text:
C 173/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.6.2001
 1) Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler U. Wölker, bistået af B. Wägenbaur), støttet af Den Franske
 den i henhold til artikel 3, 4, 5 og 6 i Rådets direktiv Republik (K. Rispal-Bellanger og C. Vasak), Freistaat Thüringen
 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af badevand, ved advokat G.M. Berrisch, Bruxelles, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat G. Harles, 8-10, Rue Mathias Hardt,
 — idet den ikke har truffet alle nødvendige foranstaltninger og Molkerei und Weichkäserei K.-H. Zimmermann GmbH,
 med henblik på at sikre, at badevandskvaliteten inden ti år Falkenhain (Tyskland), ved advokaterne P. Lotze og S. Lehr,
 efter meddelelsen af direktivet var bragt i overensstemmelse Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 med de i direktivet fastsatte krav, hvilket er i strid med R. Faltz, 6, rue Heinrich Heine — har Domstolen (Anden
 direktivets artikel 4, stk. 1 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, V. Skouris, og
 dommerne R. Schintgen (refererende dommer) og N. Colneric;
 — idet den ikke udfører prøveudtagninger med den mindste- generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: R. Grass, den 26. okto-
 hyppighed, der er fastsat i bilaget til direktivet, for alle ber 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 parametre og alt badevand, hvilket er i strid med
 direktivets artikel 6, stk. 1
 1) Appellen forkastes.
 — idet den ikke foretager prøveudtagninger med hensyn til
 parameteren »colibakterier i alt«. 2) Molkerei Großbraunshain GmbH og Bene Nahrungsmittel
 GmbH betaler sagens omkostninger.
 2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 3) Den Franske Republik og Freistaat Thüringen bærer deres egne
 (1) EFT C 176 af 24.6.2000. omkostninger.
 (1) EFT C 33 af 6.2.1999.
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Anden Afdeling)
 af 26. oktober 2000
 DOMSTOLENS KENDELSE
 i sag C-447/98 P, Molkerei Großbraunshain GmbH og
 Bene Nahrungsmittel GmbH mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1) (Tredje Afdeling)
 (»Fællesskabsbeskyttelse af oprindelsesbetegnelser — Kom- af 15. december 2000
 missionens forordning om registrering af benævnelsen »Al-
 tenburger Ziegenkäse« — annullationssøgsmål — afvisning
 — åbenbart, at appellen skal forkastes«) i sag C-86/98, Questore di Macerata mod Claudio Peroni
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio de
 (2001/C 173/37) Stato) (1)
 (Processprog: tysk) (»Procesreglementets artikel 104, stk. 3 — spørgsmål, der er
 identisk med et spørgsmål, Domstolen allerede har afgjort«)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (2001/C 173/38)
 I sag C-447/98 P, Molkerei Großbraunshain GmbH, Altenburg
 (Tyskland), og Bene Nahrungsmittel GmbH, Altenburg (Tysk- (Processprog: italiensk)
 land), ved advokaterne M. Loschelder og T. Klingbeil, Köln, og
 med valgt adrese i Luxembourg hos advokat M. Loesch, 4,
 rue Carlo Hemmer, angående appel af kendelse afsagt den
 15. september 1998 af De Europæiske Fællesskabers Ret i (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-109/97, Molkerei gjort i Samling af Afgørelser)
 Großbraunshain og Bene Nahrungsmittel mod Kommissionen
 (Sml. II, s. 3533), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse
 af denne kendelse — de anden parter i appelsagen: Kommissio- I sag C-86/98, angående en anmodning, som Consiglio de
 nen for De Europæiske Fællesskaber (J.L. Iglesias Buhigues og Stato (Italien) i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu


text:
C 3/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.1.2002
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 19. september 2001 den 19. september 2001
 i sag T-120/00, Procter & Gamble Company mod Kontoret i sag T-121/00, Procter & Gamble Company mod Kontoret
 for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og
 Design) (KHIM) (1) Design) (KHIM) (1)
 (EF-varemærker — formen af et produkt til vaskemaskine (EF-varemærker — formen af et produkt til vaskemaskine
 eller opvaskemaskine — tredimensionalt varemærke — abso- eller opvaskemaskine — tredimensionalt varemærke — abso-
 lut registreringshindring — artikel 7, stk. 1, litra b), i lut registreringshindring — artikel 7, stk. 1, litra b), i
 forordning (EF) nr. 40/94)) forordning (EF) nr. 40/94))
 (2002/C 3/47) (2002/C 3/48)
 (Processprog: engelsk) (Processprog: engelsk)
 I sag T-120/00, Procter & Gamble Company, Cincinnati, Ohio I sag T-121/00, Procter & Gamble Company, Cincinnati, Ohio
 (Amerikas Forenede Stater), ved advokaterne C.J.J.C. van (Amerikas Forenede Stater), ved advokaterne C.J.J.C. van
 Nispen og G. Kuipers, og med valgt adresse i Luxembourg, Nispen og G. Kuipers, og med valgt adresse i Luxembourg,
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemær- mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemær-
 ker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: A. von Mühlendahl, ker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: A. von Mühlendahl,
 D. Schennen og C. Røhl Søberg), angående en påstand om, at D. Schennen og C. Røhl Søberg), angående en påstand om, at
 afgørelsen, der blev truffet af Første Appelkammer ved Konto- afgørelsen, der blev truffet af Første Appelkammer ved Konto-
 ret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og ret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og
 Design) (sag R520/1999-1) den 29. februar 2000, og blev Design) (sag R529/1999-1) den 29. februar 2000, og blev
 meddelt sagsøgeren den 3. marts 2000, annulleres, har Retten meddelt sagsøgeren den 3. marts 2000, annulleres, har Retten
 (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 A.W.H. Meij, og dommerne A. Potocki og J. Pirrung; justits- A.W.H. Meij, og dommerne A. Potocki og J. Pirrung; justits-
 sekretær: fuldmægtig D. Christensen, den 19. september 2001 sekretær: fuldmægtig D. Christensen, den 19. september 2001
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked frifindes. 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked frifindes.
 2) Hver part betaler sine egne omkostninger. 2) Hver part betaler sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 192 af 8.7.2000. (1) EFT C 192 af 8.7.2000.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
22.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 305/28
 Rettens dom af 30. juni 2016 — CW mod Rådet
 (Sag T-224/14) (1)
 ((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Tunesien - indefrysning af midlerne - forlængelse - ejendomsret - proportionalitet - faktisk vildfarelse - magtfordrejning - ansvar uden for kontraktforhold))
 (2016/C 305/38)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: CW (ved advokat A. Tekari)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved G. Étienne og M. Bishop, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels en påstand støttet på artikel 263 TEUF om annullation af Rådets afgørelse 2014/49/FUSP af 30. januar 2014 om ændring af afgørelse 2011/72/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Tunesien (EUT 2014, L 28, s. 38), for så vidt som den vedrører sagsøgeren, dels en påstand støttet på artikel 268 TEUF om erstatning for det tab, som sagsøgeren har lidt
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 CW bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 351 af 6.10.2014.


text:
10 . 5 . 97 I DA 1 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 142/3
 1 ) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i 2 ) Guérin automobiles og Kommissionen for De Euro
 henhold til artikel 5, stk . 1 , i Rådets direktiv 7612071 pæiske Fællesskaber bærer deres egne omkostninger.
 EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princip
 pet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt
 angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, (') EFT nr. C 268 af 14 . 10 . 1995 .
 forfremmelse samt arbejdsvilkår, idet den i artikel
 L 213-1 i code du travail har opretholdt et forbud
 mod, at kvinder, der er beskæftiget i industrien, arbej
 der om natten, mens et sådant forbud ikke gælder for
 mænd.
 DOMSTOLENS DOM
 2 ) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 af 18 . marts 1997
 (M EFT nr. C 233 af 10 . 8 . 1996 .
 i sag C-343/95 , Diego Cali & Figli Srl mod Servizi ecolo
 gici porto di Genova SpA ( SEPG ) ( anmodning om præju
 diciel afgørelse fra Tribunale di Genova) H
 (Havnevirksomhed — forebyggelse af forurening — lov
 bestemt monopol — misbrug af dominerende stilling)
 ( 97IC 142/06
 DOMSTOLENS DOM
 af 18 . marts 1997
 i sag C-282/95 P, Guérin automobiles mod Kommissionen (Processprog: italiensk)
 for De Europæiske Fællesskaber ( ')
 (Appel — konkurrence — klage — passivitetssøgsmål —
 meddelelse i henhold til artikel 6 i forordning nr. 99/63/
 EØF — stillingtagen der afbryder passiviteten — kon (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 traappel kun vedrørende sagsomkostninger) offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 ( 97IC 142/05
 I sag C-343/95 , angående en anmodning, som Tribunale di
 (Processprog: fransk) Genova (Italien ) i medfør af EØF-traktatens artikel 177
 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verse
 rende sag Diego Calì & Figli Sri mod Servizi ecologici por
 to di Genova SpA ( SEPG ) at opnå en præjudiciel afgørelse
 vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 86, har
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodríguez
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) Iglesias, afdelingsformændene G. F. Mancini, J. L. Murray
 og L. Sevón samt dommerne C. N. Kakouris, P. J. G. Kap
 teyn ( refererende dommer), C. Gulmann, D. A. O. Ed
 I sag C-282/95 P, Guérin automobiles ( advokat: Jean- ward, J.-P. Puissochet, H. Ragnemalm og M. Wathelet; ge
 Claude Fourgoux) angående appel af dom afsagt den neraladvokat: G. Cosmas; justitssekretær: fuldmægtig L.
 27. juni 1995 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Hewlett, den 18 . marts 1997 afsagt dom, hvis konklusion
 Instans i sag T-l 86/94, Guérin automobiles mod Kommis lyder således:
 sionen ( Sml . II, s. 1753 ), hvori der er nedlagt påstand om
 ophævelse af dommen — den anden part i appelsagen er
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld
 mægtigede: Giuliano Marenco og Francisco Enrique Gon EF-traktatens artikel 86 skal fortolkes således, at miljø
 zålez Dìaz ), har Domstolen, sammensat af præsidenten, overvågningsarbejde, som det offentlige har overdraget et
 G. C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene G. F. Man privatretligt organ at udføre i en oliehaun i en medlems
 cini, J. C. Moitinho de Almeida og J. L. Murray samt stat, ikke henhører under artiklens anvendelsesområde,
 dommerne C. N. Kakouris, P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann, uanset om brugerne af havnen skal betale en afgift, hvis
 D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann, H. provenu skal finansiere arbejdet.
 Ragnemalm og M. Wathelet ( refererende dommer ); gene
 raladvokat: G. Tesauro; justitssekretær: R. Grass, den
 18 . marts 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: H EFT nr. C 351 af 30 . 12 . 1995 .
 1 ) Appellen og kontraappellen forkastes.


