text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/13
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 17. juli 2008 — Arcor AG & Co. KG (sag C-152/07), Communication Services TELE2 GmbH (sag C-153/07) og Firma 01051 Telekom GmbH (sag C-154/07) mod Bundesrepublik Deutschland (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland)
 (Forenede sager C-152/07 — C-154/07) (1)
 (Telekommunikationssektoren - net og tjenester - takstudligning - artikel 4c i direktiv 90/388/EØF - artikel 7, stk. 2, i direktiv 97/33/EF - artikel 12, stk. 7, i direktiv 98/61/EF - tilsynsmyndighed - direktivers direkte virkning - trekantskonstellation)
 (2008/C 223/20)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesverwaltungsgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Arcor AG & Co. KG (sag C-152/07), Communication Services TELE2 GmbH (sag C-153/07) og Firma 01051 Telekom GmbH (sag C-154/07)
 Sagsøgt: Bundesrepublik Deutschland
 Procesdeltager: Deutsche Telekom AG
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesverwaltungsgericht — fortolkning af Kommissionens direktiv 90/388/EØF af 28. juni 1990 om liberalisering af markedet for teletjenester (EFT L 192, s. 10) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/33/EF af 30. juni 1997 om samtrafik på teleområdet med henblik på at sikre forsyningspligtydelser og interoperabilitet ved anvendelse af ONP-principperne (EFT L 199, s. 32) — nationale regler, hvorefter operatøren af et forbindelsesnet ud over et tilslutningsbidrag yderligere skal yde et bidrag til udligning af det underskud, der opstår for abonnentoperatøren som følge af abonnenttilslutninger — medlemsstaternes forpligtelse til at afskaffe hindringer for takstudligningen opstillet af historiske teleselskaber som følge af implementeringen af samtrafikken — spørgsmålet, om en borger ved en national domstol kan påberåbe sig et direktivs direkte virkning for at få annulleret en forvaltningsakt, der pålægger ham en økonomisk byrde til fordel for en anden borger.
 Konklusion
 1)
 Artikel 12, stk. 7, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/33/EF af 30. juni 1997 om samtrafik på teleområdet med henblik på at sikre forsyningspligtydelser og interoperabilitet ved anvendelse af ONP-principperne, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/61/EF af 24. september 1998, og artikel 4c i Kommissionens direktiv 90/388/EF af 28. juni 1990 om liberalisering af markedet for teletjenester, som ændret ved Kommissionens direktiv 96/19/EF af 13. marts 1996, sidstnævnte bestemmelse sammenholdt med betragtning 5 og 20 til direktiv 96/19, skal fortolkes således, at en national tilsynsmyndighed ikke har mulighed for i 2003 at pålægge en operatør af et forbindelsesnet, der er sammenkoblet med et offentligt teleabonnentnet, at yde den markedsdominerende operatør af abonnentnettet et supplerende tilslutningsbidrag ud over en samtrafikafgift, som har til formål at dække det underskud, der opstår for sidstnævnte operatør som følge af udbud af abonnenttilslutninger.
 2)
 Artikel 4c i direktiv 90/388, som ændret ved direktiv 96/19, og artikel 12, stk. 7, i direktiv 97/33, som ændret ved direktiv 98/61, har direkte virkning og kan påberåbes direkte af borgere ved en national domstol med henblik på at anfægte en afgørelse truffet af den nationale tilsynsmyndighed.
 (1) EUT C 140 af 23.6.2007.


text:
7.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven administrativen Sad (Bulgarien) den 6. januar 2009 — Peter Dimotrov Kalinchev mod Regionalna Mitnicheska Direktsia — Plovdiv
 (Sag C-2/09)
 (2009/C 55/31)
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Varhoven administrativen Sad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Peter Dimotrov Kalinchev
 Sagsøgt: Regionalna Mitnicheska Direktsia — Plovdiv
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Giver artikel 3, stk. 3, i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (1) medlemsstaterne mulighed for at fastsætte en lovgivning, hvorefter der opkræves punktafgifter af brugte motorkøretøjer ved disses indførsel på den pågældende medlemsstats område, når en sådan afgift ikke umiddelbart skal betales ved erhvervelse af et brugt motorkøretøj, der allerede befinder sig i landet, og med hensyn til hvilket der betales punktafgift ved den første indførsel på medlemsstatens område?
 2.
 Skal der ved udtrykket »lignende indenlandske varer« i artikel 90, stk. 1, EF, forstås:
 a)
 varer med oprindelse i den medlemsstat, der fastsætter bestemte indenlandske afgifter, eller
 b)
 varer, som uanset deres oprindelse allerede befinder sig på denne medlemsstats område?
 3.
 I betragtning af besvarelserne af de ovenstående spørgsmål: Skal artikel 25 EF og artikel 90, stk. 1, EF fortolkes som et forbud mod forskellige bestemmelser om opkrævning af punktafgifter af motorkøretøjer, som Republikken Bulgarien har fastsat i ZADS' artikel 30 og 40 i henhold til kriterier om køretøjernes fremstillingsår og kilometerstand?
 (1) EFT L 76, s. 1.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/40
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 5. marts 2007 — Beyatli og Candan mod Kommissionen
 (Sag T-455/04) (1)
 (Tjenestemænd - almindelig udvælgelsesprøve - meddelelse om udvælgelsesprøve - frist - klage - afvisning)
 (2007/C 95/81)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Derya Beyatli (Nicosia, Cypern) og Armagan Candan (Istanbul, Tyrkiet) (ved avocat, A. Demetriades)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og H. Kraemer, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse af 5. maj 2004 truffet af formanden for den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/A/1/03, hvorved sagsøgerne fik meddelelse om, at de ikke havde bestået de skriftlige prøver.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 57 af 5.3.2005.


text:
27.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/21
 Rettens dom af 19. september 2012 — Fraas mod KHIM (ternet motiv i mørkegrå, lysegrå, sort, beige, mørkerød og lyserød)
 (Sag T-50/11) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-figurmærke, der gengiver et ternet motiv i mørkegrå, lysegrå, sort, beige, mørkerød og lyserød - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), artikel 75 og artikel 76, stk. 1, i forordning (EF) nr. 207/2009)
 (2012/C 331/36)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Tyskland) (ved advokaterne R. Kunze og G. Würtenberger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (først ved B. Schmidt, derefter ved D. Walicka, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. november 2010 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1316/2010-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ternet motiv i mørkegrå, lysegrå, sort, beige, mørkerød og lyserød som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 V. Fraas GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 89 af 19.3.2011.


text:
25.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 186/7
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 5. maj 2011 — Europa-Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-206/10) (1)
 (Traktatbrud - forordning (EØF) nr. 1408/71 - artikel 4, stk. 1, litra a) - forordning (EØF) nr. 1612/68 - artikel 7, stk. 2 - tyske delstaters ydelser til blinde, døve og handicappede - bopælskrav)
 2011/C 186/12
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved V. Kreuschitz, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og C. Blaschke, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Kongeriget Nederlandene (ved M. Noort, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 7, stk. 2, i Rådets forordning nr. 1612/68/EØF af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (EFT 1968 II, s. 467) og af artikel 4, stk. 1, litra a), sammenholdt med afsnit III, kapitel 1, Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT 1971 II, s. 366) — national lovgivning, som betinger tildeling af ydelser fra delstater til handicappede og blinde af, at modtageren er bosiddende i den omhandlede delstat — ydelser nævnt i bilag II, nr. III, i forordning (EØF) nr. 1408/71 — begrebet »særlige ikke-bidragspligtige ydelser«
 Konklusion
 1)
 Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for 2. december 1996, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 647/2006 af 13. april 2005, sammenholdt med afsnit III, kapitel 1, i denne forordning og artikel 7, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet, idet den gør tildelingen af ydelser i henhold til delstaternes lovgivninger til blinde, døve og handicappede til personer, for hvem Forbundsrepublikken Tyskland er den kompetente medlemsstat, betinget af et krav om bopæl eller sædvanligt opholdsted i den pågældende delstat.
 2)
 Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 3)
 Kongeriget Nederlandene bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 179 af 3.7.2010.


text:
22 . 11 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 357/ 1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF)
 (Første Afdeling ) nr. 2001 /83 af 2 . juni 1983, og som ændret ved Rådets
 forordning (EØF) nr. 1248/92 af 30. april 1992 er til hin
 af 25 . september 1997 der for, at en medlemsstats kompetente institution af egen
 i sag C-307/96, Salvatore Baldone mod Institut national drift anvender beregningsreglerne i ændringsforordningen
 d'assurance maladie-invalidité (INAMI) ( anmodning om til skade for den sikrede, når denne før reglernes ikrafttræ
 præjudiciel afgørelse fra Tribunal du travail de Bruxel den den 1 . juni 1992 har fået fastsat en invalidepension i
 les) (') henhold til de bestemmelser i forordning (EØF) nr. 1408/
 71 , der var anvendlige før dette tidspunkt, og når afgørel
 (Artikel 95a i forordning (EØF) nr. 1408/71 — forordning sen vedrørende nævnte pension er blevet berigtiget efter
 (EØF) nr. 1248/92 — overgangsbestemmelse — uanmodet den 31 . maj 1992 .
 omberegning af en ydelse — den sikredes rettigheder)
 ( 97/C 357/01 ) (') EFT C 354 af 23 . 11 . 1996 .
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 I sag C-307/96 , angående en anmodning, som Tribunal du
 travail de Bruxelles i medfør af EF-traktatens artikel 177 af 30. september 1997
 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verse i sag C-36/96, Faik Günaydin, Hatice Günaydin, Günes
 rende sag Salvatore Baldone mod Institut national d'assu Günaydin, Seda Günaydin mod Freistaat Bayern ( anmod
 rance maladie-invalidité ( INAMI ) at opnå en præjudiciel ning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsge
 afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 95a i Rådets richt) (')
 forordning ( EØF ) nr. 1408/71 af 14 . juni 1971 om anven
 delse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selv (Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet — Associeringsrådets
 stændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der afgørelse — arbejdskraftens frie bevægeligbed — begre
 flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført berne tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en med
 ved Rådets forordning ( EØF) nr. 2001/83 af 2 . juni 1983 lemsstat og lovlig beskæftigelse — tidsbegrænsede og
 ( EFT L 230 af 22 . 8 . 1983 , s . 6 ), og som ændret ved betingede arbejds- og opholdstilladelser — ansøgning om
 Rådets forordning ( EØF ) nr. 1248/92 af 30. april 1992 forlængelse af opholdstilladelse — svig)
 ( EFT L 136 af 19 . 5 . 1992, s . 7), har Domstolen ( Første ( 97/C 357/02 )
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, L. Sevón , og
 dommerne D. A. O. Edward ( refererende dommer ) og R
 Jann; generaladvokat: M. B. Elmer; justitssekretær: R. (Processprog: tysk)
 Grass, den 25 . september 1997 afsagt dom, hvis konklu
 sion lyder således :
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 Artikel 95a i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af
 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordnin
 ger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og I sag C-36/96 , angående en anmodning, som Bundesver
 deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, waltungsgericht (Tyskland) i medfør af EF-traktatens


