text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/29
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo — Sala Primera Civil (Spanien) den 22. september 2006 — Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA) mod Al Rima, S.A.
 (Sag C-395/06)
 (2006/C 294/51)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Supremo — Sala Primera Civil
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA)
 Sagsøgt: Al Rima, S.A.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal installation af fjernsynsapparater i hotelværelser eller i en lignende virksomhed, hvortil der via kabel tilføres tv-signaler, der modtages via jordbaseret transmission eller satellit, anses for en overføring af værker til almenheden, der er omfattet af den harmonisering af de nationale bestemmelser om beskyttelse af rettighederne for fremstillere af fonogrammer og producenter af den første filmoptagelse, der tilstræbes med i artikel 3, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF (1) af 22. maj 2001?
 2)
 Er den omstændighed, at et værelse på et hotel eller en lignende virksomhed anses for at være et område i et privat hjem med den virkning, at den overføring, der finder sted ved hjælp af fjernsynsapparater, der tilføres signaler, som hotellet forinden har nedtaget, ikke anses for at være overføring til almenheden i strid med den beskyttelse af ophavsrettigheder, der tilstræbes med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001?
 3)
 Kan en overføring, der finder sted via fjernsynsapparater på værelser, hvortil videresendes det signal, som hotellet eller en lignende virksomhed tidligere har modtaget, anses for en overføring af værker til almenheden — i relation til beskyttelsen af rettighederne for fremstillere af fonogrammer og producenter af den første filmoptagelse, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 — fordi et skiftende publikum har adgang hertil?
 (1) Om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (EFT L 167, s. 10).


text:
13.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/30
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Giudice di pace di Varese (Italien) den 17. december 2009 — Siddiquee Mohammed Mohiuddin mod Azienda Sanitaria Locale Provincia di Varese
 (Sag C-541/09)
 2010/C 63/49
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Giudice di pace di Varese
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Siddiquee Mohammed Mohiuddin
 Sagsøgt: Azienda Sanitaria Locale Provincia di Varese
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Indebærer artikel 4 og 6 i forordning (EF) nr. 882/04 (1) en subjektiv rettighed for de enkelte borgere til udelukkende at blive underkastet føde- og drikkevarekontrol, som foretages af personale, der opfylder de i forordningen anførte krav, og som kan påberåbes for domstolene som en indsigelse mod medlemsstaternes sanktioner?
 2)
 I benægtende fald: varetager direktiv 2000/13/EF (2) sundhedsmæssige hensyn inden for rammerne af fællesskabslovgivningen vedrørende mærkning af føde- og drikkevarer?
 3)
 Er direktiv 76/768/EØF (3) som senere ændret eller andre relevante fællesskabsbestemmelser til hinder for, at en medlemsstat kan opdele ansvaret blandt de forskellige aktører i fremstillings- og salgskæden og således fritage den handlende for ansvar på grund af vedkommendes aktivitet?
 4)
 I benægtende fald spørges, om direktivets artikel 6 som senere ændret skal forstås således, at der skabes et solidarisk ansvar mellem kosmetikproducenten og den, der blot er forhandler, og som ikke har indflydelse på produktion, emballering og mærkning af kosmetikken?
 (1) EUT L 165, s. 1.
 (2) EFT L 109, s. 29.
 (3) EFT L 262, s. 169.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
22.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 399/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Audiencia Provincial de Salamanca (Spanien) den 8. oktober 2012 — Josune Esteban Garcia
 (Sag C-451/12)
 2012/C 399/20
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Audiencia Provincial de Salamanca
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Josune Esteban Garcia
 Præjudicielt spørgsmål
 1)
 Skal artikel 4, 12, 114 og 169 i traktaten og artikel 38 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, sammenholdt med direktiv 93/13 (1) og Domstolens retspraksis vedrørende det høje forbrugerbeskyttelsesniveau, samt den effektive virkning af direktiverne og principperne om ækvivalens og effektivitet, fortolkes således, at Audiencia Provincial, i sin egenskab af national appelret og til trods for, at der ikke er hjemmel hertil i den nationale lovgivning, kan behandle den iværksatte appel af den af førsteinstansretten trufne afgørelse, hvorefter en ret ved sagsøgtes hjemsted tillægges stedlig kompetence til at behandle et søgsmål med påstand om erstatning som følge af sagsøgtes formodede misligholdelse af en aftale indgået via internettet?
 (1) Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT L 95, s. 29).


text:
13.10.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 253/6
 EFTA-DOMSTOLENS SAMMENSÆTNING
 (2005/C 253/07)
 Udpegelse af EFTA-Domstolens justitssekretær
 Henning Harborg er udpeget til justitssekretær for EFTA-Domstolen i perioden fra den 1. september 2004 til den 31. august 2007 i henhold til protokol 5, artikel 9, i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol. Han afløser Lucien Dedichen. På et offentligt møde i Domstolen den 28. september 2004 aflagde Henning Harborg ed i overensstemmelse med protokol 5, artikel 10, i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol.


text:
10.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 362/23
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 28. september 2011 — Allen mod Kommissionen
 (Sag F-23/10) (1)
 (Personalesag - social sikring - alvorlig sygdom - vedtægtens artikel 72 - forlængelse af RCAM’s dækning mod risikoen for sygdom - kriterium udledt af manglende dækning i henhold til en anden ordning)
 2011/C 362/38
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Allen (Armacão de Pera, Portugal) (ved advokaterne L. Levi og A. Blot)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og D. Martin, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Søgsmål med påstand om annullation af afvisningen af at anerkende, at sagsøgerens sygdom er af alvorlig karakter
 Konklusion
 1)
 Afgørelserne af henholdsvis 30. juni 2009, 17. juli 2009 og 7. januar 2010, hvorved Europa-Kommissionen afviste at anerkende, at Finola Allen led af en alvorlig sygdom, og meddelte afslag på at forlænge hendes dækning mod risikoen for sygdom, annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes Kommissionen.
 3)
 Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 161 af 19.6.2010, s. 58.


text:
16.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 184/23
 Kendelse afsagt af Domstolens præsident Afdeling den 13. februar 2014 — Marina da Conceição Pacheco Almeida mod Fundo de Garantia Salarial, IP og Instituto da Segurança Social, IP (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Central Administrativo Norte — Portugal)
 (Sag C-57/13) (1)
 2014/C 184/34
 Processprog: portugisisk
 Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registeret.
 (1) EUT C 108 af 13.4.2013.


text:
31.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/29
 Rettens kendelse af 18. maj 2017 — Verschuur mod Kommissionen
 (Sag T-877/16) (1)
 ((Annullationssøgsmål - aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - dokument angående den administrative procedure vedrørende støtteforanstaltningen SA.38374 (2014/C ex 2014/NN), der er gennemført af Nederlandene til fordel for Starbucks - afslag på aktindsigt - åbenbart, at sagen er retligt ugrundet))
 (2017/C 249/44)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Steven Verschuur (Baarn, Nederlandene) (ved advokat P. Kreijger)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Baquero Cruz, A. Buchet og F. Clotuche Duvieusart, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand i henhold til artikel 263 TEUF om annullation af Kommissionens afgørelse C (2016) 6455 final af 3. oktober 2016 om afslag på genfremsat begæring om aktindsigt i sagsøgerens dokumenter i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001, L 145, s. 43).
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Steven Verschuur bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 53 af 20.2.2017.


text:
30.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 237/5
 Sag anlagt den 6. juli 2006 — Irland mod Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Parlamentet
 (Sag C-301/06)
 (2006/C 237/09)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Irland (ved D. O'Hagan, som befuldmægtiget, E. Fitzsimons SC og D. Barniville BL)
 Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/24/EF af 15. marts 2006 om lagring af data genereret eller behandlet i forbindelse med tilvejebringelse af offentligt tilgængelige elektroniske kommunikationstjenester eller elektroniske kommunikationsnet og om ændring af direktiv 2002/58/EF (1), idet det ikke er blevet vedtaget på det rigtige retsgrundlag.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Irland gør gældende, at valget af artikel 95 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (»TEF«) som det retlige grundlag for direktiv 2006/24/EF (»direktivet«) grundlæggende er forkert. Irland gør desuden gældende, at hverken artikel 95 TEF eller nogen anden bestemmelse i TEF giver et tilstrækkeligt retligt grundlag for direktivet. Det er Irlands primære påstand, at direktivets eneste eller alternativt dets primære eller væsentligste formål er at lette efterforskning, afsløring og retsforfølgning af alvorlig kriminalitet, herunder terrorisme. Under disse omstændigheder er det Irlands opfattelse, at det eneste rigtige retsgrundlag for de foranstaltninger, der er omfattet af direktivet, er afsnit VI i Traktaten om Den Europæiske Union (»TEU«), især artikel 30, artikel 31, stk. 1, litra c), og artikel 34, stk. 2, litra b).
 Til støtte for disse anbringender har Irland anført, at en vurdering af betragtningerne til og de grundlæggende bestemmelser i direktivet uden nogen tvivl viser, at det er fuldstændig fejlagtigt og uholdbart at anvende på artikel 95 TEF som retsgrundlag for direktivet. I den henseende har Irland understreget, at direktivet klart og utvetydigt er rettet mod bekæmpelse af alvorlig kriminalitet. I overensstemmelse hermed gør Irland gældende, at dette er direktivets primære eller væsentlige formål og faktisk dets eneste mål.
 Det er slået fast, at tyngdepunktet for foranstaltninger i medfør artikel 95 TEF skal være tilnærmelsen af de nationale regler til gavn for det indre markeds funktion. Direktivets bestemmelser vedrører bekæmpelse af alvorlig kriminalitet og er ikke rettet mod at afhjælpe mangler i det indre marked.
 Det er blevet hævdet, at der foreligger en mangel, der udspringer af forskelle i de nationale lovgivninger, men dette er ikke slået fast.
 Subsidiært gør Irland gældende, at såfremt et af direktivets mål — hvilket bestrides med Irlands grundlæggende anbringende — er at forhindre forvridninger eller hindringer i det indre marked, må dette mål anses for alene at være en ren biomstændighed i forhold til det påviste primære eller væsentligste mål om bekæmpelse af kriminalitet.
 (1) EUT L 105, s. 54.


text:
26.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/4
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 29. marts 2012 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik
 (Sag C-243/10) (1)
 (Traktatbrud - statsstøtte - støtteordning til fordel for hotelindustrien på Sardinien - tilbagesøgning)
 2012/C 151/07
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved D. Grespan og B. Stromsky, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, og avvocato dello Stato P. Gentili)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme artikel 2, 3 og 4 i Kommissionens beslutning 2008/854/EF af 2. juli 2008 om støtteordningen »Regionallov nr. 9 af 1998 — misbrug af støtte N 272/98« Statsstøttesag C 1/04 (ex NN 158/03 og CP 15/2003) (meddelt under nummer K(2008) 2997) (EUT L 302, s. 9)
 Konklusion
 1)
 Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 og 3 i Kommissionens beslutning 2008/854/EF af 2. juli 2008 om støtteordningen »Regionallov nr. 9 af 1998 — misbrug af støtte N 272/98« Statsstøttesag C 1/04 (ex NN 158/03 og CP 15/2003), idet den ikke inden for de fastsatte frister har truffet alle de foranstaltninger, der er nødvendige med henblik på tilbagesøgning hos støttemodtagerne af den støtte, som i henhold til beslutningen blev fundet ulovlig og uforenelig med fællesmarkedet.
 2)
 Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 209 af 31.7.2010.


