text:
C 316/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.11.2000
 bosiddende i Bodio-Lomnago, Varese (Italien), ved G. Marche- forfremmelsesåret 1996 ikke forelå en udtalelse for 1993-
 sini, advokat ved Den Italienske Republiks kassationsdomstol, 1995, har Retten (Første Afdeling), sammensat af præsidenten,
 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat E. Arendt, 8- B. Vesterdorf, og dommerne M. Vilaras og N. Forwood; justits-
 10, rue Mathias Hardt, mod Kommissionen for De Europæiske sekretær: H. Jung, den 19. september 2000 afsagt dom, hvis
 Fællesskaber (befuldmægtigede: G. Valsesia og A. dal Ferro), konklusion lyder således:
 angående en påstand om annullation af Kommissionens
 afgørelse om ikke at efterkomme sagsøgerens ansøgning om
 1. Den i sag T-200/98 nedlagte påstand om erstatning for
 en stilling i kategori A ved Miljøinstituttet ved Det Fælles
 økonomisk skade afvises.
 Forskningscenter i Ispra, samt annullation af Kommissionens
 indkaldelse af interessetilkendegivelser med henblik på besæt-
 telse af en stilling som midlertidig ansat ved Miljøinstituttet, 2. Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes i sag T-200/98 at
 og subsidiært om annullation af udnævnelsen af den valgte betale sagsøgeren et beløb på 70 000 BEF i erstatning for den
 ansøger i medfør af nævnte indkaldelse, har Retten (Fjerde ikke-økonomiske skade, sagsøgeren har lidt.
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, V. Tiili, og dom-
 merne R.M. Moura Ramos og P. Mengozzi; justitssekretær:
 fuldmægtig G. Herzig, den 20. september 2000 afsagt dom, 3. Rådet for Den Europæiske Union frifindes for annullationspå-
 hvis konklusion lyder således: standene i sag T-101/98.
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. 4. Rådet bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af
 sagsøgers omkostninger i sag T-200/98. Hver part bærer sine
 egne omkostninger i sag T-101/98.
 2) Hver part betaler sine omkostninger.
 (1) EFT C 370 af 6.12.1997. (1) EFT C 278 af 5.9.98 og EFT C 86 af 27.3.99.
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 13. september 2000
 den 19. september 2000
 i sag T-20/99, Denkavit Nederland BV mod Kommissionen
 i de forenede sager T-101/98 og T-200/98, Gisela Stodt- for De Europæiske Fællesskaber (1)
 meister mod Rådet for Den Europæiske Union (1)
 (»Afgørelse 94/90/EKSF, EF, Euratom — aktindsigt i Kom-
 (Tjenestemænd — afslag på forfremmelse — annullations- missionens dokumenter — inspektionsrapport — undtagel-
 søgsmål — manglende udtalelse — erstatningssøgsmål) ser vedrørende beskyttelse af offentlige interesser (inspektio-
 ner og undersøgelser) og af forretningshemmeligheder«)
 (2000/C 316/41)
 (2000/C 316/42)
 (Processprog: fransk) (Processprog: nederlandsk)
 I de forenede sager T-101/98 og T-200/98, Gisela Stodtmeister, I sag T-20/99, Denkavit Nederland BV, Voorthuizen (Nederlan-
 tjenestemand ved Rådet for Den Europæiske Union, Tervuren dene), ved advokat E.A. Buys, Arnhem, mod Kommissionen
 (Belgien), ved advokaterne G. Vandersanden og L. Levi, Bruxel- for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: P. van
 les, og med valgt adresse i Luxembourg hos Société de gestion Nuffel, U. Wölker og W. Wils), angående en påstand om
 fiduciaire SARL, 2-4, rue Beck, mod Rådet for Den Europæiske annullation af Kommissionens afgørelse af 17. november 1998
 Union (befuldmægtigede: M. Bauer og M.-G. Lalande), hvori om ikke at give sagsøgeren aktindsigt i en rapport om
 der er nedlagt påstand dels om annullation af en afgørelse bekæmpelse af svinepest i Nederlandene, har Retten (Første
 truffet af Rådet om ikke at forfremme sagsøger til lønklasse Afdeling), sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf, og dom-
 A3 i forfremmelsesåret 1997, dels om erstatning for det tab, merne M. Vilaras og N. Forwood; justitssekretær: H. Jung, den
 sagsøgeren hævder at have lidt som følge af, at der for 13. september 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:


text:
Nr. C 252/32 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16 . 8 . 97
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 3 . juni 1997 (Første Afdeling )
 den 9. juni 1997
 i sag T-60/96, Merck & Co. Inc. m.fl. mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (') i sag T-9/97, Elf Atochem SA mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber ( ] )
 (Frie varebevægelser — overgangsforanstaltninger — til
 (Konkurrence — administrativ procedure — kontrolunder
 trædelsesakt — beskyttelsesforanstaltninger — medicinal
 søgelser — udarbejdelse af referater efter en kontrolunder
 varer — annullationssøgsmål — afvisning)
 søgelse — annullationssøgsmål — retsakter; der kan være
 ( 97/C 252/70 ) genstand for søgsmål — afvisning)
 ( 97/C 252/71 )
 (Processprog: engelsk) (Processprog: fransk)
 I sag T-9/97, Elf Atochem SA, Puteaux ( Frankrig ), ved
 advokat Xavier de Roux, Paris, og med valgt adresse i
 I sag T-60/96, Merck & Co. Inc ., Whitehouse Station, Luxembourg hos advokat Jacques Loesch, 11 , rue Goethe,
 New Jersey ( USA), NV Organon , Oss ( Nederlandene ), og mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Glaxo Wellcome plc, Greenford ( Det Forenede Kongerige ), ( befuldmægtiget: Wouter Wils ), angående en påstand om
 ved solicitor Romano Subiotto og advokat Mario Siragusa, annullation af de referater og deres bilag, som er udarbej
 Rom, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne det af Kommissionens befuldmægtigede den 18 ., 19 . og
 Elvinger og Hoss, 15 , Cote d'Eich, mod Kommissionen for 20 . november 1996 efter en kontrolundersøgelse i henhold
 De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede: Richard til artikel 14, stk. 2, i Rådets forordning nr. 17 af
 Wainwright og Fernando Castillo de la Torre ), angående 6 . februar 1962, første forordning om anvendelse af
 en påstand om annullation af Kommissionens beslutninger bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 ( EFT 1959
 C(95 ) 3316 final/ l , C(95 ) 331 6 final/2 , C(95 ) 3316 def./2, 1962, s . 81 ), som blev foretaget på sagsøgerens hjemsted
 K(95 ) 3316 endg./3 , K(95 ) 3316 endg./4, K(95 ) 3316 som led i en undersøgelse af, om der forelå visse aftaler
 endelig udg./5 , C(95 ) 3316 final/6 og C(95 ) 3316 final/7 eller samordnet praksis i strid med traktatens artikel 85 ,
 af 20 . december 1995 om afslag på Frankrigs, Belgiens, stk . 1 , i sektoren for olefin og polyolefin ( sag nr. IV/E-2/
 Tysklands, Østrigs, Danmarks, Irlands og Det Forenede 35.765 ), har Retten ( Første Afdeling), sammensat af præsi
 Kongeriges anmodninger om anvendelse af beskyttelsesfor denten , A. Saggio, og dommerne V. Tiili og R. M. Moura
 anstaltninger med hensyn til medicinalvarer fra Spanien , Ramos; justitssekretær: H. Jung, den 9 . juni 1997 afsagt
 har Retten ( Femte Udvidede Afdeling ), sammensat af afde kendelse, hvis konklusion lyder således :
 lingsformanden, R. García-Valdecasas, og dommerne V.
 Tiili , J. Azizi, R. M. Moura Ramos og M. Jaeger; justitsse 1 ) Sagen afvises.
 kretær: H. Jung, den 3 . juni 1997 afsagt kendelse, hvis
 konklusion lyder således :
 2 ) Sagsøgeren betaler samtlige sagens omkostninger.
 O EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997.
 1 ) Sagen afvises.
 2 ) Sagsøgerne betaler in solidum sagens omkostninger.
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN
 FOR RETTEN I FØRSTE INSTANS
 3 ) Det er ufornødent at træffe afgørelse om begæringerne den 19. juni 1997
 om intervention . i sag T-159/97 R, Luis Manuel Chaves Fonseca Ferrão
 mod Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (vare
 mærker og mønstre )
 4 ) Bundesverband der Arzneimittel-Importeure eV, Asso (Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemær
 ciation de Exportadores Españoles de Productos Far ker og mønstre) — afgørelse truffet af præsidenten for
 macéuticos og Vereniging Euro Specialités bærer deres Harmoniseringskontoret vedrørende indretningen af appel
 egne omkostninger. kamrene — periculum in mora — ingen)
 ( 97/C 252/72 )
 (') EFT nr. C 197 af 6 . 7. 1996 .
 (Processprog: fransk)
 I sag T-159/97 R, Luis Manuel Chaves Fonseca Ferrão,
 medlem af det første appelkammer ved Harmoniserings
 ---pagebreak--- 16 . 8 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 252/33
 kontoret for det Indre Marked (varemærker og mønstre ), 1 ) Tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 190
 Campello, Alicante ( Spanien ), ved advokat Roland Assa ,
 Luxembourg, og med valgt adresse i Luxembourg hos Ifølge sagsøgeren har Rådet ikke overholdt sine for
 denne, 1 , rue Jean-Pierre Brasseur, mod Harmoniserings pligtelser i henhold til artikel 190, således som disse er
 kontoret for det Indre Marked ( varemærker og mønstre ) blevet fortolket i Domstolens og Rettens praksis, idet
 ( befuldmægtigede : Oreste Montalto og Joao Paulo Rådet i betragtningerne til den anfægtede forordning,
 Miranda de Sousa ), angående en begæring om udsættelse og navnlig hvor Rådet gør rede for skadens omfang,
 af gennemførelsen af afgørelse ADM-97-3 af 21 . februar giver en uklar og selvmodsigende fremstilling af de
 1997, truffet af præsidenten for Harmoniseringskontoret faktiske omstændigheder, som den lagde til grund for
 for det Indre Marked (varemærker og mønstre ), vedrø fastsættelsen af sagsøgerens gennemsnitlige underbuds
 rende indretningen af appelkamrene, har Rettens præsi margen ( 17% ), hvilken procentsats netop blev anvendt
 dent den 19 . juni 1997 afsagt kendelse, hvis konklusion med henblik på fastsættelsen af den told, der ville blive
 lyder således: bragt i anvendelse over for sagsøgeren .
 1 ) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til 2 ) Tilsidesættelse af vigtige proceduremæssige betingelser
 følge. i artikel 20, stk . 4, i grundforordningen om antidum
 ping
 2 ) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. Sagsøgeren har anført, at der er tale om to former for
 tilsidesættelse af artikel 20, stk. 4, nemlig for det første
 i form af ukorrekt fremlæggelse af oplysninger i for
 hold til, hvad der er fastsat i bestemmelsen, og for det
 andet med hensyn til indholdet af det pågældende
 dokument .
 Sag anlagt den 5 . juni 1997 af Swedish Match Philippines — Med hensyn til den første tilsidesættelse har sag
 Inc. mod Rådet for Den Europæiske Union søgeren anført, at Kommissionen ikke fremsendte
 ( Sag T-171/97) dokumentet til sagsøgerens repræsentant i anti
 dumpingsagen og således afskar sagsøgeren fra
 ( 97/C 252/73 ) gennem sin repræsentant at tage stilling til doku
 mentets indhold inden for den af Kommissionen
 fastsatte frist. Dette er efter sagsøgerens opfattelse
 (Processprog: engelsk) en tilsidesættelse af den ret for sagsøgeren til en
 rimelig sagsbehandling, der forudsætningsvis må
 følge af artikel 20, stk. 4 .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 5 . juni 1997 anlagt sag mod Rådet for Den Euro
 pæiske Union af Swedish Match Philippines Inc., ved — For så vidt angår den anden tilsidesættelse har
 Angel Adell de Bernando og Francisco Miguel Rodero sagsøgeren anført, at dokumentet ikke indeholder
 Lopez og med valgt adresse i Luxembourg hos advokatfir oplysninger om, hvorledes Kommissionen fastsatte
 maet Dupong & Associés, 14a , rue des Bains. skadesmargenen . Sagsøgeren har således ikke
 kunne afgøre, på hvilket grundlag den underbuds
 margen, der blev fastslået i relation til sagsøgeren,
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : var blevet beregnet, og har derfor ikke kunnet
 fremkomme med sine bemærkninger med hensyn
 til oplysningerne om skade . Sagsøgeren har tilføjet,
 — Det fastslås, at artikel 2, stk. 2, litra b ), i Rådets for at Rådet i forordningen forhøjede den sats, Kom
 ordning ( EF ) nr. 423/97 af 3 . marts 1997 er ugyldig, missionen havde foreslået, men ikke gav nogen for
 for så vidt som bestemmelsen berører Swedish Match klaring på sin beslutning, hvilket også udgør en til
 sidesættelse af ovennævnte artikel .
 Philippines Inc., idet betingelsen » for så vidt som den
 berører « må fortolkes således, at den omfatter suspen
 sion i relation til sagsøgeren af anvendelsen af den 3 ) Tilsidesættelse af artikel 1 , stk. 1 , artikel 3 , stk . 2 og
 resttold, der er fastsat i den nævnte artikel vedrørende 6, i grundforordningen om antidumping
 import af engangstændere fra Filippinerne .
 Sagsøgeren har anført, at den eksport, sagsøgeren
 — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger. havde til Fællesskabet i undersøgelsesperioden , ikke
 kan have påført EF-erhvervsgrenen nogen skade, idet
 der kun blev eksporteret særdeles begrænsede mæng
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: der, og at der desuden ikke er nogen årsagssammen
 hæng mellem sagsøgerens eksport og den skade, EF
 erhvervsgrenen er blevet påført som følge af import fra
 Sagsøgeren har anført, at den omtvistede forordning er andre eksportører.
 ugyldig for så vidt som den berører Swedish Match Philip
 pines Inc ., og det af følgende grunde :