text:
5.6.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 160/21
 Sag anlagt den 28. oktober 1998 af Fresh Marine Company For det andet har Kommissionen tilsidesat sagsøgerens ret til
 AS mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber at blive hørt ved ikke at have givet sagsøgeren underretning
 om resultatet af dens undersøgelser, inden der blev truffet
 afgørelse om midlertidige foranstaltninger, og ved ikke at
 (Sag T-178/98) give sagsøgeren mulighed for at fremsætte bemærkninger til
 resultatet af Kommissionens undersøgelser.
 (1999/C 160/40)
 (1) EFT L 346 af 17.12.1997, s. 63.
 (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 28. oktober 1998 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Fresh Marine Company AS ved
 Jean-Francois Bellis, og med valgt adresse i Luxembourg hos San anlagt den 7. december 1998 af Committee of the
 Loesch & Wolter, 11, rue Goethe. Cotton and Allied Textile Industries of the European
 Union (Eurocoton) mod Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: (Sag T-192/98)
 — Kommissionen dømmes til at betale en erstatning på (1999/C 160/41)
 2 115 000 NOK, og
 (Processprog: engelsk)
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 7. december 1998 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union af Committee of the Cotton and Allied
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Textile Industries of the European Union (Eurocoton) ved Clive
 Stanbrook, QC, og professor Alan Dashwood, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos Arsène Kronshagen, 22, rue Marie
 Adélaïde.
 Sagsøgeren, der er et norsk aktieselskab, er specialiseret i salg
 af opdrættede atlanterhavslaks. Med virkning fra den 18.
 december 1997 pålagde Kommissionen midlertidig antidum- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 ping- og udligningstold på importen af opdrættede atlanter-
 havslaks med oprindelse i Norge (1).
 — Rådets beslutning om at afvise Kommissionens forslag til
 en forordning 1) om indførelse af endelig antidumpingtold
 på importen af ubleget stof af bomuld fra Indien, Indone-
 Sagsøgeren har anslået det lidte tab som følge af indførelsen af sien, Pakistan, Tyrkiet, Kina og Egypten, og 2) om opkræv-
 midlertidige foranstaltninger (særlig tabet af en betydelig del af ning af den foreløbige told, som er blevet indført ved
 indtægterne fra julesalget 1997) til 1 115 000 NOK. Foruden forordning (EF) nr. 773/98 af 7. april 1998, annulleres i
 den skade, som er blevet påført selskabet, i form mistet salg på medfør af EF-traktatens artikel 173 og 174, og
 fællesmarkedet, hævder sagsøgeren at have haft og stadig vil
 have betydelige omkostninger i forbindelse med genetablerin-
 — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 gen på fællesmarkedet. Sagsøgeren anser det for rimeligt at
 anslå denne skade til 1 000 000 NOK.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen har begået en
 åbenbar tilsidesættelse af to overordnede retsprincipper til Påstande og argumenter svarer til dem, der blev påberåbt i sag
 beskyttelse af private ved at pålægge selskabet midlertidig T-213/97 (1).
 antidumping- og udligningstold.
 (1) EFT C 318 af 18.10.1997, s. 23.
 For det første har Kommissionen tilsidesat sin omsorgspligt og
 princippet om god forvaltningsskik ved ikke at behandle
 sagsøgerens overvågningsrapport, inden der blev truffet afgø-
 relse om midlertidige foranstaltninger.


text:
23.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/59
 Sag anlagt den 2. september 2004 af FG Marine S.A. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-360/04)
 (2004/C 262/108)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 2. september 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af selskabet FG Marine S.A., Roissy (Frankrig) ved advokat Marie-Aline Michel, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerne erstatning, da den har pådraget sig et erstatningsansvar uden for kontraktforhold med vedtagelsen af beslutning 2000/513/EF af 8. september 1999 om tilbagekrævning af Frankrigs støtte til selskabet Stardust Marine (EFT L 206, s. 6), og det fastslås, at selskabet Stardust Marine retmæssigt kan gøre krav på en erstatning ikke under 200 000 000 franske franc (30 489 803,44 EUR).
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Det sagsøgende selskab i denne sag, som er hovedaktionær i selskabet Stardust Marine, ønsker under sagen fastslået, at Fællesskabet er ansvarligt uden for kontraktforhold for den skade, selskabet har lidt som følge af Kommissionens beslutning af 8. september 1999, hvorved de kapitalforhøjelser, kontokurantlån og kapitaltilførsler i Stardust Marine, som blev foretaget af Consortium de Réalisation (CDRE) som led i saneringsplanen for Crédit Lyonnais, blev erklæret uforenelige med fællesmarked og krævet tilbagebetalt.
 Det i nævnte beslutning indeholdte pålæg om tilbagebetaling medførte, at Stardust Marine måtte indgive konkursbegæring, hvorved sagsøgeren blev afskåret fra at udnytte resultaterne af sin omstrukturering.
 Til støtte for sine påstande gør FG Marine for det første gældende, at den beslutning, som tvisten vedrører, og som blev annulleret ved Domstolens dom af 16. maj 2002 i sag C-482/99, Den Franske Republik mod Kommissionen (1), strider mod det private investorprincip. Endvidere satte Kommissionen sig ikke ind i de daværende forhold, da den vedtog beslutningen, og behandlede ikke Crédit Lyonnais og dennes datterselskaber som aktionærer i Stardust Marine, men som bankvirksomheder. Endelig er der overhovedet ikke i den anfægtede beslutning taget hensyn til udsigterne for saneringen af Stardust Marine.
 (1) Sml. 2002 I, s. 4397.


text:
25.9.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 239/20
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Fjerde Afdeling)
 den 30. juni 2004
 i sag T-281/02, Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (EF-varemærker - ordmærket Mehr für Ihr Geld - absolut registreringshindring - fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2004/C 239/41)
 Processprog: tysk
 I sag T-281/02, Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG, Nürnberg (Tyskland), ved Rechtsanwälte S. Rojahn og S. Freytag, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtiget: D. Schennen), angående en påstand om annullation af den afgørelse, der blev truffet den 3. juli 2002 af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering af det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 239/2002-3) vedrørende registrering af ordmærket Mehr für Ihr Geld som EF-varemærke, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, H. Legal, og dommerne V. Tiili og M. Vilaras; justitssekretær: fuldmægtig J. Plingers, den 30. juni 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 274 af 9.11.2002.


text:
C 246/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28.8.1999
 2) Hver part afholder sine egne omkostninger, herunder omkostnin- DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 gerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 den 6. juli 1999
 (1) EFT C 351 af 30.12.1995.
 i de forenede sager T-112/96 og T-115/96, Jean-Claude
 Séché mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (1)
 (Tjenestemænd — afslag på forfremmelse — sammenligning
 af fortjenester — begrundelse — udnævnelse af hensyn til
 rangfølgen — ligebehandlingsprincippet — forskelsbehand-
 ling på grundlag af alder, køn og nationalitet — omsorg-
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS spligt — sammenhæng mellem lønklasse og arbejdsområde
 — vedtægtens artikel 27, stk. 3 — magt- og procedurefor-
 drejning — principperne om beskyttelse af den berettigede
 den 8. juli 1999 forventning og om god tro — ret til at gøre midlertidig
 tjeneste — afgørelse om midlertidig tjeneste — administra-
 tionens skønsbeføjelse — ret til udligningstillæg — tjenstlig
 i sag T-36/96, Giuliana Gaspari mod Europa-Parlamentet (1) fejl — ikke-økonomisk skade — afslag på begæringer om
 bevisoptagelse)
 (Tjenestemænd — appel — hjemvisning til Retten —
 sygeorlov — lægeattest — lægeligt kontrolbesøg — konklu-
 sioner i strid med lægeattesten) (1999/C 246/49)
 (1999/C 246/48)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 I de forenede sager T-112/96 og T-115/96, Jean-Claude Séché,
 tidligere tjenestemand ved Kommissionen for De Europæiske
 I sag T-36/96, Giuliana Gaspari, tjenestemand ved Europa- Fællesskaber, med bopæl i Bruxelles, ved advokat Eric Boigelot,
 Parlamentet, Sandweiler (Luxembourg), ved advokat Lucette Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Defalque, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos Louis Schiltz, 2, rue du Fort Rheinsheim, støttet af Union
 revisionsselskabet Myson SARL, 30, rue de Cessange, mod syndicale — Bruxelles, Bruxelles, først ved advokat Véronique
 Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: Manfred Peter og Anto- Lebrun, Bruxelles, derefter ved advokat Pierre Monville, Bruxel-
 nio Caiola), angående en påstand om annullation af afgørelse les, og med vagt adresse i Luxembourg hos advokat Louis
 af 22. maj 1995, hvorved Parlamentet anså sagsøgerens fravær Schiltz, 2, rue du Fort Rheinsheim, mod Kommissionen for De
 den 5. maj 1995 for uberettiget og i medfør af artikel 60 i Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: Gianluigi Valsesia,
 vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber Julian Currall og Denis Waelbroeck), i sag T-112/96 angående
 fratrak en dag i hendes ferie, og, i givet fald, afgørelsen af en påstand om bl. a. annullation af to afgørelser truffet af
 9. august 1995, hvorved afgørelsen blev fastholdt, har Retten Kommissionen den 22. maj 1996 i forbindelse med procedu-
 (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Jaeger, ren for besættelse af en stilling i lønklasse A2 i Kommissionens
 og dommerne K. Lenaerts og J. Azizi; justitssekretær: ekspedi- Juridiske Tjeneste, som var opslået ledig ved meddelelse
 tionssekretær B. Pastor, den 8. juli 1999 afsagt dom, hvis KOM/20/96, henholdsvis om udnævnelse af fru D. til ledende
 konklusion lyder således: juridisk konsulent i lønklasse A2 og om afslag på sagsøgerens
 ansøgning om den nævnte stilling, og i sag T-115/96 angående
 en påstand om bl. a. annullation af Kommissionens afgørelse
 1) Europa-Parlamentet frifindes. af 1. december 1995 om afslag på en ansøgning, hvorved
 sagsøgeren i det væsentlige anmodede om opnormering af sin
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger i sagerne for Retten og stilling til lønklasse A2 fra den 1. juni 1991, subsidiært om at
 Domstolen. blive omfattet af ordningen med midlertidig tjeneste, har
 Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 J.D. Cooke, og dommerne R. Garcı́a-Valdecasas og P. Lindh;
 justitssekretær: fuldmægtig A. Mair, den 6. juli 1999 afsagt
 (1) EFT C 145 af 18.5.1996. dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende den i sag
 T-112/96 nedlagt påstand om annullation af afgørelsen om at
 udnævne fru D. til den omtvistede stilling.