text:
27.5.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 149/35
 Sagsøgerens søgsmålsgrunde og argumenter er i det væsentlige Ved den anfægtede forordning er den hidtil gældende retsstil-
 de samme som dem, der er anført i sagerne T-186/97 (1), ling blevet ændret i bund og grund. Forordningen medfører, at
 T-187/97, T-191/97, T-192/92, T-210/97 og T-211/97. tilberedte svampe i eddikesyre med et saltindhold på over
 2,5 % vægtprocent ikke mere kan tariferes under KN-kode
 2001 90 50, hvis saltet blot er tilsat med henblik på tilbered-
 ning, men ikke konservering. Disse varer skal nu henføres
 (1) EFT C 318 af 18.10.1997, s. 17. under den langt mere byrdefulde position 2003 10 i den
 kombinerede nomenklatur.
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande anført følgende:
 — Manglende kompetence for Kommissionen på baggrund af
 EF-traktatens artikel 26.
 — Tilsidesættelse og fejlagtig anvendelse af artikel 9 i forord-
 Sag anlagt den 8. marts 2000 af interessentskabet Giusto ning nr. 2658/87, for så vidt som Kommissionens beføjel-
 Masiello & Figli I.P.O.S.E.A. mod Kommissionen for De ser som udøvende myndighed ikke herefter kan benyttes
 Europæiske Fællesskaber til at ændre de materielretlige bestemmelser, som er
 afgørende for varers tarifering. Endvidere foreligger der
 ikke i denne sag omstændigheder, der kan begrunde
 (Sag T-49/00) ændringen af de tidligere gældende bestemmelser.
 (2000/C 149/67) — Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet derved, at den
 nye forordning lægger alle byrder på producenter og
 importører af konserverede svampe i eddikesyre under
 anvendelse af et højere saltindhold.
 (Processprog: italiensk)
 Det er også sagsøgerens opfattelse, at den anfægtede forord-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der nings begrundelse er utilstrækkelig og selvmodsigende, og at
 den 8. marts 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De forordningen samtidig udgør en tilsidesættelse af proportiona-
 Europæiske Fællesskaber af interessentskabet Giusto Masiello litetsprincippet samt princippet om beskyttelse af den beretti-
 & Figli I.P.O.S.E.A., ved advokaterne Andrea Guarino og Alain gede forventning.
 Lorang, henholdsvis Rom og Luxembourg.
 (1) EFT L 321 af 14.12.1999, s. 3.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: (2) EFT L 170 af 28.6.1997, s. 13.
 — Kommissionens forordning (EF) nr. 2626/99 annulleres.
 — Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den sagsøgende virksomhed i denne sag er importør af Sag anlagt den 8. marts 2000 af Dalmine SpA mod
 konserverede grøntsager, og har anfægtet Kommissionens Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 forordning (EF) nr. 2626/99 om ændring af bilag I til Rådets
 forordning (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenkla- (Sag T-50/00)
 turen og den fælles toldtarif (1). En af de vigtigste varer i
 virksomhedens import er svampe af slægten »agaricus«, tilbe-
 redte og nedlagt i eddikesyre. Herudover tilsættes salt med (2000/C 149/68)
 15-25 % vægtprocent.
 (Processprog: italiensk)
 Der henvises i denne forbindelse til, at i den kombinerede
 nomenklatur, der blev indført ved forordning nr. 2685/87,
 kunne tilberedte svampe af slægten »agaricus« tariferes i tre Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 forskellige KN-koder. For at løse dette problem vedtog man den 8. marts 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 forordning (EF) nr. 1196/97 af 27. juni 1997 om tarifering af Europæiske Fællesskaber af Dalmine SpA ved advokat Mario
 visse varer i den kombinerede nomenklatur (2). Siragusa, Rom, og advokat Francesca Maria Moretti, Venedig.


text:
15.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/19
 Sag anlagt den 12. maj 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-218/06)
 (2006/C 165/34)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Maidani, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Storhertugdømmet Luxembourg
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/87/EF (1) af 16. december 2002 om supplerende tilsyn med kreditinstitutter, forsikringsselskaber og investeringsselskaber i et finansielt konglomerat og om ændring af Rådets direktiv 73/239/EØF, 79/267/EØF, 92/49/EØF, 92/96/EØF, 93/6/EØF og 93/22/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/78/EF og 2000/12/EF, idet det ikke har udstedt de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 11. august 2004.
 (1) EFT 2003 L 35, s. 1.


text:
9.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/6
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 8. november 2016 — straffesag mod Atanas Ognyanov (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sofiyski gradski sad — Bulgarien)
 (Sag C-554/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i straffesager - rammeafgørelse 2008/909/RIA - artikel 17 - den lovgivning, der finder anvendelse på fuldbyrdelsen af en sanktion - fortolkning af en national bestemmelse i fuldbyrdelsesstaten, der foreskriver en afkortning i frihedsstraffen på grund af arbejde, som den domfældte har udført under sin fængsling i udstedelsesstaten - retsvirkningerne af rammeafgørelser - forpligtelse til overensstemmende fortolkning))
 (2017/C 006/07)
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Sofiyski gradski sad
 Part i hovedsagen
 Atanas Ognyanov
 Procesdeltager: Sofiyska gradska prokuratura
 Konklusion
 1)
 Artikel 17, stk. 1 og 2, i Rådets rammeafgørelse 2008/909/RIA af 27. november 2008 om anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på domme i straffesager om idømmelse af frihedsstraf eller frihedsberøvende foranstaltninger med henblik på fuldbyrdelse i Den Europæiske Union, som ændret ved Rådets rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009, skal fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse, der fortolkes således, at den gør det muligt for fuldbyrdelsesstaten at give den domfældte en afkortning i straffen på grund af arbejde, som denne har udført under sin fængsling i udstedelsesstaten, selv om de kompetente myndigheder i sidstnævnte stat ikke har foretaget en sådan strafafkortning i henhold til denne stats lovgivning.
 2)
 EU-retten skal fortolkes således, at en national domstol skal tage samtlige bestemmelser i national ret i betragtning og i videst muligt omfang fortolke dem i overensstemmelse med rammeafgørelse 2008/909, som ændret ved rammeafgørelse 2009/299, med henblik på at nå det med rammeafgørelsen tilsigtede resultat, idet den om fornødent af egen drift skal undlade at anvende den fortolkning, som den nationale domstol, der træffer afgørelse i sidste instans, har anlagt, for så vidt som denne fortolkning ikke er forenelig med EU-retten.
 (1) EUT C 73 af 2.3.2015.


text:
8.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 64/36
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 23. januar 2008 — Demp mod KHIM — BAU HOW (BAU HOW)
 (Sag T-106/06) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsesprocedure - ansøgning om BAU HOW som EF-figurmærke - ældre nationalt figurmærke BAUHAUS - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra a) og b), og artikel 73 i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2008/C 64/57)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Demp BV, tidligere Demp Holding BV (Maastricht, Nederlandene) (ved avocats R.-D. Härer, C. Schultze, J. Ossing og C. Weber)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: BAU HOW GmbH (Hattersheim/Okriftel, Tyskland)
 Sagens genstand
 Annullationssøgsmål indledt til prøvelse af afgørelse truffet den 31. januar 2006 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 92/2004-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Demp BV og BAU HOW GmbH.
 Konklusion
 1.
 Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked frifindes.
 2.
 Demp BV betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 143 af 17.6.2006.


text:
9.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 371/37
 Sag anlagt den 8. september 2015 — Intesa Sanpaolo mod KHIM (START UP INITIATIVE)
 (Sag T-529/15)
 (2015/C 371/38)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Intesa Sanpaolo SpA (Torino, Italien) (ved advokaterne P. Pozzi og F. Braga)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelene »START UP INITIATIVE« — registreringsansøgning nr. 13 011 838
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 29. juni 2015 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 2777/2014-1)
 Påstande
 —
 Det fastslås, at der er sket en tilsidesættelse og fejlagtig anvendelse af EF-varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra b), og stk. 2.
 —
 Det fastslås, at EF-varemærkeforordningens artikel 75 er blevet tilsidesat.
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), og stk. 2, i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 75 i forordning nr. 207/2009.


text:
20.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 114/27
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Arbetsdomstolen (Sverige) den 19. februar 2013 — Fonnship A/S og Svenska Transportarbetarförbundet mod Svenska Transportarbetarförbundet, Fonnship A/S og Facket för Service och Kommunikation (SEKO)
 (Sag C-83/13)
 2013/C 114/42
 Processprog: svensk
 Den forelæggende ret
 Arbetsdomstolen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Fonnship A/S og Svenska Transportarbetarförbundet
 Sagsøgte: Svenska Transportarbetarförbundet, Fonnship A/S og Facket för Service och Kommunikation (SEKO)
 Præjudicielt spørgsmål
 Finder reguleringen i EØS-aftalen om fri bevægelighed for tjenesteydelser, søtransportydelser — hvilken regulering har sit sidestykke i EF-traktaten — anvendelse på et selskab med hjemsted i en EFTA-stat, for så vidt angår dettes virksomhed i form af transportydelser til en EF-medlemsstat eller en EFTA-stat med et fartøj, som er registreret i et tredjeland udenfor EF/EØS-området, hvis flag fartøjet fører?


text:
10.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/19
 Appel iværksat den 25. februar 2011 af Verein Deutsche Sprache e.V. til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 17. december 2010 i sag T-245/10, Verein Deutsche Sprache e.V. mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-93/11 P)
 2011/C 269/32
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Verein Deutsche Sprache e.V. (ved Rechtsanwalt K.T. Bröcker)
 Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union
 Den Europæiske Unions Domstol (Sjette Afdeling) har ved kendelse af 28. juni 2011 afvist appellen og truffet afgørelse om, at appellanten betaler sine egne omkostninger.