text:
16.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 89/48
 Sag anlagt den 23. januar 2015 — ZZ og ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-8/15)
 (2015/C 089/58)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: ZZ og ZZ (ved advokaterne J.-N. Louis, R. Metz, N. de Montigny, D. Verbeke og T. Van Lysebeth)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelserne om fastsættelse af sagsøgernes ret til godtgørelse af de årlige rejseudgifter i medfør af artikel 8 i bilag VII til tjenestemandsvedtægten, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1023/2013 af 22. oktober 2013 om ændring af vedtægten for tjenestemænd og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte.
 Sagsøgernes påstande
 —
 Annullation af sagsøgernes lønsedler for juni og juli 2014, for så vidt som der heri for første gang sker anvendelse af artikel 8 i bilag VII til vedtægten, i den affattelse, der er gældende siden den 1. januar 2014, med henblik på fastsættelse af godtgørelsen af deres rejseudgifter.
 —
 Om fornødent annullation af standardafgørelserne af 15. oktober 2014 om afslag på deres klager.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
17.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/21
 Appel iværksat den 13. januar 2006 af Les Éditions Albert René SARL til prøvelse af dom afsagt den 27. oktober 2005 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-336/03 — Les Éditions Albert René SARL mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM).
 (Sag C-16/06 P)
 (2006/C 143/38)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Les Éditions Albert René SARL (ved Rechtsanwalt J. Pagenberg)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Orange A/S
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt den 27. oktober 2005 af Retten i Første Instans i sag T-336/03 ophæves.
 —
 Afgørelse truffet den 14. juli 2003 af appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 559/2002-4 annulleres.
 —
 Ansøgning nr. 671396 om registrering af varemærket MOBILIX afslås for så vidt angår alle de ansøgte varer og tjenesteydelser.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med sagen for Retten i Første Instans og sagen for Domstolen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har gjort gældende, at dommen afsagt af Retten i Første Instans udgør en tilsidesættelse af artikel 63 i forordning nr. 40/94 og af generelle principper i Fællesskabets forvaltnings- og procesret, for så vidt som det i dommen — i modsætning til i den anfægtede afgørelse fra appelkammeret — konkluderes, at de omtvistede varemærker OBELIX og MOBILIX ikke ligner hinanden, hvorved der blev truffet afgørelse til skade for appellanten vedrørende et forhold, som ikke behørigt var gjort gældende, hvilket således lå uden for Rettens kompetence i forbindelse med prøvelsen af afgørelser truffet af appelkamrene ved Harmoniseringskontoret i sager som den foreliggende.
 Appellanten har endvidere gjort gældende, at Retten i Første Instans — selv hvis den havde haft kompetence til at afgøre spørgsmålet om, hvorvidt der var lighed mellem de omtvistede varemærker, til skade for appellanten — tilsidesatte artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94, idet den anvendte et urigtigt retligt kriterium ved at fastslå, at de omtvistede varemærker OBELIX og MOBILIX ikke ligner hinanden, samt ved at fastslå, at visse af de omhandlede varer og tjenesteydelser er af samme art, mens andre ikke er det.
 Appellanten har desuden gjort gældende, at Retten i Første Instans tilsidesatte artikel 74 i forordning nr. 40/94 ved ikke at lægge til grund, at varemærket OBELIX var velkendt og havde en høj grad af særpræg.
 Appellanten har dernæst gjort gældende, at Retten i Første Instans tilsidesatte artikel 63 i forordning nr. 40/94 og Rettens procesreglement ved at afvise appellantens påstand for Retten om annullation af den anfægtede afgørelse fra appelkammeret på det grundlag, at appelkammeret ikke anvendte artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94 på den foreliggende sag.
 Appellanten har desuden gjort gældende, at Retten i Første Instans tilsidesatte artikel 44 og 48 i Rettens procesreglement ved at afvise den subsidiære påstand, der blev nedlagt under retsmødet, om at Retten skulle hjemvise sagen til appelkammeret, således at appellanten fik mulighed for at bevise, at varemærket OBELIX var velkendt.
 Endelig har appellanten gjort gældende, at Retten i Første Instans tilsidesatte artikel 63 i forordning nr. 40/94 og Rettens procesreglement, særligt artikel 135, stk. 4, ved at fastslå, at visse af de dokumenter, der var fremlagt for Retten i Første Instans, skulle lades ude af betragtning.


text:
19.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/28
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Ireland den 7. april 2010 — Phonographic Performance (Ireland) Ltd mod Ireland og Attorney General
 (Sag C-162/10)
 (2010/C 161/36)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Ireland
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Phonographic Performance (Ireland) Ltd
 Sagsøgt: Ireland and the Attorney General
 Præjudicielle spørgsmål
 i)
 Er en hotelejer, som i hotelværelser stiller fjernsyns- og/eller radioapparater til rådighed, hvortil denne overfører et radio-/fjernsynssignal, en »bruger«, som foretager »kommunikation til offentligheden« af et fonogram, der kan afspilles i en radio-/fjernsynsudsendelse som omhandlet i artikel 8, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets kodificerede direktiv 2006/115/EF (1) af 12. december 2006?
 ii)
 Hvis spørgsmål i) besvares bekræftende, medfører artikel 8, stk. 2, i direktiv 2006/115/EF da, at medlemsstaterne har pligt til at tillægge ophavsmanden ret til et rimeligt vederlag fra hotelejeren ud over det rimelige vederlag fra radio-/fjernsynsvirksomheden for afspilningen af fonogrammet?
 iii)
 Hvis spørgsmål i) besvares bekræftende, giver artikel 10 i direktiv 2006/115/EF da medlemsstaterne mulighed for at undtage hotelejere fra forpligtelsen til at betale »et rimeligt, samlet vederlag« med den begrundelse, at der er tale om »privat brug« som omhandlet i artikel 10, stk. 1, litra a)?
 iv)
 Er en hotelejer, som i et hotelværelse stiller apparater (bortset fra fjernsyn og radio) og fonogrammer i fysisk eller digital form til rådighed, som kan afspilles eller høres ved hjælp af disse apparater, en »bruger«, som foretager »kommunikation til offentligheden« af fonogrammerne i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 8, stk. 2, i direktiv 2006/115/EF?
 v)
 Hvis spørgsmål iv) besvares bekræftende, giver artikel 10 i direktiv 2006/115/EF da medlemsstaterne mulighed for at undtage hotelejere fra forpligtelsen til at betale »et rimeligt, samlet vederlag« med den begrundelse, at der er tale om »privat brug« som omhandlet i artikel 10, stk. 1, litra a) i direktiv 2006/115/EF?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/115/EF af 12.12.2006 om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret (kodificeret udgave) (EUT L 376, s. 28).


text:
18.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 16. februar 2009 — Gebr. Weber GmbH mod Jürgen Wittmer
 (Sag C-65/09)
 2009/C 90/26
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Gebr. Weber GmbH
 Sagsøgt: Jürgen Wittmer
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal bestemmelserne i artikel 3, stk. 3, første og andet punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF af 25. maj 1999 om visse aspekter af forbrugerkøb og garantier i forbindelse hermed (1) fortolkes således, at de er til hinder for en national lovbestemmelse, hvorefter sælgeren — i tilfælde af, at den leverede forbrugsvare ikke er i overensstemmelse med købsaftalen — også kan nægte at afhjælpe på den måde, som forbrugeren har krævet, hvis denne afhjælpning pådrager ham omkostninger, der er urimelige (absolut uforholdsmæssige), sammenlignet med den værdi, forbrugsvaren ville have haft, hvis den havde været i overensstemmelse med købsaftalen, og med betydningen af misligholdelsen?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Skal bestemmelserne i ovennævnte direktivs artikel 3, stk. 2, og stk. 3, tredje afsnit, fortolkes således, at sælgeren — hvis han bringer forbrugsvaren i overensstemmelse med købekontrakten ved omlevering — skal bære omkostningerne ved udtagningen af forbrugsvaren, der ikke var i overensstemmelse med købekontrakten, fra en genstand, som forbrugeren efter dennes art og formål har bygget forbrugsvaren ind i?
 (1) EFT L 171 af 7.7.1999, s. 12.


text:
20.3.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 71/37
 — Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union Sag anlagt den 13. januar 2004 af Le Front National og 7
 tilpligtes at erstatte det tab, som sagsøgeren har lidt og andre sagsøgere mod Rådet for Den Europæiske Union
 yderligere måtte blive påført som følge af vedtagelsen af og Europa-Parlamentet
 artikel 4, artikel 12, stk. 3, artikel 6, stk. 2, litra e),
 artikel 9, og artikel 16, stk. 2, 3 og 4, sammenholdt med
 artikel 2, samt bilag I og III, nr. 1, i direktiv 2003/87/EF. (Sag T-17/04)
 — Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union
 tilpligtes at betale sagens omkostninger. (2004/C 71/65)
 (Processprog: fransk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren er en stålproducerende virksomhed med anlæg til
 fremstilling af støbejern og stål i Frankrig, Spanien, Tyskland
 og Belgien. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/ Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 EF af 13. oktober 2003 (1) indfører en ordning for handel med den 13. januar 2004 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet. Direktivet Union og Europa-Parlamentet af Le Front National, Saint-
 indfører en ordning med tilladelse til visse aktiviteter, der giver Cloud (Frankrig), Marie-France Stirbois, Villeneuve-Loubey
 anledning til drivhusgasemissioner, heriblandt fremstilling af (Frankrig), Bruno Gollnisch, Limonest (Frankrig), Carl Lang,
 støbejern og stål, og indeholder bestemmelser om emissions- Boulogne-Billancourt (Frankrig), Jean-Claude Martinez, Mont-
 kvoter, der skal tildeles de pågældende anlæg. Såfremt et pellier (Frankrig), Philip Claeys, Overijse (Belgien), Koen Dillen,
 anlægs drivhusgasemissioner overstiger dets kvote for den Antwerpen (Belgien) og Mario Borghezio, Torino (Italien), ved
 relevante driftsperiode, ifaldes der økonomiske sanktioner. avocat Wallerand de Saint-Just.
 Til støtte for sagsanlægget gør sagsøgeren gældende, at de
 anfægtede bestemmelser gør indgreb i virksomhedens grund- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 læggende ret til ejendom og til at udøve en økonomisk
 virksomhed, idet det pålægges den at drive sine anlæg på
 økonomiske betingelser, der ikke er holdbare. Sagsøgeren gør — Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2004/
 endvidere gældende, at stålproducenterne har en meget lille 2003 af 4. november 2003 om statut for og finansiering
 teknologisk mulighed for at nedsætte deres drivhusgasemissio- af politiske partier på europæisk plan annulleres.
 ner ud over den nedsættelse på 18 %, der allerede har været
 opnået siden 1990, og at det derfor udgør en tilsidesættelse af — Europa-Parlamentet og Rådet tilpligtes at betale sagens
 proportionalitetsprincippet at lade sådanne anlæg være omfat- omkostninger og udgifterne til advokatsalærer, der be-
 tet af det omtvistede direktiv. Sagsøgeren anser også ligheds- løber sig til 10 000 EUR.
 princippet for at være tilsidesat og henviser herved til, at andre
 sektorer, der konkurrerer direkte med sagsøgeren, og som
 har tilsvarende eller endog højere drivhusgasemissioner, som
 f.eks. producenter af ikke-jernholdige metaller og kemikalier,
 ikke er omfattet af direktivet. I samme forbindelse gør sagsøge-
 ren yderligere gældende, at stålproducenterne befinder sig i en Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 helt speciel fastlåst situation, der afskærer dem fra at overvælte
 eventuelle bøder for emissionsoverskridelser på deres kunder.
 Sagsøgeren har også anført, at de anfægtede bestemmelser gør
 indgreb i den fri etableringsret inden for Den Europæiske Sagsøgerne har til støtte for deres påstande anført de samme
 Union, idet de påvirker virksomhedens ret til frit at flytte anbringender, som sagsøgerne har gjort gældende i sag T-13/
 produktionen fra et mindre effektivt anlæg i en medlemsstat 04 (1). De har endvidere anført, at den anfægtede forordning er
 til et mere effektivt anlæg i en anden medlemsstat. Endelig i strid med den franske lov nr. 95-65 af 19. januar 1995 om
 gør sagsøgeren også gældende, at retssikkerhedsprincippet er finansiering af politiske partier. Den pågældende lov forbyder
 tilsidesat, idet direktivet pålægger forpligtelser, hvis finansielle nemlig juridiske personers finansiering, mens den anfægtede
 følger er uoverskuelige. forordning ikke indeholder et sådant forbud, hvilket derfor vil
 kunne føre til omgåelse af det franske forbud.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af
 13.10.2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhus-
 gasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv (1) Sag T-13/04, Bonde m.fl. mod Parlamentet og Rådet.
 96/61/EF (EUT L 275 af 25.10.2003, s. 32).


