text:
C 247/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26.8.2000
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Europæiske Fællesskaber af Arbeitsgemeinschaft der öffentlich-
 rechtlichen Rundfunkanstalten der Bundesrepublik Deutsch-
 — Det fastslås, at Europa-Parlamentet har truffet en afgørelse land (ARD), Köln (Forbundsrepublikken Tyskland), bestående
 i strid med artikel 4, 5 og 7, stk. 2, samt 9 og 45 og i af Bayerischer Rundfunk, Hessischer Rundfunk, Mitteldeut-
 strid med bilag I til tjenestemandsvedtægten. scher Rundfunk, Norddeutscher Rundfunk, Ostdeutscher
 Rundfunk Brandenburg, Radio Bremen, Saarländischer Rund-
 — Annullation af afgørelserne om forfremmelse fra B 2 til funk, Sender Freies Berlin, Südwestrundfunk, Westdeutscher
 B 1 truffet den 26. november 1999 af generaldirektøren Rundfunk, ved advokaterne prof. Peter Mailänder og dr.
 for personale i relation til visse tjenestemænd, idet Andreas Bartosch, Haver & Mailänder, Stuttgart (Forbundsre-
 forfremmelserne har fundet sted uden nogen form for publikken Tyskland).
 meddelelse om ledige stillinger, svarende til stillingsbe-
 skrivelsen for kontorfuldmægtige, ligesom forfremmel-
 sernes grundlag var en mangelfuld sammenligning af Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 fortjenesterne.
 — Kommissionens beslutning af 21. marts 2000 i sag
 — Annullation af afgørelsen af 10. marts 2000, ved hvilken COMP/JV.37, hvormed Kommissionen i medfør af arti-
 generalsekretæren afviste sagsøgerens klage af 29. februar kel 6, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EØF)
 2000. nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med
 fusioner og virksomhedsoverdragelser (herefter »FKF«)
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. erklærede planen om at sammenslutte BSkyB/KirchPayTV
 for at være forenelig med fællesmarkedet, annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 Sagsøgeren var ikke blandt de tjenestemænd, der blev forfrem-
 met ved afgørelsen af 26. november 1999, som blev truffet af
 generaldirektøren for Personale; angiveligt blev afgørelsen Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 truffet som følge af den metode, der skulle anvendes for
 at gennemføre det nyligt indførte forfremmelsessystem i
 Parlamentet. Med den anfægtede beslutning har Kommissionen besluttet
 ikke at modsætte sig en plan om sammenslutning, hvorved det
 Sagsøgeren kræver annullation af afgørelsen vedrørende antal- påtænkes, at British Sky Broadcasting Group plc (»BSkyB«)
 let af krævede points for at kunne forfremmes, som blev tildelt erhverver 24 % af KirchPayTV GmbH & Co KGaA (Kirch-
 sagsøgeren, ligesom der fremsættes krav om annullation af PayTV).
 afgørelserne om at forfremme andre tjenestemænd, der blev
 truffet på grundlag af en mangelfuld sammenligning af fortje- Sagsøgeren har anlagt sag til prøvelse af denne beslutning og
 nesterne. har i det væsentlige gjort følgende anbringender gældende:
 Sagsøgeren påberåber sig ulovligheden af det i Parlamentet — Kommissionen bemærker med rette i den anfægtede
 gældende forfremmelsessystem, hvorved hun gør gældende, beslutning, at KirchPayTV uden den yderligere tilførsel af
 økonomiske ressourcer fra BSkyB ikke ville være i stand
 — at det er ulovligt at adskille lønklassen fra funktionen,
 til at foretage de nødvendige investeringer i indhold
 henset til artikel 4 og 5 i bilag I til vedtægten, og
 og teknisk infrastruktur for at kunne opretholde den
 — at vedtægtens artikel 45 er tilsidesat. nuværende markedsandel. Kommissionen afviser imidler-
 tid uretmæssigt, at der eksisterer en mulighed for konkur-
 rence mellem KirchPayTV og BSkyB på det tyske marked
 med henvisning til KirchPayTV’s nuværende konkurren-
 cemæssige styrke, som er adgangshindrende for andre
 markedsdeltagere. Dermed ses der bort fra den målestok,
 der skal anlægges i henhold til FKF’s artikel 2, stk. 3.
 Sag anlagt den 13. juni 2000 af Arbeitsgemeinschaft der Kommissionen har ikke i tilstrækkelig grad taget hensyn
 öffentlich-rechtlichen Rundfunkanstalten der Bundesre- til sin egen mulighed for senere at ændre den markedsdo-
 publik Deutschland (ARD) mod Kommissionen for De minerende stilling.
 Europæiske Fællesskaber
 — Selv om Kommissionen inden for den første fase i
 (Sag T-158/00) kontrollen med fusionen i henhold til artikel 6, stk. 2, i
 FKF kan antage tilsagn, er disse begrænset til klart
 (2000/C 247/57) beskrevne og let løselige konkurrenceproblemer. Dette
 har Kommissionen ladet ude af betragtning i den forelig-
 gende sag.
 (Processprog: tysk)
 — De tilsagn, som Kommissionen har accepteret, er ikke i
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der overensstemmelse med den markedsstrukturorienterede
 den 13. juni 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De opbygning af den europæiske fusionskontrol. Tilsagnene
 ---pagebreak--- 26.8.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 247/33
 bygger på en stadig adfærdskontrol, som det fremgår Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 af de kartelretlige kontrolbestemmelser om misbrug i
 artikel 82 EF. En sådan adfærdskontrol virker imidlertid — Kommissionens stiltiende afslag på den klage, som sagsø-
 på ingen måde mere konkurrencefremmende som mod- geren havde indgivet i henhold til vedtægtens artikel 90,
 vægt til den tålte dominerende markedsstilling. Yderligere stk. 2, vedrørende den liste over tjenestemænd, som var
 har deltagerne i den planlagte fusion ikke givet de tilsagn, forfremmet til lønklasse A4, og som blev offentliggjort i
 som sagsøgeren under sagsforløbet har stillet krav om. »Meddelelser fra Administrationen« nr. 1080 af 13. au-
 gust 1999, annulleres, for så vidt som hans navn ikke var
 opført på denne liste.
 — Kommissionen har desuden begået formelle fejl i sagsbe-
 handlingen. Selv om der i beslutningen rejses væsentlig — Det fastslås følgelig, at forfremmelsesproceduren til løn-
 betænkelighed ved, om den planlagte sammenslutning er klasse A4 for 1999 annulleres for så vidt angår sagsø-
 forenelig med fællesmarkedet, har Kommissionen på geren.
 baggrund af omfangsrige og delvis også ugennemsigtige
 tilsagn fra ansøgerne meddelt en tilladelse allerede i første — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en erstat-
 prøvelsesfase. Den rette sagsbehandling ville imidlertid ning på 5 000 EUR for lidt ikke-økonomisk skade.
 have bestået i at indlede proceduren i henhold til FKF’s
 artikel 6, stk. 1, litra c). — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 — Endelig har Kommissionen retsstridigt ikke iagttaget
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 den procedure, som er fastlagt i artikel 18, stk. 1, i
 Kommissionens forordning (EF) nr. 447/98(1), idet den
 også efter den treugers frist, der er fastsat i bestemmelsen, Sagsøgeren gør til støtte for sit søgsmål følgende gældende:
 har taget stadig yderligere ændrede tilbud om tilsagn fra
 parterne i den planlagte sammenslutning i betragtning. — Den anfægtede afgørelse indeholder ingen begrundelse,
 Sagsøgerens proceduremæssige rettigheder er dermed hvilket er i strid med tjenestemandsvedtægtens artikel 25,
 blevet krænket, idet man blev tvunget til at tage stilling stk. 2.
 inden for stadig kortere frister og til sidst slet ingen
 mulighed havde for at udtale sig. — Der foreligger en tilsidesættelse af vedtægtens artikel 45,
 stk. 1, samt et åbenbart fejlskøn.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 447/98 af 1. marts 1998 om
 anmeldelser, frister og udtalelser i henhold til Rådets forordning
 (EØF) nr. 4064/89 om kontrol med fusioner og virksomhedsover-
 tagelser, EFT L 61, s. 1.
 Sag anlagt den 16. juni 2000 af Rosemarie Carotti mod
 Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-163/00)
 (2000/C 247/59)
 (Processprog: fransk)
 Sag anlagt den 14. juni 2000 af Vassilios Tsarnavas mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 16. juni 2000 anlagt sag mod Revisionsretten for De
 Europæiske Fællesskaber af Rosemarie Carotti, Luxembourg,
 (Sag T-161/00) ved advokaterne Gaston Vogel og Ferdinand Burg, Luxem-
 bourg.
 (2000/C 247/58)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Afgørelsen af 15. maj 2000 annulleres.
 (Processprog: fransk)
 — Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes
 at betale sagens omkostninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 14. juni 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De — Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes
 Europæiske Fællesskaber af Vassilios Tsarnavas, Bruxelles, ved at betale sagsøgeren 500 000 LUF, hvilket udgør de
 advokat Nicolas Lhoëst, Bruxelles. omkostninger, hun har måttet afholde for at vinde sagen.


text:
2.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 73/40
 Sag anlagt den 1. december 2014 — Bourdouvali m.fl. mod Rådet m.fl.
 (Sag T-786/14)
 (2015/C 073/52)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Eleni Pavlikka Bourdouvali (Meneou, Cypern) og 47 andre sagsøgere (ved barrister P. Tridimas)
 Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen, Den Europæiske Union ved Europa-Kommissionen, Eurogruppen ved Rådet for Den Europæiske Union og Den Europæiske Centralbank
 Sagsøgernes påstande
 —
 De sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgerne de beløb, der fremgår af det skema, der er vedhæftet stævningen, og i tillæg hertil de renter, der påløber fra den 16. marts 2013 og indtil Retten afsiger dom.
 —
 De sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Subsidiært:
 —
 Det fastslås, at Den Europæiske Union og/eller de sagsøgte institutioner har pådraget sig et ansvar uden for kontraktforhold.
 —
 Det fastsættes, hvilken procedure der skal følges med henblik på at fastslå det tab, som sagsøgerne faktisk har lidt, og som kan godtgøres.
 —
 De sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne (48 i alt) er indskydere og/eller aktionærer og/eller obligationsindehavere i Bank of Cyprus Public Company Ltd og/eller Cyprus Popular Bank Public Co. Ltd. De søger erstatning i henhold til artikel 268 TEUF og artikel 340, stk. 2 og 3, TEUF, der omhandler Unionens ansvar uden for kontraktforhold, for det tab, de har lidt som følge af de foranstaltninger, der blev truffet af de sagsøgte institutioner, om at pålægge Republikken Cypern et bail-in-ordning.
 Sagsøgerne er af den opfattelse, at de sagsøgte institutioner vedtog et bail-in-ordning for Republikken Cypern, som direkte medførte tabet af deres indeståender og aktier. Efter sagsøgernes opfattelse blev de bail-in-foranstaltninger, som Republikken Cypern vedtog, indført alene for at gennemføre de foranstaltninger, som de sagsøgte havde vedtaget, og som også blev godkendt af de sagsøgte institutioner.
 Ifølge sagsøgerne tilsidesætter bail-in-ordningen ejendomsretten som beskyttet ved artikel 17, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 1 i protokol nr. 1 til den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder. Sagsøgerne anfører endvidere, at bail-in-ordningen tilsidesætter proportionalitetsprincippet, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, og princippet om forbud mod forskelsbehandling.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
18.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/23
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 11. marts 2009 — Borax Europe mod Kommissionen
 (Sag T-166/05) (1)
 (Aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - dokumenter og lydoptagelser - afslag på aktindsigt - undtagelse om privatlivets fred og den enkeltes integritet - undtagelse om beskyttelse af beslutningsprocessen)
 2009/C 90/36
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Borax Europe Ltd (Guildford, Det Forenede Kongerige) (ved avocats D. Vandermeersch og K. Nordlander)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Costa de Oliveira og I. Chatzigiannis, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 21. februar 2005 af Kommissionens generalsekretær, hvorved denne gav afslag på aktindsigt i visse dokumenter og lydoptagelser i forbindelse med forberedelsen af den 30. tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 67/548/EØF af 27. juni 1967 om tilnærmelse af lovgivning om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer (EFT 1967, s. 211).
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen truffet den 21. februar 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers generalsekretær, hvorved denne gav Borax Europe Ltd afslag på aktindsigt i lydoptagelser fra mødet den 5. og 6. oktober 2004, to forslag til summarisk referat fra dette møde, tretten kommentarer fra sagkyndige, to kommentarer fra repræsentanter for industrien og det dokument, der var fremlagt af den danske rapportør, annulleres.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 155 af 25.6.2005.