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
28.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 320/8
 Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 21. maj 2015 — Slovenská autobusová doprava Trnava a.s. mod Krajský úřad Olomouckého kraje (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší správní soud — Den Tjekkiske Republik)
 (Sag C-318/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - artikel 49 TEUF og 52 TEUF - etableringsfrihed - forordning (EF) nr. 1370/2007 - offentlig befordring med jernbane og ad vej - bustransport på offentlige byruter - transportvirksomhed, hvis hjemsted er i en anden medlemsstat, og som virker gennem en filial - pligt til at opnå en særlig tilladelse - den kompetente myndigheds skøn - kontrakt om offentlig tjeneste))
 (2015/C 320/11)
 Processprog: tjekkisk
 Den forelæggende ret
 Nejvyšší správní soud
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Slovenská autobusová doprava Trnava a.s.
 Sagsøgt: Krajský úřad Olomouckého kraje
 Konklusion
 Artikel 49 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter det kun påhviler de udenlandske transportvirksomheder, der råder over en filial i denne medlemsstat, at opnå en særlig tilladelse tildelt efter de kompetente myndigheders skøn med henblik på at udøve offentlig bybefordringsvirksomhed ad vej på denne ene medlemsstats område.
 (1) EUT C 351 af 6.10.2014.


text:
10.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 73/2
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 24. januar 2012 — Maribel Dominguez mod Centre informatique du Centre Ouest Atlantique og Préfet de la région Centre (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)
 (Sag C-282/10) (1)
 (Socialpolitik - direktiv 2003/88/EF - artikel 7 - ret til årlig betalt ferie - betingelse for erhvervelse af retten fastsat i en national lovgivning - arbejdstagerens fravær - varigheden af retten til ferie afhængig af fraværets karakter - national lovgivning i strid med direktiv 2003/88 - den nationale rets rolle)
 2012/C 73/03
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Maribel Dominguez
 Sagsøgte: Centre informatique du Centre Ouest Atlantique og Préfet de la région Centre
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour de cassation — fortolkning af artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EUT L 299, s. 9) — årligt betalt ferie for arbejdstagere — spørgsmålet, om der opstår ret til årlig ferie uafhængig af arten af arbejdstagerens fravær og af dettes varighed — national lovgivning, hvorefter retten til årlig ferie er betinget af, at arbejdstageren har haft en faktisk arbejdstid på mindst ti dage i den årlige referenceperiode — spørgsmålet, om den nationale ret har pligt til at tilsidesætte nationale bestemmelser, der er i strid med EU-retten
 Konklusion
 1)
 Artikel 7, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning eller praksis, hvorefter retten til årlig betalt ferie er betinget af, at arbejdstageren har haft en faktisk beskæftigelsesperiode på mindst ti dage eller en måned i referenceperioden.
 2)
 Det påhviler den forelæggende ret — idet den tager den nationale ret i dens helhed i betragtning, navnlig artikel L. 223-4 i code du travail, og anvender fortolkningsmetoder, der er anerkendt i denne ret — for at sikre den fulde virkning af artikel 7 i direktiv 2003/88 og for at nå et resultat, der er i overensstemmelse med det, der tilsigtes med dette, at undersøge, om den kan nå frem til en fortolkning af denne ret, som gør det muligt at sidestille en arbejdstagers fravær på grund af en ulykke under transport mellem hjem og arbejde med et af de tilfælde, der er opregnet i nævnte artikel i code du travail.
 Såfremt en sådan fortolkning ikke er mulig, påhviler det den nationale ret at undersøge, om den direkte virkning af artikel 7, stk. 1, i direktiv 2003/88 kan påberåbes over for de sagsøgte i hovedsagen, henset til disses retlige karakter.
 Såfremt den nationale ret ikke når frem til det resultat, der er fastsat i artikel 7 i direktiv 2003/8, vil den part, der har lidt skade som følge af den nationale lovgivnings uoverensstemmelse med EU-retten, ikke desto mindre kunne påberåbe sig dommen af 19. november 1991, Francovich m.fl. (forenede sager C-6/90 og C-9/90), med henblik på i givet fald at opnå erstatning for den lidte skade.
 3)
 Artikel 7, stk. 1, i direktiv 2003/88 skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national bestemmelse, hvori det — alt efter grunden til den sygemeldte arbejdstagers fravær — fastsættes, at varigheden af årlig betalt ferie er længere end eller svarer til den minimumsperiode på fire uger, som er fastsat ved dette direktiv.
 (1) EUT C 234 af 28.8.2010.


text:
1.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 3. november 2015 — Onix Asigurări SA mod Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (Ivass)
 (Sag C-559/15)
 (2016/C 038/33)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Onix Asigurări SA
 Sagsøgt: Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (Ivass)
 Præjudicielt spørgsmål
 Er fællesskabsretten, og navnlig artikel 40, stk. 6, i direktiv 92/49/EØF (1), punkt 5 i Kommissionens fortolkningsmeddelelse 2000/C/43/03 og det fællesskabsretlige princip om kontrol i hjemlandet (home country control), til hinder for en fortolkning (som den, der er anlagt i artikel 193, stk. 4, i lov om privatforsikringer, godkendt ved lovdekret nr. 209 af 7.9.2005, og som stadfæstet af den forelæggende ret), hvorefter tilsynsmyndigheden i værtslandet for et forsikringsselskab, der driver virksomhed efter reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, i nødstilfælde og af hensyn til beskyttelse af interesserne hos forsikringstagerne og personer, der er berettiget til forsikringsydelser, kan træffe forbudsforanstaltninger, og i særdeleshed forbud mod indgåelse af nye aftaler på værtslandets område, såfremt denne myndighed efter en skønsmæssig vurdering fastslår, at en subjektiv betingelse for at opnå tilladelse til udøvelse af forsikringsvirksomhed, navnlig kravet om omdømme, ikke eller ikke længere er opfyldt?
 (1) Rådets direktiv 92/49/EØF af 18.6.1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (tredje skadesforsikringsdirektiv) (EFT L 228, s. 1).


text:
3.4.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 85/17
 Sag anlagt den 9. februar 2004 af Kommissionen for De Skal direktiv 1999/70/EF (1) [artikel 1 samt § 1, litra b), og § 5
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er
 indgået af EFS, UNICE og CEEP, og som er optaget i direktivet]
 (Sag C-51/04) fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning
 (der gjaldt, før direktivet blev gennemført), hvorefter der
 (2004/C 85/29) sondres mellem ansættelseskontrakter, der indgås med offentli-
 ge myndigheder, og ansættelseskontrakter, der indgås med
 private arbejdsgivere med den virkning, at de førstnævnte
 ansættelsesforhold derved udelukkes fra den beskyttelse, der
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 9. fe- består i etableringen af et tidsubegrænset ansættelsesforhold i
 bruar 2004 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af tilfælde af tilsidesættelse af ufravigelige regler vedrørende flere
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter?
 Valero Jordana og Minas Konstantinidis, Kommissionens Juri-
 diske Tjeneste, som befuldmægtigede.
 (1) EFT L 175 af 10.7.1999, s. 43.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til artikel 10 i Europa-Parlamentets
 og Rådets direktiv 2000/69/EF (1) af 16. november 2000
 om grænseværdier for benzen og carbonmonoxid i luften,
 idet den ikke har sat de nødvendige love og administrative
 bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv,
 eller i hvert fald ikke har underrettet Kommissionen Sag anlagt den 10. februar 2004 af Kommissionen for De
 herom. Europæiske Fællesskaber mod Republikken Finland
 — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. (Sag C-56/04)
 (2004/C 85/31)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. fe-
 Fristen for gennemførelsen af direktivet i den nationale retsor- bruar 2004 anlagt sag mod Republikken Finland af Kommis-
 den udløb den 13. december 2002. sionen for De Europæiske Fællesskaber ved K. Banks og
 M. Huttunen, og med valgt adresse i Luxembourg.
 (1) EFT L 313 af 13.12.2000, s. 12. Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Republikken Finland har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets
 direktiv 2001/29/EF (1) af 22. maj 2001 om harmonise-
 ring af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettighe-
 der i informationssamfundet, idet den ikke har sat de
 nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft
 for at efterkomme dette direktiv, eller i det mindste ikke
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- har givet Kommissionen meddelelse herom.
 se afsagt den 21. januar 2004 af Tribunale di Genova i
 sagen Cristiano Marrosu og Gianluca Sardino mod Azien- 2. Republikken Finland tilpligtes at betale sagens omkost-
 da Ospedaliera Ospedale San Martino di Genova e Clini- ninger.
 che Universitarie Convenzionate
 (Sag C-53/04) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2004/C 85/30)
 Fristen for direktivets gennemførelse udløb den 22. december
 2002.
 Ved kendelse afsagt den 21. januar 2004, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 10. februar 2004, har Tribunale di
 Genova i sagen Cristiano Marrosu og Gianluca Sardino mod (1) EFT L 167, s. 10.
 Azienda Ospedaliera Ospedale San Martino di Genova e
 Cliniche Universitarie Convenzionate forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 af følgende spørgsmål:


