text:
25.10.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 272/21
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 10. september 2008 — Gerson mod KHIM (malerfilter delvist i farven gul)
 (Sag T-201/06) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om et tredimensionelt EF-varemærke - malerfilter delvist i farven gul - relativ registreringshindring - manglende fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2008/C 272/38)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Louis M. Gerson Co., Inc. (Middleborough, Massachusetts, De Forenede Stater) (ved barrister M. Edenborough)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved Ó. Mondéjar Ortuño, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. maj 2006 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (R 1387/2005-2) vedrørende en ansøgning om registrering af et tredimensionelt tegn, der består af et malerfilter påført gul farve tæt på spidsen, som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemæker og Design) frifindes.
 2)
 Louis M. Gerson Co., Inc. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 224 af 16.9.2006.


text:
31.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 402/4
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 7. september 2016 — Europa-Kommissionen mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-584/14) (1)
 ((Traktatbrud - miljø - direktiv 2006/12/EF - direktiv 91/689/EØF - direktiv 1999/31/EF - håndtering af affald - Domstolens dom, der fastslår et traktatbrud - undladelse af gennemførelse - artikel 260, stk. 2, TEUF - økonomiske sanktioner - tvangsbøder - fast beløb))
 (2016/C 402/05)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved M. Patakia, E. Sanfrutos Cano og D. Loma-Osorio Lerena, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik (ved E. Skandalou, som befuldmægtiget)
 Konklusion
 1)
 Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 260, stk. 1, TEUF, idet den ikke har truffet alle nødvendige foranstaltninger for at opfylde dom af 10. september 2009, Kommissionen mod Grækenland (C-286/08, ikke trykt i Sml., EU:C:2009:543).
 2)
 Den Hellenske Republik betaler til Europa-Kommissionen, på kontoen »Den Europæiske Unions egne indtægter«, en tvangsbøde på 30 000 EUR for hver dag, gennemførelsen af de foranstaltninger, der er nødvendige med henblik på opfyldelse af dom af 10. september 2009, Kommissionen mod Grækenland (C-286/08, ikke trykt i Sml., EU:C:2009:543), er forsinket, regnet fra datoen for afsigelsen af nærværende dom og indtil dom af 10. september 2009, Kommissionen mod Grækenland (C-286/08, ikke trykt i Sml., EU:C:2009:543), er fuldstændigt opfyldt. Dette beløb er opdelt i tre dele, der svarer til de tre klagepunkter, som Kommissionen har gjort gældende, svarende for det første klagepunkt til 10 % af tvangsbødens samlede størrelse, dvs. 3 000 EUR, for det andet klagepunkt til 45 % af beløbet, dvs. 13 500 EUR, såvel som i forhold til det tredje klagepunkt, der for så vidt angår forsvarlig håndtering af såkaldt »historisk« affald vil være genstand for en halvårlig nedskæring beregnet i forhold til den mængde af dette affald, for hvilken håndteringen er blevet bragt i overensstemmelse, idet nedskæringen begrænses til 50 % af størrelsen af den til dette klagepunkt knyttede tvangsbøde, nemlig 6 750 EUR.
 3)
 Den Hellenske Republik betaler til Kommissionen, på kontoen »Den Europæiske Unions egne indtægter«, et fast beløb på 10 mio. EUR.
 4)
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 81 af 9.3.2015.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
19.2.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/6
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 9. december 2004
 i sag C-79/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien (1)
 (Traktatbrud - direktiv 79/409/EØF - beskyttelse af vilde fugle - jagt med limpinde)
 (2005/C 45/11)
 Processprog: spansk
 I sag C-79/03, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 21. februar 2003, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: G. Valero Jordana) mod Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: N. Díaz Abad), har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne C. Gulmann (refererende dommer), J. Makarczyk, P. Kūris og J. Klučka; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: R. Grass, den 9. december 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 8, stk. 1, og artikel 9, stk. 1, i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle, idet det har tolereret, at der på regionen Valencias område drives jagt efter den såkaldte »parany«-fangstmetode.
 2)
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 101 af 26.4.2003.


text:
22.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 329/19
 Sag anlagt den 30. juni 2014 — Mayer mod EFSA
 (Sag T-493/14)
 2014/C 329/27
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Ingrid Alice Mayer (Ellwangen, Tyskland) (ved advokat T. Mayer)
 Sagsøgt: Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagsøgerens udstationering forlænges til den 30. juni 2015.
 —
 Det fastslås, at ophøret af sagsøgerens udstationeringsaftale, nærmere bestemt EFSA’s afgørelse »Termination of the Secondment« af 16. april 2014, er ulovlig.
 —
 Sagsøgte pålægges at afstå fra at foretage nyt valg af en »Observer« for de udstationerede nationale eksperter i personaleudvalget.
 —
 Det fastslås, at den seks måneder lange udelukkelse af sagsøgeren fra personaleudvalget er ulovlig.
 —
 Det fastslås, at sagsøgeren gives adgang til alle e-mails udvekslet mellem EFSA’s direktør og en privatretlig organisation, der er aktiv inden for fødevaresektoren.
 —
 Subsidiært fastslås, at denne aktindsigt gives til en tredjemand, der udpeges af Retten, med henblik på undersøgelse af, om der foreligger en interessekonflikt.
 —
 EFSA tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at ret til forlængelse af udstationeringen som national ekspert følger af det almindelige ligebehandlingsprincip, af Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, af forbuddet mod vilkårlighed og af EU-traktatens artikel 2.
 Sagsøgeren har i den forbindelse anført, at den manglende forlængelse af udstationeringen hviler på en fejlagtig eller slet ingen udvælgelsesbeslutning.
 Sagsøgeren har også gjort gældende, at hendes udelukkelse fra personaleudvalget er ulovlig, idet der ikke blev givet nogen begrundelse, ikke fandt nogen høring sted, og ikke forelå nogen skriftlig afgørelse.
 Sagsøgeren har derudover fremsat krav om aktindsigt i bestemte e-mails i medfør af artikel 2 i forordning nr. 1049/2001 (1). Sagsøgeren har i denne forbindelse anført, at tjenestelige e-mails ikke falder ind under beskyttelsen af personoplysninger.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).


text:
20.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 317/46
 Sag anlagt den 28. september 2010 — Fuchshuber Agrarhandel mod Kommissionen
 (Sag T-451/10)
 ()
 2010/C 317/81
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Fuchshuber Agrarhandel GmbH (Hörsching, Østrig) (ved advokat G. Lehner)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Der afholdes mundtlig forhandling.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes inden for 14 dage at betale sagsøgeren et beløb på 2 623 282,31 EUR med tillæg af rente 6 % p.a. af beløbet 1 641 372,50 EUR fra den 24. september 2007 og med tillæg af rente 6 % p.a. af beløbet 981 909,81 EUR fra den 16. oktober 2007.
 —
 Det fastslås, at Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber skal erstatte sagsøgeren eventuel videre skade i forbindelse med løbende udbud KUK459, som blev meddelt tilslag den 3. september 2007, og løbende udbud KUK465, som blev meddelt tilslag den 17. september 2007.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes inden for 14 dage at betale sagsøgerens sagsomkostninger, idet beløbet erlægges til sagsøgerens repræsentant i sagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om erstatning for den skade, denne har lidt, fordi der manglede visse mængder af den majs, som sagsøgeren ved to udbud i 2007 købte fra de lagre, som det ungarske interventionsorgan lå inde med.
 I begrundelsen for søgsmålet har sagsøgeren bl.a. gjort gældende, at Kommissionen ikke har varetaget sin kontrolbeføjelse i forhold til den ungarske betalingsmyndighed og heller ikke har forlangt, at den ungarske betalingsmyndighed overholdt sine forpligtelser. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at sagsøgeren ikke ville have lidt nogen skade, hvis Kommissionen i retlig og faktisk henseende havde fastsat strengere og mere præcise krav og kontrolmekanismer i forhold til lagerforvalterens egnethed og troværdighed, i forhold til lagerets egnethed, samt i forhold til interventionsvarens opgørelse, identificering og lagring.


text:
29.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/25
 Sag anlagt den 27. december 2013 — Kinnarps mod Harmoniseringskontoret (MAKING LIFE BETTER AT WORK)
 (Sag T-697/13)
 2014/C 93/44
 Processprog: svensk
 Parter
 Sagsøger: Kinnarps AB (Falköping, Sverige) (ved advokat M. Wahlin)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 28. oktober 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2272/2012-2) annulleres.
 —
 Det fastslås, at sagsøgerens varemærke MAKING LIFE BETTER AT WORK for så vidt angår de varer og tjenesteydelser, der er omhandlet i sagen, har et tilstrækkeligt fornødent særpræg til at blive registreret som EF-varemærke.
 —
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »MAKING LIFE BETTER AT WORK« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 20, 35 og 42 — EF-varemærkeansøgning nr. 10 887 982
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på registrering
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde:
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
9.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/10
 Appel iværksat den 5. marts 2012 af Bernhard Rintisch til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 16. december 2011 i sag T-152/09 — Bernhard Rintisch mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 (Sag C-122/12 P)
 2012/C 165/17
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Bernhard Rintisch (ved Rechtsanwalt A. Dreyer)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) og Valfleuri Pâtes alimentaires SA
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dommen, der blev afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 16. december 2011 i sag T-152/09, ophæves.
 —
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten gør gældende, at den anfægtede dom bør ophæves, idet Retten har tilsidesat artikel 74, stk. 2, i Rådets forordning nr. 40/94 (1) (EF-varemærkeforordningen) (nu artikel 76, stk. 2, i forordning nr. 207/2009 (2)), og idet der foreligger magtmisbrug. Ifølge appellanten fortolkede Retten artikel 74, stk. 2, i forordning nr. 40/94 forkert, da den udtalte, at appelkammeret med rette ikke tog hensyn til dokumenter og beviser, der var indgivet af appellanten. Retten fandt med urette, at appelkammeret på retlig korrekt vis afslog at udøve sin skønsbeføjelse, da det afslog at tage de nævnte dokumenter i betragtning.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).


text:
2.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af cour d'appel de Bruxelles (Belgien) den 7. juni 2006 — Zürich Versicherungs-Gesellschaft mod Bureau Benelux des marques
 (Sag C-254/06)
 (2006/C 212/22)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d'appel de Bruxelles.
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Zürich Versicherungs-Gesellschaft.
 Sagsøgt: Bureau Benelux des marques.
 Præjudicielle spørgsmål
 Skal artikel 3 og artikel 13 i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (1) fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at det i nationale bestemmelser er fastsat, at en ret, der behandler en sag, der er anlagt til prøvelse af en afgørelse vedrørende en ansøgning om registrering af et varemærke, ikke i forbindelse med hver enkelt af de varer eller tjenesteydelser, som registreringsansøgningen vedrører, må efterprøve, om varemærket er omfattet af en af de i direktivets artikel 3, stk. 1, nævnte registreringshindringer, og således træffe forskellige afgørelser, alt afhængigt af de pågældende varer eller tjenesteydelser, når den kompetente myndighed på området for varemærkeregistrering kun har meddelt et generelt afslag, der omfatter varerne og tjenesteydelserne som helhed, og når ansøgeren under sagen for denne myndighed ikke subsidiært har ansøgt om en delvis registrering for visse varer og tjenesteydelser?
 (1) EFT L 40, s. 1.