text:
19.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 340/12
 Appel iværksat den 3. oktober 2011 af ENI SpA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 13. juli 2011 i sag T-39/07, ENI mod Kommissionen
 (Sag C-508/11 P)
 2011/C 340/22
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: ENI SpA (ved avvocati G.M. Roberti, D. Durante, R. Arras, E.D’Amico og I. Perego)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Den appellerede dom ophæves helt eller delvis, for så vidt som Retten derved frifandt Kommissionen i søgsmålet, anlagt af ENI i sag T-39/07, og som følge heraf:
 —
 Annulleres Kommissionens beslutning af 29. november 2006 (sag COMP/F/38.638 — BR/ESBR) helt eller delvis,
 —
 og/eller annulleres, eller i det mindste nedsættes, den bøde, som ENI blev pålagt ved Kommissionens beslutning af 29. november 2006 (sag COMP/F/38.638 — BR/ESBR).
 —
 Subsidiært ophæves den appellerede dom helt eller delvis for så vidt som Retten derved frifandt Kommissionen i søgsmålet anlagt af ENI i sag T-39/07, og sagen hjemvises til Retten med henblik på, at den træffer afgørelse i realiteten i betragtning af de bemærkninger, Domstolen måtte fremsætte.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger for såvel denne instans som i sag T-39/07.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Med det første anbringende, som har fire led, har ENI gjort gældende, at Retten begik flere retsbrud og hverken overholdt den begrundelsespligt, som påhviler den, eller de grundlæggende principper, som er fastsat i EU’s charter om grundlæggende rettigheder og i EMRK til skade for sagsøgerens ret til forsvar. ENI har anført, at:
 —
 formodningen om, at et moderselskab reelt har udøvet bestemmende indflydelse ikke er berettiget i lyset af de principper, som gælder ved fastlæggelsen af ansvaret i kartelsager og de principper hvad angår formodninger, som er fastlagt i praksis fra Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol. Retten undlod under alle omstændigheder at tage stilling til de ved søgsmålet fremsatte argumenter vedrørende rækkevidden af kravet om, at der reelt er udøvet bestemmende indflydelse.
 —
 De af ENI påberåbte beviser med henblik på at tilbagevise formodningen om ansvar er ikke blevet bedømt korrekt. Retten fraveg således de retsregler, der i denne forbindelse er defineret i relevant retspraksis fra Domstolen og Retten selv.
 —
 Alt imens Retten i overensstemmelse med retspraksis bekræftede, at formodningen om ansvar kan afkræftes, fordrejede den ved anvendelsen heraf den reelle rækkevidde af denne formodning og gjorde det som følge heraf umuligt for ENI at føre det krævede modsatte bevis, hvilket resulterede i anvendelsen af en ordning med objektivt ansvar.
 —
 Retten fandt, uden at give en begrundelse herfor, at den ikke var forpligtet til at bedømme de af ENI fremsatte betragtninger vedrørende relevansen af princippet om selskabers begrænsede ansvar for det forhold, at moderselskabet pålægges et ansvar i medfør af formodningen om, at der reelt er udøvet bestemmende indflydelse, og anvendte de juridiske kriterier, som følger af retspraksis vedrørende virksomhedssuccessioner på det konkurrenceretlige område, ukorrekt.
 Med det andet anbringende, som består af to led, har ENI gjort gældende, at Retten har tilsidesat artikel 23 i forordning nr. 1/2003 (1), proportionalitetsprincippet og begrundelsespligten. ENI har navnlig anført, at Retten:
 —
 foretog en ukorrekt bedømmelse af overtrædelsens grovhed med henblik på fastsættelsen af bøden, idet den uden at give en begrundelse herfor fandt, at de af ENI fremlagte beviser, og de argumenter, som selskabet havde fremført vedrørende den uforholdsmæssige karakter af den anvendte multiplikationsfaktor, var uden relevans
 —
 fandt, at det var med rette, at Syndial var blevet udelukket fra adressaterne for den anfægtede beslutning, idet den herved fraveg de kriterier, som følger af retspraksis vedrørende virksomhedssuccessioner og ikke tog hensyn til de heraf følgende konsekvenser for de maksimale bødebeløb.
 (1) EFT L 1, s. 1.


text:
Nr . C 159/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24 . 6 . 95
 Schockweiler, og dommerne P. J. G. Kapteyn ( refererende somheder af gaze til brug på græske hospitaler og i den
 dommer ), G. F. Mancini, C. N. Kakouris og G. Hirsch; græske hær, uden at offentliggøre en udbudsbekendt
 generaladvokat: G. Tesauro; justitssekretær : ekspeditions gørelse herom i De Europæiske Fællesskabers Tidende,
 sekretær H. A. Riihl, den 4 . maj 1995 afsagt dom, hvis tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv
 konklusion lyder således : 77/62/EØF af 21 . december 1976 om samordning af
 fremgangsmåderne ved offentlige indkøb, som senest
 ændret ved direktiv 88/295/EØF af 22 . marts 1988.
 Begrebet børn i artikel 12 i Rådets forordning (EØF)
 nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie 2 ) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostnin
 bevægelighed inden for Fællesskabet er ikke begrænset ved
 ger.
 de samme betingelser vedrørende alder eller forsørgelse,
 som stilles i forbindelse med rettighederne i henhold til
 forordningens artikel 10, stk . 1 , og artikel 11 . (!) EFT nr . C 132 af 14 . 5 . 1994 .
 ( 2 ) EFT nr . L 13 af 15 . 1 . 1977, s . 1 .
 ( 3 ) EFT nr . L 127 af 20 . 5 . 1988 , s . 1 .
 f 1 ) EFT nr . C 59 af 26 . 2 . 1994 .
 ( 2 ) EFT nr. L 257 af 19 . 10 . 1968 , s . 2 .
 DOMSTOLENS DOM
 ( Sjette Afdeling )
 DOMSTOLENS DOM
 af 4 , maj 1995
 ( Femte Afdeling ) i sag C-218/94, Kommissionen for De Europæiske Fælles
 af 4 , maj 1995 skaber mod Kongeriget Belgien ( ] )
 i sag C-79/94 , Kommissionen for De Europæiske Fælles (Traktatbrud — direktiv 91/263/EØF — manglende gen
 skaber mod Den Hellenske Republik ( a ) nemførelse)
 (Traktatbrud — direktiv 77/62/EØF — rammeaftale om ( 95/C 159/04 )
 eksklusiv levering afgaze til brug på græske hospitaler og i
 den græske hær)
 (Processprog: fransk)
 ( 95/C 159/03 )
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 (Processprog: græsk) offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige overscèttelse vil blive I sag C-218/94 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) skaber ( befuldmægtigede: Anders Jessen og Jean-Francis
 Pasquier ) mod Kongeriget Belgien ( befuldtmægtiget: Jan
 Devadder ), angående en påstand om, at det fastslås, at
 I sag C-79/94 , Kommissionen for De Europæiske Fælles Kongeriget Belgien har undladt at opfylde sine forpligtelser i
 skaber ( befuldmægtiget: X. A. Yataganas ), mod Den henhold til EF-traktatens artikel 189 , stk. 3 , samt artikel 17 i
 Hellenske Republik ( befuldmægtigede: V. Kontolaimos og Rådets direktiv 91/263/EØF af 29 . april 1991 om indbyrdes
 E.-M . Mamouna ), angående en påstand om at det fastslås, tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om teletermina
 at den Hellenske Republik ved at indgå en rammeaftale om ludstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets overens
 eksklusiv levering fra seks græske tekstilvirksomheder af stemmelse ( 2 ), idet det ikke har udstedt de ved lov eller
 gaze til brug på græske hospitaler og i den græske hær, uden administrativt fastsatte bestemmelser, der er nødvendige til
 at offentliggøre en udbudsbekendtgørelse herom i De gennemførelse heraf, subsidiært, at det fastslås , at Konge
 Europæiske Fællesskabers Tidende, har tilsidesat sine for riget Belgien under alle omstændigheder hat tilsidesat de
 pligtelser i henhold til Rådets direktiv 77/62/EØF af forpligtelser, der påhviler det i medfør af de nævnte
 21 . december 1976 om samordning af fremgangsmåderne bestemmelser ved ikke straks at give Kommissionen under
 ved offentlige indkøb ( 2 ), som senest ændret ved direktiv retning om sådanne foranstaltninger, har Domstolen ( Sjette
 88/295/EØF af 22 . marts 1988 ( 3 ), har Domstolen ( Femte Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, F. A. Schock
 Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, weiler, og dommerne G. F. Mancini ( refererende dommer ),
 og dommerne J. C. Moitinho de Almeida ( refererende J. L. Murray, G. Hirsch og H. Ragnemalm; generaladvokat:
 dommer ), D. A. O. Edward, J. -P. Puissochet og L. Sevon; C. O. Lenz; justitssekretær : R. Grass, den 4, maj 1995 afsagt
 generaladvokat: C. O. Lenz; justitssekretær : fuldmægtig L. dom, hvis konklusion lyder således :
 Hewlett, den 4 , maj 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således :
 1 ) Kongeriget Belgien har tilsidesat de forpligtelser, der
 påhviler det i henhold til EF-traktatens artikel 189 og
 1 ) Den Hellenske Republik har ved at indgå en rammeaf artikel 17 i Rådets direktiv 91 /263/EØF, idet det ikke
 tale om eksklusiv levering fra seks græske tekstilvirk inden for den fastsatte frist har udstedt de ved lov eller
 ---pagebreak--- 24 . 6 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 159/3
 administrativt fastsatte bestemmelser, der er nødven ajourført, offentliggjort eller tilsendt Kommissionen
 dige for at gennemføre Rådets direktiv 91 /263/EØF af planerne for visse regioner vedrørende bortskaffelse af
 29. april 1991 om indbyrdes tilnærmelse af medlems giftigt og farligt affald.
 staternes lovgivning om teleterminaludstyr samt gensi
 dig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse. 2 ) I øvrigt frifindes sagsøgte.
 2 ) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 3 ) Hver part betaler sine omkostninger.
 f 1 ) EFT nr . C 275 af 1 . 10 . 1994 .
 ( 2 ) EFT nr . L 128 af 23 . 5 . 1991 , s . 1 . (!) EFT nr . C 35 af 9 . 2 . 1993 .
 (2 ) EFT nr . L 194 af 25 . 7 . 1975 , s . 39 .
 (?) EFT nr . L 84 af 31 . 3 . 1978 , s . 43 .
 (4 ) EFT nr . L 326 af 13 . 12 . 1984 , s . 31 .
 (5) EFT nr . L 181 af 4 . 7. 1986 , s . 13 .
 DOMSTOLENS DOM
 af 10. maj 1995
 i sag C-422/92, Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland { l ) DOMSTOLENS DOM
 (Traktatbrud — gennemførelse af direktiver om affald, af 10. maj 1995
 giftigt og farligt affald samt grænseoverskridende overfør i sag C-3 84/93 , Alpine Investments BV mod Minister van
 sler af farligt affald) Financiën ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra College
 95/C 159/05 van Beroep voor het Bedrijfsleven ) ( x )
 (Fri udveksling af tjenesteydelser — EØF-traktatens arti
 (Processprog: tysk) kel 59 — forbud mod telefonsalg ved finansielle tjenestey
 delser)
 ( 95/C 159/06 )
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: nederlandsk)
 I sag C-422/92, Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber ( befuldmægtigede : Rolf Wågenbaur, bistået af advo (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 kat Alexander Bôhlke, Bruxelles ) mod Forbundsrepublik offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 ken Tyskland ( befuldmægtigede : Ernst Rôder og advokat
 Ludger-Anselm Versteyl, Burgwedel ), angående en påstand
 I sag C-384/93 , angående en anmodning, som College van
 om, at det fastslås , at Forbundsrepublikken Tyskland har
 Beroep voor het Bedrijfsleven i medfør af EØF-traktatens
 tilsidesat sine forpligtelser efter EØF-traktaten, idet den
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 ikke har vedtaget alle de foranstaltninger, som er nødven
 ret verserende sag Alpine Investments BV mod Minister van
 dige for at gennemføre Rådets direktiv 75/442/EØF af
 15 . juli 1975 om affald ( 2 ), Rådets direktiv 78/319/EØF af Financiën at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 20 . marts 1978 om giftigt og farligt affald ( 3 ), Rådets fortolkningen af EØF-traktatens artikel 59 , har Domstolen,
 direktiv 84/63 l/EØF af 6 , december 1984 om overvågning sammensat af præsidenten, G. C. Rodnguez Iglesias,
 afdelingsformændene F. A. Schockweiler, P. J. G. Kapteyn
 af og kontrol inden for Fællesskabet med grænseoverskri
 og C. Gulmann samt dommerne G. F. Mancini, J. C.
 dende overførsel af farligt affald ( 4 ), og Rådets direktiv
 Moitinho de Almeida, J. L. Murray, D. A. O. Edward
 86/279/EØF af 12 . juni 1986 om ændring af direktiv
 84/631/EØF ( 5 ), har Domstolen, sammensat af præsiden (refererende dommer ) og J. -P. Puissochet; generaladvokat:
 F. G. Jacobs; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den
 ten, G. C. Rodnguez Iglesias , afdelingsformændene F. A.
 10 . maj 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 Schockweiler og C. Gulmann samt dommerne G. F.
 Mancini, J. C. Moitinho de Almeida, J. L. Murray, D. A. O.
 Edward, J.-P. Puissochet (refererende dommer ) og G. 1 ) Artikel 59 i EØF-traktaten skal fortolkes således, at den
 Hirsch; generaladvokat: F. G. Jacobs ; justitssekretær : eks vedrører de tjenesteydelser, som en tjenesteyder telefo
 peditionssekretær D. Louterman-Hubeau, den 10 . maj nisk tilbyder potentielle modtagere etableret i andre
 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : medlemsstater, og som han udfører fra den medlems
 stat, hvori han er etableret.
 1 ) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine for
 pligtelser efter Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 2 ) Bestemmelser i en medlemsstat, som forbyder tjenestey
 1975 om affald og Rådets direktiv 78/319/EØF af dere, der er etableret dér, uopfordret at rette telefonisk
 20. marts 1978 om giftigt og farligt affald, idet den fra henvendelse til potentielle kunder i andre medlemsstater
 de tyske lovbestemmelser om bortskaffelse af affald har for at tilbyde tjenesteydelser, udgør en hindring for den
 undtaget visse kategorier afaffald, som kan recirkuleres, frie udveksling af tjenesteydelser, der er omfattet af
 og ikke inden for de fastsatte frister har udfærdiget, traktatens artikel 59 .


