text:
15.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 59/50
 Sag anlagt den 23. december 2015 — Nederlandene mod Kommissionen
 (Sag T-760/15)
 (2016/C 059/58)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Nederlandene (ved M. Bulterman, B. Koopman og M. de Ree, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 21. oktober 2015 C (2015) 7143 om Nederlandenes statsstøtte SA.38374 (2014/C ex 2014/NN) til fordel for Starbucks annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.
 1.
 Første anbringende om en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, idet Kommissionen har fastslået, at »Advanced Pricing Agreement« (»APA«) har en selektiv karakter.
 —
 For det første har Kommissionen ikke i tilstrækkelig grad godtgjort, at kriteriet om selektivitet er opfyldt.
 —
 For det andet har Kommissionen med urette henvist til den almindelige nederlandske selskabsbeskatningsordning som referenceramme. Den for APA relevante referenceramme er artikel 8b, stk. 1, i lov om selskabsskat (Wet op de vennootschapsbelasting) og bekendtgørelsen om transfer pricing (Verrekenprijsbesluit). APA burde ganske enkelt have anvendt denne referenceramme.
 2.
 Andet anbringende om en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, idet Kommissionen har undersøgt, om der er tale om en fordel, ved at basere sig på det EU-retlige armslængdeprincip. Sagsøgeren har anført, at der i EU-retten ikke gælder noget armslængdeprincip, og at dette princip ikke er relevant for bedømmelsen af statsstøtte.
 3.
 Tredje anbringende om en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, idet Kommissionen har lagt til grund, at APA giver Starbucks Manufacturing EMEA BV en fordel som følge af valget af »Transactional Net Margin Method« som prisberegningsmetode.
 Kommissionen har med urette anført, at den metode, som er aftalt i APA, ikke udgør noget pålideligt udgangspunkt for markedsresultaterne. Kommissionen har heller ikke godtgjort, at vederlaget betalt til Alki og tillægget til kostprisen på grønne bønner ikke havde nogen reel værdi.
 4.
 Fjerde anbringende om en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, idet Kommissionen har anført, at APA giver Starbucks Manufacturing EMEA BV en fordel som følge af fremgangsmåderne for anvendelse af »Transactional Net Margin Method«.
 Kommissionen har med urette lagt til grund, at den i AP aftalte »Transactional Net Margin Method« anvendes forkert og resulterer i en fordel for Starbucks Manufacturing EMEA BV. Kommissionen har på ingen måde godtgjort, at den efter dennes opfattelse mere hensigtsmæssige anvendelse af »Transactional Net Margin Method« resulterer i en højere skattepligtig fortjeneste og i en manglende fordel.
 5.
 Femte anbringende om en tilsidesættelse af pligten til at udvise omhu, idet Kommissionen ikke har bedømt og medtaget alle relevante oplysninger i afgørelsen og endvidere har baseret sig på anonyme oplysninger eller i det mindste på oplysninger, som aldrig er blevet meddelt den nederlandske regering.


text:
7.3.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 72/5
 DOMSTOLENS KENDELSE nus Hendrikus Albers, Martinus Johannes Maria Van den
 (Tredje Afdeling) Berkmortel og Leon Victor Pierre Maria Nuchelmans fore-
 lagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning
 af 18. december 1997 om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 i sag C-409/96 P, Sveriges Betodlares Centralförening og
 Sven ke Henrikson mod Kommissionen for De Euro-
 Indeholder den nederlandske bekendtgùrelse om stoffer
 pñiske Fñllesskaber (1)
 med sympatomimetisk virkning af 1991, nñrmere bestemt
 (Fñlles landbrugspolitik Ð landbrugsomregningskurs denne bekendtgùrelses artikel 3, stk. 1, tekniske forskrifter,
 inden for sukkersektoren Ð åbenbart at appellen skal der ifùlge artikel 8 i direktiv 83/189/EéF (1), således som
 forkastes) dette direktiv var affattet på tidspunktet for bekendtgùrel-
 sens ikrafttrñden, forud skulle anmeldes til Kommis-
 (98/C 72/08)
 sionen?
 (Processprog: engelsk) (1) EFT L 109 af 26.4.1983, s. 8.