text:
22.3.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 70/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 se afsagt den 4. september 2002 af Bundesfinanzhof om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 i sagen Finanzamt Kassel-Goethestraße mod Qualitair
 Engineering Services Ltd 1. Skal artikel 13, punkt B, litra f), i direktiv 77/388/EØF (1)
 fortolkes således, at en medlemsstat ikke må opkræve
 (Sag C-450/02) merværdiafgift af (lovlig eller ulovlig) afholdelse af ha-
 sardspil eller spil om penge, hvis en tilsvarende virksom-
 hed, når den udføres af godkendte offentlige spillekasino-
 (2003/C 70/01) er, er omfattet af en afgiftsfritagelse?
 2. Er artikel 13, punkt B, litra f), i direktiv 77/388/EØF
 Ved kendelse afsagt den 4. september 2002, indgået til allerede til hinder for, at en medlemsstat opkræver
 Domstolens Justitskontor den 12. december 2002, har Bundes- merværdiafgift af driften af en spilleautomat, hvis driften
 finanzhof i sagen Finanzamt Kassel-Goethestraße mod Quali- af en spilleautomat er omfattet af en afgiftsfritagelse, når
 tair Engineering Services Ltd forelagt De Europæiske Fællesska- den udføres af godkendte offentlige spillekasinoer, eller
 bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af er det endvidere en forudsætning, at de spilleautomater,
 følgende spørgsmål: der drives andre steder end i kasinoer, på væsentlige
 punkter, som f.eks. med hensyn til maksimumsindsatsen
 og maksimumsgevinsten, kan sammenlignes med spil-
 Er det i strid med EF-traktatens artikel 49, såfremt indenlandske leautomater i kasinoer?
 arbejdsgivere, men ikke udenlandske udlejere af arbejdskraft,
 fritages for forpligtelsen til at indeholde kildeskat af lønind- 3. Kan den, der opstiller automater, påberåbe sig afgiftfrita-
 komst, når den udbetalte arbejdsløn i henhold til en overens- gelsen i henhold til artikel 13, punkt B, litra f), i direktiv
 komst til undgåelse af dobbeltbeskatning skal fritages for skat 77/388/EØF?
 af lønindkomst?
 (1 ) EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 6. november 2002 af Bundesfinanzhof i Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 sagen Finanzamt Gladbeck mod Edith Linneweber se afsagt den 30. oktober 2002 af Bundessozialgericht i
 sagen Karin Bautz mod AOK Baden-Württemberg
 (Sag C-453/02)
 (Sag C-454/02)
 (2003/C 70/02)
 (2003/C 70/03)
 Ved kendelse afsagt den 6. november 2002, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 13. december 2002, har Bundes- Ved kendelse afsagt den 30. oktober 2002, indgået til Domsto-
 finanzhof i sagen Finanzamt Gladbeck mod Edith Linneweber lens Justitskontor den 13. december 2002, har Bundessozialge-


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/67
 Sag anlagt den 24. december 2008 — Dole Food og Dole Germany mod Kommissionen
 (Sag T-588/08)
 (2009/C 44/114)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Dole Food Company, Inc. (Wilmington, De Forenede Stater) og Dole Germany OHG (Hamburg, Tyskland) (ved advokat J.-F. Bellis)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Den anfægtede beslutning annulleres.
 —
 Den pålagte bøde ophæves eller beløbet nedsættes.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med dette søgsmål har sagsøgerne i henhold til artikel 230 EF nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 5955 endelig udg. af 15. oktober 2008 i sag (COMP/39.188 — bananer) vedrørende en procedure efter artikel 81, stk. 1, EF, hvorved sagsøgerne blev holdt ansvarlige for at have deltaget i en samordnet praksis med koordinering af pristilbud for bananer, der blev importeret til otte medlemsstater i den nordlige del af Fællesskabet. Sagsøgerne har endvidere nedlagt påstand om ophævelse eller nedsættelse af den bøde, som sagsøgerne er pålagt.
 Sagsøgerne har gjort to anbringender gældende til støtte for deres påstande.
 Sagsøgerne har for det første gjort gældende, at Kommissionen begik en fejl, da den fastslog, at den omhandlede adfærd i sig selv udgjorde en begrænsning af konkurrencen, der er omfattet af artikel 81 EF. Sagsøgerne har anført, at i realiteten bestod den omhandlede adfærd udelukkende i lejlighedsvis bilateral kontakt mellem bananimportører, hvor der blev udvekslet almindelig sladder om branchen, og den var ikke del af et vidtstrakt kartel om prisfastsættelse og markedsopdeling, og dermed udgjorde adfærden ikke i sig selv en begrænsning af konkurrencen. Disse kontakter fandt sted før fastsættelsen af pristilbuddene, som er stadie, der ligger fjernt fra forhandling af faktiske priser med kunderne. Sagsøgerne har endvidere anført, at disse kontakter hverken skulle eller kunne begrænse konkurrencen på bananmarkedet, eftersom pristilbuddene ikke er faktiske priser, og de danner ikke grundlag for forhandlingerne om de faktiske priser på grønne bananer.
 Sagsøgerne gør for det andet gældende, at den pålagte bøde var urimelig, da bødens grundbeløb er baseret på værdien af salg af varer, som ikke er forbundet med den påståede tilsidesættelse. Sagsøgerne har videre anført, at bøden også var uforholdsmæssig, da bødens grundbeløb fejlagtigt var baseret på den forudsætning, at adfærden vedrørte prisfastsættelse.


text:
14.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 302/33
 Rettens dom af 15. juli 2015 — Nedri Spanstaal mod Kommissionen
 (Sag T-391/10) (1)
 ((Konkurrence - kartel - det europæiske marked for forspændingsstål - fastsættelse af kvoter og af priser, opdeling af markedet og udveksling af følsomme forretningsoplysninger - afgørelse, som fastslår en overtrædelse af artikel 101 TEUF - loft på 10 % af omsætningen - relevant omsætning - samarbejde under den administrative procedure - retningslinjerne for beregning af bøder af 2006))
 (2015/C 302/42)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Nedri Spanstaal BV (Venlo, Nederlandene) (førsts ved advokaterne M. Slotboom og B. Haan, derefter ved M. Slotboom)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved P. Van Nuffel, S. Noë og V. Bottka, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2010) 4387 endelig af 30. juni 2010 om en procedure efter artikel 101 TEUF og artikel 53 EØS (sag COMP/38344 — Efterspændingsstål) som ændret ved Kommissionens afgørelse K(2010) 6676 endelig af 30. september 2010, og ved Kommissionens afgørelse K(2011) 2269 endelig af 4. april 2011.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Nedri Spanstaal BV bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 301 af 6.11.2010.


text:
23.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 344/68
 Sag anlagt den 7. oktober 2013 — Dyson mod Kommissionen
 (Sag T-544/13)
 2013/C 344/124
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Dyson Ltd (Malmesbury, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor E. Batchelor og barrister F. Carlin)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 665/2013 af 3. maj 2013 om supplering af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/30/EU så vidt angår energimærkning af støvsugere (EUT L 192, s. 1) i sin helhed eller under alle omstændigheder af de bestemmelser, der vedrører rengøringsevne og energieffektivitet.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede forordning er ulovlig, og har i denne forbindelse fremført tre anbringender.
 1)
 Det første anbringende er, at Kommissionen overskred sin kompetence i henhold til artikel 10, stk. 1, i bemyndigelseslovgivningen, direktiv 2010/30/EU (1), da den vedtog denne delegerede retsakt, idet:
 —
 artikel 10, stk. 1, kræver, at Kommissionens delegerede retsakt informerer EU-forbrugerne nøjagtigt om forbruget af energi under anvendelsen. Den anfægtede forordning vildleder forbrugerne med hensyn til støvsugerens energieffektivitet, eftersom energieffektivitet kun testes, når støvsugeren har en tom pose/støvbeholder og således ikke »under anvendelsen«.
 —
 artikel 10, stk. 1, kræver, at Kommissionens delegerede retsakt informerer EU-forbrugerne nøjagtigt om væsentlige ressourcer, som forbruges af et apparat under anvendelsen, dvs. støvposer og filtre. Den delegerede retsakt giver ikke forbrugerne sådanne oplysninger.
 2)
 Det andet anbringende er, at Kommissionen tilsidesatte sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296 i Traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), idet det ikke i den anfægtede forordning forklares, hvorfor der ikke foreligger tilstrækkelig »teknologisk udvikling« til at gøre det muligt at teste energiforbrug/rengøringsevne på et støvbelastet stadium. I forordningen forklares heller ikke, hvorfor Kommissionen udsatte overvejelserne vedrørende støvbelastning til først at finde sted om fem år.
 3)
 Det tredje anbringende er, at Kommissionen tilsidesatte det grundlæggende lighedsprincip med vedtagelsen af den anfægtede forordning, som diskriminerer til fordel for støvsugere med pose på bekostning af støvsugere uden pose og/eller støvsugere baseret på cyklon teknologi. Tab af sugeevne på grund af tilstopning — et karakteristisk træk ved især støvsugere med pose — kan ikke opdages ved indledende tests. De relative fordele ved poseløse støvsugere med cyklon teknologi kan ikke straks identificeres af forbrugerne.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/30/EU af 19.5.2010 om angivelse af energirelaterede produkters energi- og ressourceforbrug ved hjælp af mærkning og standardiserede produktoplysninger, EUT L 153, s. 1.