text:
19.6.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 174/15
 at Deutsche Post AG har anvendt adskillige milliarder DEM Slettelse af sag T-210/96 (1)
 med henblik på successivt at opnå bestemmende indflydelse
 på DHL International og nogle af de største transportører (1999/C 174/30)
 og/eller pakkebefordrere. Ifølge sagsøgeren er der ikke hold-
 punkter for, at der ikke er tale om statsstøtte. Kommissionen
 kan og skal undersøge sådanne forhold. (Processprog: fransk)
 Sagsøgeren anfører videre, at Kommissionens indgriben i sagen Ved kendelse af 10. februar 1999 har formanden for Første
 er afgørende for at opretholde konkurrencen på de relevante Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 markeder. I øjeblikket er post- og pakkemarkedet præget af en besluttet, at sag T-210/96, Margarida Maria Mendes Pires
 overvældende bølge af opkøb fra de (tidligere) nationale Afonso mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber,
 postvæseners side, navnlig Deutsche Post AG’s. Private virk- skal slettes af registret.
 somheder kan ikke imødegå denne form for konkurrence, og
 såfremt Kommissionen ikke træffer passende foranstaltninger, (1) EFT C 54 af 22.2.1997.
 vil de forsvinde fra markedet.
 Den 21. december 1998 fremsendte sagsøgeren en skrivelse til
 Kommissionen og opfordrede den til at træffe en beslutning
 vedrørende klagen. Sagsøgeren anførte, at selskabet ville
 anlægge sag i medfør af EF-traktatens artikel 175, såfremt
 Kommissionen ikke orienterede sagsøgeren inden for to måne- Slettelse af sag T-291/97 (1)
 der fra skrivelsens dato. Tomånedersfristen udløb således den
 21. februar 1999, uden at Kommissionen havde truffet (1999/C 174/31)
 en beslutning eller tilkendegivet sin holdning vedrørende
 sagsøgerens klage i henhold til EF-traktatens artikel 92.
 (Processprog: fransk)
 Det er sagsøgerens opfattelse, at den periode på mere end 10
 måneder, der er medgået, siden klagen blev indgivet, er Ved kendelse af 12. marts 1999 har formanden for Første
 tilstrækkelig til, at Kommissionen kan afslutte den indledende Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 fase i undersøgelsen og påbegynde en formel undersøgelse i besluttet, at sag T-291/97, Robert Mehlen m.fl. mod Rådet for
 henhold til EF-traktaten artikel 93, stk. 2. Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber, skal slettes af registret.
 (1) EFT C 7 af 10.1.1998.
 Slettelse af sag T-194/96 (1)
 (1999/C 174/29) Slettelse af sag T-610/97 (1)
 (1999/C 174/32)
 (Processprog: fransk)
 Ved kendelse af 23. marts 1999 har formanden for Første (Processprog: dansk)
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-194/96, Mireille Meskens mod Europa- Ved kendelse af 8. februar 1999 har formanden for Fjerde
 Parlamentet, skal slettes af registret. Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-610/97, Ingeborg Fangel mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for de Europæiske
 (1) EFT C 9 af 11.1.1997. Fællesskaber, skal slettes af registret.
 (1) EFT C 55 af 20.2.1998.


text:
2.8.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 184/55
 Sag anlagt den 11. juni 2003 af Nikolaos Andrikakis m.fl. De søgsmålsgrunde og argumenter, der er anført af sagsøgerne
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber til støtte for deres påstande, er de samme som i sag T-221/
 02 (1) og T-44/03 (2).
 (Sag T-209/03)
 (1) EFT C 247 af 12.10.2002, s. 17.
 (2) EUT C 101 af 26.4.2003, s. 40.
 (2003/C 184/114)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Sag anlagt den 11. juni 2003 af Konstantinos Athanasso-
 den 11. juni 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De poulos m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske
 Europæiske Fællesskaber af Nikolaos Andrikakis, Bruxelles, og Fællesskaber
 9 andre tjenestemænd ved avocats Gilles Bounéou og Frédéric
 Frabetti, og med valgt adresse i Luxembourg.
 (Sag T-210/03)
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande: (2003/C 184/115)
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra (Processprog: fransk)
 et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller
 andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgerne var
 tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber) at ændre den metode, som blev anvendt til Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 beregning af de årlige rejseudgifter til Grækenland for så den 11. juni 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 vidt angår ruten via Brindisi, der benyttes til destinatio- Europæiske Fællesskaber af Konstantinos Athanassopoulos,
 nerne i Athen og byens forstæder, annulleres, eller Kraainem (Belgien), og 4 andre tjenestemænd ved avocats
 Gilles Bounéou og Frédéric Frabetti, og med valgt adresse i
 Luxembourg.
 subsidiært:
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra
 et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra
 andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgerne var
 et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller
 tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske
 andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgerne var
 Fællesskaber) at godtgøre sørejsen fra Brindisi til de
 tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske
 forskellige græske grænseovergangssteder (Korfu, Igoumen-
 Fællesskaber) at ændre den metode, som blev anvendt til
 itsa, Patras) på grundlag af billetprisen for køb af »flysæ-
 beregning af de årlige rejseudgifter til Grækenland for så
 deplads« (»aircraft type seats«) annulleres.
 vidt angår ruten via Brindisi, der benyttes til destinationen
 Athen, annulleres, eller
 — Samtlige af sagsøgernes lønsedler, som er udarbejdet i
 henhold til de påklagede afgørelser, annulleres. subsidiært:
 — De beløb, der som konsekvens af de påklagede afgørelser — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra
 ikke er udbetalt sagsøgerne, tilbagebetales disse med tillæg et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller
 af renter i henhold til loven. andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgerne var
 tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber) at godtgøre sørejsen fra Brindisi til de
 — Retten træffer afgørelse vedrørende omkostninger, udgifter forskellige græske grænseovergangssteder (Korfu, Igoumen-
 og honorarer, og Kommissionen tilpligtes at betale disse. itsa, Patras) på grundlag af billetprisen for køb af »flysæ-
 deplads« (»aircraft type seats«) annulleres.
 — Samtlige af sagsøgernes lønsedler, som er udarbejdet i
 henhold til de påklagede afgørelser, annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter — De beløb, der som konsekvens af de påklagede afgørelser
 ikke er udbetalt sagsøgerne, tilbagebetales disse med tillæg
 af renter i henhold til loven.
 I denne sag har sagsøgerne nedlagt påstand om annullation af
 Kommissionens afgørelse om at ændre den metode, som — Retten træffer afgørelse vedrørende omkostninger, udgifter
 anvendes til beregning af årlige rejseudgifter til Grækenland. og honorarer, og Kommissionen tilpligtes at betale disse.
 ---pagebreak--- C 184/56 DA Den Europæiske Unions Tidende 2.8.2003
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Slettelse af sag T-377/02 (1)
 I denne sag har sagsøgerne nedlagt påstand om annullation af (2003/C 184/117)
 Kommissionens afgørelse om at ændre den metode, som
 anvendes til beregning af årlige rejseudgifter til Grækenland. (Processprog: fransk)
 De søgsmålsgrunde og argumenter, der er anført af sagsøgerne
 til støtte for deres påstande, er de samme som i sag T-221/ Ved kendelse af 15. maj 2003 har formanden for Anden
 02 (1) og T-44/03 (2). Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-377/02, »P« mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 247 af 12.10.2002, s. 17.
 (2) EUT C 101 af 26.4.2003, s. 40.
 (1) EUT C 44 af 22.2.2003.
 Slettelse af sag T-22/00 (1)
 (2003/C 184/116) Slettelse af sag T-92/03 (1)
 (Processprog: italiensk) (2003/C 184/118)
 (Processprog: fransk)
 Ved kendelse af 23. maj 2003 har formanden for Fjerde
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-22/00, Enrico Sabbioni mod Kommissionen Ved kendelse af 12. maj 2003 har formanden for Anden
 for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret. Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-92/03, Luis Escobar Guerrero mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 122 af 29.4.2000.
 (1) EUT C 112 af 10.5.2003.