text:
24.6.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 176/15
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt Sag anlagt den 25. april 2000 af Kommissionen for De
 følgende påstande: Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 — Det fastslas, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 86/609/EØF
 (Sag C-154/00)
 af 24. november 1986 om indbyrdes tilnærmelse af
 medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om
 beskyttelse af dyr, der anvendes til forsøg og andre
 videnskabelige formål (1) og til traktaten om oprettelse af (2000/C 176/26)
 Det Europæiske Fællesskab, idet den ikke fuldstændigt og
 korrekt har efterkommet dette direktiv, herunder navnlig
 dets artikel 4, 7, 11, 12, 18 og 22.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 25. april
 — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- 2000 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissio-
 ninger. nen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria Patakia, Kom-
 missionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske
 Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Manglende gennemførelse af artikel 4 og ufuldstændig
 gennemførelse af direktivets artikel 7, stk. 3: de bestemmel- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 ser og procedurer, som de franske myndigheder har
 fremsendt til Kommissionen, kan samlet set ikke anses for
 at sikre en korrekt gennemførelse af de pågældende artikler — Det fastslås, at Den Hellenske Republik, idet den ikke ved
 i direktivet. Med hensyn til de procedurer, som det gennemførelsen af direktiv 85/374/EØF (1) i den nationale
 franske miljøministerium iværksatte i forbindelse med retsorden har anvendt en selvrisiko på 500 ECU som
 gennemgangen af en ansøgning om tilladelse, fremgår det omhandlet af direktivets artikel 9, litra b), kun delvis har
 klart af de franske myndigheders præsentation, at disse gennemført artikel 9, litra b), i direktiv 85/374/EØF.
 procedurer blot følger af administrativ praksis, og ikke kan
 betragtes som en korrekt opfyldelse af de forpligtelser,
 som i henhold til traktatens artikel 149 påhviler de — Den Hellenske Republik tilpligtes at afholde sagens om-
 medlemsstater, som direktivet er rettet til. kostninger.
 — Manglende gennemførelse af direktivets artikel 11: ifølge
 Kommissionen kan artikel 2, punkt b), i dekret 87-848
 ikke anses for at sikre gennemførelsen af direktivets artikel
 11, for så vidt som løsladelsen af et dyr, som har været Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 anvendt til forsøg i direktivets forstand, ikke er underlagt
 retligt bindende bestemmelser.
 En medlemsstat kan ikke anvende sin egen vurdering med
 — Ufuldstændig gennemførelse af direktivets artikel 12, stk. 2: hensyn til den beskyttelse af de forskellige interesser, som
 der findes ingen bestemmelse i fransk ret, som stiller krav fællesskabslovgiver har fastsat, og kan navnlig ikke øge
 om en erklæring eller anmeldelse, som er påkrævet i producentens objektive ansvar ud over de grænser, som
 henhold til artikel 12, stk. 2, med hensyn til forsøg, som direktivet fastsætter.
 påfører dyr stærke og muligvis langvarige smerter.
 — Manglende gennemførelse af direktivets artikel 18, stk. 1
 og 3: det er ikke muligt at udlede af oplysningerne i de Som Kommissionen har anført i sin begrundede udtalelse, er
 franske myndigheders svar, at disse bestemmelser er blevet selvrisikoen på 500 ECU i direktivets artikel 9, litra b), ikke
 gennemført. deklaratorisk og udgør heller ikke »en mindste beskyttelses-
 klausul«, men er fastsat i en ensartet og fælles ordning for
 — Manglende gennemførelse af direktivets artikel 22, stk. 1: alle medlemsstaterne, hvorved direktivets anvendelsesområde
 Kommissionen har ikke modtaget nogen endelig retsakt, begrænses til materiel skade, som overstiger det nævnte beløb.
 som vedrører spørgsmålet om anerkendelsen af gyldighe-
 den af data hidrørende fra forsøg, der er udført på en
 anden medlemsstats område.
 (1) EFT L 210 af 7.8.1985, s. 29.
 (1) EFT L 358 af 18.12.1986, s. 1.


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/48
 Sag anlagt den 2. maj 2014 — Fricopan Back mod Kommissionen
 (Sag T-300/14)
 2014/C 223/51
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Fricopan Back GmbH Immekath (Klötze, Tyskland) (ved advokaterne T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme og T. Wielsch)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af 18. december 2013 om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF over for Forbundsrepublikken Tyskland vedrørende støtte til el fra vedvarende energikilder og reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere, Statsstøtte SA.33.995 (2013/C) (ex 2013/NN) annulleres, for så vidt som den omfatter reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.
 1.
 Første anbringende: ingen begunstigelse som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
 —
 Sagsøgeren har gjort gældende, at den i loven om forrang for vedvarende energi (herefter»EEG«) fastsatte reducerede EEG-afgift for energiintensive forbrugere ikke udgør støtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF. Sagsøgeren har herved anført, at el-intensive forbrugere ikke begunstiges med ordningen. Den særlige godtgørelsesordning udgør derimod en godtgørelse for ekstraordinære omkostninger, som sagsøgeren og sammenlignelige forbrugere er særligt berørt af i forbindelse med støtten til el fra vedvarende energi, og har til formål at genoprette konkurrenceevnen for energiintensive forbrugere, der indledningsvis blev negativt påvirket i betydelig grad af EEG-afgiften.
 2.
 Andet anbringende: ingen statsmidler som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
 —
 Sagsøgeren har videre anført, at den særlige godtgørelsesordning ikke udgør »statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler«. Sagsøgeren har herved anført, at EEG-afgiften i sig selv ikke udgør statsmidler, og at et afkald på disse midler via den særlige godtgørelsesordning derfor heller ikke kan udgøre støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler.
 —
 EEG-afgiften opkræves, forvaltes eller fordeles ikke af staten eller af en offentlig eller privat institution, der er udpeget eller oprettet af staten. Derimod kan EEG-afgiften opkræves direkte af transmissionssystemoperatørerne på grundlag af et tilsvarende civilretligt krav. EEG-afgiften kommer ikke statsbudgettet til gode, og følgelig nedsætter den særlige godtgørelsesordning hverken direkte eller indirekte statens indtægter.
 —
 EEG-midlerne står heller ikke til rådighed for de statslige myndigheder. Der er endvidere ingen offentlig kontrol med EEG-midlerne som f.eks. den kontrol, som foretages af Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (BAFA) (forbundsøkonomi- og eksportkontrolstyrelsen) eller Bundesnetzagentur (forbundsnetagenturet).


text:
23.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 288/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte Suprema di Cassazione (Italien) den 23. august 2010 — Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate mod 3 M Italia Spa
 (Sag C-417/10)
 ()
 (2010/C 288/41)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte Suprema di Cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
 Sagsøgt: 3 M Italia Spa
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Udgør princippet om bekæmpelse af misbrug af rettigheder på skatteområdet, således som defineret i sag C-255/02, Halifax, og i sag C-425/06, Part Service, kun et almindeligt fællesskabsretligt princip på området for harmoniseret beskatning og på områder, der er reguleret i sekundære fællesskabsretsakter, eller kan det, i tilfælde af misbrug af grundlæggende friheder, udvides til at omfatte ikke-harmoniseret beskatning, såsom direkte skat, når beskatningen knytter sig til transnationale økonomiske omstændigheder, såsom et selskabs erhvervelse af retten til udbytte af aktier fra et andet selskab, som har hjemsted i en anden medlemsstat eller i et tredjeland?
 2)
 Uanset besvarelsen af det første spørgsmål består der en fællesskabsmæssig interesse i at medlemsstaterne indfører egnede instrumenter til bekæmpelse af skatteomgåelse på området for ikke-harmoniseret beskatning; er en sådan interesse til hinder for at undlade at anvende princippet om bekæmpelse af misbrug af rettigheder i form af en eftergivelsesforanstaltning, når dette princip også er et princip, der gælder i national ret, og foreligger der i et sådant tilfælde en tilsidesættelse af de principper, der kan udledes artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union?
 3)
 Kan der af de principper, som regulerer det indre marked, udledes et forbud — udover et forbud mod ekstraordinære foranstaltninger såsom fuldstændigt afkald på inddrivelse af skatter — mod en ekstraordinær foranstaltning med henblik på bilæggelse af skattesager, som er tidsbegrænset, og som er betinget af delvis betaling af den skyldige skat med et beløb, som er betydeligt lavere end det fulde beløb?
 4)
 Er princippet om forbud mod forskelsbehandling og reglerne om statsstøtte til hinder for den ordning for bilæggelse af skattesager, som er omhandlet i denne sag?
 5)
 Er princippet om en effektiv anvendelse af fællesskabsretten til hinder for ekstraordinære processuelle regler, der er tidsbegrænsede, og som fjerner beføjelsen til legalitetsprøvelse (og navnlig prøvelse af den korrekte fortolkning og anvendelse af fællesskabsretten) fra den ret i sidste instans, som har pligt til at forelægge præjudicielle spørgsmål vedrørende gyldighed og fortolkning til Den Europæiske Unions Domstol?


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/16
 Sag anlagt den 17. april 2014 — Steinbeis Papier mod Kommissionen
 (Sag T-237/14)
 2014/C 223/21
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Steinbeis Papier GmbH (Glückstadt, Tyskland) (ved advokaterne H. Janssen og G. Engel)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af 18. december 2013 i statsstøttesag SA.33995 (2013/C) — Støtte til el fra vedvarende energikilder og reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF
 —
 Sagsøgeren har gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF, eftersom den i loven om forrang for vedvarende energi (herefter EEG) fastsatte EEG-afgift og den særlige godtgørelsesordning ikke udgjorde tildeling af statsmidler eller statsligt kontrollere midler. Samtlige faktiske omstændigheder af relevans for kvalificeringen af disse foranstaltninger blev fastslået i den indledende procedure mellem Kommissionen og Forbundsrepublikken Tyskland. Der var ikke længere tvivl, hvilket Kommissionen under en procedure i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 4, stk. 4, i forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (1) skulle have fastslået.
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 108, stk. 1, TEUF og af retssikkerhedsprincippet.
 —
 Sagsøgeren har herved gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 108, stk. 1, TEUF og retssikkerhedsprincippet, får så vidt som den har anvendt proceduren vedrørende ny støtte i henhold til artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 659/1999 i stedet for proceduren vedrørende eksisterende støtte i henhold til artikel 17 ff. i forordning nr. 659/1999 med henblik på at kontrollere sin foreløbige vurdering, hvorefter EEG udgjorde statsstøtte. Sagsøgeren har i den forbindelse navnlig gjort gældende, at Kommissionen med beslutning af 22. maj 2002 ikke kvalificerede EEG 2000 som statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, eftersom der ikke var tale om overførsel af statsmidler. Ændringerne af EEG 2000 til EEG 2012 var ikke væsentlige i forhold til Kommissionens beslutning af 22. maj 2002. Kommissionen kunne derfor have gjort en ændret retsopfattelse gældende inden for rammerne af en procedure i henhold til artikel 108, stk. 1, TEUF uden at belaste sagsøgeren.
 3.
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 41 i chartret om grundlæggende rettigheder og af retten til forsvar
 —
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at Kommissionen har vedtaget den anfægtede afgørelse uden at give sagsøgeren mulighed for at fremsætte bemærkninger.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, s. 1).