text:
Nr . C 31 /4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3 . 2 . 96
 ( EØF ) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsord appelsagen er Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og ber ( befuldmægtigede : Eugenio de March og Alberto Dal
 deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, Ferro ) — har Domstolen ( Tredje Afdeling ), sammensat af
 og forordning ( EØF ) nr . 574/72 om regler til gennemførelse afdelingsformanden, J.-P. Puissochet ( refererende dommer ),
 af forordning ( EØF ) nr . 1408/71 ( EFT nr . L 331 , s. 1 ), har og dommerne J. C. Moitinho de Almeida og C. Gulmann;
 Domstolen ( Sjette Afdeling ), sammensat af afdelingsfor generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær:
 manden , C. N. Kakouris, og dommerne G. Hirsch, G. F. R. Grass, den 23 . november 1995 afsagt dom, hvis
 Mancini, F. A. Schockweiler og J. L. Murray ( refererende konklusion lyder således :
 dommer ); generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: ekspe
 ditionssekretær H. A. Rühl, den 23 . november 1995 afsagt 1 ) Appellen forkastes.
 dom, hvis konklusion lyder således :
 2 ) Appellanten betaler sagens omkostninger.
 Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om
 anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, (') EFT nr. C 43 af 12 . 2 . 1994 .
 selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer,
 der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført
 ved forordning (EØF) nr. 2001 /83 af 2 . juni 1983, og
 derefter ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 3427/89 af
 30. oktober 1989 om ændring af forordning (EØF)
 nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger DOMSTOLENS DOM
 på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres af 30 . november 1995
 familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og i sag C-55/94 , Reinhard Gebhard mod Consiglio dell'Or
 forordning (EØF) nr. 574/72 om regler til gennemførelse af dine degli Avvocati e Procuratori di Milano { anmodning om
 forordning (EØF) nr. 1408/71 , er ikke til hinder for, at der i præjudiciel afgørelse fra Consiglio Nazionale Forense ) C )
 forhold til en ansøgning, som er indgivet af en spansk
 statsborger om børnetilskud fra 15. januar 1986 for de (Direktiv 77/249/EØF — fri udveksling af tjenesteydelser
 familiemedlemmer, der er bosiddende i Spanien, anvendes — advokater — mulighed for at oprette kontor — EF-
 en national bestemmelse, som begrænser den tilbagevir traktatens artikel 52 og 59)
 kende gyldighed af ansøgninger om børnetilskud til en ( 96/C 31 /08 )
 periode på seks måneder.
 (Processprog: italiensk)
 (') EFT nr. C 263 af 29 . 9 . 1993 .
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-55/94, angående en anmodning, som Consiglio
 Nazionale Forense i medfør af EØF-traktatens artikel 177
 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret
 DOMSTOLENS DOM verserende sag Reinhard Gebhard mod Consiglio dell'Or
 ( Tredje Afdeling) dine degli Avvocati e Procuratori di Milano at opnå en
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets
 af 23 . november 1995 direktiv 77/249/EØF af 22 . marts 1977 om lettelser med
 i sag C-476/93 P, Nutral SpA mod Kommissionen for De henblik på den faktiske gennemførelse af advokaters frie
 Europæiske Fællesskaber (') udveksling af tjenesteydelser ( EFT nr. L 78 , s . 17 ), har
 (Appel — annullationssøgsmål — formaliteten) Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodríguez
 Iglesias, afdelingsformændene C. N. Kakouris, D. A. O.
 (196/C 31 /07 ) Edward ( refererende dommer ) og G. Hirsch samt dom
 merne G. F. Mancini, F. A. Schockweiler, J. C. Moitinho de
 (Processprog: italiensk) Almeida , P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann, J. L. Murray, P.
 Jann, H. Ragnemalm og L. Sevón; generaladvokat: P. Léger;
 justitssekretær: ekspeditionssekretær H. A. Rühl, den
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive 30 . november 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) således :
 I sag C-476/93 P, Nutral SpA, Casalbuttano, Cremona 1 ) Den midlertidige karakter af den i EF-traktatens arti
 ( Italien ), ved advokaterne Emilio Cappelli og Paolo de kel 60, stk . 3, omhandlede tjenesteydelse skal bedøm
 Caterini , Rom, og advokat Mario de Bellis, Mantua og med mes på grundlag af ydelsens varighed, hyppighed>
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat Charles Turk , 13 B, periodiske karakter og kontinuitet.
 avenue Guillaume, angående appel af kendelse afsagt den
 21 . oktober 1993 af De Europæiske Fællesskabers Ret i 2 ) En tjenesteyder i den forstand, udtrykket er anvendt i
 Første Instans ( sag T-492/93 og T-492/93 R, Nutral mod traktaten, kan i værtsmedlemsstaten indrette de facili
 Kommissionen, Sml . II, s . 1023 ), hvori der er nedlagt teter, som er nødvendige for at kunne udføre sin
 påstand om ophævelse af kendelsen — den anden part i ydelse.
 ---pagebreak--- 3 . 2 . 96 1 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 31 /5
 3 ) En statsborger i en medlemsstat, som på stabil og har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret
 vedvarende måde udøver en erhvervsvirksomhed i en verserende sag Elisabeth Casarin, gift Jacquier, mod Direc
 anden medlemsstat, hvorfra han fra et forretningssted teur général des impots at opnå en præjudiciel afgørelse
 henvender sig til bl.a. statsborgerne i denne stat, er vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 95 , har
 omfattet af bestemmelserne i kapitlet om etableringsret Domstolen ( Anden Afdeling ), sammensat af afdelingsfor
 ten og ikke af kapitlet om tjenesteydelser. manden, G. Hirsch, og dommerne G. F. Mancini og F. A.
 Schockweiler ( refererende dommer ); generaladvokat: F. G.
 4 ) Såvel muligheden for, at en statsborger i en medlemsstat Jacobs; justitssekretær : fuldmægtig L. Flewlett, den 30 . no
 kan udøve sin etableringsret, som de nærmere betingel vember 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 ser for udøvelsen heraf skal bedømmes på grundlag af
 den virksomhed, han har til hensigt at udøve på EF-traktatens artikel 95 er ikke til hinder for en anvendelse
 værtsmedlemsstatens område.
 af en national ordning om afgift af motorkøretøjer, der
 indebærer en øget stigningstakt af den i hovedsagen
 5 ) I det tilfælde, hvor en bestemt virksomhed ikke er omhandlede art, for så vidt denne forøgelse ikke fremmer
 reguleret i værtsstaten, har statsborgere fra samtlige salget af indenlandsk fremstillede køretøjer i forhold til
 øvrige medlemsstater ret til at etablere sig på først salget af køretøjer importeret fra andre medlemsstater.
 nævnte stats område og dér udøve samme virksomhed.
 Når adgangen til at optage en bestemt virksomhed, eller
 (') EFT nr . C 146 af 28 . 5 . 1994 .
 udøvelsen af den, i værtsmedlemsstaten er undergivet
 visse betingelser, skal statsborgere fra en anden med
 lemsstat, der ønsker at udøve den pågældende virksom
 hed, principielt opfylde dem.
 6 ) Nationale foranstaltninger, der kan hæmme udøvelsen
 afde ved traktaten sikrede grundlæggende friheder eller
 gøre udøvelsen heraf mindre tiltrækkende, skal opfylde DOMSTOLENS DOM
 fire betingelser: De skal anvendes uden forskelsbehand ( Sjette Afdeling )
 ling, de skal være begrundet i tvingende samfundsmæs
 af 30 . november 1995
 sige hensyn, de skal være egnede til at sikre virkeliggø
 relsen af det formål, de forfølger, og de må ikke gå ud i sag C-134/94, Esso Española SA mod Comunidad
 over, hvad der er nødvendigt for at opnå formålet. Autónoma de Canarias ( anmodning om præjudiciel afgø
 relse fra Tribunal Superior de Justicia de Canarias ) ( ] )
 7 ) Medlemsstaterne er forpligtet til at lægge ligestillingen (Olieprodukter — forpligtelse til at sikre forsyningen til et
 af eksamensbeviser til grund og eventuelt foretage en bestemt område)
 sammenligning mellem de krav om kundskaber og ( 96/C 31 / 10 )
 kvalifikationer, der stilles i deres nationale regler, og
 vedkommendes kundskaber og kvalifikationer.
 (Processprog: spansk)
 (') EFT nr . C 90 af 26 . 3 . 1994 .
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C- 134/94 , angående en anmodning, som Tribunal
 DOMSTOLENS DOM Superior de Justicia de Canarias ( Spanien ) i medfør af
 (Anden Afdeling ) EØF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i
 den for nævnte ret verserende sag Esso Espanola SA mod
 af 30 . november 1995 Comunidad Autonoma de Canarias at opnå en præjudiciel
 i sag C-l 13/94, Elisabeth Casarin mod Directeur général des afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens arti
 impôts ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Frankrigs kel 3 , litra c ), samt artikel 5 , 6 , 30, 36 , 52 , 53 , 56 , 85 og 102,
 Cour de cassation ) i 1 ) stk . 1 , har Domstolen ( Sjette Afdeling ), sammensat af G.
 (Traktatens artikel 95 — differentieret afgift afmotorkøre Hirsch, som fungerende afdelingsformand, og dommerne
 G. F. Mancini, F. A. Schockweiler, P. J. G. Kapteyn
 tøjer)
 ( refererende dommer ) og H. Ragnemalm; generaladvokat:
 ( 96/C 31 /09 ) G. Cosmas; justitssekretær: R. Grass, den 30. november
 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 (Processprog: fransk)
 1 ) Artikel 3 , litra c), samt artikel 52 og 53 finder ikke
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive anvendelse på en medlemsstats rent interne forhold,
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) herunder den situation, hvor et selskab, som har sæde i
 en medlemsstat og udøver sin virksomhed dér, er
 I sag C-l 13/94, angående en anmodning, som Frankrigs omfattet af en ordning, hvorved de regionale myndig
 Cour de cassation i medfør af EØF-traktatens artikel 177 heder i medlemsstaten, som er ansvarlige for regeringen


text:
12.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 337/16
 Appel iværksat den 9. juli 2015 af Viara Todorova Androva til prøvelse af Personalerettens dom af 29. april 2015 i sag F-78/12, Todorova Androva mod Rådet
 (Sag T-366/15 P)
 (2015/C 337/19)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Viara Todorova Androva (Rhode-Saint-Genèse, Belgien) (ved advokat M. Velardo)
 De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen og Revisionsretten for Den Europæiske Union
 Appellantens påstande
 —
 Dom afsagt af Personaleretten den 29. april 2015 i sag F-78/12 ophæves, og Retten træffer selv afgørelse i sagen.
 —
 Subsidiært hjemvises sagen til Personaleretten.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har appellanten fremsat fire anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører en retlig fejl, idet Personaleretten fandt, at artikel 45 i Vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union ikke gjorde det muligt at tage hensyn til anciennitet, der er erhvervet som midlertidigt ansat, med henblik på opførelse på listen over forfremmelsesværdige tjenestemænd.
 2.
 Andet anbringende vedrører en retlig fejl begået af Personaleretten, idet den fandt, at den konkrete sag ikke var omfattet af Domstolens praksis således som denne fremgår af dom af 8. september 2011, Rosado Santana (C-177/10, Sml., EU:C:2011:557), men af den retspraksis, der kan udledes af kendelse af 7. marts 2013, Rivas Montes (C-178/12, EU:C:2013:150).
 3.
 Tredje anbringende vedrører en retlig fejl, idet Personaleretten fandt, at anbringendet, der er støttet på tilsidesættelsen af ligebehandlingsprincippet, ikke kunne antages til behandling, da navnene på de tjenestemænd, der var blevet forfremmet i stedet for appellanten ikke var nøjagtigt angivet.
 4.
 Fjerde anbringende vedrører en retlig fejl begået af Personaleretten, idet den fandt, at anbringendet, der er støttet på tilsidesættelsen af omsorgspligten, ikke kunne antages til behandling som følge af manglende overholdelse af reglen om overensstemmelse mellem klagen og stævningen.


