omhandlet i EF-traktatens
 artikel 86, såfremt — under de i spørgsmål 1 nærmere b ) er det nærmere bestemt foreneligt med retssikker
 angivne omstændigheder — den, der står for ordnin hedsprincippet, som skal overholdes inden for fæl
 gen med udbringning af dagblade, gør det til en betin lesskabsretten, at det desuden altid er en betin
 gelse for at optage forretningsforbindelser med udgive gelse, at der skal foreligge en særlig grund ?


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/43
 Sag anlagt den 27. januar 2010 — CECA mod Kommissionen
 (Sag T-24/10)
 2010/C 100/67
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: CECA SA (La Garenne Colombes, Frankrig) (ved barrister J. Joshua, lawyer E. Aliende Rodríguez)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 1, stk. 1 og 2, i Kommissionens beslutning K(2009) 8682 af 11. november 2009 annulleres, for så vidt som den angår sagsøgeren, og artikel 1, stk.1, annulleres under alle omstændigheder, for så vidt som den fastslår, at sagsøgeren deltog i en overtrædelse vedrørende tinstabilisatorer mellem 16. marts 1994 og 31. marts 1996.
 —
 De bøder, der er pålagt sagsøgeren i artikel 2, ophæves.
 —
 Såfremt Retten ikke ophæver bøderne fuldstændigt, foretager den væsentlig nedsættelse heraf i henhold til sin fulde prøvelsesret.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med dette søgsmål er der nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 11. november 2009 i sag COMP/38.589 — Varmestabilisatorer, der fastslår, at sagsøgeren deltog i to individuelle overtrædelser af artikel 81 EF (nu artikel 101 TEUF), en vedrørende tinstabilisatorer og en vedrørende ESBO, og pålægger en bøde for hvert produkt.
 Sagsøgeren gør følgende anbringender gældende til støtte for sit søgsmål:
 For det første bliver det anført, at en korrekt anvendelse af artikel 25 i forordning (EF) nr. 1/2003 (1) ville bevirke, at Akzo-sagen (2) ikke indebar, at fristen blev stillet i bero, og at Kommissionens beføjelse til at pålægge bøder var forældet for begge overtrædelser i henhold til bestemmelsen om tiårig»dobbelt forældelsesfrist«. Sagsøgeren påstår, at Kommissionen begik en retlig fejl ved at fastslå, at forældelsesfristen blev stillet i bero så længe Akzo-sagen verserede for Retten, og med urette konkluderede, at den frist på ti år, der er fastsat i ovennævnte forordnings artikel 25, stk. 5, kunne forlænges i den foreliggende sag.
 For det andet påstår sagsøgeren, at Kommissionen ikke har påvist nogen berettiget interesse i at foretage en konstatering af, at der blev begået overtrædelser, vedrørende hvilke den ikke havde nogen beføjelse til at pålægge bøder. Sagsøgeren anfører, at artikel 7 i forordning (EF) nr. 1/2003 faktisk tillader Kommissionen, hvis den ikke pålægger en bøde, at foretage en konstatering af, at en overtrædelse er blevet begået, forudsat at det er påvist, at Kommissionen har en berettiget interesse deri.
 For det tredje og uafhængigt af de to første anbringender anmoder sagsøgeren Retten om at annullere den konstatering, der er indeholdt i den anfægtede beslutnings artikel 1, stk. 1, hvorefter sagsøgeren havde deltaget i en overtrædelse vedrørende tinstabilisatorer i perioden 16. marts 1994 — 31. marts 1996, og gør gældende, at Kommissionen ikke har påvist nogen berettiget interesse i at foretage en sådan konstatering.
 For det fjerde, og såfremt Retten ikke ophæver bøderne fuldstændigt, gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen ikke har påvist varighed efter 23. februar 1999, og at den bøde, der er pålagt for den anden kartelperiode, derfor skal nedsættes for at afspejle overtrædelsernes kortere varighed.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1).
 (2) Rettens dom af 17.9.2007 i forenede sager T-125/03 og T-253/03, Akzo Nobel Chemicals og Akcros Chemicals mod Kommissionen, Sml. II, s. 3523.