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/43
 Sag anlagt den 29. juli 2011 — Ellinika Touristika Akinita mod Kommissionen
 (Sag T-419/11)
 2011/C 282/80
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Ellinika Touristika Akinita AE (Athen, Grækenland) (ved advokat N. Fragkakis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagsøgeren gives medhold i søgsmålet i sin helhed.
 —
 Den anfægtede afgørelse fra Kommissionen, som er rettet til Den Hellenske Republik, annulleres og erklæres ugyldig
 —
 Det fastslås, at der skal ske tilbagebetaling med tillæg af renter af ethvert beløb, som er blevet »krævet tilbagebetalt« direkte eller indirekte fra sagsøgeren i medfør af den anfægtede afgørelse.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med dette søgsmål har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af Europa-Kommissionens afgørelse af 24. maj 2011 K(2011) 3504 endelig om statsstøtte til visse græske kasinoer — C 16/2010 (ex NN 22/2010, ex CP 318/2009), som er blevet gennemført af Den Hellenske Republik.
 Sagsøgeren har fremført følgende anbringender til støtte for sin annullationspåstand:
 Det første anbringende vedrører en forkert fortolkning og anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, og en utilstrækkelig begrundelse, som er i strid med artikel 296 TEUF. Nærmere bestemt: den pågældende støtteforanstaltning: (i) sikrer ikke kasinoet i Parnitha og kasinoet i Corfù en økonomisk fordel ved overførsel af offentlige midler, (ii) er ikke selektiv og (iii) kan ikke påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordrejer ikke konkurrencen, ligesom den heller ikke truer med at fordreje konkurrencen.
 Det andet anbringende vedrører en ukorrekt fortolkning og anvendelse af artikel 14, stk. 1, første punktum, i Rådets forordning nr. 659 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1). Nærmere bestemt: (i) ulovlig statsstøtte kan kun kræves tilbagebetalt fra de egentlige modtagere af støtten og (ii) de egentlige modtagere af den omhandlede foranstaltning (kasinoernes kunder) og de subjekter (kasinoerne i Corfù, Parnitha og Salonicco), som afgørelsen om tilbagebetaling er rettet til, og som ikke bliver opkrævet entréafgifter, er ikke identiske.
 Det tredje anbringende vedrører en ukorrekt fortolkning og anvendelse af samme forordnings artikel 14, stk. 1, andet punktum. Tilbagebetalingen af den omhandlede støtte er i strid med (i) princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og (ii) proportionalitetsprincippet.


text:
22.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 52/50
 Sag anlagt den 2. januar 2014 — Anudal Industrial mod Kommissionen
 (Sag T-3/14)
 2014/C 52/96
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Anudal Industrial, SL (Barcelona, Spanien) (ved advokaterne J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco og J. Corral García)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsens artikel 1-6 annulleres.
 —
 Subsidiært annulleres afgørelsens artikel 4, i det omfang den anordner tilbagesøgning af støtten.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den afgørelse, der anfægtes i denne sag, er den samme som i sag T-515/13, Kommissionen mod Spanien.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1)
 Den anfægtede afgørelse tilsidesætter væsentlige formforskrifter samt artikel 20, 21 og 41, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, idet den er truffet som følge af en undersøgelsesprocedure, der var behæftet med væsentlige uregelmæssigheder.
 2)
 Der foreligger en retlig fejl, idet artikel 107 TEUF og artikel 108 TEUF er tilsidesat, for så vidt som de foranstaltninger, der er genstand for denne sag, anses for at udgøre statsstøtte, uden at deres selektive karakter er blevet fastslået.
 3)
 Der foreligger en retlig fejl, idet artikel 107 TEUF og artikel 108 TEUF er tilsidesat, for så vidt som de foranstaltninger, der er genstand for denne sag, anses for at udgøre statsstøtte, uden at det er blevet fastslået, at de omhandlede foranstaltninger har en indvirkning på samhandelen i Fællesskabet.
 4)
 Der foreligger en retlig fejl, idet artikel 107, stk. 1, TEUF og begrundelsespligten er tilsidesat, idet der antages at foreligge statsstøtte, og at økonomiske interessegrupper og deres investorer anses for modtagere, uden at denne støtte tillægger disse modtagere konkurrencefordele eller påvirker Fællesskabets samhandel på deres respektive områder.
 5)
 Der foreligger en retlig fejl, idet der anordnes tilbagesøgning af eventuel støtte under tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, ligebehandlingsprincippet samt af artikel 14 i forordning (EF) nr. 659/1999.


text:
19.12.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 397/19
 5) Skal forbuddet mod åbenbar eller skjult forskelsbe- Fisheries and Food, ex parte: firmaet J. H. Cokke & Sons,
 handling i artikel 9 i associeringsaftalen EéF-Tyrkiet, forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmod-
 aftalens artikel 12 og/eller tillñgsprotokollens ning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 artikel 37 fortolkes således, at en medlemsstat er
 afskåret fra at anvende sine immigrationsbestemmelser
 på en sådan måde, at en tyrkisk statsborger meddeles
 en midlertidig og ikke en permanent arbejdstilladelse? Skal udtrykket »et areal, der i det foregående år er blevet
 dyrket med henblik på hùst«, i artikel 2 i Kommissionens
 forordning (EF) nr. 762/94 (1) af 6. april 1994 om gennem-
 fùrelsesbestemmelser til Rådets forordning (EéF) nr. 1765/
 92 (2) for så vidt angår jordudtagning fortolkes således, at
 det også omfatter et areal, hvorpå der det foregående år
 har vñret grñs, som er blevet slået og brugt til ensilage?
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 21. juli 1998 af High Court of Justice (England
 & Wales), Queen's Bench Division, i sagen The Queen (1) EFT L 90 af 7.4.1994, s. 8.
 (2) EFT L 181 af 1.7.1992, s. 12.
 mod Secretary of State for the Environment, Transport
 and the Regions, ex parte: First Corporate Shipping Ltd
 (Sag C-371/98)
 (98/C 397/31)
 Ved kendelse afsagt den 21. juli 1998, indgået til Domsto- Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 lens Justitskontor den 16. oktober 1998, har High Court afsagt den 13. oktober 1998 af Landgericht Kiel i sagen
 of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division, i PreussenElektra Aktiengesellschaft mod Schleswag Aktien-
 sagen The Queen mod Secretary of State for Environment, gesellschaft
 Transport and the Regions, ex parte: First Corporate
 Shipping Ltd, forelagt De Europñiske Fñllesskabers Dom- (Sag C-379/98)
 stol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende
 spùrgsmål: (98/C 397/33)
 »Kan eller skal en medlemsstat, når den trñffer afgùrelse
 om, hvilke lokaliteter der i medfùr af artikel 4, stk. 1, i Ved kendelse afsagt den 13. oktober 1998, indgået til
 Rådets direktiv 92/43/EéF af 21. maj 1992 om bevaring Domstolens Justitskontor den 23. oktober 1998, har Land-
 af naturtyper samt vilde dyr og planter (1) eller ved fast- gericht Kiel Ð Anden Afdeling for handelssager Ð i sagen
 lñggelsen af grñnserne for sådanne lokaliteter, tage hensyn PreussenElektra Aktiengesellschaft mod Schleswag Aktien-
 til de i nñvnte direktivs artikel 2, stk. 3, nñvnte faktorer, gesellschaft forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol
 dvs. til de ùkonomiske, sociale og kulturelle behov og til en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgs-
 regionale og lokale sñrprñg?« mål:
 (1) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.
 a) Udgùr elforsyningsgodtgùrelsen og stùtteordningen i
 henhold til § 2 eller 3 eller 4 eller § 2 til 4 sammen-
 holdt med lov om elforsyning fra fornyelige energikil-
 der til det offentlige net (Stromeinspeisungsgesetz) af
 7. december 1990 (BGBl. I, s. 26-33) som affattet i
 artikel 3, stk. 2, i lov om ñndring af energiproduktion
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 af 24. april 1998 (BGBl. I, s. 730 (s. 734-736)) stats-
 afsagt den 25. august 1998 af High Court of Justice (Eng-
 stùtte som omhandlet af EF-traktatens artikel 92?
 land og Wales), Queen's Bench Division, i sagen The
 Queen mod Ministry of Agriculture, Fisheries and Food,
 ex parte: firmaet J. H. Cooke & Sons
 (Sag C-372/98) Skal EF-traktatens artikel 92 fortolkes således, at det i
 bestemmelsen omhandlede stùttebegreb også omfatter
 (98/C 397/32)
 nationale ordninger, hvis formål er at stùtte betalings-
 modtageren, når de herfor nùdvendige bidrag hverken
 direkte eller indirekte stammer fra staten, men pålñg-
 Ved kendelse afsagt den 25. august 1998, indgået til Dom- ges virksomhederne i en bestemt branche ved en lovbe-
 stolens Justitskontor den 16. oktober 1998, har High stemt forpligtelse til aftagelse til fastsatte mindstepri-
 Court of Justice (England og Wales), Queen's Bench ser, og disse bidragsudgifter af retlige eller faktiske
 Division, i sagen The Queen mod Ministry of Agriculture, grunde ikke kan overvñltes til den endelige forbruger?
 ---pagebreak--- C 397/20 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 19.12.98
 Skal EF-traktatens artikel 92 fortolkes således, at det i a) tilskud, som betales af en eller flere ordregivende
 bestemmelsen omhandlede statsstùttebegreb også myndigheder til stùtte for forskningsarbejde
 omfatter nationale bestemmelser, som alene regulerer
 fordelingen af de udgifter mellem virksomheder på for-
 b) vederlag, som betales af en eller flere ordregivende
 skelligt produktionsniveau, som beror på aftagelsesfor-
 myndigheder for levering af tjenesteydelser, der
 pligtelsen og de fastsatte mindstepriser, når lovens
 omfatter forskningsarbejde
 udformning rent faktisk indebñrer en permanent
 udgiftsfordeling, og de virksomheder, som afholder de
 pågñldende udgifter, ikke modtager nogen modydelse c) vederlag, der betales af en eller flere ordregivende
 herfor? myndigheder for levering af andre tjenesteydelser,
 såsom rådgivning eller tilrettelñggelse af konferen-
 cer
 b) Såfremt spùrgsmål 2 med hensyn til § 2 i Stromein-
 speisungsgesetz besvares benñgtende:
 d) stùtte til studerende, som de lokale uddannelses-
 myndigheder betaler til universiteterne, og som
 Skal EF-traktatens artikel 93, stk. 3, fortolkes således, svarer til undervisningsgebyr for navngivne stude-
 at det deri omhandlede gennemfùrelsesforbud ikke kun rende?
 omhandler selve stùtten, men også gennemfùrelsesbe-
 stemmelser som artikel 4 i Stromeinspeisungsgesetz?
 2. Hvilken betydning Ð procentdel eller andet Ð har
 c) Såfremt spùrgsmålene a) og b) besvares benñgtende: udtrykket »for mere end halvdelens vedkommende« i
 direktivernes artikel 1?
 Skal EF-traktatens artikel 30 fortolkes således, at en
 national ordning, som forpligter virksomheder til at 3. Såfremt udtrykket »for mere end halvdelens vedkom-
 aftage elektricitet fra fornyelige energikilder til fast- mende« defineres som et procenttal, er beregningen
 satte mindstepriser uden nogen modydelse, og som begrñnset til at omfatte finansieringskilder for akade-
 pålñgger netanlñg at bidrage til en finansiering heraf, miske og lignende formål, eller skal den også omfatte
 udgùr en kvantitativ indfùrselsrestriktion eller en for- finansiering, der opnås i forbindelse med forretnings-
 anstaltning med tilsvarende virkning mellem medlems- mñssig virksomhed?
 stater som omhandlet af EF-traktatens artikel 30?
 4. For hvilken periode skal beregningen foretages med
 henblik på afgùrelsen af, om et universitet er en
 »ordregivende myndighed« i relation til et konkret
 indkùb, og hvorledes skal der tages hensyn til forudsi-
 gelse eller fremtidige ñndringer?
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 21. juli 1998 af High Court of Justice (England
 (1) Rådets direktiv 92/50/EéF af 18. juni 1992 om offentlige
 and Wales), Queen's Bench Division, Divisional Court, i
 tjenesteydelsesaftaler (EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1).
 sagen The Queen mod H. M. Treasury, ex parte: The (2) Rådets direktiv 93/37/EéF af 14. juni 1993 om offentlige
 University of Cambridge bygge- og anlñgskontrakter (EFT L 199 af 9.8.1993, s. 54).
 (Sag C-380/98) (3) Rådets direktiv 93/36/EéF af 14. juni 1993 om offentlige
 indkùb (EFT L 199 af 9.8.1993, s. 1).
 (98/C 397/34)
 Ved kendelse afsagt den 21. juli 1998, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 26. oktober 1998, har High Court
 of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division,
 Divisional Court, i sagen The Queen mod H. M. Treasury, Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 ex parte: The University of Cambridge, forelagt De Euro- afsagt den 31. juli 1998 of Court of Appeal (England og
 pñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudi- Wales) i sagen Ingmar GB Limited mod Eaton Leonard
 ciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål: Technologies Inc
 (Sag C-381/98)
 1. Idet artikel 1 i Rådets direktiv 92/50/EéF (1), i Rådets
 direktiv 93/37/EéF (2) og i Rådets direktiv 93/36/ (98/C 397/35)
 EéF (3) (herefter »direktiverne«) nñvner organer, »hvis
 drift . . . for mere end halvdelens vedkommende finan-
 sieres af staten, de lokale myndigheder eller andre Ved kendelse afsagt den 31. juli 1998, indgået til Domsto-
 offentligretlige organer«, spùrges, hvilke belùb der lens Justitskontor den 26. oktober 1998, har Court of
 omfattes af udtrykket »hvis drift . . . finansieres af [en Appeal (England og Wales) i sagen Ingmar GB Limited
 eller flere ordregivende myndigheder]«? For så vidt mod Eaton Leonard Technologies Inc forelagt De Europñ-
 angår betalinger til en institution som Cambridge Uni- iske Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudiciel
 versitet spùrges navnlig, om udtrykket omfatter: afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:


text:
21.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 152/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van Cassatie van België (Belgien) den 10. marts 2011 — INNO NV mod Unie van Zelfstandige Ondernemers VZW (UNIZO), Organisatie voor de Zelfstandige Modedetailhandel VZW (Mode Unie), Couture Albert BVBA
 (Sag C-126/11)
 2011/C 152/26
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van Cassatie van België
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: INNO NV
 Sagsøgte: Unie van Zelfstandige Ondernemers VZW (UNIZO), Organisatie voor de Zelfstandige Modedetailhandel VZW (Mode Unie), Couture Albert BVBA
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF (1) af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (EUT L 149 af 11.6.2005, s. 22), i særdeleshed artikel 1, artikel 2, litra d), artikel 3, stk. 1, og artikel 5 fortolkes således, at disse artikler er til hinder for en national bestemmelse som artikel 53, stk. 1, første og tredje punktum, i lov af 14. juli 1991 om handelspraksis og om oplysning og beskyttelse af forbrugeren, som for de i lovens artikel 52, stk. 1, omhandlede sektorer forbyder, at de erhvervsdrivende i spærreperioden fra den 15.november til den 2. januar og fra den 15. maj til den 30. juni annoncerer med prisnedsættelser eller antyder prisnedsættelser som omhandlet i lovens artikel 42, idet stedet eller de anvendte kommunikationsmidler er uden betydning, og at de erhvervsdrivende før en spærreperiode annoncerer med eller antyder en prisnedsættelse, der skal gælde i spærreperioden, hvorved den omhandlede foranstaltning, uanset den af den nationale lovgiver anførte dobbelte målsætning, nemlig på den ene side at beskytte forbrugerens interesser og på den anden side at regulere konkurrenceforholdet mellem de erhvervsdrivende, i virkeligheden vedrører konkurrenceforholdet mellem de erhvervsdrivende og ikke effektivt bidrager til beskyttelse af forbrugeren, når lovens øvrige garantier tages i betragtning?
 (1) EFT L 149, s. 22.


text:
24.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/35
 Sag anlagt den 8. marts 2017 — Marriott Worldwide mod EUIPO — Graf (Gengivelse af en bevinget tyr)
 (Sag T-151/17)
 (2017/C 129/54)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Marriott Worldwide Corp. (Bethesda, Maryland, De Forenede Stater) (ved solicitor A. Reid)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Johann Graf (Gumpoldskirchen, Østrig)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Johann Graf
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke (Gengivelse af en bevinget tyr) — EU-varemærke nr. 10 511 723
 Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 17. januar 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 165/2016-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 76, stk. 1, i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 53, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 53, stk. 2, litra c), i forordning nr. 207/2009.


text:
2.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/29
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 16. juni 2006 — Volkswagen mod KHIM (CLIMATIC)
 (Sag T-306/03) (1)
 (»EF-varemærker - delvis afslag på registrering - tilbagekaldelse af registreringsansøgningen - ufornødent at træffe afgørelse«)
 (2006/C 212/52)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Volkswagen AG (Wolfsburg, Tyskland) (ved: avocat S. Risthaus)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved B. Müller og G. Schneider, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 7. juli 2003 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1012/2001-2) vedrørende en ansøgning om registrering af et figurmærke, der indeholder ordmærket CLIMATIC, som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 289 af 29.11.2003.


text:
Nr . C 336/ 16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9 . 11 . 96
 DOMSTOLENS KENDELSE af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i
 af 12 . juli 1996 den for nævnte ret verserende straffesag mod Mario
 Modesti at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 i sag C-l 80/96 R, Det Forenede Kongerige Storbritannien spørgsmålet om , hvorvidt nationale bestemmelser om for
 og Nordirland mod Kommissionen for De Europæiske valtning af ophavsrettigheder er forenelige med traktatens
 Fællesskaber, støttet af Rådet for Den Europæiske artikel 30 , har Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C.
 Union ( 1 ) Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene C. N. Kakouris,
 (Særlige rettergangsformer — landbrug — veterinærpoliti D. A. O. Edward, J.-P . Puissochet og G. Hirsch , samt
 — hasteforanstaltninger mod bovin spongiform encephal dommerne G. F. Mancini, J. C. Moitinho de Almeida,
 opati) P. J. G. Kapteyn ( refererende dommer ), C. Gulmann , J. L.
 ( 96/C 336/29 ) Murray, P. Jann, FL Ragnemalm og L. Sevón; generaladvo
 kat : G. Cosmas; justitssekretær : R. Grass, den 19 . juli 1996
 (Processprog: engelsk) afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således :
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive Den anmodning om præjudiciel afgørelse, som er indgivet af
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) Pretura circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli,
 ved kendelse af 21 . februar 1996 , afvises .
 I sag 180/96 R, Det Forenede Kongerige Storbritannien og
 Nordirland ( befuldmægtigede : Lindsey Nicoll og Sir Nicho (') EFT nr . C 247 af 24 . 8 . 1996 .
 las Lyelol , bistået af K. P. E. Lasok og David Anderson ) mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld
 mægtigede : Dierk Booss og James Macdonald Flett ), støttet
 af Rådet for Den Europæiske Union ( befuldmægtigede :
 Arthur Brautigam og Moyra Sims ) angående en begæring
 om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens beslut DOMSTOLENS KENDELSE
 ning 96/239/EF af 27. marts 1993 om visse hasteforanstalt
 ninger til beskyttelse mod bovin spongiform encephalopati af 19. juli 1996
 ( EFT L 78 , s . 47 ) og/eller andre foreløbige forholdsregler, i sag C-196/96, straffesag mod Lahlou Hassan (')
 har Domstolen , sammensat af præsidenten , G. C. Rodríguez (Fortolkning af traktatens bestemmelser om frie varebevæ
 Iglesias, afdelingsformændene C. N. Kakouris, D. A. O. gelser og fri udveksling aftjenesteydelser for så vidt angår en
 Edward , J.-P . Puissochet og G. Hirsch samt dommerne G. F. national lovgivning om et offentligretligt selskabs forvalt
 Mancini , J. C. Moitinho de Almeida , P. J. G. Kapteyn, C. ning af ophavsrettigheder)
 Gulmann , J. L. Murray, P. Jann , H. Ragnemalm og L. Sevón
 ( refererende dommer ); generaladvokat: G. Tesauro ; justits ( 96/C 336/31 )
 sekretær : R. Grass, den 12 . juli 1996 afsagt kendelse , hvis
 konklusion lyder således : (Processprog: italiensk)
 1 ) Det Forenede Kongeriges begæring tages ikke til (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 følge. offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 2 ) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 I sag C-l 96/96 , angående en anmodning, som Pretura
 ( ] ) EFT nr . C 197 af 6 . 7 . 1996 .
 circondariale di Roma , sezione distaccata di Tivoli , i medfør
 af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i
 den for nævnte ret verserende straffesag mod Lahlou
 Hassan at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende spørgs
 målet om , hvorvidt nationale bestemmelser om forvaltning
 DOMSTOLENS KENDELSE
 af ophavsrettigheder er forenelige med traktatens artikel 30,
 har Domstolen, sammensat af præsidenten , G. C. Rodríguez
 af 19 . juli 1996 Iglesias, afdelingsformændene C. N. Kakouris, D. A. O.
 i sag C-l 91 /96 , straffesag mod Mario Modesti () Edward , J .- P. Puissochet og G. Hirsch , samt dommerne
 (Fortolkning af traktatens bestemmelser om frie varebevæ G. F. Mancini , J. C. Moitinho de Almeida , P. J. G. Kapteyn
 gelser og fri udveksling aftjenesteydelser for så vidt angår en ( refererende dommer ), C. Gulmann, J. L. Murray, P. Jann ,
 national lovgivning om et offentligretligt selskabs forvalt H. Ragnemalm og L. Sevón ; generaladvokat: G. Cosmas;
 ning af ophavsrettigheder) justitssekretær: R. Grass, den 19 . juli 1996 afsagt kendelse ,
 hvis konklusion lyder således :
 ( 96/C 336/30
 (Processprog: italiensk) Den anmodning om præjudiciel afgørelse, som er indgivet af
 Pretura circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli,
 ved kendelse af 21 . februar 1996 , afvises.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (') EFT nr . C 247 af 24 . 8 . 1996 .
 I sag C-l 91 /96 , angående en anmodning, som Pretura
 circondariale di Roma , sezione distaccata di Tivoli , i medfør


text:
20.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 327/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Augstākās tiesas Senāta Administratīvo lietu departaments (Letland) den 23. oktober 2008 — Alstom Power Hydro mod Valsts ieņēmumu dienests
 (Sag C-472/08)
 (2008/C 327/37)
 Processprog: lettisk
 Den forelæggende ret
 Augstākās tiesas Senāta Administratīvo lietu departaments
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Alstom Power Hydro
 Sagsøgt: Valsts ieņēmumu dienests
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 18, stk. 4, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 (1) fortolkes således, at den er til hinder for, at der indføres en national bestemmelse, hvorefter retten til at få tilbagebetalt for meget betalt merværdiafgift (differencen mellem den beregnede afgift og den forudbetalte afgift) forældes efter tre år?
 (1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaterne lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 23).