text:
23.2.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/17
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 18. december 2007 — Hans-Dieter Jundt og Hedwig Jundt mod Finanzamt Offenburg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof (Tyskland))
 (Sag C-281/06) (1)
 (Fri udveksling af tjenesteydelser - undervisningsvirksomhed, der udøves som bibeskæftigelse - »betalings«-begrebet - omkostningsgodtgørelse - lovgivning vedrørende skattefritagelse - betingelser - betaling erlagt af et indenlandsk universitet)
 (2008/C 51/28)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzhof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Hans-Dieter Jundt og Hedwig Jundt
 Sagsøgt: Finanzamt Offenburg
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse- Bundesfinanzhof — fortolkning af artikel 49 og 149 EF — bibeskæftigelse som lærer for en offentligretlig juridisk person (universitet) mod et vederlag, der må betragtes som en omkostningsgodtgørelse — national ordning, der kun indebærer skattefritagelse for et sådant vederlag, når det ydes af en offentligretlig juridisk person i medlemsstaten
 Konklusion
 1)
 Undervisningsvirksomhed, som udøves af en skattepligtig i en medlemsstat, der er ansat af en offentlig juridisk person, i det foreliggende tilfælde et universitet, som er beliggende i en anden medlemsstat, henhører under anvendelsesområdet for artikel 49 EF, selv om virksomheden udøves som bibeskæftigelse og er af æreshvervslignende karakter.
 2)
 En restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser, som skyldes, at en national lovgivning forbeholder anvendelsen af en indkomstskattefritagelse for betaling, som erlægges af universiteter, dvs. offentlige juridiske personer, etableret på det indenlandske område, for undervisningsvirksomhed udøvet som bibeskæftigelse, men som nægter at anvende denne fritagelse, når betalingerne erlægges af et universitet etableret i en anden medlemsstat, er ikke begrundet i tvingende almene hensyn.
 3)
 Den omstændighed, at medlemsstaterne er kompetente til selv at bestemme, hvorledes deres uddannelsessystem skal opbygges, er ikke egnet til at bringe en national lovgivning, som forbeholder fordelen ved en skattefritagelse for skattepligtige, som udøver deres virksomhed ansat af eller i opdrag for indenlandske offentlige universiteter, i overensstemmelse med fællesskabsretten.
 (1) EUT C 224 af 16.9.2006.


text:
7.4.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 108/13
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter måde tilsidesat ovennævnte bestemmelse til fordel for den
 historiske netoperatør.
 Kommissionen har anført, at der i Storhertugdømmet ikke er
 garanti for, at retten til adgang ikke er diskriminerende, idet (1) Kommissionens direktiv 90/388/EØF af 28.6.1990 om liberalise-
 denne manglende garanti enten kan følge af, at bestemmelserne ring af markedet for teletjenester (EFT L 192 af 24.7.1990, s. 10).
 i den luxembourgske lov af 27. marts 1997 om teletjenester (2) Kommissionens direktiv 96/19/EF af 13.3.1996 om ændring
 ikke anvendes korrekt, eller af, at der må vedtages yderligere af direktiv 90/388/EØF for så vidt angår gennemførelsen af
 bestemmelser i luxembourgsk ret for at sikre en effektiv liberaliseringen af markederne for teletjenester (EFT L 74 af
 gennemførelse af direktivets artikel 4d. 22.3.1996, s. 13).
 De regler, der gælder med hensyn til den i lovens artikel 35,
 stk. 1, omhandlede godkendelsesprocedure, er upræcise, bl.a. i
 relation til de klassiske procedurer med hensyn til adgang til
 det offentlige net. Regeringen har stadig hverken fastsat Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut-
 eller offentliggjort sådanne regler, og i mangel heraf har de ning truffet den 29. december 2000 af Conseil d’État
 forskellige myndigheder, der er kompetente med hensyn til français, Afdelingen for Tvistemål, Anden og Første afde-
 indrømmelse af ret til adgang til det offentlige net, ikke ling i forening, i sagen Indenrigsministeren mod Oteiza
 indrømmet sådanne rettigheder til nye operatører på markedet, Olazabal
 selv om dette er fastsat i ovennævnte lov.
 (Sag C-100/01)
 For så vidt angår retten til adgang langs motorvejsnettet har de
 luxembourgske myndigheder henvist til en række vanskelighe- (2001/C 108/21)
 der som følge af lovgivningen vedrørende oprettelsen af et
 stort offentligt telenet, mens forholdet ifølge Kommissionens Ved beslutning truffet den 29. december 2000, indgået til
 oplysninger er det, at der, siden den pågældende lovgivning er Domstolens Justitskontor den 28. februar 2001, har Conseil
 trådt i kraft, er lagt føde- og transmissionskabler langs d’État français, Afdelingen for Tvistemål, Anden og Første
 motorvejene. afdeling i forening, i sagen Indenrigsministeren mod Oteiza
 Olazabal forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 Ifølge Kommissionen har det klagende selskab Coditel ikke anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 modtaget nogen overbevisende begrundelse for de afslag,
 selskabet har været udsat for fra de forskellige organisationer Er bestemmelserne i Rom-traktatens artikel 6, 8 A og 48, nu
 eller myndigheder, selskabet havde anmodet om at få ret til EF-traktatens artikel 12, 19 og 39, proportionalitetsprincippet,
 adgang. Navnlig er der til støtte for afslagene ikke henvist til således som det finder anvendelse i fællesskabsretten, samt de
 de gældende væsentlige krav, der er lovlige i henhold til i den afledte ret fastsatte bestemmelser med henblik på
 artikel 4d i direktiv 90/388, som ændret. gennemførelse af traktaten, navnlig direktiv 64/221/EØF af
 25. februar 1964 (1), til hinder for, at en medlemsstat over for
 en statsborger fra en anden medlemsstat, som er omfattet af
 Ifølge de oplysninger, Kommissionen råder over, har ingen ny traktatens bestemmelser, ved en administrativ ordensforan-
 netoperatør endnu fået ret til adgang til det offentlige net staltning, der er underlagt domstolsprøvelse for så vidt angår
 og således kunnet sikre tilslutningen af sit lokale net til lovligheden, begrænser denne statsborgers opholdstilladelse til
 landsdækkende og udenlandske net og herved kunnet udbyde en del af det nationale område, såfremt hensyn til den offentlige
 teletjenester i konkurrence med den historiske netoperatør, orden er til hinder for, at opholdstilladelsen kan omfatte resten
 EPT. af det nationale område, eller om den eneste foranstaltning,
 som begrænser opholdsretten for denne statsborger, og som
 Da Storhertugdømmet Luxembourg ikke har truffet alle de lovligt kan iværksættes, er et forbud i overstemmelse med
 nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre en faktisk national ret mod ophold på hele det nationale område?
 og ikke-diskriminerende udøvelse af retten til adgang og
 herved fraviger artikel 4d i direktiv 90/388/EØF, som ændret (1) Rådets direktiv 64/221/EØF af 25.2.1964 om samordning af de
 ved direktiv 96/19/EF, har Storhertugdømmet i det mindste særlige foranstaltninger, som gælder for udlændinge med hensyn
 tiltaget sig en yderligere periode med hensyn til iværksættelsen til rejse og ophold, og som er begrundet i hensynet til den
 af de lovmæssige rammer omkring liberaliseringen og på den offentlige orden, sikkerhed og sundhed (EFT 1963-1964, s. 109).


text:
4.5.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 146/36
 Rettens dom af 17. marts 2015 — RFA International mod Kommissionen
 (Sag T-466/12) (1)
 ((Dumping - import af ferrosilicium med oprindelse i Rusland - afslag på anmodninger om tilbagebetaling af betalt antidumpingtold - fastsættelse af eksportprisen - én økonomisk enhed - fastsættelse af dumpingmargenen - anvendelse af en anderledes metode end den, der blev benyttet ved den oprindelige undersøgelse - ændring i omstændighederne - artikel 2, stk. 9, og artikel 11, stk. 9, i forordning (EF) nr. 1225/2009))
 (2015/C 146/48)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: RFA International, LP(Calgary, Canada) (ved advokat B. Evtimov)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved P. Němečková og A. Stobiecka-Kuik, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens afgørelse K(2012) 5577 endelig, K(2012) 5585 endelig, K(2012) 5588 endelig, K(2012) 5595 endelig, K(2012) 5596 endelig, K(2012) 5598 endelig og K(2012) 5611 endelig af 10. august 2012 vedrørende anmodninger om tilbagebetaling af antidumpingtold betalt på import af ferrosilicium med oprindelse i Rusland, for så vidt som der ved disse afgørelser meddeles afslag på tilbagebetaling af betalt antidumpingtold, med undtagelse af den antidumpingtold, i forhold til hvilken anmodningen er blevet afvist fra realitetsbehandling på grund af udløbet af den lovbestemte frist.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 RFA International, LP betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 389 af 15.12.2012.


text:
13.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/26
 Rettens dom af 25. februar 2015 — Polen mod Kommissionen
 (Sag T-257/13) (1)
 ((EUGFL - Garantisektionen - EGFL og ELFUL - udgifter, som er udelukket fra finansiering - udvikling af landdistrikterne - udgifter afholdt af Polen - artikel 7 i forordning (EF) nr. 1258/1999 - artikel 31 i forordning (EF) nr. 1290/2005 - kontrollens effektivitet - begrundelsespligt - subsidiaritetsprincippet))
 (2015/C 118/33)
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Republikken Polen (B. Majczyna og D. Krawczyk, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved P. Rossi og A. Szmytkowska, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/123/EU af 26. februar 2013 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 67, s. 20), for så vidt angår den af Republikken Polen iværksatte foranstaltning »Førtidspension«
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Republikken Polen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 207 af 20.7.2013.