text:
4.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 328/47
 Sag anlagt den 27. september 2010 — Hannigan mod Kommissionen
 (Sag T-466/10)
 ()
 2010/C 328/75
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Eugine Hannigan (Killybegs, Irland) (ved A. Collins, SC, barrister N. Travers og solicitor D. Barry)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens beslutning, der blev meddelt ved dokument K(2010) 4754 af 13. juli 2010 i form af en skrivelse til Irland, om afvisning af en anmodning om sikkerhedsmæssigt begrundet kapacitet vedrørende et nyt fiskerifartøj, Niamh Eoghan, og som har til formål at erstatte den beslutning vedrørende den nævnte anmodning, der er indeholdt i Kommissionens beslutning nr. 2003/245 af 4. april 2003 om de anmodninger, Kommissionen har modtaget om forøgelse af FUP IV-målene af hensyn til forbedringer vedrørende sikkerhed, navigation til søs, hygiejne, produktkvalitet og arbejdsforhold for fartøjer med en længde overalt på mere end 12 m (EUT L 90, s. 48), der blev annulleret for så vidt angår sagsøgeren ved Rettens dom af 13. juni 2006, forenede sager T-218/03–T-240/03, Boyle m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 1699.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med nærværende søgsmål nedlægger sagsøgeren i henhold til artikel 263 TEUF påstand om annullation af Kommissionens beslutning, der blev meddelt ved dokument K(2010) 4754 af 13. juli 2010 i form af en skrivelse til Irland, om afvisning af en anmodning om sikkerhedsmæssigt begrundet kapacitet vedrørende et nyt fiskerifartøj, Niamh Eoghan, og som har til formål at erstatte den beslutning vedrørende den nævnte anmodning, der er indeholdt i Kommissionens beslutning nr. 2003/245 af 4. april 2003 om de anmodninger, Kommissionen har modtaget om forøgelse af FUP IV-målene af hensyn til forbedringer vedrørende sikkerhed, navigation til søs, hygiejne, produktkvalitet og arbejdsforhold for fartøjer med en længde overalt på mere end 12 m (EUT L 90, s. 48), der blev annulleret for så vidt angår sagsøgeren ved Rettens dom af 13. juni 2006, forenede sager T-218/03–T-240/03, Boyle m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 1699.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført følgende anbringender:
 For det første har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen har handlet uden retsgrundlag. Artikel 4, stk. 2 i Rådets beslutning nr. 97/413/EF af 26. juni 1997 om mål og detaljerede regler for en omstrukturering af Fællesskabets fiskerisektor i perioden 1. januar 1997 til 31. december 2001 med henblik på at opnå en bæredygtig ligevægt mellem ressourcerne og udnyttelsen heraf (EUT L 175, s. 27) indeholder stadig det nødvendige retsgrundlag for den anfægtede beslutning og dermed havde Kommissionen angiveligt ikke det fornødne retsgrundlag til at vedtage beslutningen som en ad hoc-beslutning.
 For det andet har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen tilsidesatte en væsentlig formforskrift. Sagsøgeren har anført, at den anfægtede beslutning i medfør af Rådets beslutning nr. 97/413/EF skulle have været vedtaget efter proceduren for forvaltningsudvalg og at Kommissionen, idet den valgte at vedtage beslutningen ad hoc, tilsidesatte væsentlige formforskrifter.
 For det tredje har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen ved fejlfortolkning af artikel 4, stk. 2 i Rådets beslutning nr. 97/413/EF har overskredet sine beføjelser, navnlig ved at forlade sig på irrelevante kriterier og ikke tage hensyn til definitionen af »fiskeriindsats« i Rådets beslutning nr. 97/413/EF og i fælleslovgivningen om fiskeri, der var gældende på tidspunktet for sagsøgerens anmodning om sikkerhedstonnage i december 2001.
 Endvidere gøres det gældende, at den anfægtede beslutning indeholder en række åbenbare fejl med hensyn til vurderingen af sagsøgerens anmodning om sikkerhedstonnage. Sagsøgeren har navnlig anført, at Kommissionens beslutning om at afvise sagsøgerens anmodning idet anvendelsen af erstatningskapacitet fra en række mindre fartøjer til brug for Niamh Eoghan medførte, at den totale kapacitet af den irske flåde ikke blev forøget, da dette fartøj blev registreret, skal forkastes.
 Endelig har sagsøgeren hævdet, at Kommissionen tilsidesatte retten til god forvaltning. Det er gjort gældende, at Kommissionens afslag på at vurdere anmodningens berettigelse udgør en tilsidesættelse af dens forpligtelser i medfør af artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og navnlig sagsøgerens ret i medfør af artikel 4, stk. 2, i Rådets beslutning nr. 97/413/EF til at få anmodningen vurderet »retfærdigt og indenfor en rimelig frist«.


text:
8.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 39/19
 Rettens dom af 13. december 2013 — European Dynamics Luxembourg og Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen
 (Sag T-165/12) (1)
 (Offentlige tjenesteydelseskontrakter - udbudsprocedure - udførelse af støttetjenesteydelser med henblik på at udvikle en it-infrastruktur og e-forvaltning-tjenester i Albanien - afvisning af en tilbudsgivers bud - gennemsigtighed - begrundelsespligt)
 2014/C 39/31
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøgere: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luxembourg) og Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland) (ved advokat V. Christianos)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved P. van Nuffel og M. Konstantinidis, sombefuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse CMS/cms D(2012)/00008 af 8. februar 2012 om afvisning af sagsøgernes bud inden for rammerne af det begrænsede udbud EuropeAid/131431/C/SER/AL
 Konklusion
 1)
 Kommissionens afgørelse CMS/cms D(2012)/00008 af 8. februar 2012, hvorved det tilbud, der blev afgivet af European Dynamics Luxembourg SA og Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE inden for rammerne af det begrænsede udbud EuropeAid/131431/C/SER/AL, blev afvist, annulleres.
 2)
 Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 184 af 23.6.2012.


text:
8.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 164/2
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 18. april 2013 — Europa-Kommissionen mod Systran SA og Systran Luxembourg SA
 (Sag C-103/11 P) (1)
 (Appel - artikel 225, stk. 1, EF samt artikel 235 EF og artikel 288, stk. 2, EF - søgsmål om ansvar uden for kontraktforhold mod Det Europæiske Fællesskab - vurdering af tvistens ikke-kontraktlige karakter - Fællesskabets retsinstansers kompetence)
 2013/C 164/03
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Europa-Kommissionen (ved T. van Rijn, E. Montaguti og J. Samnadda, som befuldmægtigede, bistået af advocaat A. Berenboom og avocat M. Isgour)
 De andre parter i appelsagen: Systran SA og Systran Luxembourg SA (ved avocats J.-P. Spitzer og E. De Boissieu)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 16. december 2010 i sag T-19/07 — Systran og Systran Luxembourg mod KHIM, angående en påstand om erstatning for det tab, sagsøgerne i første instans hævder at have lidt som følge af retsstridigheder begået efter Kommissionens udbud vedrørende vedligeholdelse og lingvistisk forbedring af Kommissionens maskinoversættelsessystem — fejlskøn og selvmodsigelser med hensyn til, om tvisten vedrører forhold uden for kontrakt — tilsidesættelse af retten til forsvar — tilsidesættelse af reglerne om bevisførelse — åbenlys urigtig vurdering af, om den påståede fejl fra Kommissionens side udgør en tilstrækkelig kvalificeret krænkelse — manglende begrundelse
 Konklusion
 1)
 Dommen afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 16. december 2010, Systran og Systran Luxembourg mod Kommissionen (sag T-19/07), ophæves.
 2)
 Det af Systran SA og Systran Luxembourg SA i sag T-19/07 anlagte søgsmål afvises.
 3)
 Systran SA og Systran Luxembourg SA betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger for Den Europæiske Unions Domstol og for Den Europæiske Unions Ret.
 (1) EUT C 145 af 14.5.2011.


text:
28.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 25/47
 Rettens dom af 30. november 2011 — Kommissionen mod Carpi Badía
 (Sag T-52/08 P) (1)
 (Appel - personalesag - tjenestemænd - forfremmelse - forfremmelsesåret 2005 - prioritetspoint - manglende tildeling som følge af en teknisk fejl - forfremmelsesudvalg A* - tildeling af færre supplerende prioritetspoint end foreslået af de overordnede - ikke-opførelse på listen over forfremmede tjenestemænd)
 (2012/C 25/90)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Europa-Kommissionen (ved G. Berscheid og K. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Den anden part i appelsagen: José María Carpi Badía (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokaterne B. Cortese og C. Cortese)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten for EU-personalesager (Anden Afdeling) den 22. november 2007 i sag F-110/06 (endnu ikke offentliggjort i Samling af Afgørelser), Carpi Badía mod Kommissionen, med påstand om ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af José María Carpi Badía afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 92 af 12.4.2008.


text:
23.9.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 256/9
 Sag anlagt den 9. juli 2010 af Swisscom RE Aktiengesellschaft mod EFTA-Tilsynsmyndigheden
 (Sag E-7/10)
 2010/C 256/09
 Der blev den 9. juli 2010 anlagt sag mod EFTA-Tilsynsmyndigheden af Swisscom RE Aktiengesellschaft, repræsenteret ved dr. Michael Sánchez Rydelski, advokat for Swisscom RE Aktiengesellschaft, Kirchstrasse 12, 9490 Vaduz, LIECHTENSTEIN.
 Swisscom RE Aktiengesellschaft nedlægger påstand om, at EFTA-Domstolen skal:
 1)
 annullere EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse nr. 97/10/KOL af 24. marts 2010 om beskatning af captive forsikringsselskaber under Liechtensteins skattelov
 2)
 subsidiært erklære artikel 3 og 4 i EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse nr. 97/10/KOL af 24. marts 2010 ugyldige, i det omfang de kræver tilbagebetaling af den støtte, der er omhandlet i artikel 1 i afgørelsen,
 og
 3)
 pålægge EFTA-Tilsynsmyndigheden at betale sagens omkostninger.
 Retlige og faktiske omstændigheder samt anbringender:
 —
 Sagsøger, Swisscom RE Aktiengesellschaft, der er et 100 %-ejet datterselskab af Swisscom AG, har udført captive genforsikringstransaktioner i Liechtenstein for Swisscomgruppen siden dets oprettelse i 1997.
 —
 Sagsøger hævder, at EFTA-Tilsynsmyndigheden fejlagtigt anvendte EØS-aftalens artikel 61, stk. 1. Liechtensteins skatteforanstaltninger udgør ikke statsstøtte, da captive selskaber ikke er virksomheder som omhandlet i EØS-aftalens artikel 61, stk. 1. Endvidere kan Liechtensteins skatteforanstaltninger ikke betragtes som selektive foranstaltninger i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 1.
 —
 Sagsøger fremfører endvidere:
 —
 at, hvis Domstolen når frem til den afgørelse, at Liechtensteins skatteforanstaltninger indebærer statsstøtte, begik EFTA-Tilsynsmyndigheden en fejl, da den krævede den påståede støtte tilbagebetalt fra 6. november 2001, og
 —
 at EFTA-Tilsynsmyndigheden ikke afgav en fyldestgørende begrundelse på væsentlige punkter i sin vurdering som krævet i artikel 16 i tilsyns- og domstolsaftalen.