text:
29.10.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 271/13
 Sag anlagt den 15. juli 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Finland
 (Sag C-284/05)
 (2005/C 271/23)
 Processprog: finsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 15. juli 2005 anlagt sag mod Republikken Finland af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved G. Wilms og P. Aalto, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Republikken Finland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, 9, 10 og 11 i forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 (1) og forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 (2), idet den har nægtet at beregne og betale de egne indtægter, som Republikken Finland i forbindelse med import af forsvarsmateriel fra 1998 til 2002 under tilsidesættelse af artikel 26 EF og artikel 20 i EF-toldkodeksen og dermed under tilsidesættelse af toldtariffen hverken har opgjort eller stillet til rådighed for Kommissionen, og idet Republikken Finland har nægtet at betale morarenter for den periode, hvor den ikke har stillet de egne indtægter til rådighed for Kommissionen.
 2.
 Republikken Finland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Fællesskabernes egne indtægter består bl.a. af told i henhold til den fælles toldtarif og andre former for told. Kommissionen gør gældende, at medlemsstaterne skulle fastsætte toldens størrelse, så snart de rådede over de nødvendige oplysninger, og at disse indtægter rettidigt skal krediteres kontoen for Fællesskabernes egne indtægter. I henhold til fællesskabsbestemmelserne skal der betales renter af forsinket kreditering. Artikel 296 EF vedrører snævert afgrænsede undtagelsessituationer. Disse undtagelser kan på grund af deres begrænsede karakter ikke fortolkes vidt. En medlemsstat, som ønsker at påberåbe sig disse undtagelser, skal som begrundelse for, at den ikke har opfyldt sine forpligtelser, godtgøre, at dens adfærd ikke overskrider grænserne for de ovennævnte situationer. Forordning (EF) nr. 150/2003 om suspension af told på visse former for forsvarsmateriel (3) kan først anvendes efter tidspunktet for dens ikrafttræden og kan ikke gælde med tilbagevirkning før dette tidspunkt.
 Republikken Finland bestrider i det hele, at der skulle påhvile den en underretnings- og betalingsforpligtelse samt en forpligtelse til at betale morarenter.
 (1) Rådets forordning nr. 1552/89 af 29.5.1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, EFT L 155 af 15.6.1989, s. 1.
 (2) Rådets forordning nr. 1150/2000 af 22.5.2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom, om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, EFT L 130 af 31.5.2000, s. 1.
 (3) Rådets forordning nr. 150/2003 af 21.1.2003 om suspension af told på visse våben og former for forsvarsmateriel, EFT L 25 af 30.1.2003, s. 1.


text:
18.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 167/26
 Sag anlagt den 2. april 2009 — Visser — Fornt Raya mod Europol
 (Sag F-35/09)
 2009/C 167/49
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Maria Teresa Visser — Fornt Raya (Haag, Nederlandene) (ved P. de Casparis)
 Sagsøgt: Den Europæiske Poliltienhed (Europol)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen af 12. juni 2008, hvorved sagsøgeren fik meddelelse om, at der ikke var mulighed for at tilbyde hende en fast stilling, og af afgørelsen af 7. januar 2009 om afslag på klagen over den første afgørelse
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelsen af 12. juni 2008, hvorved Europol meddelte sagsøgeren, at det ikke var muligt at tilbyde hende fastansættelse, samt af afgørelsen af 7. januar 2009, hvorved hun fik afslag på den klage, hun havde indgivet over afgørelsen af 12. juni 2008.
 —
 Europol tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
1.9.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 245/25
 Søgsmålsgrunde: Ingen forvekslingsrisiko i den for- Søgsmålsgrunde: Fejlagtig fortolkning af artikel 7,
 stand, udtrykket anvendes i arti- stk. 1, litra b), i Rådets forordning
 kel 8, stk. 1, litra b), i Rådets nr. 40/94 (1) .
 forordning nr. 40/94 af 20. de-
 cember 1993 om EF-varemærker,
 idet der ikke er visuel eller fonetisk (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær-
 lighed mellem varemærkerne, li- ker (EFT L 11, s. 1).
 gesom varemærkerne ikke vedrø-
 rer varer, der kan forveksles
 Sag anlagt den 18. juni 2001 af Hans Fuchs Versandsch-
 Sag anlagt den 11. juni 2001 af Sykes Enterprises Incorp. lachterei KG mod Kommissionen for De Europæiske
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked Fællesskaber
 (Varemærker og Design)
 (Sag T-134/01)
 (Sag T-130/01)
 (2001/C 245/41)
 (2001/C 245/40)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 18. juni 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 den 11. juni 2001 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering Europæiske Fællesskaber af Hans Fuchs Versandschlachterei
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Sykes Enterprises KG, Duisburg (Tyskland) ved advokaterne Dr. Ulrich Schrömb-
 Incorp., Florida, USA, ved Eberhard Körner, Lichtenstein ges og Dr. Lothar Harings.
 Körner & Partners, Stuttgart, Tyskland.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Den anfægtede afgørelse af 7. marts 2001 i sag nr. R — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren
 0504/2000-3 annulleres. 13 130,04 DEM med renter à 8 % p.a. fra 1. marts 2000.
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at offentliggøre det — Subsidiært tilpligtes Bundesanstalt für Landwirtschaft und
 omhandlede varemærke. Ernährung at betale sagsøgeren 13 130,04 DEM med
 renter à 8 % p.a. fra 1. marts 2000.
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger. — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 EF-varemærkets ansø- Sykes Entreprises Inc.
 ger: Som led i et program for levering af landbrugsprodukter (1) til
 Den Russiske Føderation blev der gennemført to licitationer:
 Det ansøgte EF-vare- Ordmærket »real people, real sol- en licitation for tilvejebringelse af produkterne, og en licitation
 mærke: utions« — ansøgning med henblik på levering af produkterne til Rusland. Kommis-
 nr. 1040534 for visse tjeneste- sionens forordning (EF) nr. 1135/1999 (2) skulle tjene som
 ydelser i klasse 35, 37 og 42 grundlag for tilvejebringelsen af produkterne og Kommissio-
 nens forordning (EF) nr. 1955/1999 (3) omhandlede leveringen.
 Undersøgerens afgørel- Afvisning af ansøgningen
 se:
 Sagsøgeren afgav bud på tilvejebringelsen af svinekød til senere
 Appelkammerets afgø- Afvisning af klagen levering til Rusland og modtog tilslag på tilvejebringelse af et
 relse: delparti. En anden fik tilslag på leveringen.


text:
20.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 317/26
 Rettens kendelse af 29. september 2010 — CNH Global mod KHIM (kombination af farverne rød, sort og grå for en traktor)
 (Sag T-378/07) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om et EF-varemærke, der består af en kombination af farverne rød, sort og grå anvendt på de ydre overflader af en traktor - absolut registreringshindring - fornødent særpræg ikke opnået ved brug - artikel 7, stk. 3, i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 7, stk. 3, i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2010/C 317/45
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: CNH Global NV (Amsterdam, Nederlandene) (ved barrister M. Edenborough og solicitor R. Harrison)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 5. juli 2007 af Første Appelkammer ved KHIM (sag R 1642/2006-1) vedrørende en ansøgning om registrering af et tegn, der gengiver en rød, sort og grå traktor, som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) frifindes.
 2)
 CNH Global NV betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 297 af 8.12.2007.


text:
11.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/38
 Sag anlagt den 16. marts 2005 af Nicola Falcione mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-132/05)
 (2005/C 143/73)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 16. marts 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Nicola Falcione, Bruxelles (Belgien), ved avocats S. Orlandi, X. Martin, A. Coolen, J. Noël Louis og E. Marchal, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af afgørelsen af 24. marts 2004 om fastsættelse af sagsøgerens endelige indplacering ved ansættelsen til lønklasse A5/4.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren blev udnævnt til tjenestemand i lønklasse A5/4 ved afgørelse af 24. marts 2004. Han har med søgsmålet anfægtet sin endelige indplacering ved ansættelsen. Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet anført, at vedtægtens artikel 31 er tilsidesat, og at der er anlagt et åbenbart urigtigt skøn. Sagsøgeren har anført, at Kommissionen ligeledes burde have taget hensyn til hans erhvervserfaring fra den 16. juli 1974 til den 28. februar 1982, som er relevant og på universitetsniveau. Kommissionen har ikke taget hensyn til denne erhvervserfaring med den begrundelse, at sagsøgeren først opnåede sin kandidatgrad som økonom den 1. marts 1982.


text:
13.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 238/18
 Sag anlagt den 19. april 2011 — J mod Parlamentet
 (Sag T-160/10)
 2011/C 238/31
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: J (Marchtrenk, Østrig) (ved advokat A. Auer)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse af 2. marts 2010 truffet af Europa-Parlamentes Udvalg for Andragender, hvorved det af sagsøgeren indgivne andragende nr. 1673/2009 af 19. november 2009 blev afvist, annulleres.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Europa-Parlamentes Udvalg for Andragenders afgørelse af 2. marts 2010, hvorved det af sagsøgeren indgivne andragende vedrørende østrigske embedsmænds angivelige beslaglæggelse af forskellige dokumenter og værker blev afvist.
 Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af retten til at få sit andragende behandlet. De østrigske myndigheders beslaglæggelse af værkerne udgør i henhold til artikel 6, stk. 1, TEUF, artikel 17, stk. 1, og artikel 51, stk. 1, i Den Europæiske Unions Charter om grundlæggende rettigheder en krænkelse af ejendomsretten.