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-409/96 P, Sveriges Betodlares Centralförening,
 Malmù (Sverige), og Sven ke Henrikson, Lund (Sverige), Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 ved advokat Otfried Lieberknecht, Düsseldorf, advokat afsagt den 16. december 1997 af Forvaltningsdomstolen,
 Michael Schütte, Berlin, og solicitor Vanessa Turner, og Den Selvstñndige Afdeling for Provinsen Bolzano, i sagen
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Bonn & World Wildlife Fund (WWF), Italia Nostra-Associaz. Naz.,
 Schmitt, 62, avenue Guillaume, angående appel af ken- Günther Bachmann, m.fl. mod Den Selvstñndige Provins
 delse afsagt den 4. oktober 1996 af De Europñiske Fñlles- Bolzano, Transportministeriet, Kommunen Bolzano, Kom-
 skabers Ret i Fùrste Instans (Fùrste Afdeling) i sagen Sveri- munen Leifers, Südtiroler Transportstrukturen AG og
 ges Betodlares Centralförening og Sven ke Henrikson Airport Bolzano-Bozen AG
 mod Kommissionen (sag T-197/95, Sml. II, s. 1283), hvori
 (Sag C-435/97)
 der er nedlagt påstand om ophñvelse af kendelsen Ð den
 anden part i appelsagen er Kommissionen for De Europñ- (98/C 72/10)
 iske Fñllesskaber (befuldmñgtiget: James Macdonald
 Flett) Ð har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af
 afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne J. C.
 Ved kendelse afsagt den 16. december 1997, indgået til
 Moitinho de Almeida og J.-P. Puissochet (refererende dom-
 Domstolens Justitskontor den 24. december 1997, har For-
 mer); generaladvokat: M. B. Elmer; justitssekretñr: R.
 valtningsdomstolen, Den Selvstñndige Afdeling for Provin-
 Grass, den 18. december 1997 afsagt kendelse, hvis kon-
 sen Bolzano, i sagen World Wildlife Fund (WWF), Italia
 klusion lyder således:
 Nostra-Associaz. Naz., Günther Bachmann, m.fl. mod
 Den Selvstñndige Provins Bolzano, Transportministeriet,
 1) Appellen forkastes. Kommunen Bolzano, Kommunen Leifers, Südtiroler Trans-
 portstrukturen AG og Airport Bolzano-Bozen AG, forelagt
 De Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om
 2) Appellanterne betaler sagens omkostninger. prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 (1) EFT C 74 af 8.3.1997.
 1) Skal artikel 4, stk. 2, i direktiv 85/337/EéF (1) fortol-
 kes således,
 a) at medlemsstaterne efter deres eget skùn på for-
 hånd generelt kan undtage bestemte grupper af de
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved mellem- projekter, der er nñvnt i bilag II, fra pligten til at
 domme afsagt den 11. november 1997 af Gerechtshof, undergive dem en vurdering af projekternes ind-
 Hertogenbosch, i straffesagerne mod Adrianus Hendrikus virkning på miljùet,
 Albers, Martinus Johannes Maria Van den Berkmortel og
 Leon Victor Pierre Maria Nuchelmans eller
 (Sagerne C-425/97, C-426/97 og C-427/97)
 (98/C 72/09) b) at medlemsstaternes skùn er begrñnset af forplig-
 telsen efter direktivets artikel 2, stk. 1, til i hvert
 fald at lade projekter, der bl.a. på grund af deres
 Ved mellemdomme afsagt den 11. november 1997, indgået art, dimensioner eller placering kan få vñsentlig
 til Domstolens Justitskontor den 16. december 1997, har indvirkning på miljùet, undergive en vurdering af
 Gerechtshof, Hertogenbosch, i straffesagerne mod Adria- denne indvirkning på miljùet?
 ---pagebreak--- C 72/6 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 7.3.98
 c) Er det lovligt efter direktivets artikel 4, stk. 2, jf. 6) For det tilfñlde, at direktivet ikke er korrekt gennem-
 artikel 2, stk. 1, at en medlemsstat fastsñtter visse fùrt, har direktivets artikel 4, stk. 2, jf. artikel 2, stk. 1,
 typer projekter eller fastsñtter kriterier og/eller da direkte, vertikal virkning (self executing), således at
 grñnsevñrdier på en sådan måde (eller undlader at forstå, at myndighederne i en medlemsstat er forpligtet
 fastsñtte dem), at omstruktureringen af en luft- til at undergive de omhandlede projekter en vurdering
 havn, hvis landingsbane er under 2 100 m, på for- af deres indvirkning på miljùet?
 hånd undtages fra pligten til at undergive projektet
 en miljùvurdering, selv om det kan have en vñsent-
 lig indvirkning på miljùet? Overskrider en med- (1) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.
 lemsstat derved det skùn, som den råder over efter
 direktivets artikel 4, stk. 2 (forudsat spùrgsmål b)
 besvares bekrñftende)?