text:
C 226/10 DA Den Europæiske Unions Tidende 20.9.2003
 — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og
 ninger. med valgt adresse i Luxembourg.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at det udstedte køreforbud på en delstrækning
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 30. juni 2002. af A 12 Inntalautobahn mellem 20,359 km i kommunen
 Kundl og 66,780 km i kommunen Ampass for lastvogne
 over 7,5 tons bruttovægt, der transporterer visse varer, er
 uforenelig med Republikken Østrigs forpligtelser efter
 (1) EFT L 167 af 2.7.1999, s. 33. artikel 1 og 3 i Rådets forordning (EØF) nr. 881/92 (1),
 artikel 1 og 6 i Rådets forordning (EØF) nr. 3118/93 (2)
 samt artikel 28a-30 EF.
 2. Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkostnin-
 ger.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 3. juli 2003 af tribunal administratif de Paris i
 sagen S. Briheche mod Indenrigsministeriet, Ministeriet Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 for den Indre Sikkerhed og Lokale Friheder
 Landeshauptmann von Tirol har den 27. maj 2003 i medfør af
 (Sag C-319/03)
 den østrigske Immissionsschutzgesetz-Luft udstedt et forbud
 for kørsel med tunge lastvogne, der transporterer visse varer,
 (2003/C 226/16) på en 46 km lang delstrækning af motorvejen A 12
 Inntalautobahn. Dette ubetingede kørselsforbud for de
 Ved dom afsagt den 3. juli 2003, indgået til Domstolens pågældende køretøjer træder i kraft med virkning fra den
 Justitskontor den 24. juli 2003, har tribunal administratif de 1. august 2003 og gælder på ubestemt tid.
 Paris i sagen S. Briheche mod Indenrigsministeriet, Ministeriet
 for den Indre Sikkerhed og Lokale Friheder forelagt De Kommissionen er af den opfattelse, at Republikken Østrig med
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om dette forbud har tilsidesat de nævnte forpligtelser efter traktaten
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: og afledt ret.
 Er bestemmelserne i direktiv 76/207/EØF (1) til hinder for, at Kørselsforbuddet eller kravet om, at befordringen skal ske pr.
 Frankrig opretholder bestemmelserne i artikel 8 om enker, der jernbane (»Zwang auf die Schiene«), indebærer større byrder for
 ikke har giftet sig igen, i lov nr. 75-3 af 3. januar 1975, som de pågældende lastvogne og virksomheder såvel tidsmæssigt
 ændret ved lov nr. 79-569 af 7. juli 1979, og efterfølgende af som finansielt. Der foreligger derfor klart en hindring af de frie
 lov nr. 2001-397 af 9. maj 2001? varebevægelser. Republikken Østrigs beslutning om at
 begrænse kørselsforbuddet til transittrafikken — der for ca.
 80 %'s vedkommende udføres af udenlandske transportvirk-
 somheder — begunstiger derved den nationale/lokale vare-
 transport eller diskriminerer med andre ord indirekte de
 (1) Rådets direktiv 76/207/EØF af 9.2.1976 om gennemførelse af
 udenlandske varetransporter. Den kan ikke retfærdiggøres
 princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt
 angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse med hensynet til miljøbeskyttelsen. Af denne grund bør det
 samt arbejdsvilkår. allerede på dette stadium fastslås, at Republikken Østrig har
 tilsidesat artikel 28 EF.
 Selv om det subsidiært antages, at foranstaltningen ikke er
 diskriminerende, kan hensynet til miljøbeskyttelsen ikke
 påberåbes, da den østrigske foranstaltning strider mod propor-
 Sag anlagt den 24. juli 2003 af Kommissionen for De tionalitetsprincippet. Der findes nemlig lempeligere foranstalt-
 Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig ninger, dvs. foranstaltninger, der er ligeså egnede til at opfylde
 det tilstræbte formål, men som i mindre grad hindrer de frie
 (Sag C-320/03) varebevægelser. Da foranstaltningen ikke kan retfærdiggøres
 med hensynet til miljøbeskyttelsen, er den i sidste ende i strid
 med artikel 28 EF.
 (2003/C 226/17)
 Det fremgår af forordning (EØF) nr. 881/91 og nr. 3118/93, at
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 24. juli det principielt er ulovligt at stille andre betingelser for en fri
 2003 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommissionen for godstransport end dem, der er fastsat i de nævnte direktiver.
 De Europæiske Fællesskaber ved Dr. Claudia Schmidt, Der er ikke grundlag for at fravige dette princip. Republikken


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/15
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 24. september 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-8/09) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2006/17/EF - tekniske krav til donation, udtagning og testning af humane væv og celler - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 2009/C 282/29
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Cattabriga og J. Sénéchal, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien (ved D. Haven, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse og meddelelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Kommissionens direktiv 2006/17/EF af 8. februar 2006 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/23/EF for så vidt angår visse tekniske krav til donation, udtagning og testning af humane væv og celler (EUT L 38, s. 40)
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2006/17/EF af 8. februar 2006 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/23/EF for så vidt angår visse tekniske krav til donation, udtagning og testning af humane væv og celler, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 2)
 Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 69 af 21.3.2009.


text:
28.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 25/16
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 17. november 2011 — Hristo Gaydarov mod Director na Glavna direktsia »Ohranitelna politsia« pri Ministerstvo na vatreshnite raboti (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad Sofia-grad — Bulgarien)
 (Sag C-430/10) (1)
 (En unionsborgers frie bevægelighed - direktiv 2004/38/EF - forbud mod at forlade det nationale område på grund af en straffedom i et andet land - handel med narkotika - foranstaltning, der kan begrundes af hensyn til den offentlige orden)
 (2012/C 25/25)
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad Sofia-grad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Hristo Gaydarov
 Sagsøgt: Director na Glavna direktsia »Ohranitelna politsia« pri Ministerstvo na vatreshnite raboti
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Administrativen sad Sofia-grad — fortolkning af artikel 27, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EFT L 158, s. 77), femte betragtning og 20. betragtning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengengrænsekodeks) (EUT L 105, s. 1) og artikel 71, stk. 1 og 2, i konvention om gennemførelse af Schengenaftalen af 14. juni 1985 mellem regeringerne for staterne i Den Økonomiske Union Benelux, Forbundsrepublikken Tyskland og Den Franske Republik om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser (EFT L 239 af 22. september 2000, s. 19) — begrænsning af retten til fri bevægelighed for en unionsborger — forbud mod at forlade sin hjemstats område på grund af en narkotikaforbrydelse begået i en tredjestat — foranstaltning der kan begrundes i den offentlige orden af hensyn til generalprævention og specialprævention
 Konklusion
 Artikel 21 TEUF og artikel 27 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF er ikke til hinder for en national ordning, der tillader begrænsninger i den ret, som tilkommer en statsborger i en medlemsstat til at rejse til en anden medlemsstat, bl.a. med den begrundelse, at den pågældende er blevet idømt straf for narkotikahandel i en anden stat, forudsat at den pågældende statsborgers personlige adfærd for det første udgør en reel, umiddelbar og tilstrækkeligt alvorlig trussel mod en grundlæggende samfundsinteresse, at den påtænkte indskrænkende foranstaltning for det andet er egnet til at sikre virkeliggørelsen af det formål, som den forfølger, og ikke går videre end nødvendigt for at nå dette mål, samt at denne foranstaltning for det tredje kan være genstand for en effektiv domstolsprøvelse, der gør det muligt at efterprøve, såvel faktisk som retligt, foranstaltningens lovlighed i henhold til kravene i EU-retten.
 (1) EUT C 301 af 6.11.2010.


text:
19.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 16/8
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 11. november 2014 — Leopold Schmitzer mod Bundesministerin für Inneres (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof — Østrig)
 (Sag C-530/13) (1)
 (Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 2000/78/EF - ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - artikel 2, stk. 1 og 2, litra a) - artikel 6, stk. 1 - forskelsbehandling på grund af alder - national lovgivning, hvorefter medregningen af uddannelses- og tjenesteperioder tilbagelagt inden det fyldte 18. år med henblik på fastlæggelse af lønnen betinges af en forlængelse af oprykningsfristerne - begrundelse - egnethed til at nå det tilsigtede formål - mulighed for at anfægte forlængelsen af oprykningsfristerne)
 (2015/C 016/10)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Leopold Schmitzer
 Sagsøgt: Bundesministerin für Inneres
 Konklusion
 1)
 Artikel 2, stk. 1 og 2, litra a), og artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning, som med henblik på at bringe en forskelsbehandling på grund af alder til ophør tager hensyn til uddannelses- og tjenesteperioder fra før det fyldte 18. år, men som samtidig alene i forhold til de tjenestemænd, der er berørt af denne forskelsbehandling, indfører en forlængelse på tre år af den periode, der er nødvendig for at avancere fra første til andet løntrin i hver stillingskategori og i hver lønklasse.
 2)
 Artikel 9 og 16 i direktiv 2000/78 skal fortolkes således, at en tjenestemand, der er blevet udsat for en forskelsbehandling på grund af alder som følge af bestemmelsesmetoden for den skæringsdato, der lægges til grund for beregningen af den pågældendes oprykning, bør kunne påberåbe sig artikel 2 i direktiv 2000/78 med henblik på at anfægte de diskriminerende virkninger af forlængelsen af oprykningsfristerne, selv om han efter ansøgning har fået ændret skæringsdatoen.
 (1) EUT C 15 af 18.1.2014.