text:
C 171/18 DA Den Europæiske Unions Tidende 19.7.2003
 2. Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- 2. Har det betydning for besvarelsen af det første spørgsmål,
 ninger. at den pågældende person i henhold til medlemsstatens
 lovgivning for en række sociale sikringsgrene kan være
 forsikret på frivillig basis, uden at en sådan frivillig
 forsikring forudsætter, at den pågældende skal bevare sin
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter bopæl i medlemsstaten?
 Direktiv 98/79/EF indeholder fælles regler om karakteristika Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, forelægges
 og godkendelsesprocedurer for medicinsk udstyr til in vitro- subsidiært følgende spørgsmål:
 diagnostik for på den mest forsvarlige måde at sikre den frie
 bevægelighed for dette udstyr. Direktivets artikel 22 forpligter 3. Skal artikel 39 EF i den ovenfor beskrevne situation
 medlemsstaterne til at vedtage de love og administrative fortolkes således, at det dermed er uforeneligt med denne
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet bestemmelse, at en lovpligtig forsikring erstattes af en
 senest den 7. december 1999, og straks at underrette Kommis- forsikring på frivillig basis, når den lovpligtige forsikring
 sionen herom. Kommissionen modtog fra de franske myndig- ophører, fordi der er indført en betingelse om, at den
 heder bekendtgørelse nr. 2001-198 af 1. marts 2001, som pågældende skal have bopæl i medlemsstaten?
 indeholder de for direktivets gennemførelse nødvendige lovgiv-
 ningsmæssige bestemmelser. Imidlertid fremgår det af diverse
 skrivelser fra nævnte myndigheder, at gennemførelsesdekreter- (1 ) EFT 1971 II, s. 366.
 ne stadig mangler at blive vedtaget og offentliggjort, før
 visse bestemmelser i bekendtgørelsen kan træde i kraft.
 Kommissionen har ikke modtaget nogen oplysninger, der gør
 det muligt at fastslå, at nævnte dekreter er blevet vedtaget, og
 konstaterer på dette grundlag, at Den Franske Republik
 endnu ikke har truffet alle nødvendige foranstaltninger for at
 gennemføre direktivet, eller i hvert fald ikke har underrettet Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 Kommissionen herom. se afsagt den 23. maj 2003 af Korkein Oikeus i sagen The
 Gillette Company og Gillette Group Finland Oy mod LA-
 Laboratories Ltd Oy
 ( 1) EFT L 331 af 7.12.1998, s. 1.
 (Sag C-228/03)
 (2003/C 171/26)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut-
 ning truffet den 21. maj 2003 af Rechtbank Amsterdam i Ved kendelse afsagt den 23. maj 2003, indgået til Domstolens
 sagen A.J. van Pommeren-Bourgondiën mod Raad van Justitskontor den 26. maj 2003, har Korkein Oikeus i sagen
 Bestuur van de Sociale verzekeringsbank The Gillette Company og Gillette Group Finland Oy mod LA-
 Laboratories Ltd Oy forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 (Sag C-227/03) spørgsmål:
 (2003/C 171/25)
 Ved anvendelsen af artikel 6, stk. 1, litra c), i Rådets første
 direktiv 89/104/EØF ( 1) af 21. december 1988 om indbyrdes
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker,
 Ved beslutning, indgået til Domstolens Justitskontor den
 26. maj 2003, har Rechtbank Amsterdam i sagen A. J. van 1. Hvilke er de kriterier
 Pommeren-Bourgondiën mod Raad van Bestuur van de Sociale
 verzekeringsbank forelagt De Europæiske Fællesskabers Dom- a) på grundlag af hvilke spørgsmålet om at anse en
 stol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende vare for en reservedel eller et tilbehør skal afgøres,
 spørgsmål: og
 1. Er artikel 13, stk. 2, litra f), i forordning nr. 1408/71 (1) b) på grundlag af hvilke man definerer de andre varer
 til hinder for, at det i lovgivningen i en medlemsstat er end dem, der skal anses for reservedele eller tilbehør,
 fastsat, at en person, som helt er ophørt med at have som også kan henhøre under ovennævnte bestem-
 erhvervsmæssig beskæftigelse på dennes område, i hen- melses anvendelsesområde?
 hold til nævnte lovgivning kun opretholder sin lovpligtige
 forsikring, hvis den pågældende bevarer sin bopæl i 2. Skal den lovlige karakter af brugen af tredjemands
 medlemsstaten, hvorimod den pågældende i relation varemærke vurderes forskelligt afhængig af, om varen har
 til medlemsstatens lovgivning om visse andre sociale karakter af tilbehør eller en reservedel, eller om det drejer
 sikringsgrene fortsat er omfattet af den lovpligtige forsik- sig om en vare, der på andet grundlag kan henhøre under
 ring uafhængigt af sin bopæl? ovennævnte bestemmelses anvendelsesområde?
 ---pagebreak--- 19.7.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 171/19
 3. Hvorledes skal man fortolke kravet om, at brugen er Sag anlagt den 5. juni 2003 af Kommissionen for De
 »nødvendig« for at angive anvendelsen af en vare? Kan Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene
 nødvendighedskriteriet være opfyldt, selv om det er
 muligt at angive denne anvendelse uden udtrykkeligt at
 (Sag C-241/03)
 henvise til en tredjemands varemærke, f.eks. ved kun at
 henvise til det tekniske princip for varens funktion?
 Hvilken relevans har herved den omstændighed, at anven- (2003/C 171/28)
 delsesformålet måske er vanskeligere at forstå for forbru-
 gerne, hvis der ikke udtrykkeligt henvises til tredjemands
 varemærke?
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 5. juni
 4. Hvilke omstændigheder skal der tages hensyn til ved 2003 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af Kommissio-
 vurderingen af overholdelsen af redelig markedsførings- nen for De Europæiske Fællesskaber ved G. Zavvos og W. Wils,
 skik? Udgør angivelsen af tredjemands varemærke i som befuldmægtigede.
 forbindelse med markedsføringen af ens egen vare en
 henvisning til den omstændighed, at den markedsfør-
 endes egen vare kvalitetsmæssigt, teknisk og med hensyn Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 til dens andre egenskaber svarer til den vare, som angives
 ved tredjemands varemærke? — Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat
 sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og
 5. Berører det den lovlige karakter af brugen af en tredje- Rådets direktiv 2000/26/EF af 16. maj 2000 om indbyr-
 mands varemærke, at den erhvervsdrivende, som henviser des tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om an-
 til tredjemandens varemærke, også — foruden en reserve- svarsforsikring for motorkøretøjer og om ændring af
 del eller tilbehør — markedsfører et eget produkt, som Rådets direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (Fjerde mo-
 denne reservedel eller tilbehør er bestemt til at anvendes torkøretøjsforsikringsdirektiv) (1), idet det ikke har vedta-
 med? get de love og administrative bestemmelser, der er
 nødvendige for at efterkomme direktivet, eller i hvert fald
 ( 1) EFT L 40 af 11.2.1989, s. 1. ikke har underrettet Kommissionen herom.
 — Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 se afsagt den 5. maj 2003 af Juzgado de 1 a Instancia nr. 35,
 Barcelona, i sagen QDQ MEDIA SA mod Alejandro
 Omedas Lecha Fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 20. juli
 2002.
 (Sag C-235/03)
 (1 ) EFT 2000 L 181, s. 65.
 (2003/C 171/27)
 Ved kendelse af 5. maj 2003, indgået til Domstolens Justitskon-
 tor den 2. juni 2003, har Juzgado de 1a Instancia nr. 35,
 Barcelona, i sagen QDQ MEDIA SA mod Alejandro Omedas
 Lecha, forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: Sag anlagt den 6. juni 2003 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 Er det inden for rammerne af den beskyttelse, der tilkommer
 kreditor i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (Sag C-243/03)
 2000/35/EF af 29. juni 2000 om bekæmpelse af forsinket
 betaling i handelstransaktioner ( 1), muligt at anse udgifter til
 (2003/C 171/29)
 advokat og procesfuldmægtig i forbindelse med en summarisk
 proces til opnåelse af et eksekutionsfundament til brug for
 inddrivelse af gælden, for at være omkostninger ved inddri-
 velsen?
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 6. juni
 2003 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen
 ( 1) EFT L 200 af 8.8.2000, s. 35. for De Europæiske Fællesskaber ved E. Traversa, som befuld-
 mægtiget, bistået af avocat N. Coutrelis, og med valgt adresse i
 Luxembourg.


text:
6.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 313/48
 Sag anlagt den 3. oktober 2008 — Tokita Management Service mod KHIM — Eminent Food (TOMATOBERRY)
 (Sag T-435/08)
 (2008/C 313/86)
 Stævningen er affattet på: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Tokita Management Service Corp. (Saitama, Japan) (ved solicitors P. Brownlow og N. Jenkins samt barrister A. Bryson)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Eminent Food BV (Bussum, Nederlandene)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 18. juli 2008 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1219/2007-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Sagsøgeren
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »TOMATOBERRY« for varer i klasse 31 — ansøgning nr. 3 797 909
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Den anden part i sagen for appelkammeret
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkeregistrering nr. 3 344 711 af figurmærket »Tomberry« for varer og tjenesteydelser i klasse 31, 35 og 44
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Medhold i indsigelsen i dens helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94 er tilsidesat, idet appelkammeret fejlagtigt vurderede, at de omhandlede varemærker i høj grad ligner hinanden visuelt og begrebsmæssigt. Artikel 8, stk. 1, litra a), og/eller artikel 73 og/eller artikel 74, stk. 1, i Rådets forordning nr. 40/94 er tilsidesat, da appelkammeret fejlagtigt stadfæstede Indsigelsesafdelingens afgørelse om medhold i indsigelsen på grundlag af artikel 8, stk. 1, litra a), i Rådets forordning nr. 40/94


text:
9.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/4
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 19. april 2012 — Galina Meister mod Speech Design Carrier Systems GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesarbeitsgericht — Tyskland)
 (Sag C-415/10) (1)
 (Direktiv 2000/43/EF, 2000/78/EF og 2006/54/EF - ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - arbejdstager, som godtgør, at han opfylder betingelserne angivet i en stillingsannonce - denne arbejdstagers ret til at få oplyst, om arbejdstageren har ansat en anden ansøger)
 2012/C 165/06
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesarbeitsgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Galina Meister
 Sagsøgt: Speech Design Carrier Systems GmbH
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesarbeitsgericht — fortolkning af artikel 19, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (EUT L 204, s. 23) og artikel 8, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/43/EF af 29. juni 2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse (EFT L 180, s. 22), samt artikel 10, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (EFT L 303, s. 16) — ligebehandling i forbindelse med beskæftigelse og erhverv — bevisbyrde — retten til for en person, der har fået afslag på sin ansøgning om ansættelse i en privat virksomhed, at få alle oplysninger om udvælgelsesproceduren udleveret med henblik på at kunne bevise en eventuel forskelsbehandling
 Konklusion
 Artikel 8, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/43/EF af 29. juni 2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse, artikel 10, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv og artikel 19, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at de ikke giver en arbejdstager, som godtgør, at han opfylder betingelserne i et stillingsopslag, og som har fået afslag på sin ansøgning, krav på oplysninger om, hvorvidt arbejdsgiveren efter afslutningen på ansættelsesproceduren har ansat en anden ansøger.
 Det kan imidlertid ikke udelukkes, at en sagsøgts afslag på at fremlægge nogen form for oplysninger kan udgøre et forhold, der skal tages i betragtning inden for rammerne af fastlæggelsen af de omstændigheder, som giver anledning til at formode, at der foreligger en direkte eller indirekte forskelsbehandling. Det påhviler den forelæggende ret at efterprøve, om dette er tilfældet i hovedsagen under hensyn til alle tvistens omstændigheder.
 (1) EUT C 301 af 6.11.2010.


text:
11.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/24
 Sag anlagt den 29. marts 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-143/05)
 (2005/C 143/34)
 Processprog: nederlandsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 29. marts 2005 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved K. Simonsson og W. Wils, som befuldmægtigede.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1)
 Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/84/EF (1) af 5. november 2002 om ændring af direktiverne om sikkerhed til søs og om forebyggelse af forurening fra skibe, idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 2)
 Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 23. november 2003.
 (1) EFT L 324, s. 53.


text:
27.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 133/4
 DOMSTOLENS DOM
 af 15. december 2016
 i sag E-1/16
 Synnøve Finden AS mod den norske regering ved Landbruks- og matdepartmentet
 (Produkt omfattet af EØS-aftalen — mejeriprodukter — statsstøtte — statsmidler — påvirkning af samhandelen og fordrejning af konkurrencen — etableringsfrihed)
 (2017/C 133/04)
 I sag E-1/16, Synnøve Finden AS mod den norske regering ved Landbruks- og matdepartmentet, hvori Oslo tingrett har anmodet Domstolen om i henhold til artikel 34 i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol at fortolke aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artiklerne 31 og 61, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher (refererende dommer) og dommerne Per Christiansen og Páll Hreinsson, afsagt dom den 15. december 2016. Domskonklusionen lyder således:
 1.
 EØS-aftalens artikel 61 skal fortolkes således, at en ordning, der er fastsat i national lovgivning, hvorefter en virksomhed tildeles 0,50 NOK pr. liter for en mængde, der er begrænset til 100 mio. liter med henblik på distribution af visse produkter, hvoraf nogle falder ind under EØS-aftalens anvendelsesområde, udgør en statsstøtteforanstaltning, forudsat at den forelæggende ret henset til sagens faktiske omstændigheder og de retningslinjer, som Domstolen har udstukket, finder, at der er tale om statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler, at støtten kan påvirke samhandelen mellem EØS-staterne, at den giver støttemodtageren en selektiv fordel, og at den fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen. I givet fald vil ordningen være omfattet af underretningspligten i artikel 1, stk. 3, i del I i protokol 3 til aftalen mellem EFTA-staterne om en tilsynsmyndighed og en domstol.
 2.
 Såfremt en statsstøtteordning er uløseligt forbundet med visse produkter, der ikke alle ligger uden for EØS-aftalens anvendelsesområde, skal EFTA-Tilsynsmyndigheden underrettes om foranstaltningen som helhed.
 3.
 En national ret vil ikke have anledning til at vurdere en statslig støtteordning i lyset af etableringsfriheden i EØS-aftalens artikel 31, medmindre den kan undergives en retlig vurdering uafhængigt af statsstøtteforanstaltningen.