text:
C 21/14 DA Den Europæiske Unions Tidende 24.1.2004
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- — Såfremt det på sagens nuværende trin er muligt, træffes
 se afsagt den 22. september 2003 af Tribunale di Bologna der afgørelse om sagsøgerens påstande i første instans og
 — Første Afdeling for kriminalsager — i straffesagen mod således, at Kommissionens beslutning af 29. november
 Mario Filomeno Miraglia. 2000 om Spaniens ordning for støtte til selskabet Ferries
 Golfo de Vizcaya annulleres, eller subsidiært annulleres
 artikel 2 i den nævnte beslutning, og 985 500 000 PTA
 (Sag C-469/03) tilbagebetales med renter.
 (2004/C 21/25)
 — Mere subsidiært, sagen hjemvises til behandling ved
 Retten.
 Ved kendelse afsagt den 22. september 2003, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 10. november 2003, har Tribu-
 nale di Bologna — Første Afdeling for kriminalsager — — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 i straffesagen mod Mario Filomeno Miraglia forelagt De
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi-
 ciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Finder artikel 54 i konventionen om gennemførelse af Schen-
 gen-aftalen af 14. juni 1985 anvendelse, når den retsafgørelse, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 der er truffet i den første stat, er en afgørelse om at undlade at
 rejse tiltale, som ikke indeholder nogen vurdering af realiteten,
 og som alene er truffet, fordi en straffesag allerede er iværksat
 i en anden stat? — Urigtig retsanvendelse, for så vidt som Retten har fortolket
 elementet »fordel« i statsstøttebegrebet i lyset af princippet
 om en privat investor i en markedsøkonomi, og derved
 har introduceret en vurdering af nødvendigheden af
 statsstøtten som kriterium.
 — Urigtig fortolkning af artikel 87 EF, for så vidt som Retten
 Appel iværksat den 12. november 2003 (fax af 10. novem- har lagt til grund, at det ikke er en forudsætning for, at
 ber 2003) af Diputación Foral de Bizkaia til prøvelse der kan være tale om statsstøtte, at der er opnået en
 af dom afsagt den 5. august 2003 af De Europæiske fordel.
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Første Udvidede
 Afdeling) i de forenede sager T-116/01 og T-118/01,
 P & O European Ferries (Vizcaya), SA (sag T-116/01)
 og Diputación Foral de Vizcaya (sag T-118/01) mod — Urigtig retsanvendelse, for så vidt som Retten ikke har
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber straffet den manglende økonomiske analyse i Kommissio-
 nens beslutning, når denne erklærer, at alle beløb, der er
 ydet, udgør statsstøtte.
 (Sag C-471/03 P)
 (2004/C 21/26) — Begrundelsen af afgørelsen er forvansket, idet Retten kun
 har taget hensyn til den manglende gennemsigtighed ved
 valget af søfartsselskab for at kunne anvende artikel 87,
 stk. 2, litra a), hvilket indebærer, at den ikke har taget
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 12. no- stilling til de argumenter, der er påberåbt i stævningen.
 vember 2003 (fax af 10. november 2003) iværksat appel af
 Diputación Foral de Bizkaia ved Marta Morales Isasi og Ignacio
 Sáenz-Cortabarría Fernández til prøvelse af dom afsagt den — Det er åbenbart, at de faktiske omstændigheder, som
 5. august 2003 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Retten har lagt til grund er urigtige, og at Retten har
 Instans (Første Udvidede Afdeling) i de forenede sager T-116/ foretaget en åbenbar urigtig bedømmelse af de faktiske
 01 og T-118/01, P & O European Ferries (Vizcaya), SA (sag omstændigheder, idet den har fastslået, at den støtte, der
 T-116/01) og Diputación Foral de Vizcaya (sag T-118/01) var indeholdt i aftalen fra 1995 blev »vedtaget og ydet i
 mod Kommissionen. 1992« og som retlig konsekvens hereaf har udledt, at
 støtten er ulovlig, hvilket er en fordrejning af faktum,
 afgørelsen i sig selv og beviserne samt er en tilsidesættelse
 Appellanten har nedlagt følgende påstande: af de procesuelle bestemmelser, for så vidt som Retten
 har sat sin egen begrundelse i stedet for Kommissionens
 — Den appellerede dom annulleres. for selv at kvalificere den omtvistede støtte som ulovlig.


text:
21.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/15
 Appel iværksat den 19. maj 2015 af Robert Aubineau, m.fl. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 18. marts 2015 i sagerne T-195/11, T-458/11, T-448/12 og T-41/13, Cahier m.fl. mod Rådet og Kommissionen
 (Sag C-227/15 P)
 (2015/C 311/20)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellanter: Robert Aubineau, m.fl. (ved advokat Ch.-E. Gudin)
 De andre parter i appelsagen: Rådet, Kommissionen og Frankrig
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande
 —
 dommen, som afslår at anerkende forbuddet for producent-destillatører mod selv at destillere vin, der er produceret i overskud i forhold til den mængde, der normalt fremstilles vin af, med den begrundelse, at de kunne ansøge om tilladelse og med henblik herpå først blive destillatører, annulleres.
 —
 dommen, som afslår at anerkende den diskriminerende karakter af forordning (EF) nr. 1623/2000 (1), som ikke giver de samme rettigheder til producenter af brændevin, annulleres.
 —
 dommen, som afslår at anerkende institutionernes fejl og ansvar, idet de har indført en lovgivning, som er uforenelig med princippet om forbud mod forskelsbehandling, der som et generelt EU-retligt princip findes i Domstolens retspraksis og i artikel 40 TEUF, når det fremgår af en fælles markedsordning, som det er tilfældet i den foreliggende sag, annulleres.
 —
 dommen, som afslår at anerkende den skade, som appellanterne har lidt som følge af en forordning, der har to betydninger, som har ført alle nationale retsinstanser til at sanktionere appellanterne strengt, annulleres. Denne dobbelte betydning er en direkte følge af et dokument, som forfatterne har ansvaret for, i det foreliggende tilfælde Kommissionen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanterne har til støtte for appellen fremført fire anbringender.
 For det første har de gjort gældende, at Rettens dom skal annulleres, idet den afslår at anerkende den diskriminerende karakter af forordning nr. 1623/2000, som ikke giver samme rettigheder til brændevinsproducenter.
 For det andet er de af den opfattelse, at retten har begået en retlig fejl ved at afslå at anerkende institutioners fejl og ansvar, idet de har indført og fortolket en lovgivning, som er uforenelig med princippet om forbud mod forskelsbehandling, som findes såvel som generelt EU-retligt princip i Domstolens retspraksis, som i artikel 40 TEUF, når det findes inden for rammerne af en fælles markedsordning, som det er tilfældet i den foreliggende sag.
 For det tredje har appellanterne foreholdt Retten, at den ikke har anerkendt den skade, de har lidt. Den mulige dobbelte fortolkning af forordning nr. 1623/2000 har ført de nationale retsinstanser til at sanktionere appellanterne strengt, og denne ulovlighed er følgelig selve årsagen til den lidte skade.
 Endelig har appellanterne kritiseret Retten for at have tilsidesat betydningen og rækkevidden af forordningens artikel 65, som foreskriver særlige formkrav for producenter, som råder over deres egne destilleriinstallationer, og som har til hensigt at foretage obligatorisk destilleri af deres eget overskud i forhold til den mængde, der normalt fremstilles vin af.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 1623/2000 af 25.7.2000 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 om den fælles markedsordning for vin for så vidt angår markedsmekanismer (EFT L 194, s. 45).


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/4
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 10. december 2009 — Europa-Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 (Sag C-390/07) (1)
 (Traktatbrud - miljø - direktiv 91/271/EØF - rensning af byspildevand - artikel 3, stk. 1 og 2, artikel 5, stk. 1-3 og 5 samt bilag I og II - manglende oprindelig kortlægning af følsomme områder - begrebet »eutrofiering« - kriterier - bevisbyrde - den relevante dato for undersøgelsen af beviserne - iværksættelse af opsamlingsforpligtelser - iværksættelse af en mere vidtgående rensning i de følsomme områder)
 2010/C 24/05
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved S. Pardo Quintillán og H. van Vliet, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved C. Gibbs og V. Jackson, som befuldmægtigede, D. Anderson, QC, og barrister S. Ford)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Den Portugisiske Republik (ved L. Inez Fernandes og M. J. Lois, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — artikel 3, stk. 1 og 2, artikel 5, stk. 1-3 og 5 samt bilag II til Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand (EFT L 135, s. 40) — manglende kortlægning af visse områder, der skulle have været udpeget som følsomme hvad angår eutrofiering, og manglende iværksættelse af en mere vidtgående rensning af byspildevand udledt fra byområder med en personækvivalent på over 10 000 i områder, der er følsomme, eller som skulle have været kortlagt som følsomme
 Konklusion
 1)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 2, 3 og 5, i Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand, idet det har undladt at underkaste byspildevand udledt fra Craigavon (rensningsanlæggene Ballynacor og Bullay’s Hill) og fra Magherafelt en mere vidtgående rensning.
 2)
 I øvrigt frifindes Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland.
 3)
 Europa-Kommissionen betaler Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands omkostninger i forbindelse med sagen.
 4)
 Den Portugisiske Republik bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 283 af 24.11.2007.


text:
11.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 173/2
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 29. marts 2011 — ArcelorMittal Luxembourg SA, tidligere Arcelor Luxembourg SA mod Europa-Kommissionen, ArcelorMittal Belval & Differdange, tidligere Arcelor Profil Luxembourg SA, ArcelorMittal International SA, tidligere Arcelor International SA (sag C-201/09 P), Europa-Kommissionen mod ArcelorMittal Luxembourg SA, tidligere Arcelor Luxembourg SA, ArcelorMittal Belval & Differdange SA, tidligere Arcelor Profil Luxembourg SA, ArcelorMittal International SA, tidligere Arcelor International SA (sag C-216/09 P)
 (Forenede sager C-201/09 P og C-216/09 P) (1)
 (Appel - konkurrence - aftaler - fællesmarkedet for stålbjælker - beslutning om konstatering af en overtrædelse af artikel 65 KS efter EKSF-traktatens udløb på grundlag af forordning (EF) nr. 1/2003 - Kommissionens kompetence - tilregnelse af ulovlig adfærd - materiel retskraft - ret til forsvar - forældelse - begrebet »suspension« af forældelsen - virkninger erga omnes eller inter partes - begrundelsesmangel)
 2011/C 173/02
 Processprog: fransk
 Parter
 (Sag C-201/09 P)
 Appellant: ArcelorMittal Luxembourg SA, tidligere Arcelor Luxembourg SA (ved advokaterne A. Vandencasteele og C. Falmagne)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Castillo de la Torre og E. Gippini Fournier, som befuldmægtigede), ArcelorMittal Belval & Differdange SA, tidligere Arcelor Profil Luxembourg SA, ArcelorMittal International SA, tidligere Arcelor International SA
 (Sag C-216/09 P)
 Appellant: Europa-Kommissionen (ved F. Castillo de la Torre, X. Lewis og E. Gippini Fournier, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: ArcelorMittal Luxembourg SA, tidligere Arcelor Luxembourg SA, ArcelorMittal Belval & Differdange SA, tidligere Arcelor Profil Luxembourg SA, ArcelorMittal International SA, tidligere Arcelor International SA (ved advokat A. Vandencasteele)
 Sagens genstand
 Appel — konkurrence — fællesmarkedet for stålbjælker — aftaler vedrørende fastsættelse af priser inden for stålbjælkesektoren? — beslutning om konstatering af en overtrædelse af artikel 65 KS efter EKSF-traktatens udløb på grundlag af forordning (EF) nr. 1/2003 — Kommissionens kompetence — tilregnelse af ulovlig adfærd — principperne om individuel fastsættelse af straffe og sanktioner og om den materielle retskraft — regler om forældelse af forfølgelse af overtrædelser — begrebet »suspension« af forældelsen
 Konklusion
 1)
 Appellerne forkastes.
 2)
 ArcelorMittal Luxembourg SA bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger i forbindelse med appelsagen C-201/09 P.
 3)
 Kommissionen, ArcelorMittal Belval & Differdange SA og ArcelorMittal International SA bærer deres egne omkostninger i forbindelse med appelsagen C-216/09 P.
 (1) EUT C 205 af 29.8.2009.