text:
6.10.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 235/15
 Sag anlagt den 24. juli 2007 — Tailor mod KHIM (venstre baglomme)
 (Sag T-282/07)
 (2007/C 235/28)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Tom Tailor GmbH (Hamburg, Tyskland) (ved Rechtsanwälte S.O. Gillert, K. Vanden Bossche og F. Schiwek)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 15. maj 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 669/2006-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det EF-varemærke, der søges registreret: Figurmærket »venstre baglomme« for varer i klasse 25 (ansøgning nr. 4 287 751).
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (1), da det ansøgte figurmærke har tilstrækkeligt særpræg.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/65
 Sag anlagt den 19. februar 2010 — Riva Fire mod Kommissionen
 (Sag T-83/10)
 2010/C 100/96
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Riva Fire SpA (Milano, Italien) (ved avvocati M. Merola, M. Pappalardo og T. Ubaldi)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 Principalt:
 —
 Beslutningen annulleres i sin helhed for så vidt det af sagens oplysning fremgår, at kommissærkollegiet med henblik på vedtagelse af beslutningen ikke er blevet forelagt de samlede faktiske og retlige forhold, der er lagt til grund for beslutningen.
 —
 Under alle omstændigheder annulleres beslutningens artikel 1 for så vidt den bestemmer, at sagsøgeren har deltaget i et vedvarende kartel og/eller i en samordnet praksis vedrørende rundt armeringsbeton i stænger eller ruller, som har til formål eller medfører prisfastsættelse samt begrænsning af og/eller kontrol med produktion og salg på fællesmarkedet.
 —
 Følgelig annulleres artikel 2 i Kommissionens beslutning for så vidt den pålægger sagsøgeren en bøde på 26,9 mio. EUR.
 Subsidiært:
 —
 Bøden på 26,9 mio. EUR, der i henhold til beslutningens artikel 2 er pålagt sagsøgeren, nedsættes og fastsættes til et andet beløb.
 —
 Under alle omstændigheder tilpligtes Kommissionen at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren tilsigter annullation af Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers beslutning K(2002) 7492 endelig udg. af 30. september 2009 om en procedure i henhold til EKSF-traktatens artikel 65 (sag COMP/37.956 — Rundt armeringsbeton, genvedtagelse) som integreret i og ændret ved Europa-Kommissionens beslutning K(2009) 9912 endelig af 8. december 2009. Selskabet har til støtte for søgsmålet fremsat otte anbringender.
 Med det har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen ikke har kompetence til at fastslå en overtrædelse af artikel 65, stk. 1, KS i forbindelse med en sag, der er omfattet af denne bestemmelses anvendelsesområde efter udløbet af EKSF-traktaten, og straffe den i henhold til artikel 7, stk. 1, og artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 (1), selv om disse bestemmelser alene henviser til overtrædelser af artikel 81 og 82 EF (nu artikel 101 og 102 TEUF).
 Med det har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede beslutning er i strid med artikel 10, stk. 3 og 5, i forordning (EØF) nr. 17/62 (2) samt artikel 14, stk. 1 og 3, i forordning (EF) nr. 1/2003, eftersom det ikke fremgår af beslutningen, om Kommissionen som foreskrevet i ovennævnte artikler jævnligt har konsulteret Det Rådgivende Udvalg, og om dette udvalg har fået alle de nødvendige oplysninger med henblik på en fuldstændig vurdering af realiteten i overtrædelsen foreholdt de virksomheder, der er adressater for beslutningen.
 Med det har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 36, stk. 1, KS, eftersom den ved at ikke at ville anerkende de kriterier, den skulle anvende til at fastsætte de kommende bøder, har begrænset klagepunkternes adressaters muligheder for at fremsætte bemærkninger.
 Med det har sagsøgeren anført, at den anfægtede beslutning tilsidesætter artikel 10 og 11 i Kommissionens forordning (EF) nr. 773/2004 (3), som ændret i det hele af Kommissionen, og de berørte virksomheders ret til forsvar, eftersom Kommissionen efter Rettens annullation af Kommissionens oprindelige beslutning har foretaget en genvedtagelse af den anfægtede beslutning uden at tilsende virksomhederne en ny klagepunktsmeddelelse.
 Med det har sagsøgeren gjort gældende, at beslutningens begrundelse er mangelfuld og selvmodsigende for så vidt den dels har afgrænset det geografiske referencemarked til Italien, dels har hævdet, at det påståede kartel var egnet til at påvirke samhandlen i Fællesskabet med henblik på anvendelsen af lex mitior-princippet.
 Med det har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionens analyse som fremlagt i beslutningen er behæftet med visse urigtige vurderinger af de faktiske omstændigheder, som har udmøntet sig i en urigtig anvendelse af artikel 65 KS i forbindelse med visse forhold ved den foreholdte overtrædelse, herunder særligt de dele af kartellet, der vedrører fastsættelsen af en grundpris for rullen, fastsættelse af priser for andre størrelser samt begrænsningen af eller kontrollen med produktionen og/eller salget.
 Med det har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede beslutnings begrundelse er urigtig og utilstrækkelig (ligeledes på grund af manglende oplysning), idet sagsøgeren tilregnes overtrædelsen .
 Med det har sagsøgeren gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003, af Kommissionens samarbejdsmeddelelse af 1996 og Kommissionens retningslinjer for beregningen af bøder af 1998.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 2003, s. 1).
 (2) EØF-Rådet: Forordning nr. 17: Første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 (EFT 1959-1962, s. 81).
 (3) Kommissionens forordning (EF) nr. 773/2004 af 7.4.2004 om Kommissionens gennemførelse af procedurer i henhold til EF-traktatens artikel 81 og 82 (EUT L 123, s. 18).


text:
3.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 104/50
 Sag anlagt den 17. januar 2017 — Barnett mod EØSU
 (Sag T-23/17)
 (2017/C 104/70)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Inge Barnett (Roskilde, Danmark) (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)
 Sagsøgt: Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Principalt, afgørelsen af 21. marts 2016, truffet til opfyldelse af Personalerettens dom af 22. september 2015, om ikke at tildele sagsøgeren førtidig pensionering uden nedsættelse af pensionsrettigheder, annulleres.
 —
 Subsidiært, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 207 994,14 EUR i erstatning for det af hende lidte økonomiske tab, med tillæg af morarenter beregnet fra de skyldige beløbs forfaldsdato, med den rentesats, som Den Europæiske Centralbank (ECB) anvender på sine refinansieringstransaktioner, forhøjet med 31⁄2 procentpoint, samt et fast beløb på 25 000 EUR for det af hende lidte ikke-økonomiske tab.
 —
 Under alle omstændigheder tilpligtes Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 266 TEUF, for så vidt som sagsøgte ikke har taget hensyn til præmisserne i Personalerettens dom af 22. september 2015, Barnett mod EØSU (F-20/14, herefter »Personalerettens dom«, EU:F:2015:107), med henblik på vedtagelsen af gennemførelsesforanstaltningerne. Navnlig fremgår det af den anfægtede afgørelses begrundelse, at sagsøgte har bortset fra de kriterier, der er fastsat i sagsøgtes almindelige gennemførelsesbestemmelser med henblik på at foretage den angiveligt fornyede undersøgelse af sagsøgerens ansøgning. Under alle omstændigheder afhjælper den anfægtede afgørelse ikke den af Personaleretten konstaterede ulovlighed, dvs. den manglende identifikation af tjenestens interesse i EØSU’s almindelige gennemførelsesbestemmelser.
 2.
 Andet anbringende er, at den anfægtede afgørelse er behæftet med flere åbenbart urigtige skøn af tjenestens interesse, således som den angiveligt forelå i 2013.
 3.
 Tredje anbringende, som er fremført subsidiært, er, at EØSU ikke har kompetence til at vedtage en ny afgørelse vedrørende tildeling af førtidig pensionering uden nedsættelse af pensionsrettigheder efter ophævelsen af artikel 9, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1023/2013 af 22. oktober 2013 om ændring af vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union (EUT 2013, L 287, s. 15). Følgelig er sagsøgeren som følge af den i Personalerettens dom konstaterede ulovlighed endeligt blevet frataget muligheden for at blive omfattet af den pågældende foranstaltning. Herefter bør hun fuldt ud erstattes herfor.


text:
C 331/34 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24.11.2001
 I forbindelse med en kontrol hos sagsøgeren af den tildelte Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 støtte fastslog Eurostat’s interne revisionstjeneste, at der var
 udbetalt støtte, som ikke var blevet udnyttet, og at der fandtes Til støtte for sine påstande har sagsøgeren gjort gældende, at
 udgifter, som ikke var støtteberettigede. Som følge heraf har der foreligger en tilsidesættelse af stillingsopslaget, at der er
 Kommissionen rejst krav om tilbagebetaling af de pågældende blevet anlagt en urigtig bedømmelse af ordlyden af opslaget,
 beløb. og at princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
 er blevet tilsidesat. Endvidere har sagsøgeren påberåbt sig, at
 Sagsøgeren har gjort gældende, at visse faktiske omstændighe- princippet om ligebehandling af ansøgere internt i institutio-
 der og tal ikke er korrekt vurderet i den af Kommissionen nen og ansøgere eksternt er blevet krænket ved, at de interne
 foretagne revision, og at denne ikke bygger på de gældende ansøgere havde den fordel at være kendt af ansættelsesmyndig-
 principper for Kommissionens interne revisioner. Desuden er heden.
 revisionen ensidig og foretaget af en enhed, som er afhængig
 af en af de kontraherende parter. Endelig er der ikke i
 forbindelse med revisionen blevet taget hensyn til alle de
 fremlagte dokumenter.
 Slettelse af sag T-53/01 (1)
 (2001/C 331/57)
 (Processprog: italiensk)
 Sag anlagt den 2. oktober 2001 af Jean-Louis Cougnon
 mod De Europæiske Fællesskabers Domstol
 Ved kendelse af 11. september 2001 har formanden for Femte
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 (Sag T-240/01) Første Instans besluttet, at sag T-53/01, Poste Italiane SpA
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal
 (2001/C 331/56) slettes af registeret.
 (Processprog: fransk) (1) EFT C 134 af 5.5.2001.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 2. oktober 2001 anlagt sag mod De Europæiske
 Fællesskabers Domstol af Jean-Louis Cougnon, Capellen Slettelse af sag T-98/01 (1)
 (Luxembourg), ved advokat Joëlle Choucroun og med valgt
 adresse i Luxembourg. (2001/C 331/58)
 (Processprog: fransk)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Ansættelsesproceduren i forbindelse med stillingen som
 direktør for personale, budget og regnskab — indplace- Ved kendelse af 30. juli 2001 har formanden for Femte
 ring A 2 — opslået den 17. oktober 2000 i stillingsopslag Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 CJ 78/00 annulleres. besluttet, at sag T-98/01, Filippos Pierros mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 — De Europæiske Fællesskabers Domstol tilpligtes at betale
 sagens omkostninger. (1) EFT C 186 af 30.6.2001.


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/45
 Sag anlagt den 6. juni 2008 — Strack mod Kommissionen
 (Sag T-221/08)
 (2008/C 223/79)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Guido Strack (Köln, Tyskland) (ved Rechtsanwalt H. Tettenborn)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 De afgørelser fra Kommission for De Europæiske Fællesskaber, som sagsøgeren faktisk eller på grundlag af den lovmæssige afslagsfiktion i henhold til artikel 8, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1049/2001 har modtaget i forbindelse med behandlingen af hans anmodninger om aktindsigt af 18. og 19. januar 2008, og de senere genfremsatte begæringer af 22. februar 2008, 18. april 2008 og navnlig af 21. april 2008, og især afgørelsen af 19. maj 2008, annulleres, for så vidt de helt eller delvist giver afslag på sagsøgerens anmodninger
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagsøgeren en skadeserstatning for den immaterielle og ikke-økonomiske skade, som han har lidt på grund af behandlingen af hans anmodning, af passende størrelse, i det mindste dog en symbolsk skadeserstatning på 1 EUR.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren anmodede den 18. og 19. januar 2008 Kommissionen om aktindsigt i en række dokumenter. Han har anlagt den foreliggende sag, fordi han — i det mindste delvist — ikke har fået aktindsigt i disse dokumenter inden for den herfor fastsatte frist.
 Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren navnlig gældende, at sagsøgte har tilsidesat artikel 255 EF og forordning (EF) nr. 1049/2001 (1). Derudover gør sagsøgeren gældende, at principperne om god forvaltningsskik, artikel 41 og 42 i charteret om grundlæggende rettigheder samt principperne i henhold til artikel 253 EF om, at afslag skal begrundes, er blevet tilsidesat.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).