text:
8.4.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 102/27
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 den 16. december 1999
 — Det fastslås, at undtagelsen i artikel 1, stk. 7, i Rådets
 forordning nr. 1804/1999 er behæftet med en mangel, og
 i sag T-153/99, Luciano Simonella mod Kommissionen for undtagelsen annulleres.
 De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Tjenestemænd — manglende forfremmelse — annullations- — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 og erstatningssøgsmål — åbenbart at sagen skal afvises)
 (2000/C 102/54)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Processprog: fransk)
 Sagsøgerne i denne sag er erhvervsmæssige sammenslutninger,
 I sag T-153/99, Luciano Simonella, tjenestemand ved Kommis- der er anerkendt af det franske Landbrugsministerium, og
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, Howald (Storhertug- hvori regionale grupperinger af økologiske landbrugere er
 dømmet Luxembourg), ved advokat Rosario Grasso, Luxem- samlet med henblik på at forsvare og varetage deres interesser
 bourg, og med valgt adresse i Luxembourg på dennes kontor, samt på at fremme økologisk landbrug.
 35, rue Notre-Dame, mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (befuldmægtigede: Christine Berardis-Kayser og
 Alberto Dal Ferro), angående for det første en påstand om
 annullation af det stiltiende afslag på sagsøgerens klage, Søgsmålet er rettet mod Rådets forordning (EF) nr. 1804/1999
 registreret den 25. november 1998, og for det andet en af 19. juli 1999 om indføjelse af bestemmelser om animalsk
 påstand om erstatning for økonomisk og ikke økonomisk produktion i forordning (EØF) nr. 2092/91 om økologisk
 skade, har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsfor- produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse
 manden, J. Pirrung, og dommerne A. Potocki og A.W.H. Meij; heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler, for så vidt der
 justitssekretær: H. Jung, den 16. december 1999 afsagt kendel- indsættes en undtagelse i artikel 5 i den ændrede forordning,
 se, hvis konklusion lyder således: hvorefter varemærker, der er forsynet med en angivelse om
 økologisk landbrug, fortsat kan benyttes indtil 1. juli 2006 for
 1) Sagen afvises. ikke-økologiske produkter, såfremt de er forsynet med en
 tydelig angivelse af, at produkterne ikke er fremstillet i
 2) Hver part bærer sine omkostninger. overensstemmelse med økologisk produktionsmetode som
 fastsat i denne forordning.
 (1) EFT C 246 af 28.8.1999.
 Til støtte for deres påstande har sagsøgerne påberåbt sig, at der
 foreligger en tilsidesættelse af Fællesskabets konkurrencebe-
 stemmelser, idet den pågældende undtagelse unmiddelbart
 har til følge, at virksomheder, der producerer økologiske
 levnedsmidler, stilles ringere, da virksomheder, der på ingen
 måde benytter denne landbrugsmetode, kan benytte varemær-
 Sag anlagt den 15. november 1999 af Fédération Nationale ker med angivelse af en økologisk produktionsmetode.
 d’Agriculture Biologique des régions de France (FNAB)
 m.fl. mod Rådet for Den Europæiske Union
 Desuden vil den uklarhed, som den nye artikel 5 i den ændrede
 (Sag T-268/99) forordning skaber hos forbrugeren, gøre indgreb i hensynet til
 forbrugerbeskyttelse som defineret i traktatens artikel 3, litra s).
 (2000/C 102/55) Ifølge sagsøgerne sidestiller den gennemsnitligt oplyste forbru-
 ger produkter, hvorpå der er en angivelse af en økologisk
 produktionsmetode, med produkter, der hidrører fra økologisk
 (Processprog: fransk) landbrug. Såfremt mærkerne blev anvendt på produkter, der
 intet har at gøre med økologisk landbrug, ville det skabe en vis
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der uklarhed hos forbrugerne.
 den 15. november 1999 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union af Fédération Nationale d’Agriculture Biolo-
 gique des régions de France (FNAB), Syndicat européen des Sagsøgerne har ligeledes påberåbt sig, at der foreligger:
 Transformateurs et Distributeurs de Produits de l’Agriculture
 Biologique (SETRAB), Paris, og SARL Est Distribution Biogam,
 Château-Salins (Frankrig), ved advokaterna Catriona Hatton og — en tilsidesættelse af en væsentlig formforskrift, idet Rådet
 Dirk Leermakers, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg ikke har foretaget en høring af Parlamentet omundtagelsen,
 hos advokat Leermakers, 5, place du Théâtre. der er genstand for nærværende sag


text:
24.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 239/13
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 11. maj 2017 — Archus sp. z o.o. og Gama Jacek Lipik mod Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajowa Izba Odwoławcza — Polen)
 (Sag C-131/16) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - offentlige kontrakter - direktiv 2004/17/EF - principper for indgåelse af kontrakter - artikel 10 - princippet om ligebehandling af tilbudsgiverne - ordregivernes forpligtelse til at anmode tilbudsgiverne om at ændre eller supplere deres tilbud - ordregiverens ret til at beholde bankgarantien i tilfælde af afslag - direktiv 92/13/EØF - artikel 1, stk. 3 - klageprocedurer - beslutning om tildeling af en offentlig kontrakt - udelukkelse af en tilbudsgiver - annullationssøgsmål - søgsmålsinteresse))
 (2017/C 239/17)
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Krajowa Izba Odwoławcza
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Archus sp. z o.o. og Gama Jacek Lipik
 Sagsøgt: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A.
 Procesdeltager: Digital-Center sp. z o.o.
 Konklusion
 1)
 Princippet om ligebehandling af erhvervsdrivende, som er fastsat i artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester (»forsyningsvirksomhedsdirektivet«), skal fortolkes således, at det er til hinder for, at den ordregivende myndighed som led i en offentlig udbudsprocedure opfordrer en tilbudsgiver til at fremlægge erklæringer eller dokumenter, som skulle fremsendes i medfør af udbudsspecifikationerne, og som ikke blev fremsendt inden for den frist, der var fastsat for afgivelsen af tilbuddene. Derimod er denne artikel ikke til hinder for, at den ordregivende myndighed opfordrer en tilbudsgiver til at præcisere sit tilbud eller til at berigtige en åbenbar materiel fejl, som er indeholdt i tilbuddet, dog med det forbehold, at en sådan opfordring rettes til alle tilbudsgivere, der befinder sig i samme situation, at alle tilbudsgiverne behandles ens og rimeligt, og at denne præcisering eller berigtigelse ikke kan sidestilles med afgivelsen af et nyt tilbud, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 2)
 Rådets direktiv 92/13/EØF af 25. februar 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelse af EF-reglerne for fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/66/EF af 11. december 2007, skal fortolkes således, at i en sådan situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor en offentlig udbudsprocedure har givet anledning til afgivelse af to tilbud og til vedtagelse af to samtidige beslutninger fra den ordregivende myndighed om henholdsvis at forkaste en af tilbudsgivernes tilbud og om at tildele kontrakten til den anden tilbudsgiver, skal den fravalgte tilbudsgiver, der har anlagt sag til prøvelse af disse to beslutninger, have mulighed for at nedlægge påstand om udelukkelse af den valgte tilbudsgivers tilbud, således at begrebet »bestemt kontrakt« som omhandlet i artikel 1, stk. 3, i direktiv 92/13, som ændret ved direktiv 2007/66, efter omstændighederne kan omhandle en eventuel iværksættelse af en ny offentlig udbudsprocedure.
 (1) EUT C 211 af 13.6.2016.


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/66
 Sag anlagt den 18. februar 2010 — Alfa Acciai mod Kommissionen
 (Sag T-85/10)
 2010/C 100/97
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Alfa Acciai SpA (Brescia, Italien) (ved avvocati D. Fosselard, S. Amoruso og L. Vitolo)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionen beslutning K(2009) 7492 endelig udg. af 30. september 2009, COMP/37.956 Rundt armeringsbeton, genvedtagelse (»beslutningen«), som integreret i og fuldstændiggjort ved Kommissionens beslutning K(2009) 9912 endelig af 8. december 2009 (»integrering«), annulleres, for så vidt den fastslår, at Alfa Acciai SpA har overtrådt EKSF-traktatens artikel 65, og pålægger sidstnævnte en bøde på 7,175 mio. EUR.
 —
 Subsidiært annulleres beslutningens artikel 2, hvorved sagsøgeren pålægges sanktionen.
 —
 Mere subsidiært nedsættes sanktionens størrelse.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de påberåbte i sag T-70/10, Feralpi Holding SpA mod Kommissionen, og sag T-83/10, Riva Fire Spa mod Kommissionen.
 Sagsøgeren har særligt gjort gældende:
 Kommissionen kan ikke straffe en overtrædelse af EKSF-traktatens artikel 65 efter denne traktats udløb og under alle omstændigheder ikke anvende artikel 7, stk. 1, og artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003 (1) som lovhjemmel.
 Sagsøgerens ret til forsvar er blevet tilsidesat under den forudgående administrative procedure, idet Kommissionen ikke har tilsendt en ny klagepunktsmeddelelse, men alene har kommunikeret ved en skrivelse om hensigten til at genvedtage beslutningen. Medlemsstaterne er hverken blevet hørt eller har deltaget ved den endelige høring, og det var de facto umuligt for sagsøgeren at gøre sin egen opfattelse gældende i betragtning af beslutningens genvedtagelse.
 Der er sket en tilsidesættelse af EKSF-traktatens artikel 65, stk. 1, da de i beslutningen beskrevne faktiske forhold ikke udgør et enkelt og vedvarende kartel.
 Der er sket en tilsidesættelse af Retningslinjerne for beregningen af bøder i henhold til artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1/2003 samt af ligebehandlingsprincippet og proportionalitetsprincippet ved vurderingen af sagsøgerens adfærd og ved fastsættelsen af bøden.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1 af 4.1.2003, s. 1).


text:
1.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 180/37
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 11. juni 2009 — Confservizi mod Kommissionen
 (Sag T-292/02) (1)
 (Statsstøtte - de italienske myndigheders støtteordning til fordel for visse offentlige forsyningsværker i form af skattefritagelser og lån på lempelige vilkår - beslutning om, at støtten er uforenelig med fællesmarkedet - annullationssøgsmål - sammenslutning af virksomheder - ikke individuelt berørt - afvisning)
 2009/C 180/67
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Confederazione Nazionale dei Servizi (Confservizi) (Rom, Italien) (ved avocats C. Tessarolo, A. Vianello, S. Gobbato og F. Spitaleri)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved V. Di Bucci, som befuldmægtiget)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Associazione Nazionale fra gli Industriali degli Acquedotti — Anfida (Rom, Italien) (ved avocat P. Alberti)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af artikel 2 og 3 i Kommissionens beslutning 2003/193/EF af 5. juni 2002 om skattefritagelser og lån på lempelige vilkår, som Italien har indrømmet til fordel for offentlige forsyningsværker med offentlig aktiemajoritet (EFT 2003 L 77, s. 21)
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Confederazione Nazionale di Servizi (Confservizi) bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber afholdte omkostninger.
 3)
 Associazione Nazionale fra gli Industriali degli Acquedotti — Anfida bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 274 af 9.11.2002.


text:
6.8.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/1
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 16. juni 2005
 i sag C-123/02, Europa-Parlamentet mod Royal & Sun Alliance Insurance (1)
 (Voldgiftsklausul - forsikringskontrakter - opsigelse som følge af forøgelse af den forsikrede risiko - uberettiget - ansvar i kontrakt - erstatning)
 (2005/C 193/01)
 Processprog: fransk
 I sag C-123/02, angående et søgsmål i henhold til artikel 238 EF, anlagt den 5. april 2002, Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: D. Petersheim, O. Caisou-Rousseau og M. Ecker) mod Royal & Sun Alliance Insurance (ved avocats J.-L. Fagnart og L. Vael), har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas, og dommerne R. Schintgen (refererende dommer) og K. Schiemann; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: ekspeditionssekretær M. Múgica Arzamendi, den 16. juni 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Opsigelsen af risikodækningen i henhold til kontrakt nr. 5.013.347 og kontrakt nr. 1F516.071, der blev meddelt Europa-Parlamentet den 9. oktober og den 6. november 2001 af Royal & Sun Alliance Insurance, udgør en uberettiget opsigelse af disse kontrakter.
 2)
 Royal & Sun Alliance Insurance tilpligtes at erstatte det tab, Europa-Parlamentet er blevet påført som følge af den uberettigede opsigelse af kontrakt nr. 5.013.347 og kontrakt nr. 1F516.071.
 3)
 Det beløb, der skal betales i erstatning for det tab, Royal & Sun Alliance Insurance har påført Europa-Parlamentet i 2001, beregnes ved dels at multiplicere beløbet på 205 131,75 EUR med den procentvise andel af de præmier, som Royal & Sun Alliance Insurance har opkrævet, ud af det samlede beløb af de præmier, som Europa-Parlamentet skal betale til de fire co-assurandører, dels at multiplicere beløbet på 178 453,01 EUR med den samme procentdel og med brøkdelen 44/46, der er udtryk for en pro rata temporis-beregning. Dernæst fratrækkes summen af resultatet af disse to beregninger det beløb, som Europa-Parlamentet har betalt eller skulle have betalt til Royal & Sun Alliance Insurance for risikodækningen »arbejdskonflikter — attentater« for så vidt angår institutionens formuegoder i Belgien og Luxembourg i perioden fra den 5. november 2001 til den 31. december 2001 og for dækning af samtlige risici vedrørende institutionens formuegoder i Frankrig i perioden fra den 18. november 2001 til den 31. december 2001.
 4)
 Det beløb, der skal betales i erstatning for det tab, Royal & Sun Alliance Insurance har påført Europa-Parlamentet i 2002, beregnes ved at multiplicere beløbet på 389 291,73 EUR med den procentvise andel af de præmier, som Royal & Sun Alliance Insurance ville have modtaget, ud af det samlede beløb af de præmier, som Europa-Parlamentet skulle have betalt til de fire co-assurandører for forsikringsdækning i 2002, og ved at fratrække det således opnåede resultat det beløb, som denne institution skulle have betalt Royal & Sun Alliance Insurance for dækning af institutionens formuegoder i Frankrig mod enhver økonomisk skade i 2002.
 5)
 De beløb, som Royal & Sun Alliance Insurance skal betale til Europa-Parlamentet, forrentes med den lovbestemte rente fra den 4. april 2002.
 6)
 Royal & Sun Alliance Insurance betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 144 af 15.6.2002.