text:
10.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 371/15
 Sag anlagt den 29. juli 2016 — De Masi mod Kommissionen
 (Sag T-423/16)
 (2016/C 371/17)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Fabio De Masi (Bruxelles, Belgien) (ved professor A. Fischer-Lescano)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 20. maj 2016 vedrørende begæring om aktindsigt i Code of Conduct Group’s dokumenter annulleres.
 —
 Kommissionens afgørelse af 13. juli 2016 vedrørende begæring om aktindsigt i Code of Conduct Group’s dokumenter annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til artikel 87, stk. 2, i Rettens procesreglement, herunder eventuelle intervenienters sagsomkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1.
 Første anbringende: tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1 i forordning (EF) nr. 1049/2001 (1)
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionens afgørelser af 20. maj 2016 og 13. juli 2016 har tilsidesat retten i den ovenfor nævnte bestemmelse til en passende afgørelse af den genfremsatte begæring.
 2.
 Andet anbringende: tilsidesættelse af artikel 15, stk. 3, TEUF, sammenholdt med artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1049/2001
 Sagsøgeren gør endvidere gældende, at afslaget på fuld aktindsigt i dokumenterne vedrørende den af Rådet nedsatte gruppe »adfærdskodeks« (erhvervsbeskatning) ydermere tilsidesætter sagsøgerens ret til aktindsigt i disse dokumenter, som er sikret ved ovennævnte bestemmelser.
 Sagsøgeren gør i denne forbindelse gældende, at de undtagelser til kravet om gennemsigtighed, der er fastsat i artikel 4, stk. 3 og stk. 1, litra a), fjerde led, i forordning (EF) nr. 1049/2001, ikke finder anvendelse i det foreliggende tilfælde.
 Afgørelserne er desuden behæftet med en manglende interesseafvejning og manglende begrundelse, og der foreligger en tungtvejende offentlig interesse i udbredelsen af dokumenterne.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001, L 145, s. 43).


text:
26.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichts Gießen (Tyskland) den 1. september 2011 — Natthaya Dülger mod Wetteraukreis
 (Sag C-451/11)
 2011/C 347/15
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgericht Gießen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Natthaya Dülger
 Sagsøgt: Wetteraukreis
 Præjudicielt spørgsmål
 Kan en thailandsk statsborger, som var gift med en tyrkisk arbejdstager, der har tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en medlemsstat, og som efter at have opnået tilladelse til at flytte til denne boede sammen med ham uafbrudt i over tre år, påberåbe sig de rettigheder, der følger af artikel 7, stk. 1, første led, i afgørelse nr. 1/80 fra associeringsrådet EØF-Tyrkiet med den konsekvens, at vedkommende har en opholdsret på grund af den direkte virkning af bestemmelsen?


text:
1.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 431/27
 Kendelse afsagt af Rettens præsident den 4. september 2014 — Erbslöh Aluminium mod Kommissionen
 (Sag T-298/14 R)
 ((Særlige rettergangsformer - statsstøtte - national støtte til produktion af elektricitet fra vedvarende energikilder - Kommissionens beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure vedrørende statsstøtte - begæring om udsættelse af gennemførelsen - fumus boni juris))
 (2014/C 431/47)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Erbslöh Aluminium GmbH (Velbert, Tyskland) (ved advokaterne T. Volz og B. Wißmann)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche og R. Sauer, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om udsættelse af retsvirkningerne af den beslutning, hvorved Kommissionen har indledt en formel undersøgelsesprocedure vedrørende statsstøtte angående den tyske lov om vedvarende energi.
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/26
 Sag anlagt den 30. april 2014 — P-D Glasseiden m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-272/14)
 2014/C 223/31
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: P-D Glasseiden GmbH Oschatz (Oschatz, Tyskland), P-D Interglas Technologies GmbH (Erbach, Tyskland), P-D Industriegesellschalt mbH, Glasfaser Brattendorf (Wilsdruff STT Grumbach, Tyskland) og Glashütte Freital GmbH (Freital, Tyskland) (ved advokaterne H. Janssen og G. Engel)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af 18. december 2013 i statsstøttesag SA.33995 (2013/C) — Støtte til el fra vedvarende energikilder og reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrørende tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUT
 —
 Sagsøgerne har gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF, eftersom den i loven om forrang for vedvarende energi (herefter EEG) fastsatte EEG-afgift og den særlige godtgørelsesordning ikke udgjorde tildeling af statsmidler eller statsligt kontrollere midler. Samtlige faktiske omstændigheder af relevans for kvalificeringen af disse foranstaltninger blev fastslået i den indledende procedure mellem Kommissionen og Forbundsrepublikken Tyskland. Der var ikke længere tvivl, hvilket Kommissionen under en procedure i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 4, stk. 4, i forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (1) skulle have fastslået.
 2.
 Andet anbringende vedrørende tilsidesættelse af artikel 108, stk. 1, TEUF og retssikkerhedsprincippet
 —
 Sagsøgerne har herved gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 108, stk. 1, TEUF og retssikkerhedsprincippet, får så vidt som den har anvendt proceduren vedrørende ny støtte i henhold til artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 659/1999 i stedet for proceduren vedrørende eksisterende støtte i henhold til artikel 17 ff. i forordning nr. 659/1999 med henblik på at kontrollere sin foreløbige vurdering, hvorefter EEG udgjorde statsstøtte. Sagsøgerne har i den forbindelse navnlig gjort gældende, at Kommissionen med beslutning af 22. maj 2002 ikke kvalificerede EEG 2000 som statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, eftersom der ikke var tale om overførsel af statsmidler. Ændringerne af EEG 2000 til EEG 2012 var ikke væsentlige i forhold til Kommissionens beslutning af 22. maj 2002. Kommissionen kunne derfor have gjort en ændret retsopfattelse gældende inden for rammerne af en procedure i henhold til artikel 108, stk. 1, TEUF uden at belaste sagsøgerne.
 3.
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 41 i chartret om grundlæggende rettigheder og af retten til forsvar
 —
 Sagsøgerne har herved gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel anfægtede afgørelse uden at give sagsøgerne mulighed for at fremsætte bemærkninger.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, s. 1).


text:
5.3.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 57/7
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 20. januar 2005
 i sag C-74/03, SmithKline Beecham plc mod Lægemiddelstyrelsen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Østre Landsret) (1)
 (Lægemidler - markedsføringstilladelse - forkortet procedure - i det væsentlige tilsvarende produkter - aktivt stof i forskellige saltformer - yderligere dokumentation)
 (2005/C 57/12)
 Processprog: dansk
 I sag C-74/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Østre Landsret (Danmark) ved afgørelse af 14. februar 2003, indgået til Domstolen den 19. februar 2003, i sagen SmithKline Beecham plc mod Lægemiddelstyrelsen, procesdeltager: Synthon BV og Genthon BV, har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, samt dommerne C. Gulmann (refererende dommer), J.-P. Puissochet, N. Colneric og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: ekspeditionssekretær M. Múgica Arzamendi, den 20. januar 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Artikel 4, stk. 3, nr. 8, litra a), nr. iii), i Rådets direktiv 65/65/EØF af 26. januar 1965 om tilnærmelse af lovgivning om lægemidler, som ændret ved Rådets direktiv 87/21/EØF af 22. december 1986, Rådets direktiv 89/341/EØF af 3. maj 1989 og Rådets direktiv 93/39/EØF af 14. juni 1993, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke udelukker, at en ansøgning om markedsføringstilladelse for et lægemiddel kan behandles efter den forkortede procedure i henhold til denne bestemmelse, når det indeholder den samme terapeutisk virksomme del som referencelægemidlet, men i forbindelse med et andet salt.
 2)
 En ansøger kan til støtte for en ansøgning i henhold til artikel 4, stk. 3, nr. 8, litra a), nr. iii), i direktiv 65/65, som ændret, på eget initiativ eller på opfordring fra den kompetente myndighed i en medlemsstat forelægge yderligere dokumentation i form af visse farmakologiske, toksikologiske eller kliniske forsøg med henblik på at påvise, at hans lægemiddel i det væsentlige svarer til referencelægemidlet.
 (1) EUT C 101 af 26.4.2003.


text:
C 6/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.1.2000
 lemsstaterne. Den omstændighed, at Kommissionen plud- — Tilsidesættelse af artikel 5 i forordning (EØF) nr. 729/70(2),
 selig har skiftet standpunkt, idet den nu er af den opfattelse, som ændret ved forordning (EF) nr. 1287/95 (3).
 at ordningerne om kompensation for opståede omkostnin-
 ger og »systemerne på øer og i områder uden for den — Overskridelse af grænserne for Kommissionens skøn.
 kontinentale del af Spanien« i elektricitetssektoren ikke
 kan antages at være omfattet af anvendelsesområdet for — Utilstrækkelig eller manglende begrundelse.
 artikel 24, eftersom de ikke udgør formelle undtagelser fra
 de forpligtelser, der pålægges i henhold til direktivet,
 krænker de forventninger, der herved er skabt, såvel for — Tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter i forbindelse
 Spanien som for de erhvervsdrivendes vedkommende. med proceduren for korrektioner.
 — Tilsidesættelse/fejlagtig fortolkning af artikel 12, stk. 6, i
 — Tilsidesættelse af begrundelsespligten. forordning (EØF) nr. 2677/85 (4).
 — Tidsmæssig inkompetence for Kommissionen til at pålæg-
 (1) EFT 1997 L 27, s. 20. ge sanktioner.
 ( 1) Beslutning 99/596/EF, EFT L 226, s. 26.
 ( 2) EFT 1970 1, s. 196.
 ( 3) EFT L 125, s. 1.
 ( 4) EFT L 254, s. 5.
 Sag anlagt den 7. oktober 1999 af Den Hellenske Republik
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-373/99)
 Sag anlagt den 7. oktober 1999 af Forbundsrepublikken
 Tyskland mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 (2000/C 6/19) skaber
 (Sag C-376/99)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. okto-
 ber 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af Den Hellenske Republik ved Vassilios Kondolai- (2000/C 6/20)
 mos og Ioannis-Konstantinos Chalkias, henholdsvis kommitte-
 ret og konsulent hos statens advokat, og med valgt adresse i
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. okto-
 Luxembourg på Grækenlands Ambassade, 177, Val Ste Croix.
 ber 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af Forbundsrepublikken Tyskland ved afdelings-
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstand: Kommissionens chef Wolf-Dieter Plessing, Forbundsfinansministeriet, Graur-
 beslutning K (1999) 2476 endelig udg. af 28. juli 1999 heindorfer Straße 108, D-53117 Bonn, og advokat Holger-
 om ændring af beslutning 1999/187/EF om afslutning af Friederich Wissel , advokatfirmaet Pünder, Volhard, Weber &
 medlemsstaternes regnskaber over de udgifter for regnskabs- Axter, Cecilienallee 6, D-40474 Düsseldorf.
 året 1995, der finansieres af EUGFL, Garantisektionen (1),
 annulleres, subsidiært ændres, for så vidt angår de særligt Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 anfægtede dele af beslutningen, der vedrører de finansielle
 korrektioner på områderne frugt og grønsager, markafgrøder, 1. Kommissionens beslutning af 8. juli 1999 om en foran-
 indeholdelsen på 2 % til administrationsudgifter, bomuld og staltning, Forbundsrepublikken Tyskland har truffet til
 olivenolie. fordel for Westdeutsche Landesbank Girozentrale, sagsnr.
 K(1999) 2265 endg., som er meddelt den 4. august 1999,
 annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 2. Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 Den Hellenske Republik har navnlig gjort følgende anbringen-
 der gældende: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Fejlagtig vurdering af de faktiske omstændigheder fra — Ulovlig sammensætning af Kommissionen (jf. sag
 Kommissionens side. C-334/99 (1)).