text:
14.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 145/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen Sad Varna (Bulgarien) den 14. marts 2011 — OOD Provadiinvest mod Direktøren for direktoratet »Klager og Opkrævningsadministration«
 (Sag C-129/11)
 2011/C 145/25
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen Sad Varna
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: OOD Provadiinvest
 Sagsøgt: Direktøren for direktoratet »Klager og Opkrævningsadministration«
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 80, stk. 1, litra a) og b), Rådets direktiv 2006/112/EF (1) af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem fortolkes således, at ved leveringer mellem to forbundne personer udgøres — såfremt modværdien er lavere end normalværdien — transaktionens beskatningsgrundlag kun af normalværdien i det tilfælde, at leverandøren eller erhververen ikke er berettiget til fuldt fradrag af den indgående moms, der skyldes for de køb eller fremstilling af de varer, der udgør leveringen?
 2)
 Skal artikel 80, stk. 1, litra a) og b), i direktiv 2006/112 fortolkes således, at når leverandøren har udøvet retten til fuldt fradrag af den indgående moms på varer og tjenesteydelser, der er genstand for efterfølgende leveringer mellem forbundne personer af en lavere værdi end normalværdien, og denne ret til fradrag af den indgående moms ikke er berigtiget i henhold til direktivets artikel 173-177, og leveringen ikke er undergivet afgiftsfritagelse i medfør af direktivets artikel 132, 135, 136, 371, 375, 376, 377, artikel 378, stk. 2, artikel 379, stk. 2, samt artikel 380-390, da må medlemsstaten ikke vedtage foranstaltninger, hvorefter beskatningsgrundlaget udelukkende kan udgøres af normalværdien?
 3)
 Skal artikel 80, stk. 1, litra a) og b), i direktiv 2006/112 fortolkes således, at når erhververen har udøvet retten til fuldt fradrag af den indgående moms på varer og tjenesteydelser, der er genstand for efterfølgende leveringer mellem forbundne personer af en lavere værdi end normalværdien, og denne ret til fradrag af den indgående moms ikke er berigtiget i henhold til direktivets artikel 173-177, da må medlemsstaten ikke vedtage foranstaltninger, hvorefter beskatningsgrundlaget udelukkende kan udgøres af normalværdien?
 4)
 Indeholder artikel 80, stk. 1, i direktiv 2006/112 en udtømmende opregning af de tilfælde, der udgør de betingelser, der skal foreligge, før medlemsstaten må iværksætte foranstaltninger, hvorefter beskatningsgrundlaget ved leveringer udgøres af transaktionens normalværdi?
 5)
 Er en national ordning, såsom i artikel 27, stk. 3, nr. 1), i Zakon za danak varhu dobavenata stoynost (lov om merværdiafgift), tilladt af andre grunde end dem, der er opregnet i artikel 80, stk. 1, litra a), b) og c), i direktiv 2006/112?
 6)
 Har bestemmelsen i artikel 80, stk. 1, litra a) og b), i direktiv 2006/112 i et tilfælde som det foreliggende direkte virkning, og må den nationale ret anvende bestemmelsen direkte?
 (1) EUT L 347, s. 1.


text:
13.9.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 236/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale ordinario di Milano (Italien) den 30. juni 2008 — Crocefissa Savia m.fl. mod Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca m.fl.
 (Sag C-287/08)
 (2008/C 236/13)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale ordinario di Milano
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Crocefissa Savia, Monica Maria Porcu, Ignazia Randazzo, Daniela Genovese, Mariangela Campanella
 Sagsøgte: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Direzione Didattica II Circolo — Limbiate, Úfficio Scolastico Regionale per la Lombardia, Direzione Didattica III Circolo — Rozzano, Direzione Didattica IV Circolo — Rho, Istituto Comprensivo — Castano Primo og Istituto Comprensivo A. Manzoni — Rescaldina
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Har en lovgiver i EU-medlemsstat lov til at udstede en angivelig autentisk fortolkningsregel, der i virkeligheden er innovativ med hensyn til indholdet og som navnlig med tilbagevirkende kraft tillægger bestemmelsen andre retsvirkninger end dem, den tidligere blev tillagt i gældende retspraksis på området?
 2)
 Kan svaret på ovenstående spørgsmål påvirkes af muligheden for at kvalificere den ovennævnte regel, snarere end som innovativ og med tilbagevirkende kraft, som en ren fortolkningsregel, for så vidt som denne kvalifikation kun er udledt af dens overensstemmelse med den fortolkning af den oprindelige ordlyd, der blev anlagt af et mindretal blandt retsinstanserne, selv om denne fortolkning ved flere lejligheder er blevet tilsidesat af andre retsinstanser?
 3)
 I bekræftende fald, hvilken retsvirkning har den omstændighed i givet fald, at den pågældende medlemsstat er part i sagen, og at anvendelsen af bestemmelsen reelt pålægger retten at afvise de nedlagte påstande, både i det ene og det andet tilfælde for bedømmelsen af spørgsmålet om, hvorvidt en tilsvarende bestemmelse er forenelig med fællesskabsretten og navnlig med de principper, der gælder for kvalifikationen af processen som »retfærdig«?
 4)
 Hvilke »tvingende almene hensyn« kan som udgangspunkt berettige — også under fravigelse af det svar, der principielt skal gives på de ovenfor under nr. 1, 2 og 3 anførte spørgsmål — anerkendelsen af, at en lovbestemmelse på det civilretlige og det privatretlige område tillægges tilbagevirkende kraft, selv om de har relation til en offentlig myndighed?
 5)
 Kan disse hensyn omfatte hensyn af organisatorisk karakter som dem, den italienske Corte di Cassazione har henvist til i dom nr. 618, 677 og 11922/2008, navnlig med henblik på at berettige — navnlig henset til nødvendigheden af »at forvalte en vidtgående organisatorisk ændring« — gennemførelsen af en bestemmelse, der er bestemt til at overføre ATA fra de lokale myndigheder til staten næsten seks år efter, at selve overførslen fandt sted?
 6)
 Er det under alle omstændigheder den nationale ret, der henset til lovens tavshed desangående skal udpege »de tvingende almene hensyn«, der — mens sagen verserer og under fravigelse af princippet om »ligebyrdighed for så vidt angår retsmidler« — kan berettige vedtagelsen af en bestemmelse med tilbagevirkende kraft, der kan vende op og ned på resultatet, eller er det alternativt den nationale ret, der skal begrænse sin prøvelse til en vurdering af, om de få grunde, som den pågældende lovgiver udtrykkeligt har angivet, er i overensstemmelse med fællesskabsretten?


text:
23.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (Tyskland) den 15. januar 2013 — Daniel Unland mod Land Berlin
 (Sag C-20/13)
 2013/C 86/19
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgericht Berlin
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Daniel Unland
 Sagsøgt: Land Berlin
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal den primære og/eller sekundære EU-ret, her navnlig direktiv 2000/78/EF (1), med hensyn til et omfattende forbud mod uberettiget forskelsbehandling på grund af alder fortolkes således, at det også omfatter nationale bestemmelser om aflønning af delstatsdommere?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, følger det da af fortolkningen af denne primære og/eller sekundære EU-ret, at en national bestemmelse, hvorefter størrelsen af en dommers grundløn ved etableringen arbejdsforholdet og denne grundløns senere stigning afhænger af den pågældendes alder, udgør en direkte eller indirekte forskelsbehandling på grund af alder?
 3)
 Såfremt også det andet spørgsmål besvares bekræftende, er fortolkningen af denne primære og/eller sekundære EU-ret da til hinder for, at en sådan national bestemmelse begrundes med det lovgivningsmæssige mål, at erhvervserfaringen og/eller den sociale kompetence skal belønnes?
 4)
 Såfremt også det tredje spørgsmål besvares bekræftende, tillader fortolkningen af den primære og/eller sekundære EU-ret da en anden retsfølge, end at de personer, som har været udsat for forskelsbehandling, skal aflønnes med tilbagevirkende kraft efter det højeste løntrin i deres lønramme, så længe der ikke er foretaget en implementering af regler om aflønning, som ikke indebærer en forskelsbehandling?
 Følger retsfølgen af tilsidesættelsen af forbuddet mod forskelsbehandling i denne forbindelse af den primære og/eller sekundære EU-ret, her navnlig af direktiv 2000/78/EF, selv, eller følger kravet alene af det EU-retlige erstatningsansvar for staten ud fra det synspunkt, at der er blevet foretaget en mangelfuld gennemførelse af EU-retlige bestemmelser?
 5)
 Er fortolkningen af den primære og/eller sekundære EU-ret til hinder for en national foranstaltning, der lader kravet på (efter-)betaling eller erstatning være afhængigt af, at dommeren har gjort dette krav gældende hurtigt?
 6)
 Såfremt det første til det tredje spørgsmål besvares bekræftende, følger det da af fortolkningen af den primære og/eller sekundære EU-ret, at en overgangslov — hvorefter de gamle dommere (Bestandsrichter) alene indplaceres på et løntrin i den nye ordning på grundlag af beløbet for den grundløn, de har erhvervet i henhold til de tidligere regler om aflønning (som indebærer en forskelsbehandling) på skæringsdatoen for overgangen, og hvorefter den videre opstigning i højere løntrin således uafhængigt af dommerens absolutte erfaringsperiode i det væsentlige beregnes efter de erfaringsperioder, der er tilbagelagt fra overgangslovens ikrafttræden — udgør en vedvarende opretholdelse af den bestående forskelsbehandling på grund af alder, indtil det pågældende øverste løntrin er nået?
 7)
 Såfremt også det sjette spørgsmål besvares bekræftende, er fortolkningen af den primære og/eller sekundære EU-ret da til hinder for, at denne ubegrænset vedvarende ulige behandling kan begrundes med det lovgivningsmæssige mål, at overgangsloven ikke (kun) skal beskytte de gamle dommeres bestående erhvervede rettigheder på skæringsdatoen for overgangen, men (også) forventningen om disses prognosemæssigt forskaffede livsindkomst i henhold til de tidligere regler om aflønning i den pågældende lønramme og at nye dommere (Neurichter) skal aflønnes bedre end gamle dommere?
 Kan den vedvarende forskelsbehandling af gamle dommere være begrundet, fordi den alternative regulering (individuel indplacering også af gamle dommere efter erfaringsperioder) ville være forbundet med en større administrativ byrde?
 8)
 Såfremt det syvende spørgsmål besvares med, at forskelsbehandling ikke kan være begrundet, tillader fortolkningen af den primære og/eller sekundære EU-ret da en anden retsfølge, end at de gamle dommere skal aflønnes med tilbagevirkende kraft og fortløbende efter det højeste løntrin i deres lønramme, så længe der ikke også for de gamle dommere er foretaget en implementering af regler om aflønning, som ikke indebærer en forskelsbehandling?
 9)
 Såfremt det første til det tredje spørgsmål besvares bekræftende og det sjette spørgsmål besvares benægtende, følger det da af fortolkningen af den primære og/eller sekundære EU-ret, at en ordning i en overgangslov, der fra et bestemt løntrin tildeler gamle dommere (Bestandsrichter), som på tidspunktet for overgangen havde nået en bestemt alder, en hurtigere lønstigning end yngre gamle dommere (Bestandsrichter) på skæringsdatoen for overgangen, udgør en direkte eller indirekte forskelsbehandling på grund af alder?
 10)
 Såfremt det niende spørgsmål besvares bekræftende, er fortolkningen af den primære og/eller sekundære EU-ret da til hinder for, at denne ulige behandling kan begrundes med det lovgivningsmæssige mål, at det ikke er de bestående erhvervede rettigheder på skæringsdatoen for overgangen, der skal beskyttes, men udelukkende forventningen om den prognosemæssigt forskaffede livsindkomst i henhold til de tidligere regler om aflønning i den pågældende lønramme?
 11)
 Såfremt det tiende spørgsmål besvares med, at den ulige behandling ikke kan være begrundet, tillader fortolkningen af den primære og/eller sekundære EU-ret da en anden retsfølge, end at alle gamle dommere med tilbagevirkende kraft og fortløbende skal tildeles den samme lønstigning, som de i det niende spørgsmål nævnte privilegerede dommere, så længe der ikke også for de gamle dommere er foretaget en implementering af regler om aflønning, som ikke indebærer en forskelsbehandling?
 (1) Rådets direktiv 2000/78/EF af 27.11.2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (EFT L 303, s. 16).