 2) Skal direktivets artikel 4, stk. 2, jf. artikel 2, stk. 1,
 fortolkes således, at pligten til at foretage en vurdering
 af projektets indvirkning på miljùet også gñlder for
 udvidelser og ombygninger af projekter, der er omfat-
 tet af bilag II, når de kan have en vñsentlig indvirk- Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 ning på miljùet, og er det lovligt efter direktivets afsagt den 18. december 1997 af Verwaltungsgerichtshof,
 artikel 4, stk. 2, jf. artikel 2, stk. 1, at omstrukture- éstrig, i sagerne 1) Evangelischer Krankenhausverein
 ringsprojekter, som kan indvirke på miljùet, på for- Wien mod Abgabenberufungskommission Wien og 2) Ikera
 hånd udtrykkeligt eller stiltiende er undtaget fra en Warenhandelsgesellschaft mbH mod Oberösterreichische
 miljùvurdering (f.eks. i kraft af en ordning, som ikke Landesregierung
 finder anvendelse på lufthavne)?
 (Sag C-437/97)
 3) Er det lovligt efter direktivets artikel 2, stk. 1 Ð når (98/C 72/11)
 denne bestemmelse tillige sammenholdes med artikel 2,
 stk. 2 Ð at medlemsstaterne indfùrer alternative (i for-
 hold til den normale miljùvurdering) vurderingsproce-
 durer (eller benytter sig af sådanne procedurer)?
 Såfremt dette spùrgsmål besvares bekrñftende, ùnskes Ved kendelse afsagt den 18. december 1997, indgået til
 det oplyst: Domstolens Justitskontor den 24. december 1997, har Ver-
 waltunsgerichtshof, éstrig, i sagerne 1) Evangelischer
 a) hvilke vñsentlige krav, eventuelt mindstekrav, Krankenhausverein Wien mod Abgabenberufungskommis-
 denne vurdering skal opfylde for at vñre i overens- sion Wien og 2) Ikera Warenhandelsgesellschaft mbH mod
 stemmelse med direktivets mål, og navnlig Oberösterreichische Landesregierung forelagt De Europñ-
 iske Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudiciel
 b) om det er en vñsentlig betingelse ved vurderingen afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 af et projekts indvirkning på miljùet, at offentlig-
 heden har haft lejlighed til at deltage i proceduren,
 jf. direktivets artikel 6.
 1) Er artikel 33, stk. 1, i Rådets sjette direktiv af 17. maj
 4) Kan artikel 1, stk. 5, i direktiv 85/337/EéF fortolkes 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgiv-
 således, at denne bestemmelse også omfatter projekter, ning om omsñtningsafgifter Ð Det fñlles mervñrdiaf-
 selv om disses gennemfùrelse på den ene side er fore- giftssystem: ensartet beregningsgrundlag (77/388/
 skrevet i en plan, der er godkendt ved lov, men projek- EéF) (1) til hinder for at opretholde en afgift, som
 terne på den anden side godkendes under en sñrskilt opkrñves ved levering mod vederlag af konsumis, der
 forvaltningsprocedure? indeholder frugter eller serveres med frugter, og af
 drikkevarer, i begge tilfñlde inklusive medfùlgende
 emballage og tilbehùr, nemlig med 10 % af vederlaget
 Hvilke mindstekrav i henseende til miljùvurderingen ved konsumis og alkoholholdige drikkevarer og 5 % af
 skal en procedure for vedtagelsen af en »national lov« vederlaget ved alkoholfri drikkevarer, hvorved vederla-
 opfylde for at nå »de mål, der forfùlges ved dette get skal beregnes i overensstemmelse med de relevante
 direktiv, herunder at stille oplysninger til rådighed«? bestemmelser om omsñtningsafgifter, men omsñt-
 ningsafgiften, drikkepenge og afgiften af drikkevarer
 5) Skal undtagelsen i direktivets artikel 1, stk. 4, bringes i ikke medregnes til vederlaget?
 anvendelse, når lufthavnen benyttes såvel til civile som
 militñre formål?
 Gñlder der i den forbindelse et kriterium om, at luft- 2) Er artikel 3, stk. 2, henholdsvis artikel 3, stk. 3, andet
 havnen overvejende benyttes til det ene eller andet for- punktum, i Rådets direktiv 92/12/EéF af 25. februar
 mål, eller er det tilstrñkkeligt for at gùre undtagelse, 1992 (2) (punktafgiftsdirektivet) til hinder for at opret-
 at lufthavnen også benyttes til militñre formål? holde en afgift som den ovenfor under 1) beskrevne?

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
7.2.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 41/21
 sammensat af prñsidenten, A. Saggio, og dommerne 2. Kommissionen betaler sagsùgeren bosñttelsespenge i
 V. Tiili og Moura Ramos; justitssekretñr: fuldmñgtig A. henhold til artikel 5, stk. 3, i bilag VII til vedtñgten,
 Mair, den 18. december 1997 afsagt dom, hvis konklusion med renter på 8 % p.a. fra kravets fremsñttelse.
 lyder således:
 3. I ùvrigt frifindes Kommissionen.
 1) Kommissionens afgùrelse, som meddelt ved memoran-
 dum af 17. maj 1995, om afslag på betaling af bosñt-
 telsespenge, annulleres. 4. Kommissionen betaler sine egne omkostninger og halv-
 delen af sagsùgerens omkostninger. Sagsùgeren betaler
 halvdelen af sine egne omkostninger.