text:
6.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 303/14
 Sag anlagt den 13. juli 2012 — Europa-Kommissionen mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-335/12)
 2012/C 303/27
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A. Caeiros, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 10 EF, tiltrædelsesaktens (1) artikel 254, artikel 7 i afgørelse 85/257/EØF, Euratom (2), artikel 4, 7 og 8 i forordning (EØF) nr. 579/86 (3), artikel 2 i forordning (EØF) nr. 1697/79 (4) og artikel 2, 11 og 17 i forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 (5), idet de portugisiske myndigheder efter Portugals tiltrædelse af De Europæiske Fællesskaber har afslået at stille et beløb på 785 078,50 EUR vedrørende afgifter for overskydende sukkerlagre, der ikke var blevet eksporteret, til rådighed.
 —
 Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ifølge oplysninger fra de portugisiske myndigheder fremlagde virksomheden William Hinton & Sons ikke beviser for at have eksporteret dennes overskydende lagre af sukker. Den 3. december 1990 meddelte de nævnte myndigheder virksomheden, at den skulle betale et yderligere beløb på 785 078,50 EUR. Virksomheden anlagde sag til prøvelse af denne afgørelse ved Supremo Tribunal Administrativo, der forelagde flere præjudicielle spørgsmål for Domstolen. Denne afsagde den 11. oktober 2001 en kendelse i sag C-30/00 (6), William Hinton & Sons, hvori den anførte, at sådanne spørgsmål »[var] blevet rejst under en retssag mellem William Hinton & Sons Lda [...] og Fazenda Pública vedrørende efteropkrævning af afgifter på William Hinton’s overskudslager af sukker«. Den 8. maj 2002 annullerede Supremo Tribunal Administrativo opkrævningen af det yderligere beløb, henset til at meddelelsen var blevet givet på et tidspunkt, hvor der var indtrådt forældelse.
 Som det synes at kunne udledes af Domstolens senere praksis — dom af 7. december 2004, sag T-240/02, Koninklijke Coöperatie Cosun mod Kommissionen. Sml. II, s. 4237, og af 26. oktober 2006, sag C-68/05 P, Koninklijke Coöperatie Cosun mod Kommissionen, Sml. I, s. 10367 — kan det nævnte beløb på 785 078,50 EUR ikke fortsat anses for at være en »efterregulering«, som er den benævnelse, det fik i den kendelse, der blev afsagt af Domstolen i sagen William Hinton & Sons, men kan anses for Fællesskabernes »egne indtægter«.
 Til trods for at denne retspraksis vedrører opkrævning af et beløb i henhold til artikel 3, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2670/81 (7), fordi en nærmere bestemt mængde sukker C ikke er blevet eksporteret ud af Fællesskabet, er det sikkert, at den afgiftspligtige transaktion, for hvilken det pågældende beløb opkræves, i det væsentlige er identisk med den afgiftspligtige transaktion, for hvilken der opkræves det i artikel 7, stk. 1, litra a), i forordning nr. 579/86 omhandlede beløb, og som nærværende sag drejer sig om. Denne bestemmelse fastsætter opkrævning af et beløb for de mængder sukker, der overstiger overgangslageret, og som ikke er blevet eksporteret uden for Fællesskabet, idet disse i overensstemmelse med sidstnævnte forordnings artikel 5, stk. 2, betragtes som afsat på Fællesskabets indre marked.
 I henhold til artikel 2 i afgørelse 85/257 udgør indtægterne fra de afgifter og lignende, der er fastsat inden for den fælles markedsordning for sukker, »egne indtægter«.
 Det fremgår af tiltrædelsesaktens artikel 254, at det nævnte beløb falder inden for rammerne af den fælles markedsordning for sukker. Denne regel fastsætter, at de lagre, der skal afvikles af Den Portugisiske Republik og for dennes regning, er dem, der mængdemæssigt overstiger dem, der kan anses for at udgøre normalt overførte lagre, og at »[b]egrebet »normalt overført lager« defineres for hvert produkt i henhold til de kriterier og målsætninger, der gælder for hver fælles markedsordning«, dvs. for så vidt angår sukker, at »begrebet normalt overført lager« skal defineres på grundlag af de specifikke kriterier og formål inden for den fælles markedsordning for sukker. Fællesskabsretten vedrørende eliminering af sukkerlagre falder således inden for den nævnte fælles markedsordning.
 Forordning nr. 3771/85 (8) fastsatte på grundlag af tiltrædelsesaktens artikel 258, stk. 3, »de almindelige regler for anvendelsen af artikel 254 i tiltrædelsesakten«, definerede begrebet »produkter i fri omsætning på portugisisk område«, fastslog, at »gennemførelsesbestemmelserne« vedtages »efter fremgangsmåden i [...] de tilsvarende artikler i de øvrige forordninger om fælles markedsordninger« og anførte, at »[gennemførelsesbestemmelserne] i særdeleshed [skal] omfatte [...] nærmere regler for afsætning af overskudsprodukter«, og at der »kan foreskrives [...] opkrævning af en afgift, såfremt en interesseret ikke overholder de nærmere regler for afsætning af overskudsprodukter«.
 Forordning nr. 579/86, der fastsatte de nærmere bestemmelser for lagrene af sukkerprodukter pr. 1. marts 1986 i Portugal blev vedtaget af Kommissionen med hjemmel i forordning nr. 3771/85 og forordning nr. 1785/81 om den fælles markedsordning for sukker. Den omstændighed, at forordningen om den fælles markedsordning for sukker er et af retsgrundlagene for forordning nr. 579/86 påviser, at sidstnævntes bestemmelser, og derfor også det førnævnte beløb, henhører under den fælles markedsordning for sukker.
 Det nævnte beløb på 785 078,50 EUR kan betegnes som Fællesskabets »egne indtægter«, således som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a), i afgørelse 85/257, idet det er en indtægt fra »[de afgifter] og lignende, der er fastsat inden for den fælles markedsordning for sukker«, afledt af den særlige ordning for Den Portugisiske Republik, fastsat på tidspunktet for denne medlemsstats tiltrædelse, dvs. et beløb som de portugisiske myndigheder burde have opkrævet i henhold til artikel 7, stk. 1, litra a), i forordning nr. 579/86.
 Forordning nr. 3771/85 fastsætter ifølge dennes artikel 1 »de almindelige regler for anvendelsen af artikel 254 i tiltrædelsesakten« og bestemmer i dennes artikel 3, stk. 1, litra b), andet led, at »som produkter i fri omsætning på portugisisk område anses [...] produkter [...] der er indført i Portugal [...] for hvilke indførselsformaliteterne er afsluttet, og de pligtige toldafgifter og andre afgifter med tilsvarende virkning er opkrævet i Portugal, og for hvilke der ikke er indrømmet fuldstændig eller delvis refusion af disse afgifter«. Det andet led i artikel 3, stk. 1, litra b), i forordning nr. 3771/85 omfatter alle de produkter, »der er indført i Portugal«, derfor ligeledes dem, der hidrører fra andre medlemsstater.
 Følgelig kunne og skulle sukkeret fra Danmark inkluderes i beregningen pr. 1. marts 1986 af lagrene af sukker i fri omsætning på portugisisk område. Det er de portugisiske myndigheders opfattelse, at den mængde sukker (796 821 kilo), der blev importeret i henhold til »importerklæring nr. 246« ikke — selv hvis Danmark under den foreliggende sags omstændigheder anses for at være et tredjeland — bør inkluderes i beregningen af disse lagre, idet det omhandlede sukker efter de nævnte myndigheders opfattelse ikke pr. 1. marts 1986 befandt sig i fri omsætning.
 Kommissionen deler ikke denne opfattelse, idet Tribunal Tributário de Segunda Instância i sin dom af 26. marts 1996 anså det for bevist, at der den 27. februar 1986 var foretaget toldbehandling af det pågældende sukker, og at dette samme dag var overgået til fri omsætning og forbrug.
 Hverken afgørelse 85/257 eller de afgørelser, der senere har erstattet den, eller forordning nr. 1552/89, der fastsætter kriterierne for, hvornår »egne indtægter« skal stilles til rådighed for Kommissionen, betinger tilrådighedsstillelsen af disse indtægter af, at de er opført på Fællesskabets budget. Tiltrædelsesaktens artikel 371 og 372 har til formål at tilpasse anvendelsen af afgørelse 85/257 til den særlige situation, der vedrører Portugals tiltræden, og de er ikke til hinder for, at indtægter fra det beløb, der er omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra a), i forordning nr. 579/86, dvs. 785 078,50 EUR i det foreliggende tilfælde, betegnes som egne indtægter.
 Betegnelsen af et beløb som Fællesskabets egne indtægter er udledt af fællesskabsretten og i særdeleshed af afgørelse 85/257, uden at det derved har nogen relevans, hvilken betegnelse medlemsstaterne måtte give det.
 I overensstemmelse med retspraksis er det ufornødent at påvise, at tabet af egne indtægter er forårsaget af en fejl hos den ene eller anden nationale myndighed. Det er tilstrækkeligt, at det på grundlag af en endelig afgørelse truffet af Supremo Tribunal Administrativo er fastslået, at debitor ikke var forpligtet til at betale afgifterne, og at denne omstændighed er direkte knyttet til de portugisiske myndigheders sene reaktion i 1990. Domstolen gav Kommissionen medhold i denne opfattelse i dom af 15. november 2005, sag C-392/02, Kommissionen mod Danmark, Sml. I, s. 9811.
 Supremo Tribunal Administrativos dom af 8. maj 2002 fastslår, at Kommissionens opfattelse er retligt korrekt, dvs. at det skyldige beløb ikke blev meddelt debitor i rette tid, dvs. inden for fristen på tre år, at det derfor ikke var muligt at foretage opkrævning, og at de tilsvarende egne indtægter derfor ikke kunne stilles til Kommissionens rådighed.
 (1) Akt vedrørende vilkårene for Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltrædelse og tilpasningerne af traktaterne (EFT 1985 L 302, s. 23).
 (2) Rådets afgørelse 85/257/EØF, Euratom, af 7.5.1985 om Fællesskabernes ordning med egne indtægter (EFT L 128, s. 15).
 (3) Kommissionens forordning (EØF) nr. 579/86 af 28.2.1986 om de nærmere bestemmelser for lagrene af sukkerprodukter pr. 1. marts 1986 i Spanien og Portugal (EFT L 57, s. 21).
 (4) Rådets forordning (EØF) nr. 1697/79 af 24.7.1979 om opkrævning af import- og eksportafgifter, der ikke er opkrævet hos debitor for varer, der er angivet til en toldprocedure, som medfører en forpligtelse til at betale sådanne afgifter (EFT L 197, s. 1).
 (5) Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29.5.1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom, om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (EFT L 155, s. 1).
 (6) Sml. I, s. 7511.
 (7) Kommissionens forordning (EØF) nr. 2670/81 af 14.9.1981 om gennemførelsesbestemmelser for produktion udover kvoterne inden for sukkersektoren (EFT L 262, s. 14).
 (8) Rådets forordning (EØF) nr. 3771/85 af 20.12.1985 om lagre af landbrugsprodukter i Portugal (EFT L 362, s. 21).