text:
26.10.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 261/15
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN AF RETTEN I bourg), ved avocat G. Bounéou, og med valgt adresse i
 FØRSTE INSTANS Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber (befuldmægtiget: J. Currall), angående en begæring om
 den 12. juli 2002 udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens beslutning af
 5. december 2001, hvorved den bl.a. opsagde rammeaftalen af
 20. september 1974 om forholdet mellem Kommissionen og
 i sag T-163/02 R, Montan Gesellschaft Voss mbH Stahlhan-
 del m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- de faglige organisationer og sammenslutninger og vedtog
 skaber »Bestemmelser vedrørende niveauet for samråd, samrådsin-
 stansen og samrådsprocedurerne«, som var indgået mellem
 Kommissionen og hovedparten af de faglige organisationer og
 (Begæring om foreløbige forholdsregler – forordning (EF) sammenslutninger den 19. januar 2000, har Rettens præsident
 nr. 560/2002 – antagelse af hovedsagen til realitetsbehand- den 31. juli 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 ling – uopsættelighed) således:
 (2002/C 261/27)
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 (Processprog: tysk)
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 I sag T-163/02 R, Montan Gesellschaft Voss mbH Stahlhandel,
 Planegg (Tyskland), Jepsen Stahl GmbH, Nittendorf (Tyskland),
 LNS – Lothar Niemeyer Stahlhandel GmbH & Co. KG,
 Essen (Tyskland), Metal Traders Stahlhandel GmbH, Düsseldorf
 (Tyskland), ved avocat K. Friedrich, og med valgt adresse i
 Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber (befuldmægtigede: J. Forman og R. Raith), angående
 en påstand om for det første, at der sker udsættelse af
 gennemførelsen af Kommissionens forordning (EF) nr. 560/
 2002 af 27. marts 2002 om indførelse af midlertidige beskyt-
 telsesforanstaltninger mod importen af visse stålprodukter
 (EFT L 85 s. 1), og for det andet, at der træffes andre KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 nødvendige foreløbige forholdsregler, har Rettens præsident FØRSTE INSTANS
 den 12. juli 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 således:
 den 14. august 2002
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 i sag T-198/02 R, N mod Kommissionen for De Europæi-
 ske Fællesskaber
 (Foreløbige forholdsregler – udsættelse af gennemførelsen –
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I disciplinær forfølgning – fjernelse fra tjenesten)
 FØRSTE INSTANS
 den 31. juli 2002 (2002/C 261/29)
 i sag T-191/02 R, Giorgio Lebedef mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (Processprog: fransk)
 (Særlige rettergangsformer – rammeaftale af 1974 mellem
 Kommissionen og de faglige organisationer og sammenslut-
 ninger – opsigelse – formaliteten – fumus boni juris)
 (2002/C 261/28) I sag T-198/02 R, N, forhenværende tjenestemand ved Kom-
 missionen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Asse
 (Belgien), ved avocat N. Lhoëst, og med valgt adresse i
 (Processprog: fransk) Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber (befuldmægtiget: J. Currall), angående en begæring om
 udsættelse af gennemførelsen af afgørelse af 25. februar 2002,
 I sag T-191/02 R, Giorgio Lebedef, tjenestemand ved Kommis- hvorved ansættelsesmyndigheden i henhold til artikel 86,
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, Senningerberg (Luxem- stk. 2, litra f), i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske


text:
C 136/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.5.1999
 B) Alene for det tilfælde, at Domstolen besvarer spørgsmålet Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 under A bekræftende, forelægges nedenstående spørgsmål: se afsagt den 2. februar 1999 af High Court of Justice,
 Queen’s Bench Division (Crown Office) (England and
 Er den under A beskrevne pligt så konkret og bestemt, at Wales), i sagen The Queen mod 1) Secretary of State for
 borgerne allerede på det grundlag er sikret ret til, at der Health, 2) Secretary of State for Trade and Industry og
 gennemføres en af de klageprocedurer, som opfylder 3) HM Attorney General, ex parte: 1) Imperial Tobacco
 kravene efter artikel 1 i direktiv 89/665/EØF, i hvilke en Ltd, 2) Gallaher Ltd, 3) Rothmans (UK) Ltd og 4) British
 national ret i hvert fald skal have mulighed for, jf. American Tobacco Investments Ltd
 direktivets artikel 2, stk. 1, litra a) og litra b), at træffe
 midlertidige foranstaltninger og at kende tilslagsafgørelsen
 fra ordregiveren ugyldig, og at en borger med retsvirkning
 kan påberåbe sig denne pligt over for en medlemsstat (Sag C-74/99)
 under et søgsmål?
 C) Alene for det tilfælde, at Domstolen besvarer spørgsmålet (1999/C 136/17)
 under B bekræftende, forelægges endelig dette spørgsmål:
 Er den under A beskrevne pligt også så konkret og
 bestemt, at nationale retter i retssager dels skal bortse Ved kendelse afsagt den 2. februar 1999, indgået til Domstol-
 fra modstående nationale regler, hvis håndhævelse ville ens Justitskontor den 2. marts 1999, har High Court of Justice,
 afskære retten fra at gennemføre ovennævnte pligt, dels Queen’s Bench Division (Crown Office) (England and Wales), i
 skal respektere pligten som en del af Fællesskabets retsor- sagen The Queen mod 1) Secretary of State for Health,
 den, selv om de nationale retsregler ikke giver grundlag 2) Secretary of State for Trade and Industry og 3) HM Attorney
 herfor? General, ex parte: 1) Imperial Tobacco Ltd, 2) Gallaher Ltd,
 3) Rothmans (UK) Ltd og 4) British American Tobacco
 Investments Ltd forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (1) EFT L 395 af 30.12.1989, s. 33.
 Er Rådets direktiv 98/43/EF (1) helt eller delvis ugyldigt som
 følge af, at
 a) artikel 57, stk. 2, artikel 66 og 100 A er uegnede som
 hjemmel;
 b) direktivet tilsidesætter grundrettigheden ytringsfriheden;
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 26. januar 1999 af Sozialgericht Münster i
 sagen Viktor Movrin mod Landesversicherungsanstalt
 c) det tilsidesætter proportionalitetsprincippet;
 Westfalen
 (Sag C-73/99) d) det tilsidesætter subsidiaritetsprincippet;
 (1999/C 136/16) e) det tilsidesætter begrundelsespligten;
 Ved kendelse afsagt den 26. januar 1999, indgået til Domstol- f) det tilsidesætter EF-traktatens artikel 222 og/eller grundret-
 ens Justitskontor den 2. marts 1999, har Sozialgericht Münster tigheden ejendomsretten?
 i sagen Viktor Movrin mod Landesversicherungsanstalt Westfa-
 len forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod-
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (1) Europa-Parlaments og Rådets direktiv 98/43/EF af 6.7.1998 om
 Er det i strid med EF-retten, at sagsøgte afslår at tildele indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative
 sagsøgeren, der oppebærer en almindelig alderspension fra bestemmelser om reklame for tobaksvarer og sponsorering til
 fordel for disse (EFT L 213 af 30.7.1998, s. 9).
 sagsøgte, et tilskud til udgifterne til sin nederlandske sygeforsik-
 ring?


text:
C 169/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13.7.2002
 Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til givet Kommissionen meddelelse herom, har Domstolen (Første
 Kommissionens direktiv 98/101/EF af 22. december 1998 om Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og
 tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 91/157/ dommerne M. Wathelet (refererende dommer) og A. Rosas;
 EØF om batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den
 stoffer (EFT 1999 L 1, s. 1), idet den ikke har vedtaget de love 16. maj 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 efterkomme direktivet, eller i hvert fald ikke har givet Kommis-
 sionen meddelelse herom, har Domstolen (Tredje Afdeling), 1) Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser
 sammensat af afdelingsformanden, F. Macken, og dommerne i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF
 C. Gulmann (refererende dommer) og J.-P. Puissochet; general- af 16. februar 1998 om markedsføring af biocidholdige
 advokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: R. Grass, den produkter, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget
 30. maj 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for
 at efterkomme direktivet.
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold 2) Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens omkostninger.
 til Kommissionens direktiv 98/101/EF af 22. december 1998
 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 91/
 157/EØF om batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige (1) EFT C 317 af 10.11.2001.
 stoffer, idet den ikke har vedtaget de love og administrative
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktiv 98/
 101.
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 317 af 10.11.2001.
 DOMSTOLENS DOM
 (Første Afdeling)
 af 30. maj 2002
 DOMSTOLENS DOM
 i sag C-376/01, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 (Første Afdeling) skaber mod Irland (1)
 af 16. maj 2002 (»Traktatbrud — manglende gennemførelse af direktiv 98/
 8/EF«)
 i sag C-372/01, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Storhertugdømmet Luxembourg (1) (2002/C 169/21)
 (»Traktatbrud — manglende gennemførelse af direktiv 98/ (Processprog: engelsk)
 8/EF«)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (2002/C 169/20)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- I sag C-376/01, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 gjort i Samling af Afgørelser) ber (befuldmægtiget: R. Wainwright) mod Irland (befuldmægti-
 get: D.J. O’Hagan), angående en påstand om, at det fastslås, at
 Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-
 Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF af 16. februar 1998
 I sag C-372/01, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- om markedsføring af biocidholdige produkter (EFT L 123,
 ber (befuldmægtiget: M. Nolin) mod Storhertugdømmet s. 1), idet Irland ikke inden den 14. maj 2000 har vedtaget de
 Luxembourg (befuldmægtiget: J. Faltz), angående en påstand love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 om, at det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har efterkomme direktivet, eller i det mindste ikke har underrettet
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets Kommissionen herom, har Domstolen (Første Afdeling), sam-
 og Rådets direktiv 98/8/EF af 16. februar 1998 om markedsfø- mensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne M. Wat-
 ring af biocidholdige produkter (EFT L 123, s. 1), idet det ikke helet (refererende dommer) og A. Rosas; generaladvokat:
 har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er J. Mischo; justitssekretær: R. Grass, den 30. maj 2002 afsagt
 nødvendige for at efterkomme direktivet, eller i al fald ikke har dom, hvis konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- 13.7.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 169/13
 1) Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa- 1) Appellen forkastes.
 Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF af 16. februar 1998
 om markedsføring af biocidholdige produkter, idet Irland ikke 2) Hver part bærer sine omkostninger.
 inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrati-
 ve bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 (1) EFT C 355 af 25.11.2000.
 2) Irland betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 317 af 10.11.2001.
 KENDELSE AFSAGT AF DOMSTOLEN
 (Fjerde Afdeling)
 den 2. maj 2002
 DOMSTOLENS KENDELSE
 i sag C-43/01 P, Sandro Cognigni mod Kommissionen for
 af 13. marts 2002 De Europæiske Fællesskaber (1).
 i sag C-344/00 P: Michel Hendrickx mod Det Europæiske (Appel — tjenestemænd — åbenbart, at appellen skal
 Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse (Cedefop) (1) forkastes)
 (»Appel — tjenestemænd — ingen fornyelse af kontrakt om (2002/C 169/23)
 midlertidig ansættelse — afslag på ansøgning — formalite-
 ten — kompetence — lovlighed af meddelelser om ledig (Processprog: fransk)
 stilling«)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (2002/C 169/22) gjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: fransk)
 I sag C-43/01 P, Sandro Cognigni, Amandola (Italien), ved
 W. Massucci angående appel af kendelse afsagt den 30. novem-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- ber 2000 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 gjort i Samling af Afgørelser) (Første Afdeling) i sag T-314/00 (Cognigni mod Kommissio-
 nen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), hvorunder der
 er nedlagt påstand om ophævelse af denne kendelse — den
 anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske
 I sag C-344/00 P, Michel Hendrickx, tjenstemand ved Rådet Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Curral, bistået af A. Dal
 for Den Europæiske Union, Bruxelles (Belgien), ved avocats Ferro) — har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af
 J.-N. Louis og V. Peere, angående appel af dom afsagt den afdelingsformanden, S. von Bahr (refererende dommer), og
 13. juli 2000 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første dommerne D.A.O. Edward og A. La Pergola; generaladvokat:
 Instans (Femte Afdeling) i sag T-87/99, Hendrickx mod S. Alber; justitssekretær: R. Grass, den 2. maj 2002 afsagt
 Cedefop (Sml. Pers. I-A, s. 147, og II, s. 679), hvori der er kendelse, hvis konklusion lyder således:
 nedlagt påstand om delvis ophævelse af denne dom — den
 anden part i appelsagen: Det Europæiske Center for Udvikling 1) Appellen forkastes.
 af Erhvervsuddannelse (Cedefop) ved Rechtsanwalt B. Wägen-
 baur, har Domstolen, sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́-
 guez Iglesias, afdelingsformændene P. Jann, F. Macken, N. Col- 2) Sandro Cognigni betaler sagens omkostninger.
 neric (referende dommer) og S. von Bahr samt dommerne
 C. Gulmann, D.A.O. Edward, A. La Pergola, J.-P. Puissochet,
 M. Wathelet, R. Schintgen, V. Skouris, J.N. Cunha Rodrigues, (1) EFT C 95 af 24.3.2001.
 C.W.A. Timmermans og A. Rosas; generaladvokat: A. Tizzano;
 justitssekretær: R. Grass, den 13. marts 2002 afsagt kendelse,
 hvis konklusion lyder således:


text:
14.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 145/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Korkein hallinto-oikeus, Finland den 9. marts 2011 — A Oy
 (Sag C-123/11)
 2011/C 145/24
 Processprog: finsk
 Den forelæggende ret
 Korkein hallinto-oikeus
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: A Oy
 Procesdeltagere: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö og Valtiovarainministeriö
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kræves det i medfør af artikel 49 og 54 TEUF, at et modtagende selskab ved beskatning kan fradrage underskud opstået som følge af erhvervsaktiviteter i det selskab, som det modtagende selskab er blevet fusioneret med, og som er hjemmehørende i en anden medlemsstat, for årene forud for fusionen, hvis det modtagende selskab i hjemlandet for det selskab, der ved fusionen ophører, ikke har et fast driftssted, og det modtagende selskab i medfør af nationale bestemmelser ville kunne fradrage det ved fusionen ophørte selskabs underskud, hvis det ved fusionen ophørte selskab havde været indenlandsk, eller underskuddet var opstået på et fast driftssted i denne stat?
 2)
 Hvis første spørgsmål besvares bekræftende, har artikel 49 og 54 TEUF da indvirkning på, om omfanget af det underskud, der kan fradrages, skal beregnes efter skattelovgivningen i det modtagende selskabs hjemstat eller udgøres af de fradragsberettigede underskud, som er godkendt efter lovgivningen i hjemstaten for det selskab, som ved fusionen ophører?


text:
22 . 6 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 180/27
 Slettelse af sag C-294/94 ( 1 ) Slettelse af sag C-230/95 C )
 ( 96/C 180/64 ) ( 96/C 180/68 )
 Ved kendelse af 12 . marts 1996 har præsidenten for De Ved kendelse af 19 . marts 1996 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 294/94 ( anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af 230/95 , Rådet for Den Europæiske Union mod Europa
 Juzgado Central de lo Pénal de la Audiencia Nacional ), Parlamentet, skal slettes af registeret.
 straffesag mod Luis Carlos Quintanilha, skal slettes af
 0 ) EFT nr . C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 registeret.
 ( ! ) EFTnr . C 351 af 10 . 12 . 1994 .
 Slettelse af sag C-256/95 (*)
 ( 96/C 180/69 )
 Slettelse af sag C-3 1 0/94 ( ) Ved kendelse af 19 . marts 1996 har præsidenten for De
 ( 96/C 180/65 ) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 256/95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Ved kendelse af 16 . januar 1996 har formanden for De mod Den Franske Republik, skal slettes af registeret.
 Europæiske Fællesskabers Domstols Anden Afdeling
 (') EFT nr . C 248 af 23 . 9 . 1995 .
 besluttet, at sag C-3 10/94 ( anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra Tribunal de commerce de Saintes ), Garage
 Ardon SA, Bernard Martin — Garage Colin-Martin, Relais
 de Saintonge Sàrl og Bernard Menet Sàrl mod Garage
 Trabisco SA, skal slettes af registeret. Slettelse af sag C-318/95 (*)
 ( 96/C 180/70 )
 C ) EFT nr . C 380 af 31 . 12 . 1994 .
 Ved kendelse af 14 . marts 1996 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 318/95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 mod Irland, skal slettes af registeret.
 Slettelse af sag C-20/95 (')
 (') EFT nr . C 333 af 9 . 12 . 1995 .
 ( 96/C 180/66 )
 Ved kendelse af 12 . marts 1996 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 20/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado Slettelse af sag C-374/95 ( )
 Central de lo Pénal de la Audiencia Nacional ), straffesag ( 96/C 180/71 )
 mod Oscar Weg, skal slettes af registeret.
 Ved kendelse af 12 . marts 1996 har præsidenten for De
 (M EFT nr . C 74 af 25 . 3 . 1995 . Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 374/94 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Industrial
 Tribunal, Southampton ), James Paul Barker mod Service
 Children's Schools, skal slettes af registeret.
 Slettelse af sag C-3 3/95 (') 0 ) EFT nr. C 31 af 3 . 2 . 1996 .
 ( 96/C 180/67 )
 Ved kendelse af 20 . marts 1996 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C Slettelse af sag C-3 8 1/95 i 1 )
 33/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de ( 96/C 180/72 )
 grande instance des Saint-Nazaire ), SARL Polypièces mod
 Directeur des services fiscaux de Loire-Atlantique , skal Ved kendelse af 27. marts 1996 har præsidenten for De
 slettes af registeret. Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 381 /95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 C ) EFT nr . C 74 af 25 . 3 . 1995 . mod Kongeriget Spanien, skal slettes af registeret.
 (M EFT nr . C 31 af 3 . 2 . 1996 .


text:
4.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 243/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supreme Court (Irland) den 2. maj 2016 – Edward Cussens, John Jennings og Vincent Kingston mod T.G. Brosman
 (Sag C-251/16)
 (2016/C 243/24)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Supreme Court
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Edward Cussens, John Jennings og Vincent Kingston
 Sagsøgt: T.G. Brosman
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Finder princippet om misbrug af rettigheder, der er anerkendt i Domstols dom, og som finder anvendelse på momsområdet, anvendelse over for en person, når der ikke findes en national foranstaltning, uanset om den stammer fra lovgivning eller retspraksis, som gennemfører princippet, under omstændigheder som de i denne sag omhandlede, hvor omdefineringen af transaktionerne forud for salget og salgstransaktionerne til køberne (samlet kaldet »appellanternes transaktioner«), således som [Revenue] Commissioners har påstået, vil medføre, at appellanterne har et momstilsvar, når et sådant momstilsvar ikke ville opstå, hvis de bestemmelser, der var gældende i national lovgivning på det relevante tidspunkt for appellanternes transaktioner, finder anvendelse?
 2)
 Såfremt svaret på det første spørgsmål er, at princippet om misbrug af rettigheder finder direkte anvendelse over for en person, selv når der ikke findes en national foranstaltning, uanset om den stammer fra lovgivning eller retspraksis, som gennemfører princippet, var princippet da tilstrækkeligt klart og præcist til at kunne anvendes på appellanternes transaktioner, som blev gennemført, inden Domstolen afsagde Halifax-dommen, og navnlig under hensyn til retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af appellanternes berettigede forventning?
 3)
 Såfremt princippet om misbrug af rettigheder finder anvendelse på appellanternes transaktioner, således at de skal omdefineres
 a)
 hvorledes skal moms på appellanternes transaktioner da beregnes og opkræves, eftersom der ikke ville være moms at beregne eller opkræve ifølge national ret, og
 b)
 hvordan skal de nationale retsinstanser da pålægge et sådant tilsvar?
 4)
 Ved afgørelsen af, om det væsentligste formål med appellanternes transaktioner var at opnå en afgiftsfordel, bør den nationale ret da behandle transaktionerne forud for salget (som er blevet anset for alene at være gennemført af afgiftsmæssige årsager) for sig selv, eller skal formålet med appellanternes transaktioner behandles som en helhed?
 5)
 Skal section 4(9) i VAT Act anses for en national lov, der gennemfører, uanset at den er uforenelig med lovbestemmelsen i sjette direktivs (1) artikel 4, stk. 3, hvorefter appellanterne – hvis bestemmelsen anvendes korrekt – skulle behandles som afgiftspligtige hvad angår leveringen inden første indflytning i ejendommene, uanset der var en tidligere afgiftspligtig råden over ejendommene?
 6)
 Såfremt section 4(9) er uforenelig med sjette direktiv, misbruger appellanterne, idet de støtter sig til denne sub-section, da rettigheder i strid med de principper, der er anerkendt i Halifax-dommen?
 7)
 Subsidiært og såfremt section 4(9) ikke er uforenelig med sjette direktiv, har appellanterne da opnået en afgiftsfordel, der er i strid med formålet med direktivet og/eller section 4?
 8)
 Selv såfremt section 4(9) ikke skal anses for at gennemføre sjette direktiv, finder princippet om misbrug af rettigheder, således som fastslået i Halifax-dommen, da ikke desto mindre anvendelse på de omtvistede transaktioner under henvisning til de i Halifax-dommen opstillede kriterier?
 (1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1)


text:
17.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/24
 Rettens dom af 27. september 2012 — Italien mod Kommissionen
 (Sag T-257/10) (1)
 (Statsstøtte - en virksomheds etablering i visse tredjestater - lån til nedsat rente - afgørelse hvorved støtten erklæres delvis uforenelig med fællesmarkedet og der anordnes påbud om tilbagesøgning heraf - afgørelse truffet efter Rettens annullation af den oprindelige afgørelse vedrørende den samme procedure - retskraft - begrundelsespligt)
 2012/C 355/52
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Den Italienske Republik (ved avvocati dello Stato P. Gentili og M. Fiorilli)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved V. Di Bucci og D. Grespan, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse 2011/134/EU af 24. marts 2011 om Italiens statsstøtte C 4/03 (ex NN 102/02) til Wam SpA (EUT 2011 L 57, s. 29)
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 221 af 14.8.2010.


text:
30.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 226/17
 Sag anlagt den 31. maj 2011 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Sverige
 (Sag C-270/11)
 2011/C 226/33
 Processprog: svensk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved C. Tufvesson og F. Coudert)
 Sagsøgt: Kongeriget Sverige
 Sagsøgerens påstande
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kongeriget Sverige har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i henhold til artikel 260, stk. 1, TEUF, idet det ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger til at opfylde Domstolens dom i sag C-185/09.
 —
 Kongeriget Sverige tilpligtes til Kommissionen på kontoen »Den Europæiske Unions egne indtægter« at betale en tvangsbøde på 40 947,20 EUR for hver dag vedtagelsen af de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af dommen i sag C-185/09 forsinkes, regnet fra afsigelsen af dommen i denne sag, og indtil dommen i sag C-185/09 er opfyldt.
 —
 Kongeriget Sverige tilpligtes til Kommissionen på samme konto at betale et fast beløb på 9 597,00 EUR for hver dag opfyldelsen er forsinket, regnet fra afsigelsen af dommen i sag C-185/09 indtil afsigelsen af dommen i denne sag, eller indtil vedtagelsen af de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af dommen i sag C-185/09, hvis denne vedtagelse skulle ske først, og
 —
 Kongeriget Sverige tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I domstolens dom af 4. februar 2010 (sag C-185/09) Kommissionen mod Kongeriget Sverige, fastslog Domstolen, at:
 »Kongeriget Sverige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/241/EF af 15. marts 2006 om lagring af data genereret eller behandlet i forbindelse med tilvejebringelse af offentligt tilgængelige elektroniske kommunikationstjenester eller elektroniske kommunikationsnet og om ændring af direktiv 2002/58/EF, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet«
 Kongeriget Sverige har endnu ikke truffet nogen foranstaltninger til opfyldelse af Domstolens dom i sag C-185/09. Kommissionen har herefter anlagt sag i henhold til artikel 260, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde med påstand om, at Kongeriget Sverige pålægges økonomiske sanktioner.