 2) Kommissionen betaler sagsùgeren det belùb, som fùl-
 ger af bestemmelsen i artikel 5, stk. 3, i bilag VII til (1) EFT C 180 af 22.6.1996
 vedtñgten med tillñg af rente 8 % p.a. fra ansùgnings-
 tidspunktet.
 3) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 26. november 1997 af Alitalia mod
 (1) EFT C 64 af 2.3.1996.
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (Sag T-296/97)
 (98/C 41/45)
 (Processprog: italiensk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 18. december 1997
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 i sag T-57/96, Livio Costantini mod Kommissionen for De der den 26. november 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 Europñiske Fñllesskaber (1) for De Europñiske Fñllesskaber af Alitalia, ved advoka-
 terne Antonio Tizzano og Gian Michele Roberti, Napoli,
 (Tjenestemñnd Ð ñndring af tjenestestedet Ð tilbageven-
 Mario Siragusa, Rom, Giuseppe Scassellati Sforzolini,
 den til det oprindelige tjenestested Ð bosñttelsespenge Ð
 Bologna, Matteo Bay, Milano, og Matteo Beretta, Ber-
 dagpenge)
 gamo, og med valgt adresse i Luxembourg hos advoka-
 (98/C 41/44) terne Elvinger Hoss & Prussen, 2, place Winston Chur-
 chill.
 (Processprog: italiensk)
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 I sag T-57/96, Livio Costantini, der er tjenestemand i Ð Kommissionens beslutning af 15. juli 1997 om Alita-
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved Det lias rekapitalisering annulleres i sin helhed.
 Fñlles Forskningscenter i Ispra, ved advokat med mùderet
 for Den Italienske Republiks Corte di Cassazione Giu-
 seppe Marchesini, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat Ernest Arendt, 8-10 rue Mathias Hardt, mod Subsidiñrt:
 Kommissionen for de Europñiske Fñllesskaber (befuld-
 mñgtiget: Gianluigi Valsesia), angående en påstand om
 annullation af Kommissionens afvisning af at udbetale Ð annulleres betingelserne for godkendelse af stùtten i
 bosñttelsespenge og dagpenge ved hans tilbagevenden til beslutningens artikel 1, stk. 2-8
 det oprindelige tjenestested efter en periode, hvor han
 gjorde tjeneste uden for institutionen, har Retten (Fùrste
 Afdeling), sammensat af prñsidenten, A. Saggio, og dom- Ð ligeledes annulleres den betingelse, der består i, at det
 merne V. Tiili og R. M. Moura Ramos; justitssekretñr: pålñgges Alitalia selv at påtage sig forpligtelserne i for-
 fuldmñgtig A. Mair, den 18. december 1997 afsagt dom, bindelse med fùrtidspensioneringsordningen i henhold
 hvis konklusion lyder således: til lovdekret nr. 546/1996
 1. Kommissionens afvisning af at udbetale bosñttelses- Ð Europa-Kommissionen tilpligtes at erstatte de udgifter,
 penge til sagsùgeren annulleres. Alitalia har afholdt under nñrvñrende sag.


text:
10.5.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 112/19
 Kommissionen er følgelig af den opfattelse, at artikel R. 5142- Anbringender og væsentligste argumenter
 15 i den franske Code de la santé publique direkte eller
 indirekte, øjeblikkeligt eller potentielt, kan hindre samhandelen
 i Fællesskabet, og at den således er en foranstaltning med I august 1997 opfyldte Irish Sugar sine forpligtelser i medfør
 tilsvarende virkning, der er forbudt i artikel 28 EF. af Kommissionens beslutning 97/624/EF af 14. maj 1997 og
 betalte den bøde, selskabet var blevet pålagt. Retten i Første
 Instans nedsatte siden bøden ved dom af 7. oktober 1999. Da
 Den franske lovgivning er diskriminerende og kan således kun Greencore (Irish Sugars moderselskab) fremsendte oplysninger
 begrundes af et af de hensyn af almen interesse, der er anført i om sin bankkonto med henblik på, at den del af bøden, der
 artikel 30 EF. var opkrævet med urette, kunne blive tilbagebetalt, anmodede
 Greencore samtidig om bekræftelse af, at der ville blive udbetalt
 renter heraf. Den 4. januar 2000 tilbagebetalte Kommissionen
 Det bemærkes imidlertid, at selv om der ses bort fra den hovedstolen uden renter og afslog dermed efter sin egen
 diskriminerende karakter, er den omtvistede foranstaltning opfattelse at opfylde rentekravet.