text:
6.9.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 213/43
 Slettelse af sag T-52/98 (1) Første Instans besluttet, at sag T-292/99, Bouw- en Handelson-
 derneming J. Peeters BV mod Kommissionen for De Europæi-
 ske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 (2003/C 213/83)
 (Processprog: nederlandsk) (1 ) EFT C 63 af 4.3.2000.
 Ved kendelse af 11. juni 2003 har formanden for Tredje
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-52/98, De Nederlandske Antiller mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af
 registeret.
 Slettelse af sag T-295/99 ( 1)
 ( 1) EFT C 151 af 16.5.1998.
 (2003/C 213/86)
 (Processprog: nederlandsk)
 Ved kendelse af 11. juni 2003 har formanden for Anden
 Slettelse af sag T-53/98 (1) Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans besluttet, at sag T-295/99, Diesel Oil Company
 (2003/C 213/84) BV mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal
 slettes af registeret.
 (Processprog: nederlandsk)
 (1 ) EFT C 63 af 4.3.2000.
 Ved kendelse af 11. juni 2003 har formanden for Tredje
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-53/98, De Nederlandske Antiller mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af
 registeret.
 Slettelse af sag T-303/99 ( 1)
 ( 1) EFT C 166 af 30.5.1998.
 (2003/C 213/87)
 (Processprog: nederlandsk)
 Slettelse af sag T-292/99 ( 1)
 Ved kendelse af 11. juni 2003 har formanden for Anden
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 (2003/C 213/85) Første Instans besluttet, at sag T-303/99, Hoogendijk ATW BV
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal
 slettes af registeret.
 (Processprog: nederlandsk)
 (1 ) EFT C 63 af 4.3.2000.
 Ved kendelse af 11. juni 2003 har formanden for Anden
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i


text:
10.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/38
 Appel iværksat den 21. juni 2011 af Longevity Health Products, Inc til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 15. april 2011 i sag T-95/11 — Longevity Health Products mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 (Sag C-378/11 P)
 2011/C 269/79
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Longevity Health Products, Inc. (ved Rechtsanwalt J. Korab)
 Den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Stævningen indgivet af sagsøgeren antages til realitetsbehandling.
 —
 Dom afsagt af Retten den 15. april 2011 (sag T-95/11) ophæves.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten gør gældende, at den appellerede dom bør ophæves på baggrund af følgende anbringender:
 —
 Rettens argumentation er behæftet med fejl.
 —
 Retten prøvede ikke de af varemærkeindehaveren påberåbte argumenter.


text:
21.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 170/42
 EU-Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 14. juni 2007 — De Meerleer mod Kommissionen
 (Sag F-121/05) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - almindelig udvælgelsesprøve - afslag på adgang til de skriftlige prøver - erhvervserfaring - begrundelse - meddelelsen om udvælgelseskomitéens afgørelse - ansøgning om en fornyet gennemgang)
 (2007/C 170/80)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Michel De Meerleer (Ophain-Bois-Seigneur-Isaac, Belgien) (ved avocat E. Boigelot)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Berardis-Kayser og K. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation dels af den af udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve EPSO/A/19/04 trufne afgørelse om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning og om ikke at tage stilling til hans ansøgning om en fornyet gennemgang, dels en påstand om erstatning
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 60 af 11.3.2006, s. 52.


text:
C 275/34 DA Den Europæiske Unions Tidende 15.11.2003
 (v) Kommissionen tilpligtes i alle tilfælde at bære sine 5) Retten i Første Instans har foretaget en urigtig bevisbe-
 egne omkostninger og betale ADM’s omkostninger i dømmelse ved at fastslå, at Kommissionen har godtgjort
 forbindelse med retsforhandlingerne for Retten i Første en faktisk økonomisk påvirkning, eftersom de omhandle-
 Instans og Domstolen. de beviser ikke analyserer prisniveauet uden for tilfælde
 af ulovlig samordning og dermed ikke påviser, at priserne
 var højere end de ellers ville have været.
 6) Retten i Første Instans har tilsidesat princippet om, at
 Kommissionen skal følge de regler, den har pålagt
 Anbringender og væsentligste argumenter sig selv, ved at tillade Kommissionen at tilsidesætte
 retningslinjerne.
 Appellanterne har fremsat følgende anbringender: 7) Retten i Første Instans har tilsidesat proportionalitetsprin-
 cippet, som fortolket af Domstolen og Retten selv, hvilket
 princip indebærer et krav om, at bøderne skal have
 1) Retten i Første Instans har tilsidesat princippet om forbud sammenhæng med den relevante omsætning.
 mod tilbagevirkende gyldighed, idet den har stadfæstet
 Kommissionens anvendelse med tilbagevirkende gyldig-
 hed af retningslinjerne for beregningen af bøder.
 (1) EFT C 316 af 4.11.2002, s. 32.
 (2) Kommissionens beslutning 2001/418/EF af 7.6.2000 om en
 procedure efter EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53
 2) Retten i Første Instans har tilsidesat lighedsprincippet (sag COMP/36.545/F3 Aminosyrer) (EØS-relevant tekst) (EFT
 L 152 af 7.6.2001, s. 24).
 a) ved at give Kommissionen medhold i den udøvede
 forskelsbehandling for så vidt angår metoden for
 beregningen af bøder for samtidigt stedfundne over-
 trædelser af konkurrencereglerne, der afhænger af,
 om Kommissionen har vedtaget sin beslutning før
 eller efter offentliggørelsen af retningslinjerne
 b) ved at give Kommissionen medhold i, at udgangsbe-
 løbet for den bøde, som skal pålægges ADM, og den Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 bøde, som skal pålægges Ajinomoto, er det samme, se afsagt den 22. september 2003 af Helsingin hallinto-
 uanset at Ajinomotos markedsandel inden for EØS oikeus i sagen E. Gavrielides Oy
 er næsten dobbelt så stor som ADM’s.
 (Sag C-398/03)
 3) Retten i Første Instans har tilsidesat princippet ne bis in
 idem ved at fastslå, at Kommissionen ikke er forpligtet til
 at modregne eller tage hensyn til bøder, som ADM har
 betalt til andre myndigheder vedrørende de samme (2003/C 275/51)
 handlinger.
 4) Retten i Første Instans har tilsidesat sin begrundelsespligt
 Ved kendelse afsagt den 22. september 2003, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 24. september 2003, har Helsin-
 a) ved at fastslå, at Kommissionen ikke er forpligtet til gin hallinto-oikeus i sagen E. Gavrielides Oy forelagt De
 at tage hensyn til bøder, som ADM har betalt i Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi-
 tredjelande, uanset at Kommissionens bøde bl.a. er ciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 baseret på ADM’s samlede omsætning og derfor
 straffer ADM på grundlag af virksomhedens salg i
 lande, hvor ADM allerede er blevet pålagt en bøde
 Skal artikel 1, stk. 1, i Rådets direktiv 90/642/EØF (1) om
 fastsættelse af maksimalgrænseværdier for pesticidrester på og
 b) ved at fastslå, at bøden er rimelig, selv om Kommis- i visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt
 sionen ikke har taget hensyn til ADM’s salg af lysin i og grøntsager, med senere ændringer, fortolkes således, at
 EØS. direktivet finder anvendelse på vinblade?
 ---pagebreak--- 15.11.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 275/35
 Såfremt direktivet finder anvendelse, Det må således nødvendigvis antages, at det i almindelig-
 hed tilkommer Kommissionen at kontrollere statsstøtte.
 Rådet har ganske vist en beslutningskompetence på
 skal bilag I til direktivet da fortolkes således, at vinblade skal området, men der er tale om en exceptionel kompetence,
 klassificeres i gruppen bladgrøntsager og friske urter, og bilag som skal fortolkes indskrænkende.
 II således, at vinblade skal klassificeres under punktet urter,
 andre?
 — Magtfordrejning og procedurefordrejning. Den kompe-
 I hvilken gruppe og punkt skal vinblade klassificeres, hvis de tence, der er overladt Rådet til undtagelsesvis at tillade
 ikke klassificeres under punktet urter, andre? statsstøtte i Kommissionens sted og, såfremt der indledes
 en procedure, inden for veldefinerede tidsgrænser, er
 blevet anvendt til at neutralisere Kommissionens beslut-
 (1) EFT L 350 af 14.12.1990, s. 71. ning af 17. februar 2003, dvs. til at annullere dens
 virkninger, ved at tillade støtte som er identisk med den,
 der blev erklæret for uforenelig med fællesmarkedet. Den
 anfægtede retsakt er også behæftet med magtfordrejning,
 fordi den er blevet udstedt for at fremkalde samme
 virkninger som dem, som en dom om annullation afsagt
 af Domstolen, ville have haft.
 Sag anlagt den 25. september 2003 af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber mod Rådet for Den
 Europæiske Union — Tilsidesættelse af traktaten og almindelige fællesskabsretli-
 ge principper. Den anfægtede retsakt er ikke alene udstedt
 (Sag C-399/03) i strid med artikel 88, stk. 2, tredje afsnit, EF, men den
 forstyrrer også den ved traktaten indførte institutionelle
 ligevægt mellem Kommissionen og Rådet. Denne ligevægt
 (2003/C 275/52) indebærer, at de øvrige institutioner, navnlig Rådet, skal
 respektere Kommissionens kompetenceområde. Dette be-
 tyder, at Rådet, medmindre det udtrykkeligt undtagelses-
 vist har kompetence, ikke kan gøre indgreb i Kommissio-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 25. sep- nens kompetence. I det foreliggende tilfælde har Rådet
 tember 2003 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Union imidlertid overskredet sin kompetence. Den pågældende
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved G. Rozet fremgangsmåde forstyrrer også ligevægten mellem de
 og V. di Bucci, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i »udøvende« institutioner og Fællesskabets retsinstanser
 Luxembourg. og gør generelt indgreb i det ved traktaten indførte
 domstolssystem. Endelig er Rådets beslutning i strid med
 de materielle bestemmelser om statsstøtte og med Rådets
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: direktiv 69/335/EØF samt med begrundelsesforpligtelsen
 i denne forbindelse.
 1) Rådets beslutning 2003/531/EF af 16.7.2003 (1) annul-
 leres.
 2) Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at afholde — Subsidiært, åbenbart fejlskøn og magtfordrejning med
 sagens omkostninger. hensyn til spørgsmålet, om der foreligger ganske særlige
 omstændigheder. Rådet har gjort sig skyldig i et åbenbart
 fejlskøn ved at antage, at der i dette tilfælde forelå ganske
 særlige omstændigheder, fordi Belgien ikke havde haft
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter den nødvendige tid til at træffe andre foranstaltninger
 end dem, der blev erklæret uforenlige med fællesmarkedet
 ved Kommissionens beslutning af 17. februar 2003 til
 Ved Rådets beslutning af 16. juli 2003 er der givet tilladelse til fordel for koordinationscentre etableret i Belgien.
 at yde statsstøtte, som er identisk med den støtte, der blev
 erklæret for uforenelig med fællesmarkedet ved Kommissio-
 nens endelige afslag af 17. februar 2003. En individuel
 beslutning fra Rådet om statsstøtte er i princippet et fremmede-
 lement i den kontrolordning, der er indført ved traktaten, som (1) Rådets beslutning 2003/531/EF af 16.7.2003 om den belgiske
 må begrænses til undtagelsestilfælde. regerings ydelse af støtte til fordel for visse koordinationscentre,
 der er etableret i Belgien (EUT L 184 af 23.7.2003, s. 17).
 Rådets beslutning er behæftet med flere mangler:
 — Rådets inkompetence. Kun en instans, der er uafhængig
 af de stater, som yder støtten, kan objektivt og uafhængigt
 tage stilling til de forskellige nationale foranstaltninger.