text:
12.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/35
 Rettens kendelse af 3. februar 2014 — Imax mod KHIM — Himax Technologies (IMAX)
 (Sag T-198/13) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelse - tilbagetagelse af indsigelsen - ufornødent at træffe afgørelse))
 2014/C 142/45
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger:Imax Corporation (Mississauga, Canada) (ved advokat V. von Bomhard og solicitor K. Hughes
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Himax Technologies, Inc. (Hsinhua, Taïwan)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 23. januar 2013 Femte Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 740/2012-5)) vedrørende en indsigelsessag mellem Himax Technologies, Inc. og Imax Corporation
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Hver part bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 171 af 15.6.2014.


text:
18.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 314/6
 Sag anlagt den 27. oktober 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-448/04)
 (2004/C 314/11)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 27. oktober 2004 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved C. O'Reilly og A.-M. Rouchaud-Jöet, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2001/40/EF af 28. maj 2001 om gensidig anerkendelse af afgørelser om udsendelse af tredjelandsstatsborgere (1), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet og under alle omstændigheder ikke har givet Kommissionen meddelelse herom.
 2.
 Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Fristen for direktivets gennemførelse udløb den 2. december 2002.
 (1) EFT L 149 af 2.6.2001, s. 34.


text:
3.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 225/69
 Rettens dom af 18. juni 2013 — Otero González mod KHIM — Apli-Agipa (AGIPA)
 (Sag T-219/11) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket AGIPA - det ældre nationale ordmærke AGIPA - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - sammenligning af varerne - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2013/C 225/153
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: José Luis Otero González (Barcelona, Spanien) (ved advokat S. Correa)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved V. Melgar, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Apli-Agipa SAS (Dormans, Frankrig) (ved advokat E. Sugrañes Coca)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 14. januar 2011 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 556/2010-2) vedrørende en indsigelsessag mellem José Luis Otero González og Apli-Agipa SAS.
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen, der blev truffet den 14. januar 2011 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 556/2010-2) vedrørende en indsigelsessag mellem José Luis Otero González og Apli-Agipa SAS annulleres i det omfang José Luis Otero González’ klage afslås og det tillades Apli-Agipa at få registreret EF-ordmærket AGIPA for »fotografier, klæbemidler til papirvarer og til husholdningsbrug, pensler, kontorartikler (dog ikke møbler), instruktions- og undervisningsmateriale (dog ikke apparater), plasticmateriale til emballeringsbrug (ikke indeholdt i andre klasser), tryktyper, klichéer« i klasse 16 i Nicearrangementet af 15. juni 1957 vedrørende international klassificering af varer og tjenesteydelser til brug ved registrering af varemærker, som revideret og ændret.
 2)
 I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 3)
 Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger og betaler de af José Luis Otero González afholdte omkostninger.
 4)
 Apli-Agipa bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 194 af 2.7.2011.


text:
9.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 325/52
 Sag anlagt den 4. september 2013 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-82/13)
 2013/C 325/84
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat S. Orlandi)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen om overførsel af sagsøgerens pensionsrettigheder til Unionens pensionsordning, hvori anvendes de nye almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11 og 12 i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at artikel 9 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten er ulovlig.
 —
 Afgørelsen om overførsel af sagsøgerens pensionsrettigheder på grundlag af de parametre, der er fastsat i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten af 3. marts 2011 annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
22.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 287/41
 Sag anlagt den 20. juli 2012 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-76/12)
 2012/C 287/77
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne S. Rodrigues og A. Blot)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af Kommissionens afgørelse om ændring af de points for fortjeneste, der var optjent i en anden institution, og af Meddelelser fra Administrationen med offentliggørelsen af listen over de tjenestemænd, der blev forfremmet i forfremmelsesåret 2011.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Europa-Kommissionens afgørelse af 13. oktober 2011 om ændring af de points for fortjeneste, som sagsøgeren havde optjent i en anden institution, samt af Meddelelser fra Administrationen nr. 48/2011 af 27. oktober 2011 med offentliggørelsen af listen over de tjenestemænd, der blev forfremmet i bedømmelses- og forfremmelsesåret 2011, hvorpå sagsøgeren ikke var opført.
 —
 Om fornødent annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse om afslag på sagsøgerens klage.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale en erstatning, som foreløbigt og efter ret og billighed er opgjort til 20 000 EUR, for det lidte økonomiske tab.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
7.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 256/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgarien) den 31. maj 2017 — straffesag mod Ivan Gavanozov
 (Sag C-324/17)
 (2017/C 256/14)
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Spetsializiran nakazatelen sad
 Tiltalt i straffesagen
 Ivan Gavanozov
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er den nationale lovgivning og den nationale retspraksis forenelig med artikel 14 i direktiv 2014/41/EU (1) om den europæiske efterforskningskendelse i straffesager, når de materielle grunde til udstedelsen af en europæisk efterforskningskendelse om foretagelse af en ransagning i en bolig og i forretningslokaler samt beslaglæggelse af visse genstande eller tilladelse til afhøring af et vidne i henhold til denne lovgivning og retspraksis hverken kan anfægtes direkte ved et retsmiddel mod retsafgørelsen eller ved et særskilt erstatningssøgsmål?
 2)
 Giver direktivets artikel 14, stk. 2, den berørte part direkte ret til at anfægte retsafgørelsen om den europæiske efterforskningskendelse, selv om den nationale lovgivning ikke hjemler en sådan processuel mulighed?
 3)
 Er den person, over for hvem der er rejst tiltale, henset til direktivets artikel 14, stk. 2, sammenholdt med artikel 6, stk. 1, litra a), og artikel 1, stk. 4, en berørt part som omhandlet i direktivets artikel 14, stk. 4, når foranstaltningen vedrørende indsamling af bevismateriale er rettet mod tredjemand?
 4)
 Er den person, der bebor eller benytter lokaler, hvori ransagningen og beslaglæggelsen skal foretages, eller den person, der skal afhøres som vidne, en berørt part som omhandlet i direktivets artikel 14, stk. 4, sammenholdt med stk. 2?
 (1) EUT 2014, L 130, s. 1.


text:
19.6.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 195/17
 Rettens dom af 4. maj 2017 — Meta Group mod Kommissionen
 (Sag T-744/14) (1)
 ((Voldgiftsklausul - tilskudsaftaler indgået inden for rammene af det sjette rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (2000-2006) - tilskudsaftaler indgået inden for rammene af rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation (2007 2013) - tilbagebetaling af de udbetalte beløb - restbeløb, der skal betales af det samlede finansielle bidrag, som blev tildelt sagsøgeren - støtteberettigede omkostninger - ansvar i kontraktforhold))
 (2017/C 195/23)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Meta Group Srl (Rom, Italien) (ved advokaterne A. Bartolini og A. Formica)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved D. Recchia og R. Lyal, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand støttet på artikel 272 TEUF om, at det fastslås, at Kommissionen ikke har opfyldt sine økonomiske forpligtelser, der fulgte af en række tilskudsaftaler, som den indgik med sagsøgeren inden for rammerne af det sjette rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration som bidrag til realiseringen af det europæiske forskningsrum og til innovation (2002 — 2006) og rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation (2007-2013), at det fastslås, at de modregninger, som Kommissionen foretog i de fordringer, som sagsøgeren har påberåbt sig, er ulovlige, at Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren de beløb, som den skylder sagsøgeren i henhold til de pågældende tilskudsaftaler med tillæg af renter og godtgørelse for pengeforringelsen, og om erstatning for det tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen frifindes.
 2)
 Meta Group Srl betaler sagsomkostningerne.
 (1) EUT C 462 af 22.12.2014.