 ikke begrundet. I det indre marked kan den blotte fremmede
 oprindelse af et fællesskabsprodukt nemlig ikke give anledning
 til en mistanke om, at det ikke er i overensstemmelse med
 reglerne. Greencore reagerede ikke før efter dommen i sag T-171/
 99 »Corus« af 10. oktober 2001, hvori Retten fastslog, at
 Kommissionen skulle betale renter af en bøde, der var opkrævet
 Selv hvis det formodes, at denne foranstaltning er tilskyndet af med urette. Den 1. november 2001, næsten to år efter
 beskyttelsen af menneskers liv og sundhed, kan kontrol af, at tilbagebetaling af den del af bøden, der var opkrævet med
 der findes en markedsføringstilladelse, opnås lige så effektivt urette, anmodede Greencore under henvisning til Corus-
 ved en ordning, der viser sig mindre hindrende for samhande- dommen om betaling af renter af det bødebeløb, der var
 len i Fællesskabet — f.eks. ved en ordning, der er baseret på tilbagebetalt. Ved skrivelse af 11. februar 2002 meddelte
 kontrol af markedsføringstilladelsernes numre, som står på Kommissionen Greencore, at Kommissionen, da Greencore
 lægemidlernes ydre pakning. den 27. oktober 1999 anmodede om betaling af renter af den
 del af bøden, der var opkrævet med urette, kun tilbagebetalte
 hovedstolen og derfor allerede havde afslået at betale renter
 den pågældende dato.
 Ved Retten rejste Kommissionen formalitetsindsigelse, idet den
 gjorde gældende, at skrivelsen af 11. februar 2002 på ingen
 måde havde ændret sagsøgerens retsstilling. Kommissionen
 Appel iværksat den 19. marts 2003 af Kommissionen for
 anførte, at skrivelsen kun informerede sagsøgeren om, at
 De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af kendelse afsagt
 denne havde undladt at anfægte Kommissionens beslutning af
 den 7. januar 2003 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 4. januar 2000 om ikke at betale renter, og at sagsøgeren
 Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-135/02 (1), Green-
 derfor var afskåret fra at anfægte afgørelsen nu ved hjælp af en
 core Group plc mod Kommissionen for De Europæiske
 dom, som en anden virksomhed havde opnået under en anden
 Fællesskaber
 sag for Retten.
 (Sag C-123/03 P)
 Kommissionen har gjort gældende, at Retten gjorde sig skyldig
 (2003/C 112/33) i urigtig retsanvendelse, da den forkastede formalitetsindsigel-
 sen. Efter Kommissionens opfattelse tilsidesatte Retten arti-
 kel 230 EF ved at antage en sag angående påstand om
 annullation af en retsakt, der ikke kan anfægtes, til realitetsbe-
 handling, fordi den ikke indebærer en klar ændring i sagsøge-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. marts rens retsstilling. Ifølge Kommissionen er skrivelsen af 11. fe-
 2003 iværksat appel af Kommissionen for De Europæiske bruar 2002 kun en meddelelse til sagsøgeren om, at denne
 Fællesskaber ved K. Wiedner, som befuldmægtiget, og med burde have anfægtet beslutningen af 4. januar 2000 om at
 valgt adresse i Luxembourg, til prøvelse af kendelse afsagt den afslå at betale renter. Dette ændrer på ingen måde sagsøgerens
 7. januar 2003 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første stilling, eftersom Kommissionen ikke derved har taget stilling
 Instans (Anden Afdeling) i sag T-135/02, Greencore Group plc til eller taget fornyet stilling til sagsøgerens ret til at få godtgjort
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. renter. Endvidere er der ingen væsentlige nye oplysninger, der
 skulle have medført, at Kommissionen genovervejede sin
 oprindelige stilling.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 — Kendelsen af 7. januar 2003 annulleres, og sagen afvises. (1 ) EFT C 169 af 13.7.2002, s. 38.
 — Sagsøgeren tilpligtes at betale sagsomkostningerne både
 ved Retten i Første Instans og Domstolen.