text:
C 233/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12.8.2000
 — Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens om- handelsret, i en sag vedrørende firmaregistret (Firmenbuch)
 kostninger. anlagt af Lutz Gesellschaft mbH, Dr. Richard Seifert, Mag.
 Dr. Andreas Seifert, Mag. Dr. Johann Georg Schelling, Walter
 Kaltenecker, Werner Kneidinger og Günther Gruber, forelagt
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 I henhold til artikel 10 og 249 EF og ifølge artikel 2 i direktiv
 97/36/EF var Kongeriget Nederlandene forpligtet til senest
 1. Medfører de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel
 den 30. december 1998 at sætte de nødvendige love og
 2, stk. 1, litra f), i første direktiv 68/151/EØF (1) og i
 administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direkti-
 artikel 47 i fjerde direktiv 78/660/EØF (2) om pligt til
 vet.
 offentliggørelse af kapitalselskabers regnskaber, en tilside-
 sættelse af EF-traktatens artikel 44, stk. 2, litra g), der
 (1) EFT L 202, s. 60. giver hjemmel til at samordne de garantier, som kræves i
 (2) EFT L 298, s. 23. medlemsstaterne af selskaberne til beskyttelse af såvel
 selskabsdeltagernes som kreditorernes interesser?
 2. Medfører de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 2,
 stk. 1, litra f), i første direktiv 68/151/EØF og i artikel 47
 i fjerde direktiv 78/660/EØF om pligt til offentliggørelse
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved mel-
 af kapitalselskabers regnskaber, en tilsidesættelse af EF-
 lemdom afsagt den 4. maj 2000 af Arbeidshof, Amster-
 traktatens artikel 44, stk. 2, litra g), for så vidt som
 dam, i sagen M.-J. Verwayen-Boelen mod Rijksdienst voor
 foranstaltningerne ikke er nødvendige med henblik på
 Arbeidsvoorziening
 afskaffelse af hindringer for etablering eller til gennemfø-
 relse af andre af de i traktaten omhandlede målsætninger
 (Sag C-175/00) (navnlig om indførelse af ensartede retlige rammebestem-
 melser)?
 (2000/C 233/25)
 3. Er det foreneligt med proportionalitetsprincippet som
 Ved mellemdom afsagt den 4. maj 2000, indgået til Domsto- almindeligt retsprincip, at artikel 2, stk. 1, litra f), i første
 lens Justitskontor den 10. maj 2000, har Arbeidshof, Amster- direktiv 68/151/EØF, sammenholdt med artikel 47 i
 dam, i sagen M.-J. Verwayen-Boelen mod Rijksdienst voor fjerde direktiv 78/660/EØF, under trussel om straf, gen-
 Arbeidsvoorziening forelagt De Europæiske Fællesskabers nem pligten til at offentliggøre balance og resultatopgørel-
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende se for hvert regnskabsår, tvinger virksomheder til at røbe
 spørgsmål: forretningshemmeligheder, når beskyttelsesformålet på
 adækvat måde kan tilgodeses gennem andre — mindre
 Skal artikel 4, stk. 1, i Rådets forordning nr. 1408/71, hvori indgribende — foranstaltninger?
 det bestemmes, at denne forordning finder anvendelse på
 sociale sikringsgrene, fortolkes således, at en ordning som
 RWW-ordningen (Rijksgroepregeling Werkloze Werknemers, 4. Er det foreneligt med ejendomsretten som grundlæggende
 den nederlandske nationale gruppeordning for arbejdsløse rettighed i fællesskabsretten, at artikel 2, stk. 1, litra f), i
 arbejdstagere), der såvel har karakter af social sikring som af første direktiv 68/151/EØF, sammenholdt med artikel 47
 social bistand, er omfattet af denne forordnings anvendelse- i fjerde direktiv 78/660/EØF, under trussel om straf,
 sområde, hvorved den periode, da en arbejdstager var begunsti- gennem pligten til at offentliggøre balance og resultatop-
 get af denne ordning, kan komme i betragtning som forsik- gørelse for hvert regnskabsår, tvinger virksomheder til at
 ringsperiode, der skal medregnes ved afgørelsen af, om den røbe forretningshemmeligheder, når beskyttelsesformålet
 pågældende har ret til ydelser ved arbejdsløshed i Belgien? på adækvat måde kan tilgodeses gennem andre — mindre
 indgribende — foranstaltninger?
 5. Er det foreneligt med retten til fri erhvervsudøvelse som
 grundlæggende rettighed i fællesskabsretten, at artikel 2,
 stk. 1, litra f), i første direktiv 68/151/EØF, sammenholdt
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- med artikel 47 i fjerde direktiv 78/660/EØF, under trussel
 se afsagt den 9. maj 2000 af Landesgericht Wels i en sag om straf, gennem pligten til at offentliggøre balance og
 vedrørende firmaregistret (Firmenbuch) anlagt af Lutz resultatopgørelse for hvert regnskabsår, tvinger virksom-
 Gesellschaft mbH, Dr. Richard Seifert, Mag. Dr. Andreas heder til at røbe forretningshemmeligheder, når beskyttel-
 Seifert, Mag. Dr. Johann Georg Schelling, Walter Kaltenec- sesformålet på adækvat måde kan tilgodeses gennem
 ker, Werner Kneidinger og Günther Gruber andre — mindre indgribende — foranstaltninger?
 (Sag C-182/00)
 (1) EFT 1968 I, s. 41.
 (2000/C 233/26) (2) EFT 1978 L 222, s. 11.
 Ved kendelse afsagt den 9. maj 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 15. maj 2000, har Landesgericht Wels, som


text:
25.10.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 272/5
 Udpegelse af den dommer, der afløser Rettens præsident som den dommer, der behandler sager om foreløbige forholdsregler
 (2008/C 272/05)
 I henhold til procesreglementets artikel 103, stk. 2, har Retten den 30. september 2008 besluttet, at dommer H. KANNINEN, der er formand for Anden Afdeling, for den periode, der løber fra den 1. oktober 2008 indtil den 30. september 2009, afløser præsidenten for Retten som den dommer, der behandler sager om foreløbige forholdsregler, såfremt præsidenten har forfald.


text:
14.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/60
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 9. juni 2010 — Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag F-56/09) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - erstatningssøgsmål - administrationens adgang til en tjenestemands tjenestebolig - boligens ukrænkelighed og privatlivets fred)
 2010/C 221/95
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (først ved G. Cipressa, derefter ved avocats G. Cipressa og L. Mansullo)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og C. Berardis-Kayser, som befuldmægtigede, bistået af avocat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Annullation af Kommissionens afgørelse om at afslå sagsøgerens anmodning dels om erstatning for den skade, som angiveligt blev forvoldt derved, at ansatte i Kommissionen trængte ind i hans tjenestebolig i Luanda den 8. april 2002, dels om udlevering af kopierne af de fotos, der blev taget ved denne lejlighed, og tilintetgørelse af enhver form for dokumentation vedrørende denne hændelse
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen betaler Luigi Marcuccio 5 000 EUR
 2)
 Europa-Kommissionens afgørelse af 11.september 2008 annulleres, for så vidt som den indebar et afslag på Luigi Marcuccios anmodning af 24. april 2008 om fremsendelse af fotografier, tilintetgørelse af fotografier og om meddelelse af oplysninger vedrørende denne tilintetgørelse.
 3)
 I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.
 4)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler en fjerdedel af Luigi Marcuccios omkostninger.
 5)
 Luigi Marcuccio betaler tre fjerdedele af sine egne omkostninger
 (1) EUT C 205 af 29.8.2009, s. 48.


text:
30.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 352/25
 Personalerettens dom (enedommer) af 23. oktober 2013 — Verstreken mod Rådet
 (Sag F-98/12) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - forfremmelse - forfremmelsesåret 2008 - forfremmelsesåret 2009 - afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren - begrundelse - generel og stereotyp begrundelse)
 2013/C 352/48
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kathleen Verstreken (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne D. Abreu Caldas, A. Coolen, S. Orlandi, J.-N. Louis og É. Marchal)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bauer og A. Bisch, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelserne om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD12 i forfremmelsesårene 2008 og 2009.
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Unions afgørelse af 7. november 2011 om ikke at forfremme Kathleen Verstreken i forfremmelsesårene 2008 og 2009 annulleres.
 2)
 Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger og betaler Kathleen Verstrekens omkostninger.
 (1) EUT C 343 af 10.11.2012, s. 24.


text:
22.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 134/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Sofia-grad (Bulgarien) den 25. februar 2010 — Enel Maritsa Iztok 3 mod Direktøren for direktoratet »Klager og Opkrævningsadministration« under centraladministrationen ved Det Nationale Agentur for Indtægter
 (Sag C-107/10)
 2010/C 134/30
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad Sofia-grad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Enel Maritsa Iztok 3
 Sagsøgt: Direktøren for direktoratet »Klager og Opkrævningsadministration« under centraladministrationen ved Det Nationale Agentur for Indtægter
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 18, stk. 4, i Rådets direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (1), og artikel 183, stk. 1, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (2) fortolkes således, at de under omstændigheder som i denne sag tillader,
 1)
 at fristen for tilbagebetaling af merværdiafgift på grund af en lovændring med henblik på bekæmpelse af afgiftsunddragelse forlænges indtil den dag, hvor der udstedes en skattekontrolafgørelse, fordi der inden 45 dage efter momsangivelsens indgivelse er indledt en skattekontrol hos den pågældende, uden at der for dette tidsrum skal svares renter af det beløb, der ligger til grund for tilbagebetalingen, når samtidigt følgende omstændigheder foreligger:
 a)
 Før lovændringen var den lovbestemte frist på 45 dage udløbet, og renterne af det beløb, der skulle tilbagebetales, var begyndt at løbe uden hensyn til, at der var indledt en skattekontrol,
 b)
 ved kontrollen blev det konstateret, at det angivne afgiftsbeløb til tilbagebetaling var korrekt,
 c)
 den eneste retlige mulighed, den afgiftspligtige har, for at forkorte denne frist, består i en sikkerhedsstillelse i form af penge, statsobligationer eller en ubetinget og uigenkaldelig bankgaranti for et bestemt tidsrum med et beløb, der svarer til det beløb, der skal tilbagebetales?
 2)
 at der kan fastsættes en frist for momstilbagebetaling på 45 dage regnet fra dagen for momsangivelsens indgivelse såvel som den retlige mulighed af at afbryde den og i det følgende også at forlænge den derved, at der inden for denne frist indledes en skattekontrol, når afgiftsperioden for denne afgift er en måned?
 3)
 at der sker en tilbagebetaling af merværdiafgift ved en skattekontrolafgørelse på den måde, at det beløb, der skal tilbagebetales, modregnes med merværdiafgiftstilsvar, der er fastsat i samme afgørelse sammen med andre former for skattegæld og statslige fordringer for forskellige afgiftsperioder samt renter af disse beløb, såfremt rigtigheden af de opgjorte tilbagebetalingsbeløb er fastslået, og der samtidig foreligger følgende omstændigheder:
 a)
 Under skattekontrolproceduren er der ikke gennemført nogen foreløbig sikring af fremtidige fordringer til staten, der måtte være konstateret under proceduren til fastsættelse af skattekontrolafgørelsen,
 b)
 modregning med statens fordringer er ikke i nogen national lov hjemlet som middel til tvangsfuldbyrdelse eller som sikrende foranstaltning,
 c)
 fristerne for anfægtelse af og frivillig indbetaling af de modregnede hovedbeløb og renter er ikke udløbet, fordi disse er blevet fastsat i den samme skattekontrolafgørelse, og en del af beløbene er endvidere blevet anfægtet ad rettens vej?
 4)
 at staten, når rigtigheden af det i afgiftsangivelsen opførte afgiftsbeløb til tilbagebetalinger blevet konstateret, på den dag, hvor skattekontrolafgørelsen udstedes, foretager en modregning med en i afgørelsen fastslået skattegæld fra perioder forud for angivelsen, såvel som med renter af disse beløb, i stedet for på dagen for afgiftsangivelsen, hvorved staten under fristen for beløbets tilbagebetaling ikke skal betale renter, men opkræver renter af de modregnede afgifts- og skattebeløb fra angivelsens indgivelse, indtil skattekontrolafgørelsen udstedes?
 (1) EFT L 145, s. 1.
 (2) EUT L 347, s. 1.