text:
21.12.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 323/37
 Sag anlagt den 10. oktober 2002 af Svend Klitgaard mod Sag anlagt den 16. oktober 2002 af Fédération des
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Industries Condimentaires de France m.fl. mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber.
 (Sag T-315/02)
 (Sag T-317/02)
 (2002/C 323/61)
 (2002/C 323/62)
 (Processprog: dansk) (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 10. oktober 2002 anlagt sag mod Kommissionen for den 16. oktober 2002 anlagt sag af Fédération des Industries
 De Europæiske Fællesskaber af Svend Klitgaard, Skørping Condimentaires de France, Paris, Confédération Générale des
 (Danmark), ved advokat Søren Koll Espensen. Producteurs de lait de brebis et des Industriels du Roquefort,
 Millau (Frankrig), Comité Economique Agricole Régional fruits
 et légumes de Bretagne, Morlaix (Frankrig) og Comité Interpro-
 fessionnel des Palmipèdes à foie gras, Paris, ved avocats
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Michel Jacquot og Olivier Prost, mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber.
 — Sagsøgte tilpligtes til sagsøger at betale et beløb, stort
 EUR 19 867,40, tillige med renter fra den 30. april 2002
 og inkassogebyr af EUR 8 100,00, eller EUR 592,95, Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 samt renter heraf fra den 30. marts 2002, til betaling
 sker, med Danmarks Nationalbanks diskonto med tillæg — Annullation af beslutninger af 9. juli 2002 om afslutning
 af 5 %. af en undersøgelsesprocedure i medfør af Rådets forord-
 ning nr. 3286/94 (EF) vedrørende de handelshindringer,
 der følger af De Forenede Staters handelspraksis i forbin-
 delse med import af tilberedt sennep.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sagsøger og sagsøgte indgik i december 1997 aftale om
 sagsøgers assistance i forbindelse med auditering af et specifice-
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 ret antal projekter, koordinering af netværksaktiviteter mellem
 disse samt medlemskab af Styrekomitéen for PLAN-projektet.
 Sagsøgerne er siden 1999 blevet opkrævet en toldafgift af De
 Forenede Stater, forhøjet med 100% som følge af den såkaldte
 Ifølge sagsøger har sagsøgte betalt hele sagsøgers honorarkrav, »hormonkøds-sag« ved Verdenshandelsorganisationen.
 hvorimod sagsøger ikke har fået godtgjort sine rejseomkostnin-
 ger, i alt EUR 19 867,40.
 En af sagsøgerne indgav en klage i henhold til Rådets
 forordning (EF) nr. 3286/94 ( 1) af 22 december 1994 om
 Sagsøger gør gældende, at betaling af det påstævnte beløb er fastsættelse af fællesskabsprocedurer på området for den
 en aftalt ydelse i henhold til den af parterne indgåede aftale, fælles handelspolitik med henblik på at sikre udøvelsen af
 der forpligter sagsøgte til at betale dokumenterede rejse- og Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale handels-
 opholdsudgifter. Sagsøgte har derudover ved sin adfærd og regler, navnlig dem, der er fastlagt i Verdenshandelsorganisatio-
 ved sin honorering af samtlige rater af honorarkravet indirekte nens regi. De øvrige sagsøgere tilsluttede sig klagen.
 accepteret også at skulle betale positive udgifter, som krævet
 af sagsøger.
 På grundlag af denne klage besluttede Kommissionen at indlede
 en undersøgelsesprocedure. Ved den anfægtede beslutning
 besluttede Kommissionen at afslutte proceduren.
 ---pagebreak--- C 323/38 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21.12.2002
 Til støtte for deres søgsmål har sagsøgerne gjort gældende, at Centralbank af Monika Esch-Leonhardt, Frankfurt (Tyskland),
 der er sket en tilsidesættelse af artikel 2, stk. 1, i forordning Tillmann Frommhold, Karben (Tyskland), og Emmanuel Larue,
 nr. 3286/94 (EF). Sagsøgerne mener, at Kommissionen har Frankfurt (Tyskland), ved Rechtsanwälte B. Karthaus, Chr. Roth
 vurderet begrebet »handelshindring« fejlagtigt. og T. Raab-Rhein, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgerne har videre gjort gældende, at denne fejlagtige
 vurdering nødvendigvis indebærer en tilsidesættelse af artikel 2, Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 stk. 4, i forordning nr. 3286/94 (EF) vedrørende vurderingen
 af de negative handelsmæssige virkninger af de foranstalt-
 ninger, der er truffet af De Forenede Stater. 1) Beslutningen om at indsætte skrivelsen af 4. december
 2001 fra direktøren for Direktoratet for Personale i
 sagsøgernes personlige akt mapper annulleres.
 Sagsøgerne har desuden anført, at Kommissionen i forbindelse
 med vurderingen af de negative handelsmæssige virkninger 2) Subsidiært annulleres sagsøgtes afvisning af at fjerne
 har tilsidesat forpligtelsen til at tage hensyn til de bestemmelser skrivelsen af 4. december 2001 fra direktøren for Direkto-
 og principper eller den praksis, der regulerer retten til indgreb ratet for Personale fra sagsøgernes personlige aktmapper.
 i henhold til de relevante internationale handelsregler, som
 omhandlet i artikel 10, stk. 5, i Forordning nr. 3286/94 (EF).
 3) Sagsøgtes afvisning af at nummerere siderne i de personli-
 ge aktmapper fortløbende annulleres.
 Sagsøgerne har videre gjort gældende, at Kommissionen ved at
 afslutte proceduren har begrænset begrebet Fællesskabets
 interesse til kun at omfatte klagerens egen interesse, hvilket er 4) Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgerne 1 EUR i erstatning
 i strid med artikel 11 i forordning nr. 3286/94 (EF). for ikke-økonomisk skade.
 Sagsøgerne har tilføjet, at der er sket en tilsidesættelse af 5) Subsidiært i forhold til påstand 1), 2) og 3) tilpligtes
 begrundelsespligten både for så vidt angår vurderingen af sagsøgte at fjerne skrivelsen af 4. december 2001 fra
 handelshindringer og af Fællesskabets interesse, en tilsidesæt- direktøren for Direktoratet for Personale fra sagsøgernes
 telse af artikel 2, stk. 4, og artikel 11, stk. 1, i forordning personlige aktmapper.
 nr. 3286/94 (EF), og at Kommissionen har anlagt et åbenbart
 urigtigt skøn med hensyn til sagens omstændigheder. Endelig 6) Den Europæiske Centralbank tilpligtes at betale sagens
 har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat omkostninger.
 retten til kontradiktion og pligten til omhu.
 ( 1) Rådets forordning (EF) nr. 3286/94 af 22.12.1994 om fastsættelse
 af fællesskabsprocedurer på området for den fælles handelspolitik
 med henblik på at sikre udøvelsen af Fællesskabets rettigheder i Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 henhold til internationale handelsregler, navnlig regler fastlagt i
 Verdenshandelsorganisationens regi (EFT L 349, s. 71).
 Sagsøgerne, som er ansat i Den Europæiske Centralbank, har
 gjort indsigelse imod, at sagsøgtes indskærpelse over for dem
 af, at de fremtidigt skal undlade at udsende fagforeningspolitisk
 information via sagsøgtes interne e-mail-system, er blevet
 indsat i deres respektive personlige aktmapper.
 Sag anlagt den 22. oktober 2002 af Monika Esch-Leon-
 hardt, Tillmann Frommhold og Emmanuel Larue mod
 Den Europæiske Centralbank Sagsøgerne anser indskærpelsen og især det, at den er blevet
 registreret, for at være en krænkelse af deres selvbestemmelses-
 ret med hensyn til oplysningsvirksomhed og et indgreb i deres
 (Sag T-320/02) ret til udøve fagforeningspolitisk virksomhed. I øvrigt udgør
 foranstaltningen en forskelsbehandling som følge af fagfor-
 (2002/C 323/63) eningspolitisk virksomhed.
 (Processprog: tysk)
 Endvidere har sagsøgerne gjort gældende, at deres rettigheder
 er blevet tilsidesat, fordi siderne i deres personlige aktmapper
 ikke er blevet nummereret fortløbende, således at det ikke er
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der muligt at kontrollere, hvilke dokumenter, som er blevet indsat
 den 22. oktober 2002 anlagt sag mod Den Europæiske i disse aktmapper eller atter fjernet herfra.


text:
18.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 141/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Det Forenede Kongerige) den 18. marts 2013 — Raytek GmbH og Fluke Europe BV mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
 (Sag C-134/13)
 2013/C 141/29
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 First-tier Tribunal (Tax Chamber)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Raytek GmbH, Fluke Europe BV
 Sagsøgt: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
 Præjudicielt spørgsmål
 Er Kommissionens forordning (EU) nr. 314/2011 af 30. marts 2011 om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur (1) gyldig, for så vidt som den tariferer infrarøde termiske kameraer i KN-kode 9025 19 20?
 (1) EUT L 86, s. 57.


text:
6.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 303/20
 Appel iværksat den 9. august 2012 af I Marchi Italiani Srl til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 28. juni 2012 i sag T-133/09, I Marchi Italiani og Basile mod KHIM — Osra
 (Sag C-381/12 P)
 2012/C 303/35
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: I Marchi Italiani Srl (ved avvocati L. Militerni og G. Militerni)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) og Osra SA
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Delvis ophævelse af dommen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i en ugyldighedssag anlagt af I Marchi Italiani s.r.l., og hvorved Retten tilpligtede I Marchi Italiani s.r.l. at betale sagens omkostninger, bortset fra de omkostninger, der er forbundet med ophævelsen.
 —
 De for Retten nedlagte påstande tages til følge, og afgørelse truffet af Andet Appelkammer den 9. januar 2009, som blev meddelt den nu appellerende part den 30. januar 2009, i sag R 502/2008 mellem I Marchi Italiani Srl og Osra SA, og som stadfæstede annullationsafdelingens afgørelse om fortabelse og erklæring om ugyldighed af varemærket »B Antonio Basile 1952« efter en begæring indgivet af Osra SA, annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Selskabet I Marchi Italiani s.r.l.’s appel er støttet på følgende tre klagepunkter.
 1)
 Tilsidesættelse af artikel 135, stk. 4, i Rettens procesreglement, for så vidt som Retten begik en fejl, idet den fastslog, at der skulle ses bort fra de af sagsøgeren fremlagte dokumenter, og at det var ufornødent at undersøge deres beviskraft, og at argumenterne om det anfægtede varemærkes renommé og om grundsætningen om god tro ikke kunne antages til realitetsbehandling.
 2)
 Tilsidesættelse af artikel 53, stk. 2, i forordning nr. 40/94 (1) (nu artikel 54, stk. 2, i forordning nr. 207/2009 (2)), for så vidt som Retten begik en fejl, idet den fastslog, at der var fået mindre end fem år fra registreringsdatoen til indgivelsen af ugyldighedsbegæringen, og at tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen om registrering af EF-varemærker derfor var uden betydning.
 3)
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 for så vidt som Retten begik en fejl, idet den fastslog, at der var lighed mellem de omtvistede varemærker, og således foretog en urigtig anvendelse af nævnte bestemmelse ved at fastslå, at der forelå en risiko for forveksling.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).


text:
21.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Qorti Kostituzzjonali (Malta) den 10. februar 2012 — Vodafone Malta Limited og Mobisle Communications Limited mod L-Avukat Ġenerali, Il-Kontrollur tad-Dwana, Il-Ministru tal-Finanzi og L-Awtorità ta’ Malta dwar il-Komunikazzjoni
 (Sag C-71/12)
 2012/C 118/25
 Processprog: maltesisk
 Den forelæggende ret
 Qorti Kostituzzjonali
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Vodafone Malta Limited og Mobisle Communications Limited
 Sagsøgte: L-Avukat Ġenerali, Il-Kontrollur tad-Dwana, Il-Ministru tal-Finanzi og L-Awtorità ta’ Malta dwar il-Komunikazzjoni
 Præjudicielle spørgsmål
 Forbyder bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet), navnlig artikel 12 og/eller 13, medlemsstaterne at pålægge mobile telekommunikationsoperatører (»operatørerne«) en afgift, som er:
 1)
 en afgift, betegnet punktafgift, der er indført ved national lovgivning
 2)
 beregnet som en procentdel af de gebyrer, som mobiltelefonioperatører opkræver af deres brugere for de tjenester, som disse operatører udbyder til dem, med undtagelse af de tjenester, hvis afgiftsfrihed er hjemlet i loven
 3)
 betalt til mobiltelefonioperatørerne af deres brugere på et individuelt grundlag, og dette beløb videregives efterfølgende til toldmyndigheden af alle operatører, der tilbyder mobiltelefonitjenester, hvilket beløb kun skal betales af operatørerne og ikke af andre virksomheder, herunder dem, der udbyder andre elektroniske kommunikationsnet- og tjenester?


text:
22.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 68/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Craiova (Rumænien) den 20. november 2015 — Rodica Popescu mod Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj
 (Sag C-614/15)
 (2016/C 068/27)
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel Craiova
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Rodica Popescu
 Sagsøgt: Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er den omstændighed, at aktiviteten udført af personalet i branchen for dyrevelfærd med specifikke kontrolopgaver er tæt forbundet med fortsættelsen af aktiviteten i bedrifter af den ovenfor i punkt [5] nævnte type, en tilstrækkelig begrundelse for indgåelse af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter som en undtagelse fra de almindelige bestemmelser, som har gennemført direktiv 1999/70/EF (1)?
 2)
 Udgør opretholdelsen af specialbestemmelser i lovgivningen, som tillader indgåelse af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter i branchen for dyrevelfærd for en periode som den ovenfor anførte, en tilsidesættelse af den forpligtelse, som påhviler medlemsstaten ved gennemførelsen af direktiv 1999/70/EF?
 (1) Rådets direktiv 1999/70/EF af 28.6.1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP (EFT L 175, s. 43).