text:
4.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 153/51
 Sag anlagt den 27. marts 2009 — B mod Parlamentet
 (Sag F-26/09)
 2009/C 153/98
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: B (Bruxelles, Belgien) (ved avocat E. Boigelot)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Parlamentet tilpligtes at betale sagsøgeren 12 000 EUR for den skade, som hun har lidt dels som følge af psykisk og faglig chikane, dels fordi der ikke er foretaget nogen intern administrativ undersøgelse ved et uafhængigt organ.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Parlamentet tilpligtes at betale sagsøgeren 12 000 EUR for den skade (ikke-økonomisk skade, skade på hendes politiske omdømme og karrieremuligheder, skade på hendes værdighed og helbred), som hun har lidt dels som følge af psykisk og faglig chikane i ansættelsesperioden, dels fordi der ikke er foretaget nogen intern administrativ undersøgelse ved et uafhængigt organ.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
16.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 14/33
 Rettens kendelse af 26. oktober 2016 — Vitra Collections mod EUIPO — Consorzio Origini (formen på en stol)
 (Sag T-455/15) (1)
 ((EU-varemærker - ugyldighedssag - tilbagetagelse af ugyldighedsbegæringen - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2017/C 014/40)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Vitra Collections AG (Muttenz, Schweiz) (ved advokaterne V. von Bomhard og J. Fuhrmann)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (først ved P. Bullock, derefter ved D. Hanf, og endelig ved D. Hanf og S. Bonne, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Consorzio Origini per l’Internazionalizzazione (Firenze, Italien) (ved advokat S. Rizzo)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 18. marts 2015 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 664/2011-5) vedrørende en indsigelsessag mellem Consorzio Origini og Vitra Collections AG.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Vitra Collections AG og Consorzio Origini per I’Internazionalizzazione bærer hver deres egne omkostninger og betaler hver halvdelen af de af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 320 af 28.9.2015.


text:
22.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/32
 Rettens dom af 9. september 2011 — Deltafina mod Kommissionen
 (Sag T-12/06) (1)
 (Konkurrence - aftaler - det italienske marked for køb og første forarbejdning af råtobak - beslutning, der fastslår en tilsidesættelse af artikel 81 EF - fastsættelse af priser og opdeling af markedet - bødefritagelse - samarbejde - bøder - proportionalitet - overtrædelsens grovhed - formildende omstændigheder)
 2011/C 311/53
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Deltafina SpA (Orvieto, Italien) (ved advokaterne R. Jacchia, A. Terranova, I. Van Bael, J.-F. Bellis og F. Di Gianni)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved A. Whelan og F. Amato, dernæst ved A. Whelan og V. Di Bucci, og endelig ved É. Gippini Fournier og L. Malferrari, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation eller, subsidiært, nedsættelse af den bøde, som Deltafina er blevet pålagt ved artikel 2 i Kommissionens beslutning K(2005) 4012 endelig af 20. oktober 2005, om en procedure efter artikel 81, stk. 1, (EF) (sag COMP/C.38.281/B.2 — Råtobak — Italien).
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Deltafina SpA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 60 af 11.3.2006.


text:
15.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 59/20
 Kendelse afsagt af Rettens præsident den 17. december 2015 — Lysoform Dr. Hans Rosemann m.fl. mod ECHA
 (Sag T-669/15 R)
 ((Særlige rettergangsformer - REACH - tilgængeliggørelse på markedet og anvendelse af biocidholdige produkter - optagelse af en virksomhed som leverandør af aktivstoffer på listen i henhold til artikel 95, stk. 1, i forordning (EU) nr. 528/2012 - begæring om udsættelse af gennemførelse - ingen uopsættelighed))
 (2016/C 059/22)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlin, Tyskland) Ecolab Deutschland GmbH (Monheim am Rhein, Tyskland), Shülke & Mayr GmbH (Norderstedt, Tyskland) og Diversey Europe Operations BV (Utrecht, Nederlandene) (ved advokaterne K. Van Maldegem, M. Grunchard og P. Sellar)
 Sagsøgt: Det Europæiske kemikalieagentur (ECHA) (ved C. Buchanan og W. Broere, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Begæring om udsættelse af gennemførelsen af ECHA’s afgørelse af 16. juli 2015 om at optage virksomheden B som leverandør af aktivstoffer på listen i henhold til artikel 95, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 528/2012 af 22. maj 2012 om tilgængeliggørelse på markedet og anvendelse af biocidholdige produkter (EUT L 167, s. 1).