text:
C 55/22 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 20.2.98
 spensioen voor werknemers (kongelig anordning af Slettelse af sag C-169/97 (1)
 21. december 1967 om de almindelige bestemmelser om (98/C 55/43)
 alders- og efterladtepension til arbejdstagere) indeholder
 fùlgende bestemmelse: »En arbejdstager, som har vñret
 beskñftiget som sådan i perioden mellem den 1. januar Ved kendelse af 18. september 1997 har prñsidenten for
 1938 og den 1. januar 1945, og for hvem der er foretaget De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 en indbetaling, der mindst udgùr det i stk. 2 fastsatte C-169/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 årlige belùb, anses for at have foretaget indbetalinger af en mod Republikken Portugal, skal slettes af registeret.
 sådan stùrrelse, at vedkommende har godtgjort at have
 haft en regelmñssig hovedbeskñftigelse i hele perioden (1) EFT C 199 af 28.6.1997.
 mellem det tidspunkt, hvor den godtgjorte beskñftigelse
 ophùrte, og den 1. januar 1946.«
 I artikel 32b, stk. 6, i den kongelige anordning af
 21. december 1967 bestemmes: »Formodningen i henhold
 til stk. 4 og 5 anses kun for afkrñftet for så vidt angår Slettelse af sag C-193/96 (1)
 perioder, for hvilke vedkommende har krav på en pension (98/C 55/44)
 i henhold til en anden belgisk pensionsordning, bortset fra
 ordninger for selvstñndige, eller en udenlandsk ordning.«
 Ved kendelse af 25. september 1997 har formanden for
 Er en bestemmelse som bestemmelsen i artikel 32b, stk. 6, Sjette Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol
 i den kongelige anordning af 21. december 1967 en besluttet, at sag C-193/96 (anmodning om prñjudiciel
 bestemmelse i en medlemsstats lovgivning om nedsñttelse, afgùrelse fra Verwaltungsgericht Kùln), Richard Buchen
 midlertidig inddragelse eller bortfald af ydelser, som ikke GmbH mod Bezirksregierung Kùln, skal slettes af registe-
 finder anvendelse på en ydelse, der beregnes i henhold til ret.
 artikel 46, stk. 1, litra a), nr. i), jf. artikel 46b, stk. 2, i for-
 ordning (EéF) nr. 1408/71? (1) EFT C 210 af 20.7.1996.
 Slettelse af sag C-322/96 (1) Slettelse af sag C-205/97 (1)
 (98/C 55/42) (98/C 55/45)
 Ved kendelse af 12. september 1997 har prñsidenten
 Ved kendelse af 5. december 1997 har prñsidenten
 for De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at
 for De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at
 sag C-322/96 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra
 sag C-205/97 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra
 Supremo Tribunal Administrativo), ICT-InduÂstria e ComeÂr-
 Supremo Tribunal Administrativo), Fazenda PuÂblica mod
 cio TeÃxtil, SA mod Fazenda PuÂblica, skal slettes af registe-
 AssociacËaÄo Nacional de Transportes PuÂblicos RodoviaÂrios
 ret.
 de Mercadorias (Antram), i tilstedevñrelse af MinisteÂrio
 (1) EFT C 336 af 9.11.1996.
 PuÂblico, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 252 af 16.8.1997.


text:
20150731050616812015/C 270/192392015CJC27020150817DA01DAINFO_JUDICIAL20150522151622Sag C-239/15 P: Appel iværksat den 22. maj 2015 af RFA International, LP til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 17. marts 2015 i sag T-466/12, RFA International, LP mod Europa-Kommissionen
 ---documentbreak--- C2702015DA1520120150522DA0019152162Appel iværksat den 22. maj 2015 af RFA International, LP til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 17. marts 2015 i sag T-466/12, RFA International, LP mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-239/15 P)2015/C 270/19Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: RFA International, LP (ved advokaterne B. Evtimov og E. Borovikov og Solicitor Prof. D. O'Keeffe)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom ophæves.
 —
 Domstolen træffer endelig afgørelse vedrørende appellantens påstand om annullation, for så vidt som sagen er moden hertil, og de i første instans anfægtede afgørelser annulleres delvist.
 —
 Subsidiært hjemvises sagen til Retten til fornyet afgørelse.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har gjort gældende, at Retten i sin dom tilsidesatte EU-retten ved dens bedømmelse af appellantens anbringender på følgende måde:
 —
 Retten foretog en fejlagtig retlig vurdering af Kommissionens standpunkt vedrørende relevansen af den enkelte økonomiske enhed (den eksporterende producents integrerede salgsafdeling, som ligger uden for eksportlandet) ved anvendelsen af artikel 2, stk. 9, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 (
 1
 ) (antidumpinggrundforordningen) og begik en retlig fejl ved at undlade at tage stilling til appellantens argumenter, der var støttet på retspraksis i sagen Interpipe og Nikopolsky, hvorved appellantens ret til domstolsprøvelse blev påvirket.
 —
 Retten begik en retlig fejl, herunder i forbindelse med dens vurdering af retspraksis, da bevisbyrden i relation til størrelsen af justeringsbeløbet i henhold til antidumpinggrundforordningens artikel 2, stk. 9, blev pålagt den berørte part, der hævder, at justeringen er for vidtgående som følge af, at det er fastslået, at der foreligger én økonomisk enhed.
 —
 Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at spørgsmålet, om der forelå én økonomisk enhed, ikke var et tema i de anfægtede afgørelser eller for Retten, og ved at støtte sin afgørelse på den forudsætning, at Kommissionens afvisning af, at der forelå én økonomisk enhed ikke fremgik af ordlyden af den anfægtede afgørelse, idet Retten ikke fandt, at en sådan afvisning fra Kommissionens side blev foretaget i en sideløbende interimsundersøgelse i henhold til antidumpinggrundforordningens artikel 11, stk. 3, som vedrørte den samme import og dækkede den samme undersøgelsesperiode.
 (
 1
 ) – Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.11.2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 343, s. 51).


text:
9.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/34
 Rettens dom af 9. november 2016 — Trivisio Prototyping mod Kommissionen
 (Sag T-184/15) (1)
 ((Finansiel støtte - sjette rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration - kontrakter vedrørende projekterne ULTRA, CINeSPACE og IMPROVE - delvis omkvalificering af søgsmålet - afgørelse, der kan tvangsfuldbyrdes - artikel 299 TEUF - voldgiftsbestemmelse - støtteberettigede udgifter - tilbagebetaling af de udbetalte beløb))
 (2017/C 006/41)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Trivisio Prototyping GmbH (Trier, Tyskland) (først ved advokaterne A. Bartosch og A. Böhlke, derefter ved advokat A. Böhlke)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved S. Delaude og F. Moro, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne R. van der Hout og S. Blazek)
 Sagens genstand
 Dels en påstand støttet på artikel 263 TEUF om annullation af Kommissionens afgørelse C(2015) 633 final af 2. februar 2015 vedrørende inddrivelse af et samlet beløb på 385 112,19 EUR med tillæg af renter, dels en påstand støttet på artikel 272 TEUF om, at det fastslås, at den fordring, som Kommissionen har gjort gældende over for Trivisio Prototyping, ikke eksisterer.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Trivisio Prototyping GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 262 af 10.8.2015.


text:
21.6.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 158/5
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 8. maj 2008 — Ingenieurbüro Michael Weiss und Partner GbR mod Industrie- und Handelskammer Berlin (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)
 (Sag C-14/07) (1)
 (Retligt samarbejde i civile sager - forordning (EF) nr. 1348/2000 - forkyndelse af retslige og udenretslige dokumenter - manglende oversættelse af dokumentets bilag - følger)
 (2008/C 158/07)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ingenieurbüro Michael Weiss und Partner GbR
 Sagsøgt: Industrie- und Handelskammer Berlin
 Procesdeltager: Nicholas Grimshaw & Partners Ltd
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesgerichtshof — fortolkning af artikel 8, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1348/2000 af 29. maj 2000 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager (EFT L 160, s. 37) — nægtelse af at modtage en stævning forkyndt i en anden medlemsstat og affattet på denne stats sprog med den begrundelse, at bilagene til stævningen kun er affattet på afsenderstatens sprog, som var udpeget af parterne i deres kontrakt som værende det sprog, hvorpå skriftveksling skulle finde sted.
 Konklusion
 1)
 Artikel 8, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1348/2000 af 29. maj 2000 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager skal fortolkes således, at adressaten for et indledende processkrift, som skal forkyndes, ikke har ret til at nægte at modtage dette dokument, forudsat at dokumentet sætter adressaten i stand til at gøre sine rettigheder gældende inden for rammerne af en retslig procedure i afsenderstaten, når dette dokument ledsages af bilag bestående i dokumentation, som ikke er affattet på modtagerstatens sprog eller på et af afsenderstatens sprog, som adressaten forstår, men udelukkende varetager en bevisfunktion og ikke er uundværlige med henblik på at forstå sagens genstand og årsagen til kravet.
 Det tilkommer den nationale domstol at efterprøve, om indholdet af det indledende processkrift i tilstrækkelig grad gør det muligt for sagsøgte at gøre sine rettigheder gældende, eller om det påhviler afsenderen at afhjælpe den manglende oversættelse af et uundværligt bilag.
 2)
 Artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1348/2000 skal fortolkes således, at den omstændighed, at adressaten for et forkyndt dokument i forbindelse med udøvelsen af sin erhvervsmæssige virksomhed har indgået en kontrakt med sagsøgeren, hvori det er blevet aftalt, at skriftvekslingen skal foregå på afsenderstatens sprog, skaber ikke en formodning for kendskab til sproget, men er et indicium, som domstolen kan tage hensyn til i forbindelse med sin efterprøvelse af, om adressaten forstår afsenderstatens sprog.
 3)
 Artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 1348/2000 skal fortolkes således, at adressaten for et indledende processkrift, som er blevet forkyndt, under alle omstændigheder ikke kan påberåbe sig denne bestemmelse med henblik på at nægte at modtage bilag til et dokument, som ikke er affattet på modtagerstatens sprog eller et af afsenderstatens sprog, som adressaten forstår, når han i forbindelse med udøvelsen af sin erhvervsmæssige virksomhed har indgået en kontrakt, hvori han har aftalt, at skriftvekslingen skal foregå på afsenderstatens sprog, og bilagene dels vedrører nævnte skriftveksling, dels er affattet på det aftalte sprog.
 (1) EUT C 56 af 10.3.2007.


text:
11.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/38
 Sag anlagt den 15. marts 2005 af Borax Europe Ltd mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-121/05)
 (2005/C 143/72)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 15. marts 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Borax Europe Ltd, Guildford (Det Forenede Kongerige), ved lawyers D. Vandermeersch og K. Nordlander.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens beslutning annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning, der gav sagsøgeren afslag på aktindsigt i visse dokumenter og båndoptagelser vedrørende forberedelsen af den 30. tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 67/548/EØF af 27. juni 1967 om tilnærmelse af lovgivning om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer (1). Sagsøgeren havde navnlig begæret aktindsigt i lydoptagelserne, eller transskriberingerne heraf, fra mødet om klassificering af borsyre og borater mellem de specialiserede eksperter på området for reproduktionstoksicitet.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen har anlagt et åbenbart urigtigt skøn og tilsidesat artikel 4, stk. 1, litra b), og artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001 (2). Ifølge sagsøgeren udtalte Kommissionen urigtigt, at aktindsigt i disse dokumenter ville underminere de konsulterede specialiserede eksperters integritet samt udsætte dem for ydre pression. Endvidere har sagsøgeren anført, at Kommissionen med urette anvendte undtagelsen vedrørende beskyttelse af Kommissionens beslutningsproces og traf en fejlagtig afgørelse om, at der ikke var en tungtvejende offentlig interesse i udbredelsen af dokumenterne.
 Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at proportionalitetsprincippet er blevet tilsidesat, idet Kommissionen ikke har givet delvis aktindsigt i lydoptagelserne.
 (1) EFT 1967, s. 211.
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 48).