text:
Nr . C 210/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20 . 7 . 96
 — Væsentlige formelle mangler: Sag anlagt den 29. maj 1996 af Forbundsrepublikken
 Tyskland mod Kommissionen
 Valget af artikel K. 3 i traktaten om Den Europæiske ( Sag C-182/96 )
 Union som hjemmel for retsakten af 4 , marts 1996 i 96/C 210/ 17
 stedet for EF-traktatens artikel 100 C har medført, at
 væsentlige formkrav i denne bestemmelse er blevet
 tilsidesat : Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 29 . maj 1996 anlagt sag mod Kommissionen af Forbunds
 — Retsakten blev ikke vedtaget på forslag af Kommis republikken Tyskland ved Ministerialrat dr. Ernst Rôder og
 sionen ( den blev vedtaget på Den Franske Republiks Regierungsråtin z . A. Sabine Maass, begge Forbundsøkono
 initiativ ) miministeriet, D-53107 Bonn .
 — retsakten blev vedtaget uden høring af Europa Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Parlamentet; Europa-Parlamentet har end ikke fået
 underretning om initiativet 1 ) Det fastslås, at Kommissionens beslutning ( K96 ) 841
 endelig udg. af 13 . marts 1 996 vedrørende skattemæssig
 — eftersom Rådet havde valgt at følge fremgangsmåden støtte af afskrivningsmæssig art til fordel for tyske
 i artikel K. 3 i traktaten om Den Europæiske Union, virksomheder er ugyldig.
 måtte afgørelsen træffes enstemmigt, skønt retsakten
 med hjemmel i EF-traktatens artikel 100 C ( fra den 2 ) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 1 , januar 1996 ) havde kunnet vedtages med kvalifi ger .
 ceret flertal i medfør af stk . 3 i denne artikel
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 — ved at vedtage retsakten af 4 . marts 1996 som » fælles
 aktion « har Rådet skabt misforståelser vedrørende
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter er identiske
 retsaktens præcise retlige karakter . med de i sag C-46/94 ( ! ) anførte .
 (') EFT nr . L 63 af 13 . 3 . 1996 , s . 8 .
 C ) EFT nr . C 108 af 13 . 4 . 1996 , s . 4 .
 ( 2 ) EFT nr . L 164 af 14 . 7 . 1995 , s . 1 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 21 . marts 1996 af Bundesverwaltungsgericht i afsagt den 9, maj 1996 af Tribunale di Genova — Første
 sagen Georg Wilkens mod Landwirtschaftskammer Hanno afdeling for civilsager — i sagen Icat Food srl mod
 Amministrazione delle Finanze
 ver
 ( Sag C-183/96 )
 ( Sag C-181 /96 )
 ( 96/C 210/ 18 )
 ( 96/C 210/ 16 )
 Ved kendelse afsagt den 21 . marts 1996 , indgået til Ved kendelse afsagt den 9 , maj 1 996 , indgået til Domstolens
 Justitskontor den 30 . maj 1996 , har Tribunale di Genova —
 Domstolens Justitiskontor den 29 . maj 1996 , har Bundes
 Første afdeling for civilsager — i sagen Icat Food srl mod
 verwaltungsgericht, 3 . Afdeling, i sagen Georg Wilkens mod
 Amministrazione delle Finanze forelagt De Europæiske
 Landwirtschaftskammer Hannover forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 relse af spørgsmål , der er de samme som spørgsmålene i de
 relse af følgende spørgsmål :
 forenede sager C-47/95 m.fl .(').
 1 ) Udelukker artikel 3a , stk . 1 , andet afsnit, i forordning (') EFT nr . C 119 af 13 . 5 . 1996 , s . 5 .
 ( EØF ) nr . 857/84 , som ændret ved forordning ( EØF )
 nr . 1639/91 ('), at producenter, hvis ikke-markedsfø
 rings- eller omstillingspræmie er blevet tilbagekrævet på
 grund af tilsidesættelse af den indgåede forpligtelse,
 tildeles en midlertidig, specifik referencemængde ?
 2 ) I bekræftende fald, er denne bestemmelse forenelig med Sag anlagt den 31 . maj 1996 af Kommissionen for De
 de fællesskabsretlige principper om beskyttelse af den Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 berettigede forventning og om proportionalitet ? ( Sag C-184/96 )
 ( 96/C 210/ 19 )
 (') EFT nr. L 150 af 15 . 6 . 1991 , s . 35 .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 31 . maj 1996 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 ---pagebreak--- 20 . 7 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 210/9
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Hend derne, uden at i det mindste de af en producent tilkøbte
 rik Van Lier og Jean-Francis Pasquier som befuldmægtigede referencemængder er undtaget fra nedskæringen ?
 og med valgt adresse i Luxembourg hos C. Gomez de la
 Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste . (>) EFT nr. L 405 af 31 . 12 . 1992 , s . 1 .
 ( 2 ) EFT 1968 I , s . 169 .
 (-5 ) EFT nr . L 86 af 1 . 4 . 1992 , s . 83 .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de
 forpligtelser, der påhviler den i henhold til traktatens
 artikel 30 ved at udstede dekret nr . 93-999 af 9 , august
 1993 om tilberedninger på grundlag af foie gras uden at
 tage hensyn til Kommissionens bemærkning vedrørende Sag anlagt den 3 , juni 1996 af Kommissionen for De
 gensidig anerkendelse i dens udførlige udtalelse og den Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 begrundede udtalelse . ( Sag C-187/96 )
 ( 96/C 210/21 )
 — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost
 ninger .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 3 , juni 1996 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria
 Patakia , medlem af Kommissionens Juridiske Tjeneste, og
 Overtrædelse af EF-traktatens artikel 30 : Kommissionen er
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Carlos Gômez
 af den opfattelse , at uanset at bekæmpelse af svig er et de la Cruz, også medlem af Kommissionens Juridiske
 legitimt formål , er nationale regler, som forbyder salg under Tjeneste , Wagner-Centret, Kirchberg .
 de i disse regler indeholdte benævnelser af produkter, der
 ikke opfylder de deri definerede krav, uforholdsmæssig.
 Kommissionen medgiver, at når der ikke foreligger tilsva Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 rende regler i andre medlemsstater, har den af Kommissio
 nen krævede klausul om gensidig anerkendelse ikke nogen 1 ) Det fatslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat de
 øjeblikkelig virkning; Kommissionen finder imidlertid, at forpligtelser, der følger af fællesskabsretten, nærmere
 den er nødvendig, således at det ikke i fremtiden vil være bestemt af EF-traktatens artikel 5 og artikel 48 , af
 forbudt på fransk territorium at sælge tilberedninger på artikel 7, stk . 1 , i forordning ( EØF ) nr. 1612/68 ('), idet
 grundlag af foie gras , der er lovligt fremstillet og markeds Den Hellenske Republik i det omfang den i medfør af
 ført på en anden medlemsstats område . retsforskrifter eller administrativ praksis udelukker, at
 der ved tildeling af anciennitet eller ved indplacering i
 løntrin for en arbejdstager, som beskæftiges i den
 græske offentlige tjeneste, ikke må tages hensyn til
 tidligere ansættelser, som fandt sted i offentlige tjenester
 i andre af Fællesskabets medlemsstater, og det af den ene
 grund, at der ikke var tale om ansættelse i den græske
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse offentlige tjeneste .
 afsagt den 19. marts 1996 af Bundesfinanzhof i sagen Stefan
 Demand mod Hauptzollamt Trier 2 ) Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens
 ( Sag C-l 86/96 ) omkostninger .
 ( 96/C 210/20 )
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ved kendelse afsagt den 19 . marts 1996 , indgået til Kommissionen gør gældende, at den ovennævnte ordning,
 Domstolens Justitskontor den 3 , juni 1996 , har Bundesfi selvom den ikke indebærer forskelsbehandling støttet på
 nanzhof ( VII . Afdeling ) i sagen Stefan Demand mod nationalitet, dog indebærer en skjult forskelsbehandling til
 Hauptzollamt Trier forelagt De Europæiske Fællesskabers skade for statsborgere fra andre af Fællesskabets medlems
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende stater. Den undtagelsesvise anerkendelse, der sker af visse
 spørgsmål : beskæftigelsesperioder i udenlandske offentlige tjenester,
 viser netop, at der ikke sker anerkendelse i alle de øvrige
 Er reglen i artikel 4 , stk . 1 , sammenholdt med artikel 3 , tilfælde . Den overensstemmelse med den fællesskabsretlige
 stk . 1 , i forordning ( EØF ) nr . 395 0/92 ( 1 ) forenelig med retspraksis fra den græske højeste kassationsdomstol
 Fællesskabets retsorden , navnlig princippet om ejendoms ( Areios Pagos ), som de græske instanser henviser til , viser
 rettens ukrænkelighed , om ligebehandling og om beskyt endvidere, at de omhandlede regler er uklare og fører til
 telse af den berettigede forventning, når nedsættelsen i modstridende retspraksis .
 henhold til artikel 5c, stk . 3 , litra g ), i forordning ( EØF )
 nr . 804/68 ( 2 ), som ændret ved forordning ( EØF ) nr . 816/ Kommissionen anfører, at disse regler er egnede til at hindre
 92 ( 3 ), der skal foretages af en del af de referencemængder, græske statsborgere i at udøve den fri bevægelsesret inden
 som producenterne har fået tildelt, derved uden godtgørelse for Fællesskabet, og Kommissionen tilføjer, at selvom
 er blevet ændret til en varig nedskæring af referencemæng medlemsstaterne i mangel harmoniseringsforanstaltninger


text:
12.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/22
 Sag anlagt den 17. januar 2011 — El Corte Inglés mod KHIM — BA&SH (ba&sh)
 (Sag T-23/11)
 2011/C 80/43
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spanien) (ved advokaterne M. López Camba og J. Rivas Zurdo)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: BA&SH SAS (Paris, Frankrig)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 7. oktober 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 94/2010-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret og BA&SH SAS tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: BA&SH SAS
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »ba&sh« for varer i klasse 3, 14, 18 og 25 — EF-varemærkeansøgning nr. 5679758
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: El Corte Inglés
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Spansk varemærkeregistrering nr. 2211312 af figurmærket i farver »BASS10« for varer i klasse 3, spansk varemærkeregistrering nr. 2140717 af figurmærket i farver »BASS10« for varer i klasse 18, spansk varemærkeregistrering nr. 2140718 af figurmærket i farver »BASS10« for varer i klasse 25, spansk varemærkeregistrering nr. 2223832 af figurmærket i farver »BASS10« for varer i klasse 14
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet i sin helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Sagsøgeren gør gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 42, stk. 2, og artikel 42, stk. 3 i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, idet appelkammeret fejlagtigt konkluderede, at den reelle brug af de omhandlede varer ikke var bevist. Sagsøgeren gør ligeledes gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, eftersom de omhandlede varemærker ligner hinanden i en sådan grad, at de kan forveksles, og eftersom de varer, der er omfattet af de anfægtede varemærke, er delvis af samme art eller delvis ligner de varer, der er omfattet af de ældre registreringer.