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/8
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 11. juli 2013 — Gosselin Group NV mod Europa-Kommissionen og Stichting Administratiekantoor Portielje
 (Sag C-429/11 P) (1)
 (Appel - konkurrence - karteller - artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 - det belgiske marked for internationale flyttetjenester - direkte og indirekte prisfastsættelse, opdeling af markedet og manipulation med udbudsprocedurerne - kvalificering - konkurrencebegrænsende formål - begrundelsespligt - retningslinjerne vedrørende påvirkning af handelen mellem medlemsstaterne - retlig værdi - forpligtelse til at afgrænse det relevante marked - rækkevidde - retningslinjerne for beregning af bøder (2006) - procentsats af afsætningens værdi - overtrædelsens grovhed - formildende omstændigheder - begrundelsespligt - forordning (EF) nr. 1/2003 - artikel 25 - forældelse - gentagen overtrædelse)
 2013/C 252/11
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Appellant: Gosselin Group NV (ved avocaten F. Wijckmans, H. Burez og S. De Keer)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved A. Bouquet og F. Ronkes Agerbeek, som befuldmægtigede) og Stichting Administratiekantoor Portielje)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 16. juni 2011, forenede sager T-208/08 og T-209/08, Gosselin Group og Stichting Administratiekantoor Portielje mod Kommissionen, hvorved Retten i sag T-208/08 annullerede Kommissionens beslutning K(2008) 926 endelig af 11. marts 2008 om en procedure vedrørende anvendelse af artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/38.543 — Internationale flyttetjenesteydelser), for så vidt som den fastslog, at Gosselin Group NV deltog i en overtrædelse af artikel 81, stk. 1, EF i perioden fra den 30. oktober 1993 til den 14. november 1996, og i sag T-209/08 annullerede beslutning K(2008) 926, som ændret ved beslutning K(2009) 5810, for så vidt angår Stichting Administratiekantoor Portielje
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Gosselin Group NV betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 331 af 12.11.2011.


text:
20.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 53/7
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 21. december 2016 — Biuro podróży »Partner« sp. z o.o. sp.k. w Dąbrowie Górniczej mod Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Apelacyjny w Warszawie — Polen)
 (Sag C-119/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 93/13/EØF - direktiv 2009/22/EF - forbrugerbeskyttelse - virkning erga omnes af urimelige kontraktvilkår, som er optaget i et offentligt register - økonomisk sanktion pålagt en erhvervsdrivende, der har anvendt et vilkår, der anses for at svare til vilkår, som er optaget i registret - erhvervsdrivende, som ikke har deltaget i den procedure, der har ført til, at et vilkår anses for urimeligt - artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - begrebet »national ret, hvis afgørelser ifølge de nationale retsregler ikke kan appelleres))
 (2017/C 053/08)
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Sąd Apelacyjny w Warszawie
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Biuro podróży »Partner« sp. z o.o. sp.k. w Dąbrowie Górniczej
 Sagsøgt: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów
 Konklusion
 1)
 Artikel 6, stk. 1, og artikel 7 i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, sammenholdt med artikel 1 og 2 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/22/EF af 23. april 2009 om søgsmål med påstand om forbud på området beskyttelse af forbrugernes interesser samt artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at anvendelsen af vilkår i almindelige forretningsbetingelser, som indholdsmæssigt svarer til vilkår, der er erklæret ulovlige i en retskraftig dom, og som er optaget i et nationalt register over ulovlige vilkår i almindelige forretningsbetingelser, anses for en ulovlig handling i forhold til en erhvervsdrivende, som ikke var part i den sag, der endte med optagelsen af disse vilkår i det nævnte register, forudsat, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve forekomsten af, at den erhvervsdrivende har adgang til effektive retsmidler med henblik på både at få prøvet den afgørelse, hvorved det fastslås, at de vilkår, der sammenlignes, svarer til hinanden, og som vedrører spørgsmålet om, hvorvidt disse vilkår — henset til samtlige relevante omstændigheder i hvert enkelt tilfælde — materielt set, og bl.a. henset til deres negative virkninger for forbrugerne, svarer til hinanden, og den afgørelse, som i givet fald fastsætter bødens størrelse.
 2)
 Artikel 267, stk. 3, TEUF skal fortolkes således, at en ret som den forelæggende ret, hvis afgørelser inden for rammerne af en tvist som den i hovedsagen foreliggende kan gøres til genstand for en kassationsappel, ikke kan anses for en »ret, hvis afgørelser ifølge de nationale retsregler ikke kan appelleres«.
 (1) EUT C 198 af 15.6.2015.


text:
23.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 7. september 2004 af Amtsgericht Dresden i insolvenssagen mod Volker Donath
 (Sag C-387/04)
 (2004/C 262/48)
 Ved kendelse afsagt den 7. september 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 10. september 2004, har Amtsgericht Dresden i insolvenssagen mod Volker Donath forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Såfremt en skyldner begærer sit bo taget under insolvensbehandling ved en ret i en medlemsstat, og efter begæringens indgivelse, men før insolvensbehandlingen er indledt, flytter centret for sine hovedinteresser til en anden medlemsstat, er den første ret da stadig kompetent eller er det retterne i den anden medlemsstat?