text:
20.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 236/46
 Sag anlagt den 15. maj 2015 — Ivanyushchenko mod Rådet
 (Sag T-246/15)
 (2015/C 236/62)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Yuriy Volodymyrovych Ivanyushchenko (Yenakievo, Ukraine) (ved barristers B. Kennelly og J. Pobjoy og solicitor R. Gherson)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse (FUSP) 2015/364 af 5. marts 2015 om ændring af afgørelse 2014/119/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine (EUT 2015 L 62, s. 25) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2015/357 af 5. marts 2015 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 208/2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine (EUT 2015 L 62, s. 1) annulleres, i det omfang de finder anvendelse over for sagsøgeren.
 —
 Subsidiært fastslås det, at artikel 1, stk. 1, i Rådets afgørelse 2014/119/FUSP af 5. marts 2014 (som ændret) og artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EU) nr. 208/2014 af 5. marts 2014 (som ændret) er uanvendelige på grund af ulovlighed, i det omfang de finder anvendelse over for sagsøgeren.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført seks anbringender.
 1.
 Med det første anbringende gøres det gældende, at Rådet ikke har angivet et korrekt retsgrundlag for Rådets afgørelse (FUSP) 2015/364 (herefter »afgørelsen«) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2015/357 (herefter »forordningen«) (herefter samlet »de anfægtede retsakter«). Artikel 29 i traktaten om Den Europæiske Union er ikke et korrekt retsgrundlag for afgørelsen, idet det klagepunkt, der blev rejst over for sagsøgeren, ikke identificerede ham som en person, der havde undergravet demokratiet i Ukraine eller berøvet den ukrainske befolkning de goder, der kommer af en bæredygtig udvikling i landet (som omhandlet i artikel 23 TEU og de generelle bestemmelser i artikel 21, stk. 2, TEU). Eftersom afgørelsen var ugyldig, kunne Rådet ikke støtte sig på artikel 215, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde ved vedtagelsen af forordningen.
 2.
 Med det andet anbringende gøres det gældende, at Rådet har anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved at lægge til grund, at kriteriet for at opføre sagsøgeren på listen i artikel 1, stk. 1, i Rådets afgørelse 2014/119/FUSP af 5. marts 2014 (som ændret) og i artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EU) nr. 208/2014 af 5. marts 2014 (som ændret) var opfyldt. Sagsøgeren er ikke blevet gjort til genstand for en straffesag »for uretmæssig tilegnelse af offentlige midler eller aktiver«.
 3.
 Med det tredje anbringende gøres det gældende, at Rådet har tilsidesat sagsøgerens ret til forsvar samt retten til god forvaltning og til en effektiv domstolsprøvelse. Navnlig har Rådet undladt omhyggeligt og upartisk at undersøge, om de anførte grunde til begrundelse af en genopførelse var velbegrundede i lyset af de bemærkninger, som sagsøgeren havde fremsat forud for genopførelsen.
 4.
 Med det fjerde anbringende gøres det gældende, at Rådet har tilsidesat sin forpligtelse til at angive en tilstrækkelig begrundelse for at genopføre sagsøgeren.
 5.
 Med det femte anbringende gøres det gældende, at Rådet ubegrundet og uforholdsmæssigt har tilsidesat sagsøgerens grundlæggende rettigheder, herunder dennes ret til beskyttelse af ejendom og omdømme. De anfægtede retsakters konsekvenser for sagsøgeren er vidtrækkende, både hvad angår dennes ejendom og dennes globale omdømme. Rådet har ikke godtgjort, at indefrysningen af sagsøgerens aktiver og økonomiske ressourcer er forbundet med eller begrundet i noget legitimt mål, og endnu mindre, at den er forholdsmæssig i forhold til et sådant mål.
 6.
 Med det sjette anbringende, der er anført til støtte for konstateringen om ulovlighed, gøres det gældende, at såfremt artikel 1, stk. 1, i Rådets afgørelse 2014/119/FUSP af 5. marts 2014 (som ændret) og artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EU) nr. 208/2014 af 5. marts 2014 (som ændret) i modsætning til det i andet anbringende anførte skal fortolkes således, at de omfatter enhver efterforskning forestået af de ukrainske myndigheder, uanset om der foreligger nogen retsafgørelse, som understøtter denne, eller nogen retssag, hvorved der foretages en efterprøvelse heraf eller føres tilsyn hermed, vil opførelseskriteriet henset til det vilkårlige omfang og det vilkårlige anvendelsesområde, som vil følge af en sådan bred fortolkning, savne et korrekt retsgrundlag og/eller være uforholdsmæssigt i forhold til målene med afgørelsen og forordningen. Bestemmelsen vil derfor være ulovlig.


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nederlandene) den 6. juli 2011 — G. Brouwer mod Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie
 (Sag C-355/11)
 2011/C 282/14
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 College van Beroep voor het bedrijfsleven
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: G. Brouwer
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal direktiv 91/629/EØF (1) fortolkes således, at de heraf følgende forvaltningskrav som omhandlet i artikel 4 i forordning (EF) nr. 1782/2003 (2) også finder anvendelse på kalve, som en landbruger i en mælkeproducerende bedrift holder indelukket.
 2)
 Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, kan den omstændighed, at en medlemsstat har gennemført direktivet med retsforskrifter, der alligevel erklærer de nævnte krav for anvendelige på sådanne kalve, udgøre grundlag for, at medlemsstaten ved overtrædelse heraf anser nedsættelse eller bortfald i henhold til artikel 6 i forordning (EF) nr. 1782/2003 for påbudt?
 (1) Rådets direktiv 91/629/EØF af 19.11.1991 om fastsættelse af mindstekrav med hensyn til beskyttelse af kalve (EFT L 340, s. 28).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29.9.2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001 (EUT L 270, s. 1).


text:
29.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 319/7
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 15. september 2011 — »DP grup« EOOD mod Direktor na Agentsia »Mitnitsi« (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad Sofia-grad — Bulgarien)
 (Sag C-138/10) (1)
 (Toldunion - toldangivelse - toldmyndighedens antagelse af denne angivelse - ugyldighedserklæring af en allerede antaget toldangivelse - følger for de restriktive foranstaltninger)
 2011/C 319/10
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad Sofia-grad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger:»DP grup« EOOD
 Sagsøgt: Direktor na Agentsia »Mitnitsi«
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Administrativen sad Sofia-grad — fortolkning af artikel 4, stk. 5, artikel 8, stk. 1, første led, samt artikel 62, 63 og 68 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks — toldmyndighedens antagelse af debitors skriftlige toldangivelse — sidestilling af en sådan antagelse med en forvaltningsakt, der kan gøres til genstand for en retlig prøvelse — foreløbig antagelse af angivelsen, indtil den endelige prøvelse af de i angivelsen indeholdte oplysninger ved hjælp af en ekspertudtalelse med henblik på bekræftelse af toldtarifkoden — afgrænsning af den kontrol, som toldmyndigheden skal foretage i forbindelse med denne prøvelse
 Konklusion
 De EU-retlige bestemmelser på toldområdet skal fortolkes således, at en klarerer ikke for en domstol kan nedlægge påstand om annullation af en toldangivelse, som han har udfærdiget, når denne angivelse er blevet antaget af toldmyndighederne. Derimod kan klarereren under de i artikel 66 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1791/2006 af 20. november 2006, fastsatte betingelser anmode disse myndigheder om at erklære denne angivelse ugyldig, også efter at de har frigivet varen. Toldmyndighederne skal, når deres bedømmelse er afsluttet — med forbehold af en senere retssag — enten afslå klarererens anmodning ved en begrundet afgørelse eller erklære angivelsen for ugyldig som ønsket.
 (1) EUT C 148 af 5.6.2010.


text:
29.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/17
 Domstolens kendelse af 3. april 2009 — VDH Projektentwicklung GmbH og Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-387/08 P) (1)
 (Appel - passivitetssøgsmål - direktiv 89/665/EØF - Kommissionens manglende gennemførelse af korrektionsmekanismen i henhold til artikel 3, stk. 2 - fysiske og juridiske personer - umiddelbart berørt - afvisning)
 2009/C 205/30
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: VDH Projektentwicklung GmbH, Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH (ved Rechtsanwalt C. Antweiler)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 25. juni 2008 i sag T-185/08, VDH Projektentwicklung og Edeka Rhein-Ruhr mod Kommissionen, hvorved Retten afviste et passivitetssøgsmål med påstand om, at det fastslås, at Kommissionen har udvist passivitet med den begrundelse, at Kommissionen ved indgåelsen af en koncessionsaftale om offentlige arbejder og ved tildelingen af en generel entreprisekontrakt har undladt ufortøvet at iværksætte den korrektionsmekanisme, som er fastsat i artikel 3 i direktiv 89/665/EØF, og at give Forbundsrepublikken Tyskland underretning herom i henhold til nævnte direktivs artikel 3, stk. 2 — fysiske og juridiske personers passivitetssøgsmål — krav om, at sagsøgeren er umiddelbart berørt af den handling, som den omhandlede institution har udvist passivitet i forbindelse med
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 VDH Projektentwicklung GmbH og Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 141, s. 22.


text:
17.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 409/32
 Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 10. juli 2014 — Henricus Cornelis Maria Niessen, Angelique Francisca Niessen Steeghs, Melissa Alexandra Johanna Niessen, Kenneth Gerardus Henricus Niessen mod Condor Flugdienst GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Rüsselsheim — Tyskland)
 (Sag C-199/14) (1)
 2014/C 409/46
 Processprog: tysk
 Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registeret.
 (1) EUT C 159 af 26.5.2014.