text:
16.5.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/46
 Sag anlagt den 9. marts 2009 — Juvyns mod Rådet
 (Sag F-20/09)
 2009/C 113/98
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Marc Juvyns (Bruxelles, Belgien) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AST 7 for forfremmelsesåret 2008 samt om fornødent af afgørelserne om at forfremme mindre fortjenstfulde tjenestemænd til denne lønklasse.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AST 7 for forfremmelsesåret 2008 samt om fornødent af afgørelserne om at forfremme mindre fortjenstfulde tjenestemænd til denne lønklasse.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
29.10.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 271/18
 Slettelse af sag C-108/04 (1)
 (2005/C 271/34)
 Processprog: spansk
 Ved kendelse af 3. maj 2005 har præsidenten for De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-108/04, Divina Cortiñas Yáñez mod Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Superior de Justicia), skal slettes af registeret.
 (1) EUT C 94 af 17.4.2004.


text:
4.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/22
 Sag anlagt den 31. maj 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Sverige
 (Sag C-257/07)
 (2007/C 183/37)
 Processprog: svensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Kukovec og K. Nyberg)
 Sagsøgt: Kongeriget Sverige
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Sverige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester (forsyningsvirksomhedsdirektivet), idet det ikke har vedtaget de love og administrative (1) bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Kongeriget Sverige tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 31. januar 2006.
 (1) EUT L 305, s. 46.


text:
14.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 145/4
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Ungarn) den 21. januar 2011 — Allianz Hungária Biztosító Zrt., Generali-Providencia Biztosító Zrt., Gépjármű Márkakereskedők Országos Szövetsége, Magyar Peugeot Márkakereskedők Biztosítási Alkusz Kft. og Paragon-Alkusz Zrt. (mint a Magyar Opelkereskedők Bróker Kft. jogutódja) mod Gazdasági Versenyhivatal
 (Sag C-32/11)
 2011/C 145/04
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Allianz Hungária Biztosító Zrt., Generali-Providencia Biztosító Zrt., Gépjármű Márkakereskedők Országos Szövetsége, Magyar Peugeot Márkakereskedők Biztosítási Alkusz Kft. og Paragon-Alkusz Zrt. (mint a Magyar Opelkereskedők Bróker Kft. jogutódja)
 Sagsøgt: Gazdasági Versenyhivatal
 Præjudicielt spørgsmål
 Kan bilaterale aftaler indgået mellem et forsikringsselskab og bestemte motorkøretøjsværksteder eller mellem et forsikringsselskab og en sammenslutning af motorkøretøjsværksteder, hvorefter prisen per reparationstime, som betales af forsikringsselskabet til værkstedet for reparation af de af selskabet forsikrede motorkøretøjer blandt andet afhænger af antallet og procentdelen af forsikringer tegnet med forsikringsselskabet via værkstedet, som handler som forsikringsagent for nævnte forsikringsselskab, anses for at være aftaler, der er i strid med artikel 101, stk. 1, TEUF (som har til formål og/eller følge at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen inden for fællesmarkedet)?


text:
C 135/20 DA Den Europæiske Unions Tidende 7.6.2003
 for De Europæiske Fællesskaber ved B. Stromsky, som befuld- afsnit 1 i Disposición Transitoria Única del Real Decreto
 mægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg. nr. 1215/1997 af 18. juli 1997, hvorved det er fastsat
 minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbin-
 delse med arbejdstagernes brug af arbejdsudstyr under
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: arbejdet, er fastsat en yderligere tilpasningsperiode for
 arbejdsudstyr, der allerede er stillet til rådighed for
 — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine arbejdstagerne i virksomheden og/eller institutionen før
 forpligtelser i henhold til artikel 28 EF, idet den har den 27. august 1997.
 forbeholdt betegnelsen »guld« for arbejder med en holdig-
 hed på 750/000, mens arbejder med en holdighed på 2. Kongeriget Spanien tilpligtes at bære sagens omkost-
 375 eller 585/000 har betegnelsen »guldlegering«. ninger.
 — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I første stykke af afsnit 1 i Disposición Transitoria Única til
 De omhandlede bestemmelser forbyder markedsføring under Real Decreto blev der fastsat en frist på tolv måneder fra
 betegnelsen »guld« af arbejder, der har en guldholdighed på dekretets ikrafttræden til at tilpasse det udstyr, som allerede
 585 eller 375 promille, der kan bære denne betegnelse i deres blev brugt i virksomheden, til de krav, der er angivet bilag 1 til
 oprindelsesland, og vanskeliggør således markedsføringen af dekretet (der svarer til bilag I til direktivet). Eftersom dekretet
 sådanne arbejder. trådte i kraft den 27. august 1997, fik de spanske erhvervsdri-
 vende som følge af denne frist indrømmet en meget længere
 overgangsperiode end den, der er fastsat i direktivets artikel 4,
 Dette forbud kan ikke begrundes i hensynet til forbrugerbeskyt- stk. 1, litra b).
 telsen eller god handelsskik, da en passende mærkning er
 tilstrækkeligt.
 I andet, tredje og fjerde stykke af afsnit 1 i Disposición
 Transitoria Única er det fastsat, at arbejdsmarkedsmyndighe-
 den, når der i visse sektorer som følge af særlige objektive
 situationer, ikke kan ske en tilpasning af arbejdsudstyret inden
 for en frist af tolv måneder, efter begrundet indstilling fra de
 mest repræsentative arbejdsgiversammenslutninger inden for
 sektoren og i samråd med de mest repræsentative fagforeninger
 Sag anlagt den 11. april 2003 af Kommissionen for De inden for samme sektor, undtagelsesvist kan tillade, at der
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien udarbejdes en plan med henblik på at bringe arbejdsudstyr i
 overensstemmelse med bilag I til dekretet (som svarer til bilag I
 til direktivet), der ikke strækker sig over længere end fem år
 (Sag C-168/03) under hensyntagen til alvorligheden, betydningen og vigtighe-
 den af den påståede objektive situation. Anmodningen om
 (2003/C 135/30) godkendelse af en sådan plan skulle i henhold til denne
 bestemmelse indgives inden for en frist af højst ni måneder
 efter dekretets ikrafttræden (dvs. senest den 27. juni 1998),
 og den kompetente arbejdsmarkedsmyndighed skulle træffe
 afgørelse herom i løbet af de tre efterfølgende måneder.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 11. april
 2003 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ved Isabel Martínez del Peral,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i Kommissionen finder denne yderligere tilpasningsperiode
 Luxembourg. uforenelig med den forpligtelse, der er pålagt medlemsstaterne
 i henhold til direktivets artikel 4, stk. 1, litra b).
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 (1 ) Om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse
 1) Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine med arbejdstagernes brug af arbejdsudstyr under arbejdet (andet
 forpligtelser i henhold til 10 og 249 EF, samt i henhold særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF),
 til artikel 4, stk. 1, litra b), i Rådets direktiv 89/655/EØF EFT L 393 af 30.12.1989, s. 13.
 af 30. november 1989 (1) som ændret ved Rådets direktiv (2 ) EFT L 335 af 30.12.1995, s. 28.
 95/63/EF af 5. december 1995 om minimumsforskrifter
 for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdstager-
 nes brug af arbejdsudstyr under arbejdet ( 2), da der i


text:
Nr. C 212/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12 . 7. 97
 — Kommissionens direktiv 93/21 /EØF af 27. april miljøet af genetisk modificerede organismer, da det
 1993 om attende tilpasning til udviklingen af ikke har vedtaget de love og administrative bestemmel
 direktiv 67/548/EØF, bortset fra dettes regler for ser, som er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 mobile gasflasker indeholdende butan, propan eller
 LPG, og
 2 ) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 — Kommissionens direktiv 93/90/EØF af 29. oktober
 1993 om den fortegnelse over fællesskabsregler, (M EFT nr. C 370 af 7. 12 . 1996 .
 der er omhandlet i artikel 13, stk. 1 , femte led, i
 direktiv 67/548/EØF
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til disse direkti
 vers artikel 2 .
 Sag anlagt den 22. april 1997 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 2 ) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 ( Sag C-154/97 )
 (M EFT nr. C 354 af 23 . 11 . 1996 . ( 97/C 212/ 16 )
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 22 . april 1997 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria
 DOMSTOLENS DOM Kontou Durande, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la
 ( Sjette Afdeling) Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret,
 af 29. maj 1997 Kirchberg.
 i sag C-357/96, Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber mod Kongeriget Belgien (') Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 (Traktatbrudssøgsmål — direktiv 94/15/EF — manglende
 gennemførelse inden for den fastsatte frist) — Det fastslås, at Den Hellenske Republik ikke inden
 for den fastsatte frist har udstedt de love eller admini
 ( 97/C 212/15 )
 strative bestemmelser, der er nødvendige for at
 efterkomme Kommissionens direktiv 93/106/EF af
 (Processprog: fransk) 29 . november 1993 om ændring af Kommissionens
 direktiv 92/76/EØF om anerkendelse af beskyttede
 zoner ('), som er udsat for særlige plantesundhedsrisici
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive i Fællesskabet, hvorved den har tilsidesat sine forplig
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) telser i henhold til traktaten og direktivet.
 I sag C-357/96, Kommissionen for De Europæiske Fælles — Den Hellenske Republik tilpligtes at afholde sagens
 skaber ( befuldmægtiget: Gotz zur Hausen ) mod Kongeri omkostninger.
 get Belgien ( befuldmægtiget: Jan Devadder), angående en
 påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsi
 desat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direk Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 tiv 94/15/EF af 15 . april 1994 om førstegangstilpasning til
 den tekniske udvikling af direktiv 90/220/EØF om udsæt
 I medfør af artikel 2 i direktiv 93/106/EF skulle medlems
 ning i miljøet af genetisk modificerede organismer ( EFT
 nr. L 103 af 22 . 4. 1994, s. 20 ), da det ikke har vedtaget staterne sætte de nødvendige love og administrative
 bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet den
 de love og administrative bestemmelser, som er nødvendige
 for at efterkomme direktivet, har Domstolen ( Sjette Afde 15 . december 1993 og underrette Kommissionen herom .
 ling), sammensat af afdelingsformanden, G. F. Mancini, og
 dommerne J. L. Murray, C. N. Kakouris, R J. G. Kapteyn
 Kommissionen gør gældende, at Den Hellenske Republik
 og H. Ragnemalm ( refererende dommer); generaladvokat:
 D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: R. Grass, den endnu ikke har tilpasset sin lovgivning efter direktivets
 29 . maj 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: bestemmelser, hvorved den har tilsidesat sine forpligtelser
 efter traktatens artikel 189, stk. 3 , og dens artikel 5 , stk. 1 .
 1 ) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser efter (■) EFT nr. L 298 af 3 . 12 . 1993 , s . 34 .
 artikel 2, stk. 1 , i Kommissionens direktiv 94/15/EF af
 15. april 1994 om førstegangstilpasning til den tekni
 ske udvikling af direktiv 90/220/EØF om udsætning i