text:
22 . 11 . 97 f DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 357/21
 af 23 . april 1990 om udsætning i miljøet af genetisk Skal artikel 33 , stk. 1 , i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF
 modificerede organismer ( 5 ) og i henhold til Kommis af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes
 sionens direktiv 94/5 l /EF af 7 . november 1994 om til lovgivning om omsætningsafgifter, ( sjette momsdirek
 pasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv tiv ) ('), for så vidt angår kriteriet » karakter af omsæt
 90/219/EØF om indesluttet anvendelse af genetisk ningsafgift « fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder
 modificerede mikroorganismer (2 ), da det ikke har ved for, at en medlemsstat afkræver virkomsheder en turisme
 taget de love og administrative bestemmelser, som er afgift ( bidrag ), som er udformet på en sådan måde,
 nødvendige for at efterkomme direktiverne .
 — at afgiften skal betales af de virksomheder, der har en
 — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost direkte eller indirekte interesse i turismen, og dermed
 ninger. af et stort antal virksomheder, men ikke af alle virk
 somheder
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 — at bidraget tilfalder et lokalt turistforbund til finansie
 ring af foranstaltninger til fremme af turismen eller en
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til fond, der dækker hele delstatens område
 dem, der er fremført i sag C-320/97 ('); gennemførelsesfri
 sterne udløb henholdsvis den 23 . oktober 1991 ( direktiv
 90/220/EØF) og den 30. april 1995 ( direktiv 94/51/EF ). — at beregningsgrundlaget er den årlige omsætning med
 bestemte undtagelser, f.eks . med undtagelse af omsæt
 (') EFT L 117 af 8 . 5 . 1990 , s . 15 . ningen i forbindelse med ydelser til aftagere, der har
 ( 2 ) EFT L 297 af 18 . 11 . 1994, s . 29 . bopæl ( hjemsted ) uden for reglernes anvendelsesom
 H EFT C 331 af 1 . 11 . 1997, s . 13 . råde, såfremt der ikke er tale om ydelser til et forret
 ningssted inden for reglernes geografiske anvendelses
 område ( delstaten i den som en forbundsstat opbyg
 gede meldemsstat) eller ydelser til den endelige
 forbruger, og med undtagelse af omsætningen i forbin
 delse med andre ydelser, såfremt de ikke udelukkende
 eller overvejende er præsteret inden for reglernes geo
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse grafiske anvendelsesområde ( delstaten i medlemssta
 afsagt den 12. august 1997 af Verwaltungsgerichtshof ten )
 Wien i sagen Wiener Städtische Allgemeine Versicherungs
 AG, Romed Karl Kleissl, Streiter KG Gasthof » Post «,
 Alfred Eiter, Stefan Riml, Mag. Josef Nothdurfter Treu — at afgiftens størrelse afhænger af den nytte, den afgifts
 hand- und Steuerberatungsgesellschaft mbH (tidligere pligtiges branche ifølge lovgiver antages at have af
 Rasputin Vertriebsgesellschaft mbH), Tiroler Röhren- und turismen
 Metallwerke AG, Elmar Kurz, Elisabeth Schüller, Anton
 Gschwentner GesmbH » Hotel Schwarzbrunn «, Allgemeine
 Wirtschaftstreuhand- und Beratungsges. mbH, Kaiser — at afgiften er højere i områder med intensiv turisme
 werke Elektrizitätsversorgungs GesmbH, Miller Optik end i andre områder, og
 GesmbH, Michael Khuen-Belasi, DM Drogeriemarkt
 GmbH, og flic flac Kinderbekleidungs-Handelsgesellschaft
 mbH mod Tiroler Landesregierung — at der ikke er nogen fradragsret ?
 ( Sag C-344/97 )
 ( 97/C 357/37 (') EFT L 145 af 13 . 6 . 1977, s. 1 .
 Ved kendelse afsagt den 12 . august 1997, indgået til Dom
 stolens Justitskontor den 2 . oktober 1997, har Verwal
 tungsgerichtshof Wien i sagen Wiener Stådtische Allge
 meine Versicherungs AG, Romed Karl Kleissl, Streiter KG
 Gasthof » Post «, Alfred Eiter, Stefan Riml, Mag. Josef Sag anlagt den 2 . oktober 1997 af Forbundsrepublikken
 Nothdurfter Treuhand- und Steuerberatungsgesellschaft Tyskland mod Rådet for Den Europæiske Union
 mbH ( tidligere Rasputin Vertriebsgesellschaft mbH ), Tiro ( Sag C-345/97)
 ler Röhren- und Metallwerke AG, Elmar Kurz, Elisabeth
 Schüller, Anton Gschwentner GesmbH » Hotel Schwarz ( 97/C 357/38 )
 brunn «, Allgemeine Wirtschaftstreuhand- und Beratungs
 ges . mbH, Kaiserwerke Elektrizitätsversorgungs GesmbH,
 Miller Optik GesmbH, Michael Khuen-Belasi, DM Droge Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 riemarkt GmbH, og flic flac Kinderbekleidungs-Handels 2 . oktober 1997 anlagt sag mod Rådet for Den Europæ
 gesellschaft mbH mod Tiroler Landesregierung, forelagt iske Union af Forbundsrepublikken Tyskland ved afde
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om lingschef Dr. Ernst Roder og kontorchef Claus-Dieter
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : Quassowski , Forbundsøkonomiministeriet, D-53107 Bonn.
 ---pagebreak--- C 357/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 11 . 97
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : traktatens artikel 39 , og ikke først og fremmest tjener
 andre formål . Efter forbundsregeringens opfattelse må
 bestemmelser, hvis hovedformål er beskyttelsen af folke
 — Rådets direktiv 97/41/EF af 25 . juni 1997 om ændring sundheden, vedtages med hjemmel i EF-traktatens
 af direktiv 76/895/EØF, 86/362/EØF, 86/363/EØF og artikel 100 A, også selv om de vedrører produkter, der er
 90/642/EØF om fastsættelse af maksimalgrænsevær medtaget i bilag II til traktaten, og muligvis også medvir
 dier for pesticidrester på og i henholdsvis frugt og ker til virkeliggørelsen af et eller flere af formålene med
 grøntsager, korn, levnedsmidler af animalsk oprindelse den fælles landbrugspolitik. Fastsættelsen af maksimal
 og visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder grænseværdier for levnedsmidler til spædbørn og småbørn
 frugt pg grøntsager ('), annulleres, for så vidt der her sker i første række af hensyn til folkesundheden og må
 ved indsættes en bestemmelse i
 derfor ske med hjemmel i EF-traktatens artikel 100 A.
 — artikel 1 , stk. 3 , andet punktum, i direktiv 76/895/
 O EFT L 184 af 12 . 7 . 1997, s. 33 .
 EØF
 — artikel 1 , stk. 2, litra d ), andet punktum, i direktiv
 86/362/EØF
 — artikel 1 , stk . 2, litra b ), andet punktum, i direktiv
 86/363/EØF, og Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 3 . september 1997 af Lånsråtten i Dalarnas lån
 — artikel 1 , stk. 2, litra e ), andet punktum, i direktiv i sagen Transwede Airways AB mod Riksskatteverket
 90/642/EØF ( Sag C-346/97 )
 97/C 357/39 )
 om, at den i de pågældende direktivers artikel 5a ) om
 handlede fremgangsmåde til bilæggelse af uoverens
 stemmelser også skal gælde for levnedsmidler til spæd
 Ved kendelse afsagt den 3 . september 1997, indgået til
 børn og småbørn . Domstolens Justitskontor den 6 . oktober 1997, har Låns
 råtten i Dalarnas lån i sagen Transwede Airways AB mod
 — Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale Riksskatteverket forelagt De Europæiske Fællesskabers
 sagens omkostninger. Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af føl
 gende spørgsmål :
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 1 . Er den i sagen omhandlede afgiftspålæggeise — i med
 før af lagen ( 1988 : 1567 ) om miljoskatt på inrikes
 Forbundsregeringen er af den opfattelse, at Rådet ikke har flygtrafik — i strid med Rådets direktiv 92/81 /EØF ( J )
 kunnet vedtage den anfægtede retsakt med hjemmel i EF ( mineraloliedirektivet), der i artikel 8 , stk . 1 , litra b ),
 traktatens artikel 43 , for så vidt levnedsmidler til spæd bestemmer, at medlemsstaterne fra den harmoniserede
 børn og småbørn inddrages under fremgangsmåden til punktafgift undtager mineralolier, der leveres til anven
 bilæggelse af uoverensstemmelser, men at det kunne være delse som motorbrændstof til luftfartøjer, medmindre
 sket med hjemmel i artikel 100 A.
 der er tale om ikke-forretningsmæssig privatflyvning ?
 For så vidt angår de produkter, som er omfattet af direkti
 verne om levnedsmidler til spædbørn og småbørn, er der 2 . Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, kan mine
 ikke tale om landbrugsvarer i EF-traktatens forstand . raloliedirektivets artikel 8 , stk . 1 , litra b ), da antages
 Spørgsmålet om, hvorvidt de omhandlede produkter kan at have direkte virkning, således at bestemmelsen kan
 henføres under bilag II til EF-traktaten, eller det drejer sig påberåbes for en national domstol af en borger over
 om produkter, der ikke kan henføres under de tarifpositio for en statslig myndighed ?
 ner, som er omfattet af bilag II, må afgøres i det enkelte
 tilfælde på grundlag af det pågældende produkts fremstil
 3. Såfremt mineraloliedirektivet skal anvendes i det fore
 lingsmåde og indhold. For så vidt angår de af direktiv 91 /
 321 /EØF og 96/5/EF omhandlede produkter, er der i stort liggende tilfælde, kan den i sagen omhandlede afgifts
 omfang ikke tale om landbrugsprodukter, men om produk pålæggeise da deles op i en EF-konform og en ikke EF
 ter, som skal henføres under kapitel 19 eller 21 i Bruxel konform del under hensyn til, at den svenske miljøaf
 les-nomenklaturen . gift til dels beregnes ud fra brændstofforbruget og til
 dels ud fra udslippet af kulbrinter og kvælstofilter ?
 Selv om en væsentlig del af de levnedsmidler til spædbørn (') Rådets direktiv 92/ 81 /EØF af 19 . oktober 1992 om harmoni
 og småbørn, der er omfattet af det anfægtede direktiv, sering af punktafgiftstrukturen for mineralolier ( EFT L 316 af
 faldt ind under bilag II og således henhørte under det fæl 31 . 10 . 1992, s . 12 ).
 les landbrugsmarked, følger det ikke nødvendigvis heraf,
 at reglerne tjener til virkeliggørelse af et eller flere af de
 formål med den fælles landbrugspolitik, som er nævnt i


text:
10.10.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 244/12
 Sag anlagt den 30. juli 2009 — Unicid mod Kommissionen
 (Sag T-305/09)
 2009/C 244/19
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Union nationale interprofessionnelle cidricole (Unicid) (Paris, Frankrig) (ved avocats V. Ledoux og B. Néouze)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede beslutning annulleres i det hele.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har ved dette søgsmål nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 7846, endelig udg. af 10. december 2008 (1), hvorved Kommissionen fandt det foreneligt med fællesmarkedet, som statsstøtte, at indføre den rammeordning vedrørende foranstaltninger, som kan gennemføres af franske brancheorganisationer inden for landbruget, og som består i støtte dels til teknisk bistand, produktion og markedsføring af kvalitetslandbrugsprodukter, forskning og udvikling, dels til reklame til fordel for primærproducenter og de virksomheder, der driver virksomhed inden for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter, som finansieres af frivillige bidrag, der er gjort obligatoriske ved tværministeriel bekendtgørelse, og som skal opkræves af brancheorganisationerne.
 De søgsmålsgrunde og væsentlige argumenter, som sagsøgeren har påberåbt sig svarer i det væsentlige til de søgsmålsgrunde og væsentlige argumenter, som sagsøgeren har påberåbt sig i sag T-293/09, CNIEL mod Kommissionen, og T-302/09, CNIPT mod Kommissionen
 (1) EUT 2009 C 116, s. 14.


text:
25.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 27/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 22. september 2015 — Euro-Team Kft. mod Budapest Rendőrfőkapitánya
 (Sag C-497/15)
 (2016/C 027/04)
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Euro-Team Kft.
 Sagsøgt: Budapest Rendőrfőkapitánya
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal kravet om forholdsmæssighed i artikel 9a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/62/EF af 17. juni 1999 om afgifter på tunge godskøretøjer for benyttelse af visse infrastrukturer (1) (herefter »eurovignet-direktivet«) fortolkes således, at det er til hinder for en sanktionsordning som den, der er indført ved bilag 9 til dekret nr. 410/2007 af 29. december vedrørende listen over de overtrædelser af lov om vejtransport, som sanktioneres med administrativ bøde, størrelsen på de bøder, der kan pålægges i tilfælde af overtrædelse af bestemmelserne på området, reglerne om, hvem bøderne kan pålægges, samt betingelserne for at deltage i kontrollen [a közigazgatási bírsággal sújtandó közlekedési szabályszegések köréről, az e tevékenységekre vonatkozó rendelkezések megsértése esetén kiszabható bírságok összegéről, felhasználásának rendjéről és az ellenőrzésben történő közreműködés feltételeiről szóló 410/2007. (XII. 29.) Korm. rendelet] (herefter »bødedekretet«), og hvorefter der ved tilsidesættelse af reglerne vedrørende erhvervelse af vignetter skal pålægges en bøde på et fast beløb, uanset hvor grov overtrædelsen er?
 2)
 Er den administrative bøde, som er fastsat i bødedekretets bilag 9, i overensstemmelse med kravet i eurovignet-direktivets artikel 9a, hvorefter de sanktioner, der pålægges i henhold til national ret, skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning?
 3)
 Skal kravet om forholdsmæssighed i eurovignet-direktivets artikel 9a fortolkes således, at det dels er til hinder for en sanktionsordning som den i hovedsagen omtvistede, og hvori gerningsmændenes objektive ansvar fastsættes, og dels er til hinder for størrelsen af det sanktionsbeløb, der er fastsat i den pågældende ordning?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/62/EF af 17.6.1999 om afgifter på tunge godskøretøjer for benyttelse af visse infrastrukturer (EFT L 187, s. 42).