text:
Nr . C 31 / 16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3 . 2 . 96
 Sag anlagt den 8 . december 1995 af Kommissionen for De af 19 . december 1991 om forsikringsselskabers årsregn
 Europæiske Fællesskaber mod Irland skaber og konsoliderede regnskaber, har tilsidesat sine
 ( Sag C-387/95 ) forpligtelser i henhold til EF-traktaten og det oven
 nævnte direktiv .
 ( 96/C 31 /32 )
 2 ) Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den ninger.
 8 . december 1995 anlagt sag mod Irland af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Dimitrios Gouloussis og Carmel O'Reilly, Kommissionens
 Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede , og med valgt Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz, samme som dem, der er fremsat i sag C-387/95 ( 2 ); den i
 Wagner-Centret . direktivet fastsatte frist udløb den 1 . januar 1994 .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : (') EFT nr . L 374 af 31 . 12 . 1991 , s . 7 .
 ( 2 ) Se side 16 i denne Tidende .
 1 ) Det fastslås, at Irland ved ikke at have givet meddelelse
 om de love og administrative bestemmelser, som er
 nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv 91 /
 674/EØF af 19 . december 1991 om forsikringsselska
 bers årsregnskaber og konsoliderede regnskaber ( ! ),
 eller ved ikke have truffet de nødvendige foranstaltnin Sag anlagt den 15 . december 1995 af Kommissionen for De
 ger for at efterkomme det nævnte direktiv, har tilsidesat Europæiske Fællesskaber mod Irland
 sine forpligtelser i henhold til dette direktiv. ( Sag C-3 94/95 )
 ( 96/C 31 /34 )
 2 ) Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: 15 . december 1995 anlagt sag mod Irland af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent
 EF-traktatens artikel 189, hvorefter et direktiv med hensyn Dimitrios Gouloussis og Carmel O'Reilly, Kommissionens
 til det tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, Juridiske Tjeneste , som befuldmægtigede , og med valgt
 indebærer en forpligtelse for medlemsstaterne til at over adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz,
 holde den i direktivet fastsatte gennemførelsesfrist. Denne Wagner-Centret.
 frist udløb den 1 . januar 1994 , uden at Irland har vedtaget
 de nødvendige bestemmelser for at efterkomme det i Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Kommissionens påstande omhandlede direktiv .
 1 ) Det fastslås, at Irland ved ikke at have givet meddelelse
 (') EFT nr . L 374 af 31 . 12 . 1991 , s . 7 . om de love og administrative bestemmelser, som er
 nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv 91 /
 371 /EØF af 20 . juni 1991 om gennemførelse af aftalen
 mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og
 Schweiz om direkte forsikring bortset fra livsforsik
 ring ( ! ), eller ved ikke have truffet de nødvendige
 Sag anlagt den 15 . december 1995 af Kommissionen for De foranstaltninger for at efterkomme det nævnte direktiv,
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til dette
 direktiv .
 ( Sag C-3 93/95 )
 ( 96/C 31 /33 ) 2 ) Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 15 . december 1995 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Dimi
 trios Gouloussis , som befuldmægtiget, og med valgt adresse EF-traktatens artikel 189 , hvorefter et direktiv med hensyn
 i Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz, Wagner til det tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat,
 Centret, Kirchberg. indebærer en forpligtelse for medlemsstaterne til at over
 holde den i direktivet fastsatte gennemførelsesfrist. Denne
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : frist udløb den 4 . juli 1993 , uden at Irland havde vedtaget de
 nødvendige bestemmelser for at efterkomme det i Kommis
 1 ) Det fastslås, at Kongeriget Belgien ved ikke inden for sionens påstand omhandlede direktiv.
 den fastsatte frist at have vedtaget, subsidiært ved ikke
 at have givet meddelelse til Kommissionen om de love og (M EFT nr . L 205 af 27. 7 . 1991 , s . 48 .
 administrative bestemmelser, som er nødvendige for
 fuldt ud at efterkomme Rådets direktiv 91 /674/EØF (M