text:
22.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 462/10
 Domstolens dom (Niende Afdeling) af 15. oktober 2014 — Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec og Zemědělské družstvo Senice na Hané mod Česká republika — Ministerstvo zemědělství (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Obvodní soud pro Prahu 1 — Den Tjekkiske Republik)
 (Sag C-561/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - fælles landbrugspolitik - støtteordninger - gennemførelse af støtteordninger i de nye medlemsstater - forordning (EF) nr. 1782/2003 - artikel 143ba - forordning (EF) nr. 73/2009 - artikel 126 - særskilt sukkerbetaling - afkobling af denne betaling fra produktionen - begrebet »kriterier vedtaget i 2006 og 2007 af de pågældende medlemsstater« - repræsentativ periode))
 (2014/C 462/16)
 Processprog: tjekkisk
 Den forelæggende ret
 Obvodní soud pro Prahu 1
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec og Zemědělské družstvo Senice na Hané
 Sagsøgt: Česká republika — Ministerstvo zemědělství
 Konklusion
 Artikel 126, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006, (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003 skal fortolkes således, at begrebet »kriterier, som de pågældende medlemsstater har vedtaget i 2006 og 2007« omfatter det produktionsår, som disse medlemsstater skulle vælge inden den 30. april 2006 som repræsentativ periode for tildeling af særskilt sukkerbetaling i henhold til artikel 143ba, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 319/2006 af 20. februar 2006, Rådets forordning (EF) nr. 2011/2006 af 19. december 2006 og Rådets forordning (EF) nr. 2012/2006 af 19. december 2006.
 (1) EUT C 45 af 15.2.2014.


text:
25.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/30
 Sag anlagt den 18. november 2013 — Calida mod KHIM — Quanzhou Green Garments (dadida)
 (Sag T-597/13)
 2014/C 24/54
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Calida Holding AG (Sursee, Schweiz) (ved advokaterne R. Kaase og H. Dirksmeier)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Quanzhou Green Garments Co. Ltd (Quanzhou, Kina)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 16. september 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 1190/2012-4 annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: International registrering med virkning i hele EU nr. 979 903 af figurmærket, der indeholder ordbestanddelen »dadida«, for varer i klasse 25
 Indehaver af EF-varemærket: Quanzhou Green Garments Co. Ltd
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Calida Holding AG
 Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: Relative ugyldighedsgrunde i henhold til varemærkeforordningens artikel 53, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 8, stk. 1, litra b)
 Annullationsafdelingens afgørelse: Afslag på ugyldighedsbegæringen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af varemærkeforordningens artikel 8, stk. 1, litra b).


text:
6.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 313/34
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 6. oktober 2008 — Kaloudis mod KHIM — Fédération française de tennis (RolandGarros SPORTSWEAR)
 (Sag T-380/07) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om RolandGarros SPORTSWEAR som EF-figurmærke - det ældre nationale ordmærke Roland Garros - for sen betaling af klagegebyr - appelkammerets afgørelse om, at klagen skal anses for ikke at være indgivet)
 (2008/C 313/61)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Dimitrios Kaloudis (Dassia, Grækenland) (ved avocat G. Kaloudis)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Fédération française de tennis (FFT) (Paris, Frankrig) (ved avocat F. Fajgenbaum)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 19. juli 2007 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 876/2006-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Fédération française de tennis (FFT) og Dimitrios Kaloudis.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked frifindes, da søgsmålet dels er åbenbart retligt ugrundet og dels åbenbart skal afvises.
 2)
 Dimitrios Kaloudis betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 283 af 24.11.2007.


text:
12.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 335/40
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van beroep te Brussel (Belgien) den 5. juli 2016 — Openbaar Ministerie mod Dawid Piotrowski
 (Sag C-367/16)
 (2016/C 335/54)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van beroep te Brussel
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Openbaar Ministerie
 Sagsøgt: Dawid Piotrowski
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 3, nr. 3), i rammeafgørelsen (1) om den europæiske arrestordre fortolkes således, at der kun kan ske overgivelse af personer, der efter den fuldbyrdende medlemsstats ret må anses for myndige, eller kan den fuldbyrdende medlemsstat i henhold til denne artikel også overgive mindreårige, som efter den nationale lovgivning fra en bestemt alder (eventuelt under en række betingelser) kan gøres strafferetligt ansvarlig?
 2)
 Såfremt det antages, at det efter rammeafgørelsens artikel 3, nr. 3), ikke er forbudt at overgive mindreårige, skal denne artikel da fortolkes således, at
 a)
 den omstændighed, at der i national ret er en (teoretisk) mulighed for at kunne straffe mindreårige fra en bestemt alder, er tilstrækkelig som kriterium for overgivelse (med andre ord ved en foretage en abstrakt bedømmelse på grundlag af kriteriet om den alder, fra hvilken en person kan gøres strafferetligt ansvarlig, uden hensyntagen til eventuelle supplerende betingelser)?
 b)
 hverken princippet om gensidig anerkendelse i rammeafgørelsens artikel 1, stk. 2, eller ordlyden af rammeafgørelsens artikel 3, nr. 3), er til hinder for, at den fuldbyrdende medlemsstat foretager en konkret bedømmelse fra tilfælde til tilfælde, hvorunder det kan kræves, at den person, der er genstand for arrestordren i henseende til strafferetligt ansvar skal opfylde de samme betingelser, som gælder for den fuldbyrdende medlemsstats egne statsborgere på grundlag af alder på gerningstidspunktet, på grundlag af arten af den lovovertrædelse, der gøres gældende, og muligvis sågar på grundlag af tidligere domstolsinterventioner i den udstedende medlemsstat, som har medført en ungdomssanktion, selv om sådanne betingelser ikke findes i den udstedende medlemsstat?
 3)
 Såfremt den fuldbyrdende medlemsstat kan anlægge en konkret bedømmelse, skal der for at undgå straffrihed da ikke sondres mellem overgivelse med henblik på strafforfølgning og overgivelse med henblik på straffuldbyrdelse?
 (1) Rådets rammeafgørelse 2002/584/EØF af 13.6.2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne (EFT 2002, L 190, s. 1).


text:
7.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/47
 Sag anlagt den 14. januar 2009 — Özdemir mod KHIM — Aktieselskabet af 21. november 2001 (James Jones)
 (Sag T-11/09)
 (2009/C 55/85)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Rahmi Özdemir (Dreieich, Tyskland) (ved lawyers M. Heinrich, I. Hoes, C. Schröder, K. von Werder og J. Wittenberg)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Aktieselskabet af 21. november 2001 (Brande, Danmark)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 3. november 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 858/2007-2) annulleres.
 —
 Indsigelse rejst af den anden part i sagen for appelkammeret den 25. januar 2005 mod ansøgningen om registrering af EF-varemærket — ansøgning nr. 3 493 137 — forkastes.
 —
 Den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med indsigelsessagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Rahmi Özdemir
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »James Jones« for varer i klasse 25
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Aktieselskabet af 21. november 2001
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkeregistrering nr. 1 107 747 af ordmærket »Jack & Jones« for varer i klasse 3, 18 og 25; det i Det Forenede Kongerige under nr. 2 063 437 registrerede ordmærke »Jack Jones« for varer i klasse 25; det i Beneluxlandene under nr. 474 622 registrerede ordmærke »Jack Jones« for varer i klasse 25; det i Danmark under nr. VR 1990 06569 registrerede ordmærke »Jack & Jones« for varer i klasse 25
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge for alle de anfægtede varer
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret fejlagtigt vurderede, at der består en risiko for forveksling mellem de omhandlede varemærker; tilsidesættelse af artikel 43, stk. 2, i Rådets forordning nr. 40/94, idet der ikke ved appelkammeret er ført bevis for brug af det i Det Forenede Kongerige registrerede varemærke nr. 2 063 437.


text:
26.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/70
 Sag anlagt den 27. september 2012 — ZZ mod Europol
 (Sag F-103/12)
 2013/C 26/141
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne W.J. Dammingh og N.D. Dane)
 Sagsøgt: Den Europæiske Politienhed (Europol)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af Europols afgørelse til opfyldelse af dom afsagt af Personaleretten den 29. juni 2010 i sag F-37/09, Doyle mod Europol, hvorved Europol tildelte sagsøgeren et fast beløb i erstatning for den skade, sagsøgeren har lidt ved den afgørelse, som blev annulleret ved nævnte dom.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen af 28. november 2011, hvorved sagsøgte tildeler sagsøgeren et beløb på 3 000 EUR i erstatning for den skade, sagsøgeren har lidt, og til opfyldelse af en af Personaleretten tidligere afsagt dom, samt af afgørelsen af 29. juni 2012, hvorved den af sagsøgeren indgivne klage over afgørelsen af 28. november 2011 blev afvist, annulleres.
 —
 Europol tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder advokatsalær.


text:
29.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 319/20
 Rettens kendelse af 6. september 2011 — Mugraby mod Rådet og Kommissionen
 (Sag T-292/09) (1)
 (Passivitetssøgsmål - Rådets og Kommissionens undladelse af at iværksætte foranstaltninger over for Den Libanesiske Republik - angivelig tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende rettigheder og associeringsaftalen mellem Fællesskabet og Den Libanesiske Republik - åbenbart afvisningsgrundlag - erstatningssøgsmål - sagen åbenbart ugrundet)
 2011/C 319/42
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Muhamad Mugraby (Beirut, Libanon) (ved advokaterne J. Regouw og L. Spigt)
 Sagsøgte: Rådet for den Europæiske Union (ved A. Vitro, B. Driessen og E. Finnegan, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen (ved C. Tufvesson og S. Boelaert, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels et passivitetssøgsmål med påstand om, at det fastslås, at Rådet og Kommissionen retsstridigt undlod at tage stilling til sagsøgerens begæring om vedtagelse af foranstaltninger over for Libanon på grund af dette lands angivelige tilsidesættelse af sagsøgerens grundrettigheder samt af associeringsaftalen mellem Fællesskabet og Republikken Libanon, dels et erstatningssøgsmål med påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af disse institutioners passivitet.
 Konklusion
 1)
 Rådet for den Europæiske Union og Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Muhamad Mugraby betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 244 af 10.10.2009.