text:
15.11.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 275/3
 DOMSTOLENS DOM Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Udvidede
 Afdeling) i sag T-156/94, Aristrain mod Kommissionen
 (Femte Afdeling) (Sml. II, s. 645), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af
 denne dom, den anden part i appelsagen: Kommissionen for
 af 2. oktober 2003 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Currall og
 W. Wils, bistået af abogado J. Rivas de Andrés), har Domstolen
 i sag C-194/99 P, Thyssen Stahl AG mod Kommissionen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Wa-
 for De Europæiske Fællesskaber (1) thelet, og dommerne D.A.O. Edward, A. La Pergola, P. Jann
 (refererende dommer) og S. von Bahr; generaladvokat: C. Stix-
 (»Appel — aftaler og samordnet praksis — europæiske
 Hackl; justitssekretær: ekspeditionssekretær M.-F. Contet, den
 producenter af stålbjælker«)
 2. oktober 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (2003/C 275/05)
 1) Dommen afsagt af Retten i Første Instans den 11. marts 1999
 (Processprog: tysk) i sagen Aristrain mod Kommissionen (sag T-156/94) ophæves,
 for så vidt som Retten fastslog, at annullationssøgsmålet
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- til prøvelse af Kommissionens beslutning 94/215/EKSF af
 gjort i Samling af Afgørelser) 16. februar 1994 om en procedure i henhold til EKSF-
 traktatens artikel 65 vedrørende aftaler og forskellige former for
 samordnet praksis mellem europæiske producenter af stålbjælker
 I sag C-194/99 P, Thyssen Stahl AG, Duisburg (Tyskland) var ubegrundet for så vidt angår den bøde, som Siderúrgica
 (advokat: Rechtsanwalt F. Montag), angående appel af dom Aristrain Madrid SL var blevet tilpligtet at betale, og hvorved
 afsagt den 11. marts 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret der også var taget hensyn til Aristrain Olaberría SL’s adfærd.
 i Første Instans (Anden Udvidede Afdeling) i sag T-141/94,
 Thyssen Stahl mod Kommissionen (Sml. II, s. 347), hvori der 2) I øvrigt forkastes appellen.
 er nedlagt påstand om delvis ophævelse af denne dom, den
 anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske 3) Sagen hjemvises til Retten i Første Instans.
 Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Currall og W. Wils, bistået
 af Rechtsanwalt H.-J. Freund), har Domstolen (Femte Afdeling), 4) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 sammensat af afdelingsformanden, M. Wathelet, og dommerne
 D.A.O. Edward, A. La Pergola, P. Jann (refererende dommer)
 og S. von Bahr; generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær: (1) EFT C 299 af 16.10.1999.
 ekspeditionssekretær M.-F. Contet, den 2. oktober 2003 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Appellen forkastes.
 2) Thyssen Stahl AG betaler sagens omkostninger.
 DOMSTOLENS DOM
 (1) EFT C 299 af 16.10.1999.
 (Femte Afdeling)
 af 2. oktober 2003
 DOMSTOLENS DOM
 i sag C-198/99 P, Empresa Nacional Siderúrgica SA (Ensi-
 (Femte Afdeling) desa) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (1)
 af 2. oktober 2003
 i sag C-196/99 P, Siderúrgica Aristrain Madrid SL mod (»Appel — aftaler og samordnet praksis — europæiske
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1) producenter af stålbjælker«)
 (»Appel — aftaler og samordnet praksis — europæiske (2003/C 275/07)
 producenter af stålbjælker«)
 (Processprog: spansk)
 (2003/C 275/06)
 (Processprog: spansk) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-198/99 P, Empresa Nacional Siderúrgica SA (Ensidesa),
 I sag C-196/99 P, Siderúrgica Aristrain Madrid SL, Madrid Avilés (Spanien) (advokater: abogados S. Martínez Lage og
 (Spanien) (advokater: A. Creus Carreras og N. Lacalle Mangas), J. Pérez-Bustamante Köster), angående appel af dom afsagt den
 angående appel af dom afsagt den 11. marts 1999 af De 11. marts 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 ---pagebreak--- C 275/4 DA Den Europæiske Unions Tidende 15.11.2003
 Instans (Anden Udvidede Afdeling) i sag T-157/94, Ensidesa 1) Appellen forkastes.
 mod Kommissionen (Sml. II, s. 707), hvori der er nedlagt
 påstand om ophævelse af denne dom, den anden part i 2) Corus UK Ltd betaler sagens omkostninger.
 appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtigede: J. Currall og W. Wils, bistået af abogado
 (1) EFT C 204 af 17.7.1999.
 J. Rivas de Andrés), har Domstolen (Femte Afdeling), sammen-
 sat af afdelingsformanden, M. Wathelet, og dommerne
 D.A.O. Edward, A. La Pergola, P. Jann (refererende dommer)
 og S. von Bahr; generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær:
 ekspeditionssekretær M.-F. Contet, den 2. oktober 2003 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således:
 DOMSTOLENS DOM
 1) Appellen forkastes.
 af 30. september 2003
 2) Empresa Nacional Siderúrgica SA (Ensidesa) betaler sagens
 omkostninger. i de forenede sager C-57/00 P og C-61/00 P, Freistaat
 Sachsen, Volkswagen AG og Volkswagen Sachsen GmbH
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (1) EFT C 299 af 16.10.1999.
 (»Statsstøtte — opvejning af de økonomiske ulemper, der er
 forårsaget af Tysklands deling — alvorlig forstyrrelse af en
 medlemsstats økonomi — regional økonomisk udvikling —
 EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til motorkøretøjsin-
 dustrien«)
 DOMSTOLENS DOM (2003/C 275/09)
 (Femte Afdeling) (Processprog: tysk)
 af 2. oktober 2003 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 i sag C-199/99 P, Corus UK Ltd mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (1)
 I de forenede sager C-57/00 P og C-61/00 P, Freistaat Sachsen
 (advokat: Rechtsanwalt J. Sedemund), og med valgt adresse i
 (»Appel — aftaler og samordnet praksis — europæiske Luxembourg (sag C-57/00 P), Volkswagen AG og Volkswagen
 producenter af stålbjælker«) Sachsen GmbH (advokat: Rechtsanwalt M. Schütte), og med
 valgt adresse i Luxembourg (sag C-61/00 P), angående to
 (2003/C 275/08) appeller af dom afsagt den 15. december 1999 af De Europæi-
 ske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Udvidede Afde-
 ling) i de forenede sager T-132/96 og T-143/96, Freistaat
 (Processprog: engelsk) Sachsen m.fl. mod Kommissionen (Sml. II, s. 3663), hvori der
 er nedlagt påstand om ophævelse af denne dom, de andre
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- parter i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 gjort i Samling af Afgørelser) skaber (befuldmægtiget: K.-D. Borchardt, bistået af Rechtsan-
 walt M. Núñez-Müller), og med valgt adresse i Luxembourg,
 Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmægtiget: T. Opper-
 mann) og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordir-
 I sag C-199/99 P, Corus UK Ltd, tidligere British Steel land, har Domstolen, sammensat af præsidenten, G.C. Rodrí-
 plc, London (Det Forenede Kongerige) (advokater: solicitors guez Iglesias, afdelingsformændene J.-P. Puissochet, M. Wathe-
 P. Collins og M. Levitt), angående appel af dom afsagt den let, R. Schintgen og C.W.A. Timmermans samt dommerne
 11. marts 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første D.A.O. Edward, P. Jann, V. Skouris, F. Macken (refererende
 Instans (Anden Udvidede Afdeling) i sag T-151/94, British dommer), S. von Bahr og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvo-
 Steel mod Kommissionen (Sml. II, s. 629), hvori der er nedlagt kat: J. Mischo; justitssekretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl,
 påstand om ophævelse af denne dom, den anden part i den 30. september 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber således:
 (befuldmægtigede: J. Currall og W. Wils, bistået af barrister
 J. Flynn), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af 1) Appellerne forkastes.
 afdelingsformanden, M. Wathelet, og dommerne D.A.O. Ed-
 ward, A. La Pergola, P. Jann (refererende dommer) og S. von 2) Freistaat Sachsen betaler omkostningerne i sag C-57/00 P.
 Bahr; generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær: ekspedi-
 tionssekretær M.-F. Contet, den 2. oktober 2003 afsagt dom, 3) Volkswagen AG og Volkswagen Sachsen GmbH betaler om-
 hvis konklusion lyder således: kostningerne i sag C-61/00 P.


text:
9.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 338/19
 Sag anlagt den 18. august 2017 — Korea National Insurance Corporation mod Rådet og Kommissionen
 (Sag T-568/17)
 (2017/C 338/22)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Korea National Insurance Corporation (Pyongyang, Den Demokratiske Folkerepublik Korea) (ved M. Lester og S. Midwinter, QC, samt solicitors T. Brentnall og A. Stevenson)
 Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/993 af 12. juni 2017 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 329/2007 om restriktive foranstaltninger over for Den Demokratiske Folkerepublik Korea (EUT 2017, L 149, s. 67), Rådets forordning (FUSP) 2017/994 af 12. juni 2017 om ændring af afgørelse (FUSP) 2016/849 om restriktive foranstaltninger over for Den Demokratiske Folkerepublik Korea (EUT 2017, L 149, s. 75), Rådets gennemførelsesafgørelse (FUSP) 2017/1459 af 10. august 2017 om gennemførelse af afgørelse (FUSP) 2016/849 om restriktive foranstaltninger over for Den Demokratiske Folkerepublik Korea (EUT 2017, L 208, s. 38) og Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/1457 af 10. august 2017 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 329/2007 om restriktive foranstaltninger over for Den Demokratiske Folkerepublik Korea (EUT 2017, L 208, s. 33) annulleres, for så vidt som sagsøgeren ved disse retsakter opføres på listen over enheder, der er omfattet af restriktive foranstaltninger.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført syv anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at de sagsøgte har undladt at give en behørig eller tilstrækkelig begrundelse for at opføre sagsøgeren på listen.
 2.
 Andet anbringende om, at sagsøgte har begået en åbenbar fejl ved at anse, at nogen af kriterierne for opførelse på listen i de anfægtede foranstaltninger var opfyldt i sagsøgerens tilfælde. Sagsøgerens opførelse på listen savner faktuelt grundlag.
 3.
 Tredje anbringende om, at de sagsøgte har undladt at give sagsøgeren bevis, der angiveligt støtter deres afgørelse om at genopføre sagsøgeren på listen, før sagsøgerens genopførelse, eller der angiveligt støtter EU’s gennemførelse af sagsøgerens opførelse på FN’s liste, hvilket er en tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar og retten til en effektiv domstolsbeskyttelse.
 4.
 Fjerde anbringende om, at de sagsøgte har undladt at opfylde deres forpligtelser, da de traf afgørelse om at opføre sagsøgeren på listen efter FN’s opførelse på listen.
 5.
 Femte anbringende om, at de sagsøgte har begået magtfordrejning ved at forsøge at ophæve sagsøgerens ret til effektive retsmidler i forhold til sagsøgerens opførelse på listen i henhold til artikel 230 TEUF, og/eller om, at de har tilsidesat sagsøgerens ret til ligebehandling.
 6.
 Sjette anbringende om, at de sagsøgte har tilsidesat databeskyttelsesloven.
 7.
 Syvende anbringende om, at de sagsøgte ubegrundet og uforholdsmæssigt har tilsidesat sagsøgerens grundlæggende rettigheder, herunder dennes ret til beskyttelse af ejendom, forretning og omdømme.


text:
8.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 273/4
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Koblenz (Tyskland) den 7. juni 2012 — Deutsche Lufthansa AG mod Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH
 (Sag C-284/12)
 2012/C 273/05
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberlandesgericht Koblenz
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Deutsche Lufthansa AG
 Sagsøgt: Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Medfører en af Kommissionen truffet afgørelse, som ikke er blevet anfægtet, om at indlede en formel undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 108, stk. 3, andet punktum, TEUF, at en national ret i en sag, der angår tilbagesøgning af ydede betalinger og undladelse af fremover at foretage betalinger, er bundet til Kommissionens retsopfattelse i åbningsskrivelsen med hensyn til bedømmelse af statsstøttens karakter?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende:
 Skal foranstaltninger, der gennemføres af en offentlig virksomhed som omhandlet i artikel 2, litra b), nr. i), i Kommissionens direktiv 2006/111/EF (1) af 16. november 2006, som driver en lufthavn, i støttemæssig henseende anses for selektive foranstaltninger som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF alene af den grund, at de kun er til gavn for de luftfartsvirksomheder, der benytter lufthavnen?
 3)
 Såfremt det andet spørgsmål besvares benægtende:
 a)
 Er kriteriet selektivitet ikke opfyldt, når den offentlige virksomhed, som driver lufthavnen, på en gennemskuelig måde giver alle flyselskaber, der beslutter at benytte lufthavnen, de samme betingelser herfor?
 b)
 Gælder dette også, når den, der driver lufthavnen, forfølger en bestemt forretningsmodel (her: samarbejde med de såkaldte lavprisselskaber — low-cost-carriers), og betingelserne for benyttelsen er tilpasset denne kundekreds og derfor ikke er lige attraktive for alle flyselskaber?
 c)
 Foreligger der under alle omstændigheder en selektiv foranstaltning, når den væsentligste del af lufthavnens passagerer over mange år kun benytter ét flyselskab?
 (1) Kommissionens direktiv 2006/111/EF af 16.11.2006 om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder og om den finansielle gennemskuelighed i bestemte virksomheder (EUT L 318, s. 17).