text:
C 144/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.6.2002
 Slettelse af sag C-425/99 (1) Slettelse af sag C-369/00 (1)
 (2002/C 144/53) (2002/C 144/56)
 Ved kendelse af 11. december 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-425/ Ved kendelse af 6. marts 2002 har præsidenten for De
 99, Akhtar Seyed Abbasy mod Landeskreditbank Baden- Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-369/00,
 Württemberg — Förderbank (anmodning om præjudiciel Kongeriget Nederlandene mod Rådet for Den Europæiske
 afgørelse fra Bundessozialgericht), skal slettes af registeret. Union, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 316 af 4.11.2000.
 (1) EFT C 34 af 5.2.2000.
 Slettelse af sag C-387/00 (1)
 Slettelse af sag C-29/00 (1)
 (2002/C 144/54) (2002/C 144/57)
 Ved kendelse af 7. februar 2002 har præsidenten for De Ved kendelse af 22. marts 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-29/ Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-387/00,
 00, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Europa-Parlamentet mod Rådet for Den Europæiske Union,
 Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registeret. skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 149 af 27.5.2000. (1) EFT C 355 af 9.12.2000.
 Slettelse af sag C-321/00 (1) Slettelse af sag C-393/00 (1)
 (2002/C 144/55) (2002/C 144/58)
 Ved kendelse af 20. marts 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-321/00, Ved kendelse af 24. januar 2002 har formanden for Fjerde
 Forbundsrepublikken Tyskland mod Kommissionen for De Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet,
 Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret. at sag C-393/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber mod Den Hellenske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 335 af 25.11.2000. (1) EFT C 355 af 9.12.2000.


text:
C 28/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27.1.2001
 artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte (befuldmægtiget: P. Oliver), angående en påstand om delvis
 ret verserende sag, Roberto Vitari mod Det Europæiske annullation af Kommissionens beslutning 1999/187/EF af
 Erhvervsuddannelsesinstitut, at opnå en præjudiciel afgørelse 3. februar 1999 om afslutning af medlemsstaternes regnskaber
 vedrørende fortolkningen af artikel 79 i ansættelsesvilkårene over de udgifter, som de har afholdt for Den Europæiske
 for de øvrige ansatte i De Europæiske Fællesskaber, har Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen,
 Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman- i 1995 (EFT L 61, s. 37), i det omfang et beløb på 869 283 GBP,
 den, A. La Pergola, og dommerne M. Wathelet (refererende som i den sagsøgende medlemsstat er udbetalt inden for
 dommer), D.A.O. Edward, P. Jann og L. Sevón; generaladvokat: rammerne af den ordning, som er indført ved Kommissionens
 D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: R. Grass, den 9. no- forordning (EØF) nr. 1164/89 af 28. april 1989 om gennem-
 vember 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: førelsesbestemmelserne for støtte til spindhør og hamp (EFT
 L 121, s. 4), herved udelukkes fra fællesskabsfinansiering, har
 Artikel 79 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i De Europæiske Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af D.A.O. Edward,
 Fællesskaber skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder som fungerende formand for Femte Afdeling, og dommerne
 for, at en fællesskabsinstitution med en lokalt ansat kan indgå en L. Sevón og P. Jann (refererende dommer); generaladvokat:
 aftale om tidsbegrænset ansættelse, når dens egen ordning om D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett,
 ansættelsesvilkår for lokalt ansatte, der er udarbejdet på grundlag af den 9. november 2000, afsagt dom, hvis konklusion lyder
 ordningerne og sædvanerne i den stat, hvor de lokalt ansatte gør således:
 tjeneste, er til hinder herfor. Det tilkommer således den forelæggende
 1) Kommissionens beslutning 1999/187/EF af 3. februar 1999
 ret at undersøge, om omstændighederne i forbindelse med arbejdet
 om afslutning af medlemsstaternes regnskaber over de udgifter,
 eller dettes art, jf. artikel 3 i Kommissionens ordning vedrørende
 som de har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og
 ansættelsesvilkår for lokalt ansatte, der gør tjeneste i Italien,
 Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, i 1995, annul-
 nødvendiggør, at den mellem parterne i hovedsagen afsluttede aftale
 leres i det omfang et beløb på 869283 GBP, som i Det
 om ansættelse som lokalt ansat blev indgået for et bestemt tidsrum. I
 Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland er udbetalt
 benægtende fald påhviler det den at ændre denne aftale til en aftale
 inden for rammerne af den ordning, som er indført ved
 om tidsubegrænset ansættelse.
 forordning (EØF) nr. 1164/89 af 28. april 1989 om
 gennemførelsesbestemmelserne for støtte til spindhør og hamp,
 (1) EFT C 204 af 17.7.1999. herved udelukkes fra fællesskabsfinansiering.
 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens
 omkostninger.
 (1) EFT C 188 af 3.7.1999.
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 DOMSTOLENS DOM
 af 9. november 2000
 (Femte Afdeling)
 i sag C-148/99, Det Forenede Kongerige Storbritannien
 og Nordirland mod Kommissionen for De Europæiske af 9. november 2000
 Fællesskaber (1)
 i sag C-207/99 P, Kommissionen for De Europæiske
 (»EUGFL — regnskabsafslutning — regnskabsåret 1995 — Fællesskaber mod Claudine Hamptaux (1)
 forordning (EØF) nr. 1164/89 — støtte til spindhør og
 hamp«) (Appel — tjenestemænd — forfremmelse — sammenligning
 af fortjenester)
 (2001/C 28/10)
 (2001/C 28/11)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-148/99, Det Forenede Kongerige Storbritannien og I sag C-207/99 P, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 Nordirland (befuldmægtiget: J.E. Collins, bistået af barrister ber (befuldmægtigede: C. Berardis-Kayser og F. Duvieusart-
 A. Sutton) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Clotuche, bistået af advokat D. Waelbroeck), angående appel
 ---pagebreak--- 27.1.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 28/7
 af dom afsagt den 25. marts 1999 af De Europæiske Fællesska- 1) Hitesys SpA betaler til Kommissionen for De Europæiske
 bers Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-76/98, Fællesskaber 132500 EUR med renter beregnet i overensstem-
 Hamptaux mod Kommissionen, Sml. Pers., s. I-A-59 og melse med artikel 8, stk. 4, andet afsnit, i de almindelige
 II-303, hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af denne betingelser, der udgør bilag II til kontrakt JOU2-CT93-0417,
 dom — den anden part i appelsagen: Claudine Hamptaux, fra den 8. januar 1994, indtil betaling sker.
 tjenestemand ved Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber, bosat i Bruxelles (Belgien), ved advokat L. Vogel, Bruxelles, 2) Hitesys SpA betaler sagens omkostninger.
 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat C. Kremer, 6,
 rue Heinrich Heine — har Domstolen (Femte Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, A. La Pergola, og dommer-
 ne M. Wathelet (refererende dommer), D.A.O. Edward, P. Jann (1) EFT C 6 af 8.1.2000.
 og L. Sevón; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: R. Grass,
 den 9. november 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således:
 1) Appellen forkastes.
 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens
 omkostninger.
 DOMSTOLENS DOM
 (1) EFT C 246 af 28.8.1999.
 (Første Afdeling)
 af 14. november 2000
 i sag C-142/99, Floridienne SA, Berginvest SA mod État
 DOMSTOLENS DOM belge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal
 de première instance de Tournai) (1)
 (Tredje Afdeling)
 (»Sjette momsdirektiv — fradrag for indgående moms —
 af 9. november 2000 virksomhed, der alene er afgiftspligtig for en del af sine
 transaktioner — pro rata fradrag — beregning — holding-
 i sag C-356/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles- selskabs oppebørsel af aktieudbytte og renter af lån fra
 skaber mod Hitesys SpA (1) datterselskaber — indgriben i datterselskabernes administra-
 tion«)
 (Voldgiftsbestemmelse — misligholdelse af en kontrakt —
 tilbagebetaling af forskudsbeløb — udeblivelse) (2001/C 28/13)
 (2001/C 28/12)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: italiensk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- gjort i Samling af Afgørelser)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-142/99, angående en anmodning, som Tribunal de
 I sag C-356/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- première instance de Tournai (Belgien) i medfør af EF-
 ber (befuldmægtiget: E. de March, bistået af advokat A. Dal traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til
 Ferro) mod Hitesys SpA, Aprilia (Italien), angående et søgsmål, Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Floridienne
 som Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har anlagt SA, Berginvest SA mod État belge, at opnå en præjudiciel
 i medfør af artikel 238 EF med påstand om tilbagebetaling af afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 19 i Rådets sjette
 et forskudsbeløb i forbindelse med kontrakt JOU2-CT93- direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af
 0417, som sagsøgeren har ophævet som følge af sagsøgtes medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det
 misligholdelse af sine kontraktlige forpligtelser, har Domstolen fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag
 (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C. Gul- (EFT L 145, s. 1), har Domstolen (Første Afdeling), sammensat
 mann (refererende dommer), og dommerne J.-P. Puissochet og af afdelingsformanden, M. Wathelet og dommerne P. Jann og
 F. Macken; generaladvokat: A. Saggio; justissekretær: R. Grass, L. Sevón (refererende dommer); generaladvokat: N. Fennelly;
 den 9. november 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder justitssekretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 14. no-
 således: vember 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:


text:
26.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/66
 Sag anlagt den 22. november 2012 — NCL mod KHIM (NORWEGIAN BREAKAWAY)
 (Sag T-514/12)
 2013/C 26/130
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: NCL Corporation Ltd (Miami, Amerikas Forenede Stater) (ved advokat N. Grüger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 12. september 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1017/2012-4) annulleres, og sagen hjemvises til appelkammeret.
 —
 Subsidiært annulleres afgørelsen for så vidt angår tjenesteydelserne i klasse 39: »Arrangering af krydstogter, udbud på krydstogtsskibe, krydstogtsarrangementer«, og sagen hjemvises til appelkammeret.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »NORWEGIAN BREAKAWAY« for tjenesteydelser i klasse 39 — EF-varmærkeansøgning nr. 10 281 905
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), sammenholdt med artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 207/2009.