text:
11.1.2003 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 7/19
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS skaber (befuldmægtigede: L. Visaggio og A. Dal Ferro), angåen-
 de en anmodning om annullation af Kommissionens forord-
 den 25. september 2002 ning (EF) nr. 896/2001 af 7. maj 2001 om gennemførelsesbe-
 stemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 for så vidt
 angår ordningen for indførsel af bananer til EF (EFT L 126,
 i sag T-178/01, Di Lenardo Adriano SRL mod Kommissio-
 s. 6), har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 nen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 manden, J.D. Cooke, og dommerne R. García-Valdecasas og
 P. Lindh; justitssekretær: H. Jung, den 25. september 2002
 (Bananer — forordning nr. 896/2001 — annullationssøgs- afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 mål — individuelt berørt person — formaliteten)
 (2003/C 7/38) 1) Sagen afvises.
 (Processprog: italiensk) 2) Sagsøgeren afholder samtlige sagens omkostninger.
 (1 ) EFT C 289 af 13.10.2001.
 I sag T-178/01, Di Lenardo Adriano SRL, ved avocats A. Bozzi,
 C. Gatti og B. Telchini, mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (befuldmægtigede: L. Visaggio og A. Dal Ferro),
 angående en anmodning om annullation af Kommissionens
 forordning (EF) nr. 896/2001 af 7. maj 2001 om gennemfø-
 relsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 for
 så vidt angår ordningen for indførsel af bananer til EF (EFT
 L 126, s. 6), har Retten (Femte Afdeling), sammensat af
 afdelingsformanden, J.D. Cooke, og dommerne R. García-
 Valdecasas og P. Lindh; justitssekretær: H. Jung, den 25. sep- Sag anlagt den 11. oktober 2002 af H.O. Sports Company,
 tember 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: Inc. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design)
 1) Sagen afvises.
 (Sag T-318/02)
 2) Sagsøgeren afholder samtlige sagens omkostninger.
 (2003/C 7/40)
 ( 1) EFT C 89 af 13.10.2001.
 (Processprog: engelsk)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 11. oktober 2002 anlagt sag mod Kontoret for
 den 25. september 2002 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 H.O. Sports Company, Inc., Redmond, Washington (USA), ved
 lawyer Fabrizio Jacobacci.
 i sag T-179/01, Dilexport SRL mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Bananer — forordning nr. 896/2001 — annullationssøgs-
 mål — individuelt berørt person — formaliteten)
 — Afgørelse (sag nr. R 140/2002-3) truffet den 17. juli 2002
 af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i
 (2003/C 7/39)
 det Indre Marked (Varemærker og Design) omgøres, og
 det fastslås, at der skal ske registrering af EF-varemærkean-
 (Processprog: italiensk) søgningen for følgende varer:
 — »Rygsække; rejsetasker; køjesække til benyttelse i
 I sag T-179/01, Dilexport SRL, ved avocats A. Bozzi, C. Gatti forbindelse med wakeboards« i den internationale
 og B. Telchini, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- klasse 18.


text:
18.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 314/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 13. oktober 2004 af Finanzgericht Düsseldorf i sagen Possehl Erzkontor GmbH mod Hauptzollamt Duisburg
 (Sag C-445/04)
 (2004/C 314/09)
 Ved kendelse afsagt den 13. oktober 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 21. oktober 2004, har Finanzgericht Düsseldorf i sagen Possehl Erzkontor GmbH mod Hauptzollamt Duisburg forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Henhører smeltet magnesia af den i kendelsen nærmere beskrevne art, der er kaustisk brændt af naturligt forekommende magnesit udvundet ved minedrift, og som på et efterfølgende forarbejdningstrin er smeltet i en lysbueovn, under underposition 2519 90 10 i bilag I til den kombinerede nomenklatur?


text:
10.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/44
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 4. november 2008 — Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag F-41/06) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - social sikring - forsikring mod ulykker og erhvervssygdomme - invaliditet - pensionering som følge af invaliditet - begrundelse - annullation)
 (2009/C 6/88)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved avocat L. Garofalo)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og C. Berardis-Kayser, som befuldmægtigede, bistået af avocat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Dels annullation af Kommissionens afgørelse om at pensionere sagsøgeren som følge af invaliditet samt af en række akter, der er forbundet med denne afgørelse, dels tilkendelse af en erstatning
 Konklusion
 1)
 Den afgørelse, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber traf den 30. maj 2005 om at pensionere Luigi Marcuccio som følge af invaliditet, annulleres.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale Luigi Marcuccio et beløb på 3 000 EUR.
 3)
 I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 4)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber afholder ud over sine egne sagsomkostninger to tredjedele af Luigi Marcuccios sagsomkostninger.
 5)
 Luigi Marcuccio afholder en tredjedel af sine sagsomkostninger.
 (1) EUT C 131 af 3.6.2006, s. 54.


text:
2.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 197/19
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 18. juni 2008 — Hoechst mod Kommissionen
 (Sag T-410/03) (1)
 (Konkurrence - karteller - sorbatmarkedet - beslutning, hvorved en overtrædelse af artikel 81 EF blev konstateret - beregning af bødernes størrelse - begrundelsespligt - overtrædelsens grovhed og varighed - skærpende omstændigheder - princippet non bis in idem - samarbejde under den administrative procedure - aktindsigt - procedurens varighed)
 (2008/C 197/31)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Hoechst GmbH, tidligere Hoechst AG (Frankfurt am Main, Tyskland) (først ved avocats M. Klusmann og V. Turner, derefter ved avocats M. Klusmann, V. Turner og M. Rüba samt ved avocats M. Klusmann og V. Turner)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved først ved W. Mölls, O. Beynet og K. Mojzesowicz, derefter ved W. Mölls og K. Mojzesowicz, som befuldmægtigede, bistået af avocat A. Böhlke)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2005/493/EF af 1. oktober 2003 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 mod Chisso Corporation, Daicel Chemical Industries Ltd, Hoechst AG, The Nippon Synthetic Chemical Industry Co. Ltd og Ueno Fine Chemicals Industry Ltd (Sag COMP/E- C.37.370 — Sorbater) — (resume i EUT 2005 L 182, s. 20), for så vidt som den vedrører sagsøgeren, eller, subsidiært, nedsættelse af den bøde, der er blevet pålagt sagsøgeren, til en passende størrelse.
 Konklusion
 1)
 Den bøde, der er pålagt Hoechst GmbH, fastsættes til 74,25 millioner EUR.
 2)
 I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 3)
 Hver part bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 59 af 6.3.2004.


text:
25.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 74/22
 Sag anlagt den 13. december 2005 — Royal Bank of Scotland mod KHIM
 (sag T-439/05)
 (2006/C 74/44)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Royal Bank of Scotland Group plc (Edinburgh, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor J. Hull)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Andre parter i sagen for appelkammeret: Lombard Risk Systems Limited og Lombard Risk Consultants limited (London, Det Forenede Kongerige)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 21. juli 2005 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 370/2004-4) vedrørende indsigelsessag nr. B 370 959, som blev meddelt den 13. oktober 2005, annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Royal Bank of Scotland Group plc
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »LOMBARD DIRECT« for tjenesteydelser i klasse 35, 36 og 42 — ansøgningsnr. 1 523 92
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Lombard Risk Systems Limited og Lombard Risk Consultants limited
 De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: EF-ordmærkerne og de nationale ordmærker »LOMBARD RISK« og »LOMBARD GROUP OF COMPANIES« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 36 og 41
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen tages til følge for visse af de anfægtede tjenesteydelser
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret anvendte et forkert retligt kriterium ved afgørelsen af, hvorvidt der var risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker, for så vidt som appelkammeret fandt det tænkeligt, at der ville opstå forveksling, og at muligheden for forveksling ikke kunne udelukkes. Ifølge sagsøgeren vendte appelkammeret derved bevisbyrden om, således at sagsøgeren skulle bevise, at der ikke var risiko for forveksling. Desuden gav appelkammeret i strid med forordningens artikel 73 ikke en tilstrækkelig begrundelse for dets afgørelse.


text:
22.12.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/5
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 18. oktober 2007 — Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc, under konkurs, Livio Danielis, Domenico D'Alessandro mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-62/05 P) (1)
 (Appel - forordning (EØF) nr. 1430/79 - fritagelse for importafgifter - ladning af cigaretter til Spanien - svigagtig adfærd i forbindelse med en fællesskabsforsendelse)
 (2007/C 315/07)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellanter: Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc, under konkurs, Livio Danielis, Domenico D'Alessandro (ved avvocato G. Leone)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved X. Lewis, som befuldmægtiget, og avvocato G. Bambara)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 14. december 2004 i sag T-332/02, Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc m.fl. mod Kommissionen, hvorved sagsøgeren ikke fik medhold i sin påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 28. juni 2002 (sagsnummer REM 1410), ved hvilken Kommissionen meddelte de italienske myndigheder, at der ikke var grundlag for fritagelse for importafgifter vedrørende en ladning cigaretter til Spanien, idet svigagtig adfærd fra tredjemands side i forbindelse med en fællesskabsforsendelse ikke udgør et særligt forhold, som kan begrunde fritagelse for importafgifter.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Nordspedizionieri di Danielis Livio & C. Snc, under konkurs, samt Livio Danielis og Domenico D'Alessandro betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 82 af 2.4.2005.


text:
3.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 104/56
 Sag anlagt den 1. februar 2017 — Lions Gate Entertainment mod EUIPO (DIRTY DANCING)
 (Sag T-64/17)
 (2017/C 104/78)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Lions Gate Entertainment Inc. (Santa Monica, California, De Forenede Stater) (ved Barrister C. Hall og Solicitor D. Farnsworth)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »DIRTY DANCING« — registreringsansøgning nr. 13 930 102
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 1. december 2016 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 331/2016-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger i forbindelse med sagens behandling for appelkammeret og for Retten.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), og artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 207/2009.