text:
14.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 145/35
 Sag anlagt den 21. marts 2011 — Hopf mod KHIM (Clampflex)
 (Sag T-171/11)
 2011/C 145/58
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Hans-Jürgen Hopf (Zirndorf, Tyskland) (ved advokat V. Mensing)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 19. januar 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1514/2010-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne ved sagen for appelkammeret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »Clampflex« for varer i klasse 5, 9, 10, 17 og 20
 Undersøgerens afgørelse: Delvis afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009 (1), da det omhandlede EF-varemærke har fornødent særpræg og ikke er beskrivende.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT 2009 L 78, s. 1).


text:
C 121/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 1.5.1999
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse forelagt ved ken- Slettelse af sag C-289/98 (1)
 delser afsagt den 23. januar 1999 af Verwaltungsgericht
 Frankfurt am Main i sagerne Ernst-Otto Flemmer, Renate (1999/C 121/27)
 Christoffel og Marike Leitensdorfer mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Ved kendelse af 16. december 1998 har præsidenten for De
 Fællesskaber ved Bundesantsalt für Landwirtschaft und Europæiske Fællesslabers Domstol besluttet, at sag C-289/98,
 Ernährung Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Hellenske Republik, skal slettes af registret.
 (Sagerne C-80/99, C-81/99 of C-82/99)
 (1) EFT C 278 af 5.8.1998.
 (1999/C 121/26)
 Ved kendelse afsagt den 23. januar 1999, indgået til Domstol-
 ens Justitskontor den 4. marts 1999, har Verwaltungsgericht
 Frankfurt am Main — 1. Afdeling — i sagerne 1. Ernst-Otto Slettelse af sag C-197/97 (1)
 Flemmer, 2. Renate Christoffel og 3. Marike Leitensdorfer mod
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om (1999/C 121/28)
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Ved kendelse af 27. januar 1999 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-197/97,
 1. Skal EF-traktatens artikel 215, stk. 2, jf. artikel 178, Donna Marie Davies mod Girobank plc (anmodning om
 sammenholdt med bestemmelserne i Rådets forordning præjudiciel afgørelse fra Industrial Tribunal, Liverpool), skal
 (EØF) nr. 2187/93 (1), fortolkes således, at Domstolen også slettes af registeret.
 er kompetent i tvister, der beror på en aftale, som de
 kompetente nationale myndigheder har indgået i Rådets
 og Kommissionens navn og for disses regning i samklang (1) EFT C 212 af 12.7.1997.
 med de nærmere bestemmelser herom i forordning (EØF)
 nr. 2187/93 om tilbud om erstatning til visse producenter
 af mælk og mejeriprodukter, som midlertidigt har været
 forhindret i at udøve deres virksomhed?
 2. Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, og såfremt Slettelse af sag C-24/98 (1)
 EF-traktatens artikel 215, stk. 1, finder anvendelse med
 den følge, at de nationale domstole er kompetente efter (1999/C 121/29)
 traktatens artikel 183, spørges der, om de nationale
 forvaltningsprocessuelle regler eller de almindelige rets- Ved kendelse af 2. februar 1999 har præsidenten for De
 grundsætninger, der er fælles for medlemsstaternes retssy- Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-24/98,
 stemer, gælder for en sådan aftale, hvis intet herom er Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland,
 foreskrevet i forordning (EØF) nr. 2187/93. skal slettes af registret.
 3. Hvis de almindelige retsgrundsætninger gælder, spørges (1) EFT C 72 af 7.3.1998.
 videre, om og på hvilke betingelser de kompetente nationa-
 le myndigheder helt eller delvis kan opsige en aftale, som
 er indgået i Rådets og Kommissionens navn og for disses
 regning, hvis det efterfølgende viser sig, at betingelserne i
 forordning (EØF) nr. 2187/93 for at afgive et tilbud
 om erstatning helt eller delvis ikke var opfyldt, eller
 betingelserne for at afgive et tilbud om erstatning kun er
 opfyldt, fordi de kompetente nationale myndigheder af Slettelse af sag C-371/96 (1)
 hensyn til beskyttelsen af en berettiget forventning finder,
 at de er afskåret fra på ny at ophæve en endelig tildeling af (1999/C 121/30)
 en specifik referencemængde, som var betingelsen for at
 yde erstatningen. Ved kendelse af 3. februar 1999 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-371/96,
 Ministro delle Finanze mod Cotonificio del Trentino SpA
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Trento),
 (1) EFT L 196 af 5.8.1993, s. 6. skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 40 af 8.2.1997.


text:
1.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 279/28
 Rettens kendelse af 7. juni 2016 — Beele Engineering mod EUIPO (WE CARE)
 (Sag T-222/15) (1)
 ((EU-varemærker - ansøgning om registrering af EU-figurmærket WE CARE - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2016/C 279/41)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Beele Engineering BV (Aalten, Nederlandene) (ved advokat M. Ring)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved H. O’Neill, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 11. februar 2015 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1933/2014-1) vedrørende en ansøgning om registrering af figurtegnet WE CARE som EU-varemærke
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Beele Engineering BV betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 228 af 13.7.2015.


text:
20.4.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 97/15
 Til støtte for søgsmålet har den sagsøgende sammenslutning nr. 218 af 30.7.1990) og »Ciampi«-loven i almindelighed
 fremført følgende anbringender og argumenter: og fortsat har betydning for den privatiseringsproces
 inden for det italienske banksystem, der netop blev
 påbegyndt med førstnævnte lov. Sagsøgeren har i den
 — De skattemæssige foranstaltninger, der er truffet med forbindelse fremhævet, at Kommissionen udtrykkeligt har
 hensyn til fusioner inden for bankområdet, er ikke vurderet »Amato«-loven i forskellige sammenhænge i
 selektive og udgør ikke ad hoc-støtte. Det anføres i den relation til de sicilianske banker og Banco di Napoli.
 forbindelse nærmere, at de skattemæssige incitamenter i Ifølge sagsøgeren er der herved tale om tilsidesættelse af
 forbindelse med fusioner inden for bankområdet, der princippet om beskyttelse af den berettigede forventning,
 siden 1990 har bestået i italiensk ret, navnlig med henblik af proportionalitetsprincippet og af retssikkerhedsprin-
 på at fremme privatiseringen inden for banksektoren, cippet.
 ikke har andre formål end at få skatteordningen til at
 fungere bedre og være mere reaktionsdygtig, navnlig i
 relation til de særlige forhold i forbindelse med udvik-
 lingen af det italienske banksystem.
 — De skattebegunstigende regler, der er fastsat med hensyn
 til overdragelse af goder, der ikke er kapitalgoder, til Sag anlagt den 22. februar 2002 af selskabet Groupe
 fonde, udgør ikke støtte, idet de nævnte regler ikke Danone mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 medfører, at staten faktisk må give afkald på skatteind- skaber
 tægter.
 (Sag T-38/02)
 — De skattemæssige regler forvrider ikke konkurrencen og (2002/C 97/29)
 truer heller ikke med at gøre det. Kommissionen har ikke
 foretaget nogen undersøgelser på dette punkt. Sagsøgeren
 har i den forbindelse understreget, at i forhold til de (Processprog: fransk)
 øvrige konkurrenter inden for Fællesskabet er de italien-
 ske banker dårligere stillet derved, at deres skattebyrde er
 højere, hvilket næppe gælder efter de skatteordninger, der
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 findes i andre medlemsstater. den 22. februar 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af selskabet Groupe Danone, Paris,
 ved avocats Antoine Winckler og Marc Waha.
 — De skatteregler, der er fastsat med hensyn til fusioner
 inden for bankområdet, påvirker ikke samhandelen mel-
 lem medlemsstaterne. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Beslutningen annulleres i medfør af EF-traktatens ar-
 — Manglende undersøgelse af og manglende begrundelse tikel 230.
 for, at der ikke kan være tale om en de minimis-støtte.
 — Subsidiært nedsættes den bøde, som sagsøgeren er blevet
 pålagt ved beslutningen, i medfør af EF-traktatens ar-
 — Kommissionens afslag på at foretage en konkret vurdering tikel 229.
 af de omhandlede italienske bestemmelser har medført,
 at Kommissionen ikke har haft lejlighed til bedre at — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 forstå bestemmelsernes rækkevidde og indhold, hvilket
 sandsynligvis ville have betydet, at Kommissionen havde
 fastslået, at bestemmelserne er lovlige i relation til arti-
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 kel 87, stk. 1 og 3, EF, og at den havde foretaget en
 korrekt vurdering af, at bestemmelsernes formål er rele-
 vant. Kommissionen har således hverken forstået indhol- Den anfægtede beslutning vedrører to aftaler på det belgiske
 det eller rækkevidden af de italienske bestemmelser, den marked for øl. Den første aftale blev angiveligt indgået mellem
 foreliggende sag vedrører. selskaberne Interbrew N.V. og Brouwerijen Alken-Maes N.V.
 Den omfatter bl.a. en almindelig ikke-angrebspagt, en aftale
 om fastsættelse af prisen inden for detailhandlen samt en aftale
 — I den anfægtede beslutning har Kommissionen i forbindel- om deling af markedet inden for »hotel, restaurant, café«-
 se med vurderingen af, om visse bestemmelser i den sektoren (»horeca«). Kommissionen pålagde ikke Alken-Maes
 pågældende lov muligvis ikke var forenelige med fælles- en bøde for sin deltagelse i denne aftale, men kun virksomhed-
 markedet, jf. artikel 87, stk. 1, EF, ikke på nogen måde ens majoritetsaktionær på daværende tidspunkt, nemlig sagsø-
 taget hensyn til de bemærkninger, som i vidt omfang geren, som følge af dennes deltagelse i aftalen og som følge af,
 allerede blev drøftet under proceduren for Kommissionen, at sagsøgeren indgik i en økonomisk sammenslutning med
 og som vedrører det forhold, at »Amato«-loven (lov Alken-Maes.
 ---pagebreak--- C 97/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20.4.2002
 Sagsøgte har også konstateret, at der foreligger en anden aftale Sag anlagt den 25. februar 2002 af Jungbunzlauer AG mod
 for så vidt angår øl, der er solgt under distributørers varemærke, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 som er indgået mellem Interbrew, Alken-Maes, Haacht og
 Martens vedrørende en deling af markedet og en aftale om
 samordning af priserne. I forbindelse med denne anden aftale (Sag T-43/02)
 har Kommissionen ikke pålagt sagsøgeren en bøde for de
 handlinger, som sagsøgerens tidligere datterselskab har foreta-
 get, eftersom det ikke har været involveret i aftalen. (2002/C 97/30)
 Sagsøgeren bestrider ikke de faktiske omstændigheder, der (Processprog: tysk)
 ligger til grund for den anfægtede beslutning. Til støtte for sine
 påstande gør sagsøgeren følgende anbringender og argumenter
 gældende:
 — Kommissionen har tilsidesat proportionalitetsprincippet Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 og princippet om ligebehandling, idet den har fastsat et den 25. februar 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 »basisbeløb« for bøden på 25 mio EUR. Europæiske Fællesskaber af Jungbunzlauer AG, Basel (Schweiz),
 ved Rechtsanwälte R. Bechtold, M. Karl og U. Soltész.
 — Beslutningen er ikke faktisk begrundet på det punkt, hvor
 det konstateres, at overtrædelsen har varet fra den
 28. januar 1993 til den 28. januar 1998. Kommissionen
 har herved anvendt en alt for høj multiplikationsfaktor Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 med hensyn til bødens størrelse.
 — Kommissionens beslutning af 5. december 2001 (sag
 — Beslutningen er ikke faktisk begrundet på det punkt, hvor COMP/E-1/36.604 — Citronsyre) annulleres.
 Kommissionen konstaterer, at sagsøgeren har lagt pres
 på Interbrew for at få bryggeriet til at deltage i aftalen.
 — Subsidiært, den i beslutningens artikel 3 pålagte bøde
 — Beslutningen er hverken retligt eller faktisk begrundet, for nedsættes.
 så vidt som bøden forhøjes som følge af, at sagsøgeren er
 blevet pålagt en bøde to gange før. Kommissionen har i
 den anledning tilsidesat princippet »nulla poena sine lege«, — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 princippet »non bis in idem« samt retssikkerhedsprin-
 cippet.
 — Beslutningen er hverken retligt eller faktisk begrundet, for
 så vidt som den kun nedsætter bøden med 10 % på grund Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 af formildende omstændigheder. Ved beslutningen er der
 ikke lagt vægt på virkningen af ordningen med kontrol af
 priser og traditionen for samordning inden for bryggeri-
 sektoren, aftalens manglende virkning på markedet, Sagens genstand er Kommissionens beslutning af 5. december
 Alken-Maes’ afhængighed over for Interbrew’s domine- 2001 (sag COMP/E-1/36.604 — Citronsyre), hvori Kommis-
 rende position, Alken-Maes økonomiske vanskeligheder sionen har fastslået, at sagsøgeren og fire andre virksomheder
 og den krise, der der herskede i den pågældende periode. har tilsidesat artikel 81, stk. 1, EF og EØS-aftalens artikel 53,
 stk. 1, ved at de har medvirket til en vedvarende aftale og/eller
 samordnet praksis inden for citronsyresektoren. Sagsøgeren
 — Beslutningen er hverken retligt eller faktisk begrundet for blev pålagt en bøde på 17,64 mio. EUR.
 så vidt som Kommissionen konkluderer, at sagsøgeren
 har bestridt de faktiske omstændigheder, der ligger til
 grund for pålæggelsen af bøden. Sagsøgeren burde i
 den anledning være blevet indrømmet en væsentlig For det første gør sagsøgeren gældende, at beslutningen er
 nedsættelse af bøden. rettet til den forkerte adressat. Beslutningen skulle have
 været rettet til Jungbunzlauer GesmbH, et søsterselskab til
 sagsøgeren.
 Det sagsøgende selskab gør ligeledes gældende, at Kommissio-
 nen har tilsidesat kontradiktionsprincippet og sin begrundel-
 sespligt.
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen ikke tilstrækkeligt
 har redegjort for de faktiske virkninger på markedet, og at den
 har afslået til gunst for sagsøgeren at tage i betragtning, at
 Jungbunzlauer GesmbH har haft en særlig rolle i kartellet.