text:
18.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 136/48
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 1. marts 2016 — Pujante Cuadrupani mod GSA
 (Sag F-83/15) (1)
 ((Personalesag - ansættelse - midlertidigt ansat - afskedigelse ved prøveperiodens udløb - annullationssøgsmål rettet dels mod afgørelsen om afskedigelse, dels mod afgørelsen om stadfæstelse af afskedigelsen - antagelse til realitetsbehandling - artikel 14, stk. 3, i ansættelsesvilkårene - magt- og procedurefordrejning - åbenbart urigtigt skøn - ret til forsvar - høring af det paritetiske bedømmelsesudvalg - udtalelse, som hviler på en undersøgelse af skriftlige akter, uden afhøring af sagsøgeren - ingen tilsidesættelse af retten til forsvar))
 (2016/C 136/68)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Antonio Pujante Cuadrupani (Murcia, Spanien) (ved advokaterne T. Bontinck og A. Guillerme)
 Sagsøgt: Det Europæiske GNSS-Agentur (GSA) (ved O. Lambinet og D. Petrlík, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne D. Waelbroeck og A. Duron)
 Sagens genstand
 Annullation af sagsøgerens bedømmelsesrapport for prøvetiden og af den efterfølgende afgørelse truffet af sagsøgtes administrerende direktør om at afskedige sagsøgeren ved udløbet af hans prøvetid.
 Konklusion
 1)
 Det Europæiske GNSS-Agentur frifindes.
 2)
 Antonio Pujante Cuadrupani bærer sine egne omkostninger og betaler de af Det Europæiske GNSS-Agentur afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 279 af 24.8.2015, s. 60.


text:
16.5.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/39
 Sag anlagt den 2. marts 2009 — Strategi Group mod KHIM — Reed Business Information (STRATEGI)
 (Sag T-92/09)
 2009/C 113/78
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Strategi Group Ltd (Manchester, Det Forenede Kongerige) (ved barrister N. Saunders)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Reed Business Information (Issy-Les-Moulineaux, Frankrig)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 18. december 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1581/2007-2) annulleres, og sagen hjemvises til Harmoniseringskontoret til videre behandling af ansøgningen.
 —
 Harmoniseringskontoret (og eventuelle intervenienter) tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder sagsomkostningerne for appelkammeret
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Strategi Group
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »STRATEGI« for tjenesteydelser i klasse 35
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Reed Business Information
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Fransk varemærkeregistrering nr. 1 240 001 af ordmærket »Stratégies« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16, 28, 35, 41 og 42
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet
 Appelkammerets afgørelse: Indsigelsesafdelingens afgørelse annulleres
 Søgsmålsgrunde: Der foreligger en tilsidesættelse af artikel 43 i Rådets forordning nr. 40/94, da appelkammeret begik en fejl ved navnlig at fastslå, at under omstændigheder som de i sagen foreliggende kan brug af et varemærke som titel på et tidsskrift udgøre brug af varemærket for tjenesteydelser, der udbydes i det pågældende tidsskrift, og da det undlod at fastlægge de korrekte krav til den dokumentation, der er nødvendig for at bevise rigtig brug under sådanne omstændigheder og/eller undlod at tage fornødent hensyn til den dokumentation, der var fremlagt på grundlag af de korrekte principper. Der foreligger desuden, eller subsidiært, en tilsidesættelse af regel 22 i Kommissionens forordning nr. 2868/95 (1), da appelkammeret ikke anvendte bestemmelserne i den nævnte regel korrekt på sagens faktiske omstændigheder, idet det undlod at give retningslinjer vedrørende den dokumentation, der var nødvendig for at bevise brug og/eller fejlagtigt lagde til grund, at den dokumentation, som indsigeren fremlagde, ikke var egnet til at godtgøre, at varemærket blev brugt for de pågældende tjenesteydelser.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95 af 13.12.1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker (EFT 1995 L 303, s. 1).


text:
4.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/19
 Rettens dom af 19. marts 2013 — Yueqing Onesto Electric mod KHIM — Ensto (ONESTO)
 (Sag T-624/11) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - international registrering, hvori Det Europæiske Fællesskab er designeret - figurmærket ONESTO - det ældre EF-figurmærke ENSTO - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2013/C 129/37
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Yueqing Onesto Electric Co. Ltd (Zhejiang, Kina) (ved advokat B. Piepenbrink)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved V. Melgar, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Ensto Oy (Porvoo, Finland) (ved advokat F. Teixeira Baptista)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 20. september 2011 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2535/2010-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Ensto Oy og Yueqing Onesto Electric Co. Ltd
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Yueqing Onesto Electric Co. Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 32 af 4.2.2012.


text:
12.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 220/39
 Sag anlagt den 9. juli 2009 — Antonino Aiello mod KHIM
 (Sag T-279/09)
 2009/C 220/83
 Stævningen er affattet på: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Antonino Aiello (Vico Equense, Italien) (ved avvocato M. Coccia og L. Pardo)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Cantoni ITC SpA (Milano, Italien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 2. april 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), meddelt ved telefax den 14. maj 2009, i sag R 1148/2008-1 mellem Antonino Aiello og selskabet Cantoni ITC S.p.A annulleres, og indsigelsen B 856 163 mod registrering af varemærket »100 % CAPRI« for varer i klasse 3, 18 og 25 (nr. 003563848) forkastes.
 —
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) tilpligtes at betale sagsomkostningerne ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Antonino Aiello
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket, der indeholder tal- og ordbestanddelen »100 % CAPRI« (registreringsansøgning nr. 3 563 848) for varer i klasse 3, 18 og 25
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: CANTONI I.T.C S.p.A
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-figurmærket (registreringsansøgning nr. 2 689 891) og det nationale varemærke, der indeholder ordbestanddelen »CAPRI« for varer i klasse 3, 18 og 25
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Medhold i indsigelsen og afslag på registreringsansøgningen for alle de omtvistede varer
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 om EF-varemærker, og af regel 50, stk. 1, og regel 20, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2868/95 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker (erstattet af forordning nr. 207/2009)


text:
16.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 296/47
 Sag anlagt den 23. juni 2016 — ZZ mod ECDC
 (Sag F-32/16)
 (2016/C 296/60)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat V. Kolias)
 Sagsøgt: Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen af 21. september 2015 om færdiggørelse af sagsøgerens bedømmelsesrapport for bedømmelsesperioden 2011.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af appelbedømmerens afgørelse af 21. september 2015 om færdiggørelse af sagsøgerens bedømmelsesrapport for bedømmelsesperioden 2011 og, om fornødent, annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 20. april 2016 om afslag på sagsøgerens klage af 20. december 2015.
 —
 Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC) tilpligtes at betale sine egne omkostninger og at betale sagsøgerens omkostninger i denne sag.


text:
10.1.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 7/27
 Sag anlagt den 19. november 2003 af Kommissionen for tannien og Nordirland af Kommissionen for De Europæiske
 De Europæiske Fællesskaber mod Irland Fællesskaber ved W. Wils, som befuldmægtiget, og med valgt
 adresse i Luxembourg.
 (Sag C-482/03)
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 (2004/C 7/46)
 1. Det fastslås, at Det Forenede Kongerige Storbritannien og
 Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. no- Europa-Parlamentets og Rådets direktiver af 26. februar
 vember 2003 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for De 2001 — direktiv 2001/12/EF om ændring af Rådets
 Europæiske Fællesskaber ved W. Wils, som befuldmægtiget, direktiv 91/440/EØF om udvikling af Fællesskabets jern-
 og med valgt adresse i Luxembourg. baner (1), direktiv 2001/13/EF om ændring af Rådets
 direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbane-
 virksomheder (2) og direktiv 2001/14/EF om tildeling af
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter
 for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertifice-
 1. Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i ring (3) — idet det ikke har udstedt de love og administrati-
 henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiver af ve bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme
 26. februar 2001 — direktiv 2001/12/EF om ændring af direktiverne, eller under alle omstændigheder ikke har
 Rådets direktiv 91/440/EØF om udvikling af Fællesska- givet Kommissionen meddelelse herom.
 bets jernbaner (1), direktiv 2001/13/EF om ændring af
 Rådets direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til 2. Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 jernbanevirksomheder (2) og direktiv 2001/14/EF om tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning
 af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikker-
 hedscertificering (3) — idet Irland ikke har udstedt de love
 og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 efterkomme direktiverne, eller under alle omstændigheder Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 ikke har givet Kommissionen meddelelse herom.
 2. Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger. Fristen for gennemførelse af direktiverne udløb den 15. marts
 2003.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter (1) EFT L 75 af 15.3.2001, s. 1.
 (2) EFT L 75 af 15.3.2001, s. 26.
 (3) EFT L 75 af 15.3.2001, s. 29.
 Fristen for gennemførelsen af direktiverne udløb den 15. marts
 2003.
 (1) EFT L 75 af 15.3.2001, s. 1.
 (2) EFT L 75 af 15.3.2001, s. 26.
 (3) EFT L 75 af 15.3.2001, s. 29.
 Slettelse af sag C-62/02 (1)
 (2004/C 7/48)
 Sag anlagt den 19. november 2003 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongeri-
 ge Storbritannien og Nordirland Ved kendelse af 8. september 2003 har formanden for Anden
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet,
 at sag C-62/02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-483/03)
 mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland,
 skal slettes af registeret.
 (2004/C 7/47)
 (1) EFT C 109 af 4.5.2002.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. no-
 vember 2003 anlagt sag mod Det Forenede Kongerige Storbri-


text:
29.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 168/24
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal da Relação do Porto (Portugal) den 13. marts 2017 — Hélder José Cunha Martins mod Fundo de Garantia Automóvel
 (Sag C-131/17)
 (2017/C 168/32)
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Tribunal da Relação do Porto
 Parter i hovedsagen
 Appellant: Hélder José Cunha Martins (rekvisitus i fuldbyrdelsessagen)
 Indstævnt: Fundo de Garantia Automóvel (rekvirenten i fuldbyrdelsessagen)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal et solidarisk ansvar, som en højere retsinstans idømmer en part i en appelsag inden for rammerne af et erstatningssøgsmål anlagt som følge af en færdselsulykke, uden at denne part har kunnet anvende princippet om umiddelbarhed i retsplejen, og uden at den pågældende har kunnet påberåbe sig alle forsvarsmuligheder, anses for at være blevet idømt under en rimelig og retfærdig rettergang i overensstemmelse med chartrets artikel 47?
 2)
 Er en arrest i aktiver med henblik på tvangsfuldbyrdelse, uden at der forud herfor er blevet anlagt et regressøgsmål, i strid med chartrets artikel 47?