text:
16.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 79/19
 Sag anlagt den 27. december 2012 — NIOC m.fl. mod Rådet
 (Sag T-577/12)
 2013/C 79/35
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC) (Singapore, Singapore), National Iranian Oil Company International Affairs Ltd (NIOC International Affairs) (London, Det Forenede Kongerige), Iran Fuel Conservation Organization (IFCO) (Teheran, Iran), Karoon Oil & Gas Production Co. (Ahwaz, Iran), Petroleum Engineering & Development Co. (PEDEC) (Teheran), Khazar Exploration and Production Co. (KEPCO) (Teheran), National Iranian Drilling Co. (NIDC) (Ahwaz), South Zagros Oil & Gas Production Co. (Shiraz, Iran), Maroun Oil & Gas Co. (Ahwaz), Masjed-Soleyman Oil & Gas Co. (MOGC) (Khouzestan, Iran), Gachsaran Oil & Gas Co. (Ahmad, Iran), Aghajari Oil & Gas Production Co. (AOGPC) (Omidieh, Iran), Arvandan Oil & Gas Co. (AOGC) (Khoramshar, Iran), West Oil & Gas Production Co. (Kermanshah, Iran), East Oil & Gas Production Co. (EOGPC) (Mashhad, Iran), Iranian Oil Terminals Co. (IOTC) (Teheran), Pars Special Economic Energy Zone (PSEEZ) (Boushehr, Iran) og Iran Liquefied Natural Gas Co. (Teheran) (ved advokat J.-M. Thouvenin)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 945/2012 af 15. oktober 2012 annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgerne.
 —
 Rådets afgørelse 2012/635/FUSP af 15. oktober 2012 annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgerne.
 —
 Det fastslås, at Rådets forordning (EU) nr. 267/2012 af 23. marts 2012 ikke finder anvendelse på sagsøgerne.
 —
 Det fastslås, at afgørelse 2012/635/FUSP ikke finder anvendelse på sagsøgerne.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremført syv anbringender.
 1)
 Første anbringende vedrørende manglende begrundelse i strid med artikel 296 TEUF, for så vidt som det retlige grundlag for vedtagelsen af den gennemførelsesforordning, hvorved sagsøgerne er blevet opført på listen over sanktionerede enheder, ikke udtrykkeligt fremgår af denne gennemførelsesforordning.
 2)
 Andet anbringende vedrørende manglende hjemmel, for så vidt som retsgrundlaget for gennemførelsesforordning nr. 945/2012 (1) er forordning nr. 267/2012 (2), hvorom det skal fastslås, at den ikke finder anvendelse på sagsøgerne, for så vidt som den for det første er blevet vedtaget i strid med artikel 296 TEUF og 215 TEUF, og dens artikel 23, stk. 2, litra d), der udgør det retlige grundlag for opførelsen af sagsøgerne på listen i bilag IX til forordning nr. 267/2012, for det andet tilsidesætter traktaterne og Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 3)
 Tredje, fjerde, femte og sjette anbringende — til støtte for ugyldigheden af opførelsen af sagsøgerne på listen i bilag IX til forordning nr. 267/2012 og på listen i bilaget til afgørelse 2012/635/FUSP (3) — vedrørende i) en retlig fejl, ii) en faktisk fejl, iii) det forhold, at nævnte opførelse krænker retten til forsvar, til god forvaltning og til en effektiv domstolsbeskyttelse, samt iv) det forhold, at nævnte opførelse er i strid med proportionalitetsprincippet.
 4)
 Syvende anbringende om, at artikel 1, nr. 8), i afgørelse 2012/635/FUSP, der udgør retsgrundlaget for opførelsen af sagsøgerne på listerne over de af restriktive foranstaltninger omfattede enheder, ikke finder anvendelse på sagsøgerne, med den begrundelse at denne bestemmelse er i strid med traktaterne, chartret om grundlæggende rettigheder og proportionalitetsprincippet.
 (1) Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 945/2012 af 15.10.2012 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 267/2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 282, s. 16).
 (2) Rådets forordning (EU) nr. 267/2012 af 23.3.2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EU) nr. 961/2010 (EUT L 88, s. 1).
 (3) Rådets afgørelse 2012/635/FUSP af 15.10.2012 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 282, s. 58).


text:
16.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/42
 Sag anlagt den 14. august 2017 — Duym mod Rådet
 (Sag T-549/17)
 (2017/C 347/55)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Frederik Duym (Ostende, Belgien) (ved advokat M. Velardo)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås:
 —
 Annullation af den afgørelse, der lå til grund for e-mail af 7. oktober 2016, som endeligt udelukkede sagsøgeren fra proceduren til udnævnelse af en kontorchef for DGA 3B Unit NL, og af den efterfølgende afgørelse om udnævnelse af [X] som kontorchef for den nederlandske oversættelsesafdeling (herefter »den anfægtede afgørelse«).
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes, for det andet, at betale sagsomkostningerne.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1.
 Første anbringende om manglende begrundelse, for så vidt som Rådet afviste at fremsende en skriftlig og talbaseret begrundelse til sagsøgeren vedrørende dennes fravælgelse i forbindelse med proceduren til udnævnelse af en kontorchef for den nederlandske oversættelsesafdeling.
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af princippet om god forvaltning og om anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn, ikke blot fordi udvælgelseskomitéen ikke havde foretaget en sammenligning af ansøgerne på grundlag af en talbaseret bedømmelse, men også fordi der ikke blandt sagsakterne fandtes noget andet dokument, såsom en sammenfattende kommentar, som viser, at der var enighed blandt udvælgelseskomitéen om udnævnelsen af [X] i stedet for sagsøgeren.
 3.
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af det interne stillingsopslag, for så vidt som bedømmelsen af sagsøgeren også vedrørte den politiske rolle for kontorchefen for oversættelsesafdelingen, selv om stillingsopslaget ikke på nogen måde nævnte dette element og selv om det heller ikke fremgår af vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«), at kontorchefen for oversættelsesafdelingen har en politisk rolle.
 4.
 Fjerde anbringende om tilsidesættelse af tjenestens interesse og anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn, for så vidt som kendskabet til nederlandsk ikke blev testet, selv om enheden var en nederlandsktalende enhed. Sagsøgeren har i denne forbindelse rejst en ulovlighedsindsigelse i henhold til artikel 277 TEUF mod det interne stillingsopslag henset til vedtægtens artikel 7. Eftersom dette stillingsopslag ikke kræver en perfekt beherskelse af nederlandsk er det herefter i strid med vedtægtens artikel 7. Følgelig har sagsøgeren nedlagt påstand om, at dette stillingsopslags ulovlighed anerkendes incidenter tantum under denne procedure. Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at mens de øvrige oversættelsesafdelinger i institutionerne har kontorchefer, som har et perfekt kendskab til oversættelsessproget, vil dette ikke være tilfældet for det nederlandske sprog. Sidstnævnte vil derfor blive behandlet anderledes i forhold til de andre sprog, i strid med artikel 1 i forordning nr. 1/1958, som tillægger alle sprog samme værdi.
 5.
 Femte anbringende om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og navnlig tilsidesættelse af vedtægtens artikel 1d som følge af en forskelsbehandling på grund af køn og sprog samt tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet. Sagsøgeren har gjort gældende, at indskrænkningen til engelsk af de sprog, som kunne anvendes til at gennemføre samtalen, udgør en åbenbar tilsidesættelse af vedtægtens artikel 1d, da [X] havde engelsk som andet sprog, mens engelsk kun var sagsøgerens tredje sprog. Endvidere var hans ledelseserfaring betydeligt større end [X]’s, således at det ikke kan udelukkes, at der forelå en forskelsbehandling på grund af køn, for så vidt som det af andre elementer i sagsakterne fremgår, at Rådet i interne udvælgelser har tendens til at vælge kvinder med henblik på at kompensere for udnævnelsen af mænd i den eksterne procedure. Endelig har sagsøgeren anført, at der således er foretaget et irrationelt valg, eftersom der tildeles en fordel og en fortrinsstilling til et enkelt sprog, hvilket er i strid med proportionalitetsprincippet.