text:
25 . 11 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 315 /5
 DOMSTOLENS DOM indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende
 af 17. oktober 1995 straffesag mod Peter Leifer, Reinhold Otto Krauskopf og
 Otto Holzer at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 i sag C-70/94 , Fritz Werner Industrie-Ausriistungen GmbH fortolkningen af dels EF-traktatens artikel 113 og 223 ,
 mod Forbundsrepublikken Tyskland ( anmodning om stk . 1 , litra b ), samt artikel 224 , dels af artikel 1 og 11 i
 præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgericht Frankfurt am Rådets forordning ( EØF ) nr. 2603/69 af 20 . december 1969
 Main ) (')
 om fastlæggelse af en fælles udførselsordning ( EFT 19 69 II ,
 (Fælles handelspolitik — eksport af varer med dobbelte s . 573 ) som ændret ved Rådets forordning ( EØF ) nr . 3918/
 anvendelsesmuligheder) 91 af 19 . december 1991 ( EFT nr . L 372 , s . 31 ), har
 ( 95 /C 315 /08 ) Domstolen , sammensat af præsidenten , G. C. Rodríguez
 Iglesias , afdelingsformændene C. N. Kakouris , D. A. O.
 ( Processprog: tysk) Edward , J.-P . Puissochet og G. Hirsch samt dommerne G. F.
 Mancini , F. A. Schockweiler, J. C. Moitinho de Almeida ,
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive P. J. G. Kapteyn ( refererende dommer ), C. Gulmann , J. L.
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) Murray , P. Jann og H. Ragnemalm ; generaladvokat : F. G.
 Jacobs ; justitssekretær : ekspeditionssekretær I). Louter
 I sag C-70/94 , angående en anmodning, som Verwaltungs man-Hubeau , den 17 . oktober 1995 afsagt dom , hvis
 konklusion lyder således :
 gericht Frankfurt am Main i medfør af EØF-traktatens
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 ret verserende sag Fritz Werner Industrie-Ausriistungen 1 ) EF-traktatens artikel 113 skal fortolkes således, at
 GmbH mod Forbundsrepublikken Tyskland at opnå en bestemmelser, der indebærer restriktioner for udførslen
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF- til tredjelande af varer med dobbelte anvendelsesmulig
 traktatens artikel 113 , har Domstolen , sammensat af heder, falder inden for dens anvendelsesområde, samt at
 præsidenten , G. C. Rodríguez Iglesias , afdelingsformæn Fællesskabet har enekompetence på dette område,
 dene C. N. Kakouris, D. A. O. Edward, J.-P . Puissochet og hvilket udelukker medlemsstaternes kompetence, med
 G. Hirsch samt dommerne G. F. Mancini , F. A. Schockwei mindre der er meddelt en særlig bemyndigelse fra
 ler, J. C. Moitinho de Almeida , P. J. G. Kapteyn ( referende Fællesskabet.
 dommer ), C. Gulmann , J. L. Murray , P. Jann og Fl .
 Ragnemalm ; generaladvokat : F. G. Jacobs; justitssekretær :
 2 ) En medlemsstat kan med hjemmel i artikel 1 1 i Rådets
 ekspeditionssekretær D. Louterman-Hubeau , den 17. okto
 forordning (EØF) nr. 2603/69 af 20. december 1969
 ber 1995 afsagt dom , hvis konklusion lyder således :
 om fastlæggelse af en fælles udførselsordning, senest
 ændret ved Rådets forordning ( EØF) nr. 3918/91 af
 EF-traktatens artikel II , og særlig artikel 11 i Rådets 19 . december 1991 , undtagelsesvist vedtage nationale
 forordning (EØF) nr. 2603 /69 af 20. december 1969 om foranstaltninger, der indebærer restriktioner for udfør
 fastlæggelse af en fælles udførselsordning, er ikke til hinder slen til tredjelande af varer med dobbelte anvendelses
 for nationale bestemmelser for udenrigshandelen , hvorefter muligheder, når dette anses for nødvendigt for at undgå
 udførsel af et produkt, der kan anvendes til militære formål, en alvorlig forstyrrelse af de internationale relationer
 kræver en tilladelse med den begrundelse, at dette var eller af den fredelige sameksistens mellem nationer,
 påkrævet for at undgå risikoen for en alvorlig forstyrrelse af hvorved en medlemsstats offentlige sikkerhed ville
 de international? relationer, som kunne påvirke den offent kunne påvirkes i denne bestemmelses forstand.
 lige sikkerhed i en medlemsstat i den forstand, udtrykket er
 anvendt i forordningens artikel 11 .
 3 ) Såfremt den offentlige sikkerhed er truet, hvilket må
 (') EFT nr . C. 90 af 26 . 3 . 1994 . afgøres af den nationale ret, kan det være rimeligt
 begrundet, at ansøgeren afkræves bevis for, at varerne
 udelukkende skal anvendes i civilt øjemed, eller at
 tilladelse nægtes, såfremt varerne objektivt set kan
 anvendes militært.
 DOMSTOLENS DOM
 af 17. oktober 1995 4 ) Fællesskabsretten er ikke til hinder for, at nationale
 myndigheder pålægger strafferetlige sanktioner for til
 i sag C-83 /94 , straffesag mod Peter Leifer m.fl . ( anmodning sidesættelse af tilladelsesproceduren , såfremt de
 om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Darmstadt) (') foreskrevne straffe ikke går ud over, hvad der er rimeligt
 (Fælles handelspolitik — udførsel af varer med dobbelte i forhold til formålet om at tilgodese den offentlige
 anvendelsesmuligheder) sikkerhed.
 ( 95/C 315 /09 )
 5 ) Artikel 1 i forordning (EØF) nr. 2603 /69 skaber
 (Processprog: tysk) rettigheder for private, som de kan gøre gældende ved
 domstolene .
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) (M EFT nr . C 120 af 30 . 4 . 1994 .
 I sag C-83/94 , angående en anmodning, som Landgericht
 Darmstadt i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har


text:
24.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 283/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 30. august 2007 — Christopher Sturgeon, Gabriel Sturgeon og Alana Sturgeon mod Condor Flugdienst GmbH
 (Sag C-402/07)
 (2007/C 283/21)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Christopher Sturgeon, Gabriel Sturgeon og Alana Sturgeon
 Sagsøgt: Condor Flugdienst GmbH
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal der ved fortolkningen af begrebet »aflysning« (vedrørende fortolkning af artikel 2, litra l), og artikel 5, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (1)) lægges afgørende vægt på, om den oprindelige flyveplanlægning opgives, således at en forsinkelse uanset længden heraf ikke udgør en aflysning, når luftfartsselskabet ikke opgiver den oprindeligt planlagte flyafgang?
 2)
 For det tilfælde, at spørgsmål 1 skal besvares benægtende, spørges: Under hvilke omstændigheder skal en forsinket flyafgang ikke længere behandles som en forsinkelse, men som en aflysning? Afhænger besvarelsen af dette spørgsmål af forsinkelsens varighed?
 (1) EFT L 46, s. 1.