text:
12 . 8 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 208/9
 Appel iværksat den 3 . juni 1995 af Anne Hogan til prøvelse lov af 10 . august 1991 om advokaterhvervet ( medlemskab
 af dom afsagt den 29. marts 1995 af De Europæiske af den luxembourgske advokatforening ).
 Fællesskabers Ret i Første Instans i sag T-497/93 , Anne
 Hogan mod De Europæiske Fællesskabers Domstol Det fastslås, at Fællesskaberne efter vedtægtens artikel 24 er
 ( Sag C-173/95 P) forpligtet til at bistå tjenestemændene, ligesom de er
 ( 95/C 208/ 18 forpligtet til ikke at tilføje dem skade. Domstolens tjeneste
 grene har således tilsidesat deres pligter, idet afgørelsen om
 indeholdelse af et beløb på 43 811 fr. samt afgørelsen om at
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den udbetale dette beløb er ulovlig.
 3 . juni 1995 iværksat appel af Anne Hogan ved advokat
 Giancarlo Lattanzi, Massa-Carrara, og med valgt adresse i Den appellerede dom og samtlige derved forudsatte, dermed
 Luxembourg rue Godchaux 33 , til prøvelse af dom afsagt forbundne og deraf følgende akter annulleres derfor .
 den 29 . marts 1995 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans i sag T-497/93 .
 Sagen henvises til behandling i Retten i Første Instans'
 plenum, subsidiært i en afdeling bestående af i hvert fald fem
 Appellanten har nedlagt følgende påstande: dommere , som den afviste dommer ikke er medlem af.
 Sagen admitteres, og sagsøgerens påstande tages til følge . I Eventuelt med udtrykkelig angivelse heraf.
 forbindelse hermed :
 Subisidært fastslås det, at afgørelser truffet af udenlandske
 gives der sagsøgeren medhold i hendes for Retten i Første retter, herunder kendelser, ikke er umiddelbart eksigible
 Instans nedlagte påstande , nærmere betegnet påstandene i inden for fællesskabsretten, før der er sket en prøvelse af
 den den 6 . august 1993 indgivne stævning (ref. dem ved Domstolen, og det er konstateret, at internationale
 ahritce5.893 ), idet desuden de forskellige til grund for visse og fællesskabsretlige ordre public-principper er blevet
 påstande liggende, dermed forbundne og deraf følgende fulgt.
 akter, herunder navnlig de i redegørelsen for de vigtigste
 omstændigheder i stævningen i nærværende sag udtrykke
 Domstolen træffer alle andre nødvendige afgørelser.
 ligt nævnte akter, lægges til grund .
 Sagsøgte tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 Det fastslås, at sagen er anlagt mod Domstolens ansættel
 sesmyndighed , men ikke mod » EF-Domstolen «, og altså at
 appellen ikke er iværksat mod den dømmende myndig Anbringender og væsentligste argumenter:
 hed .
 I. Inkompetence.
 Det fastslås , at der hermed foreligger et grundlag for
 annullation, der i sig selv er tilstrækkeligt til i sig at optage II. Fejl ved sagens behandling
 alle andre anbringender .
 — Ændring af sagsøgtes navn ( denne unormale
 Det fastslås udtrykkeligt, at kendelser afsagt af luxem omstændighed kan i sig selv bevirke, at dommen
 bourgiske retsinstanser er uden betydning i fællesskabsret skal annulleres ).
 ten, idet Domstolen og de øvrige fællesskabsinstitutioner
 ikke passivt kan stå som legitimeret i sager om foreløbige — Tilsidesættelse af bestemmelserne vedrørende
 kendelser ante causam .
 A ) udsættelsen ( artikel 55 i PR-RFI); ændringen af
 Det fastslås, at personaleafdelingerne og/eller fællesskabsin foranstaltninger med henblik på sagens tilret
 stitutionerne ikke er arbejdsgivere, der er omfattet af telæggelse ( artikel 49 og artikel 64, stk. 4 );
 national luxembourgsk rets bestemmelser . udpegelse af en ad hoc-generaladvokat ( navn
 lig artikel 18 ); foreningen ( artikel 50 ); mulig
 Det fastslås, at Hogan er ansat i Europa-Parlamentet og ikke heden for til enhver tid at henvise sagen til
 ved Domstolen. Det fastslås, at Retten gør sig skyldig i en Rettens plenum ( artikel 11 , artikel 14 og
 misforståelse med udtalelsen om, at Domstolen er arbejds artikel 51 , sidste punktum ); artikel 25 , stk. 1
 giver, efter i dommens præmis 1 at have erklæret, at hun » er ( fejlagtig tilbagegivelse af processkrifter); arti
 tjenestemand i lønklasse Cl ved Europa-Parlamentet «. kel 65 C ( anvendelse af passende bevismid
 ler )
 Det fastslås, at chefen for personaleafdelingen ikke har den
 fornødne kompetence til at repræsentere Domstolen for B) sagens procedurestridige overgang fra behand
 nationale dømmende myndigheder, og at kun sådanne ling i Tredje Afdeling ( under deltagelse af tre
 befuldmægtigede for fællesskabsinstitutionen, som er i dommere ) til Fjerde Afdeling ( fremdeles under
 besiddelse af en formel ad hoc-fuldmagt kan repræsentere deltagelse af tre dommere ), herunder endnu en
 den under iagttagelse af de regler, der eksempelvis er fastsat i gang den luxembourgske dommer R. Schint
 ---pagebreak--- Nr . C 208/ 10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12 . 8 . 95
 gen, hvis deltagelse allerede gentagne gange var skib eller et andet transportmiddel, der fragter varer bestemt
 blevet kritiseret til Den Føderative Republik Jugoslaviens territorialfarvande
 med henblik på handel, kommer ind i de pågældende
 C) afvisningen af dommer R. Schintgen (» dom farvande, eller omfatter bestemmelserne også handlinger,
 mer « og » part «), artikel 4, artikel 16, stk. 1 , og der udføres i internationalt farvand, og hvor der på grundlag
 artikel 44 i EØF-statutten for Domstolen; af de konkrete omstændigheder omkring planlægningen og
 uanset hvorledes bedømmelsen af afvisnings gennemførelsen er bestemte holdepunkter for at antage, at
 grundene skulle falde ud, var den pågældende skibet eller transportmidlet har kurs mod de nævnte
 dommer selv i hvert fald ikke upartisk . territorialfarvande med handel for øje ?
 III. Tilsidesættelse af fællesskabsretten og af artikel 6 i den Andet spørgsmål: For så vidt som bestemmelsen i artikel 1 ,
 europæiske menneskerettighedskonvention og kon litra d ), i ovennævnte afgørelse og forordning forbyder
 ventionen om beskyttelse af dataoplysninger, idet den enhver aktivitet med det formål eller den virkning, at de i
 appellerede dom litra c ) nævnte transaktioner direkte eller indirekte fremmes,
 omfatter den da også sejlads i internationalt farvand af et
 — udgør en tilsidesættelse af bestemmelserne om skib eller et andet transportmiddel, der fragter varer, som
 retten til forsvar må formodes at være bestemt til Den Føderative Republik
 Jugoslaviens territorialfarvande med henblik på handel ?
 — ikke tager hensyn til, at Domstolen ikke ved
 nationale retter kan stå som passivt legitimeret Tredje spørgsmål: Er en national retsforskrift, hvorefter der
 i tilfælde , hvor det fastslås, at et af de i artikel 1 angivne
 — fejlagtigt fastslår, at visse betingede » kendelser «, forbud er tilsidesat, skal ske konfiskation — obligatorisk
 der kun findes i udenlandsk ret, ante causam er eller fakultativ — af den ladning, der transporteres af et af de
 retmæssige i fællesskabsretten i artikel 10, stk. 2 , nævnte transportmidler, forenelig med
 fællesskabsretten, navnlig artikel 10 , stk. 1 og 2, i oven
 — fejlagtigt når til det resultat, at de grove overtræ nævnte afgørelse og forordning ?
 delser af tjenestemandsvedtægtens artikel 24, som
 Domstolens personaleafdeling har gjort sig skyldig (!) EFT nr . L 102 af 28 . 4 . 1993 , s . 17.
 i, idet den har undladt at opfylde sin forpligtelse til (2 ) EFT nr . L 102 af 28 . 4 . 1993 , s . 14 .
 at yde de ansatte og dermed sagsøgeren bistand i
 overensstemmelse med tjenestemandsvedtægens
 udtrykkelige bestemmelser herom, er lovlige .
 Sag anlagt den 9. juni 1995 af Kongeriget Spanien mod
 Rådet for Den Europæiske Union
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse ( Sag C-l 79/95 )
 afsagt den 11 . april 1995 af Consiglio di Stato i sagen ( 95/C 208/20 )
 1 ) Ebony Maritime SA og 2 ) Loten Navigation Company
 Ltd. mod Prefetto della Provincia di Brindisi m.fl.
 ( Sag C-l 77/95 ) Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 9 . juni 1995 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 ( 95/C 208/19 )
 Union af Kongeriget Spanien ved Alberto Navarro Gonzå
 lez, Director General de Coordinacion Juridica e Institucio
 Ved kendelse afsagt den 11 . april 1995 , indgået til Dom nal Comunitaria, og Abogado del Estado Rosario Silva de
 stolens Justitskontor den 6 . juni 1995 , har Consiglio di Stato Lapuerta, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i
 i sagen 1 ) Ebony Maritime SA og 2 ) Loten Navigation Luxembourg på Den Spanske Ambassade, 4-6, boulevard
 Company Ltd . mod Prefetto della Provincia di Brindisi m.fl . E. Servais .
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Første spørgsmål: Skal artikel 1 , litra c ), i afgørelse
 93/235/EKSF ( J ), truffet af repræsentanterne for medlems — Afsnit 1.1 , underafsnit 1 , sidste komma , i bilag IV til
 staternes regeringer, forsamlet i Rådet, af 26 . april 1993 om Rådets forordning ( EF ) nr. 685/95 ( J ) af 27. marts 1995
 handel mellem Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab og om forvaltning af fiskeriindsatsen, for så vidt angår visse
 Den Føderative Republik Jugoslavien ( Serbien og Montene fiskerizoner og visse fiskeressourcer i Fællesskabet,
 annulleres .
 gro ), og artikel 1 , litra c ), i Rådets forordning ( EØF )
 nr. 990/93 (2) af 26 . april 1993 om handel mellem Det
 Europæiske Økonomiske Fællesskab og Den Føderative — Rubrik nr. 5 vedrørende ansjoser i bilag I til Rådets
 Republik Jugoslavien ( Serbien og Montenegro ) fortolkes forordning ( EF ) nr. 746/92 ( 2 ) af 31 . marts 1995 om
 således, at det heri fastsatte forbud overtrædes, blot fordi et ændring af forordning (EF) nr . 3362/94 om fastsættelse


text:
23.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 288/10
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 2. september 2010 — Europa-Kommissionen mod Deutsche Post AG, Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV, UPS Europe NV/SA og Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-399/08 P) (1)
 (Appel - artikel 87 EF - støtte ydet af medlemsstaterne - Forbundsrepublikken Tysklands foranstaltninger til fordel for Deutsche Post AG - artikel 86 EF - tjenesteydelser af almen økonomisk interesse - kompensation for meromkostninger som følge af salg med tab på dør til dør-pakketjenesteområdet - tilstedeværelse af en fordel - kontrolmetode anvendt af Kommissionen - bevisbyrde - artikel 230 EF - omfanget af Rettens prøvelsesret)
 (2010/C 288/15)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Europa-Kommissionen (ved V. Kreuschitz, J. Flett og B. Martenczuk, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Deutsche Post AG (ved Rechtsanwalt J. Sedemund), Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV (ved Rechtsanwalt R. Wojtek), UPS Europe NV/SA (ved advocaat E. Henny) og Forbundsrepublikken Tyskland (ved M. Lumma og B. Klein, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Tredje Udvidede Afdeling) den 1. juli 2008 i sag T-266/02, Deutsche Post mod Kommissionen, hvorved Retten annullerede Kommissionens beslutning af 19. juni 2002 om Forbundsrepublikken Tysklands foranstaltninger til fordel for Deutsche Post AG (EFT L 247, s. 27), hvorved Kommissionen erklærede støtten uforenelig med fællesmarkedet og krævede tilbagesøgning heraf — kompensation for meromkostninger som følge af salg med tab i sektoren for dør til dør-pakketjenester — tilsidesættelse af artikel 86, stk. 2, EF, artikel 87, stk. 1, EF, artikel 230 EF samt artikel 36 i statutten for Domstolen — annullation uden konstatering af konkrete fejl i Kommissionens argumentation til støtte for den anfægtede beslutning — manglende begrundelse angående påstanden om, at Kommissionen anvendte en ulovlig metode til at fastslå, at der var tale om ulovlig støtte
 Konklusion
 1)
 Hovedappellen og kontraappellerne forkastes.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Deutsche Post AG i forbindelse med hovedappellen.
 3)
 Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV og UPS Europe SA bærer deres egne omkostninger i forbindelse med hovedappellen.
 4)
 Deutsche Post AG, Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV og UPS Europe SA bærer deres egne omkostninger i forbindelse med kontraappellerne.
 5)
 Forbundsrepublikken Tyskland bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 301 af 22.11.2008.


text:
16.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 381/12
 Appel iværksat den 9. juli 2015 af Changshu City Standard Parts Factory og Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 29. april 2015 i de forenede sager T-558/12 og T-559/12, Changshu City Standard Parts Factory og Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Forenede sager C-376/15 P og C-377/15 P)
 (2015/C 381/15)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellanter: Changshu City Standard Parts Factory og Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd (ved avvocato R. Antonini og avocat E. Monard)
 De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen og European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande
 1)
 Rettens dom i de forenede sager T-558/12 og T-559/12, Changshu City Standard Parts Factory og Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union ophæves.
 2)
 Appellanterne gives medhold i deres påstande for Retten, og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 924/2012 af 4. oktober 2012 om ændring af forordning (EF) nr. 91/2009 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af jern eller stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina (1) annulleres, for så vidt som den vedrører appellanterne.
 3)
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger for Retten og for Domstolen, herunder appellanternes omkostninger.
 4)
 Intervenienterne bærer deres egne sagsomkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanterne har gjort gældende, at Retten, navnlig med hensyn til begrebet »alle [sammenlignelige] eksporttransaktioner« og forbindelsen mellem de omhandlede bestemmelser, begik en retlig fejl, idet den fejlfortolkede artikel 2, stk. 10 og 11, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (2) og artikel 2.4 og 2.4.2 i aftalen om anvendelsen af artikel VI i GATT 1994 og pålagde sagsøgerne en urimelig bevisbyrde.
 Sagsøgerne har endvidere anført, at Retten begik en retlig fejl, idet den fejlfortolkede artikel 2, stk. 10, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab og artikel 2.4 i aftalen om anvendelsen af artikel VI i GATT 1994, at den undlod at tage stilling til visse af appellanternes anbringender, og at den begik en retlig fejl ved bedømmelsen af den i artikel 296 TEUF fastsatte begrundelsespligt.
 (1) EUT L 275, s. 1.
 (2) EUT L 343, s. 51.