text:
7.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 256/28
 Rettens kendelse af 8. juni 2017 — Elevolution — Engenharia mod Kommissionen
 (Sag T-691/16) (1)
 ((EUF - støtteprogram for udviklingen i Mauretanien - entreprisekontrakt indgået med Mauretanien inden for rammerne af gennemførelsen af dette program - tilbagekaldelse af de anfægtede debetnotaer - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2017/C 256/34)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Elevolution — Engenharia SA (Amadora, Portugal) (ved advokaterne A. Pinto Cardoso og L. Fuzeta da Ponte)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Aresu og M. França, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand støttet på artikel 263 TEUF om annullation af de »afgørelser«, som er indeholdt i skrivelsen og tre debetnotaer fra Kommissionen af 26. juli 2016 vedrørende tilbagebetaling af forskellige beløb i henhold til en entreprisekontrakt mellem sagsøgeren og Den Islamiske Republik Mauretanien.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i denne sag.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Elevolution — Engenharia SA afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 441 af 28.11.2016.


text:
21.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 277/39
 Rettens dom af 4. juli 2017 — Pirelli Tyre mod EUIPO (to kurvede striber på siden af et dæk)
 (Sag T-81/16) (1)
 ((EU-varemærker - ansøgning om EU-ordmærke, der gengiver to kurvede striber på siden af et dæk - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - fornødent særpræg ikke opnået ved brug - artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 207/2009 - artikel 75 i forordning nr. 207/2009 - artikel 76 i forordning nr. 207/2009))
 (2017/C 277/57)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Pirelli Tyre SpA (Milano, Italien) (ved advokaterne T.M. Müller og F. Togo)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 9. december 2015 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1019/2015-1) vedrørende en ansøgning om registrering af positionsmærket, der gengiver to kurvede striber på siden af et dæk.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Pirelli Tyre SpA betaler sagsomkostningerne.
 (1) EUT C 156 af 2.5.2016.


text:
7.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 200/9
 Appel iværksat den 22. maj 2012 af Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 6. marts 2012 i sag T-453/10, Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-248/12 P)
 2012/C 200/17
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development (ved solicitor K.J. Brown, Departmental Solicitor’s office, D. Wyatt, QC, og barrister V. Wakefield)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens kendelse ophæves.
 —
 Det fastslås, at Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Developments annullationssøgsmål kan antages til realitetsbehandling, og sagen hjemvises til Retten til realitetsbehandling af Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Developments annullationssøgsmål.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Developments omkostninger i appelsagen og omkostninger i forbindelse med formalitetsindsigelsen i første instans.
 —
 Afgørelsen om de øvrige omkostninger udsættes.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Første anbringende: Retten har undladt at identificere og anvende det korrekte juridiske kriterium, nemlig at dommene i sagerne Piraiki-Patraiki og Dreyfus kun udgør eksempler på et bredere retsprincip, hvorefter en EU-retsakt vil blive behandlet som umiddelbart at berøre dem, hvis retsstilling påvirkes, når retsaktens gennemførelse på denne måde »tages for givet«, eller enhver anden mulighed er »rent teoretisk«, eller at det er »klart«, at enhver skønsbeføjelse vil blive udøvet på en bestemt måde. Dette princip bør finde anvendelse på de faktiske omstændigheder i hver sag.
 Andet anbringende: Retten har begået en retlig fejl og handlet i strid med retssikkerhedsprincippet i forbindelse med sine bestræbelser på at begrænse rækkevidden af dommene i sagerne Piraiki-Patraiki og Dreyfus (navnlig ved at begrænse førstnævnte til tilfælde, hvor EU-retsakten vedtages som følge af en anmodning fra en medlemsstat, og ved at begrænse sidstnævnte til tilfælde med en »meget specifik faktisk sammenhæng«).
 Tredje anbringende: Retten har begået en retlig fejl ved at indskrænke kriterierne for søgsmålskompetence i henhold til artikel 263. Dette er strid med den korrekte fortolkning af artikel 263, som ændret ved Lissabontraktaten, herunder i henhold til artiklens formål og princippet om effektiv domstolsprøvelse.
 Fjerde anbringende: Såfremt Retten havde anvendt de korrekte retsprincipper på nærværende sag, ville Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development være blevet anset for at være »umiddelbart berørt«. Den forfatningsretlige situation i Det Forenede Kongerige er navnlig, at de decentraliserede myndigheder — i dette tilfælde Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development — er direkte ansvarlig for at afholde omkostningerne til udelukkelsen. Årsagssammenhængen er direkte og automatisk. Det Forenede Kongeriges decentraliseringsforanstaltninger er velkendte (jf. dom af 16.7.2009, sag C-428/07, Horvath, Sml. I, s. 6355), og ethvert argument om, at foranstaltningernes anvendelse kan andet end tages for givet, skal forkastes.


text:
12.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/36
 Rettens kendelse af 20. november 2012 — Phonebook of the World mod KHIM — Seat Pagine Gialle (PAGINE GIALLE)
 (Sag T-589/11) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - EF-ordmærket PAGINE GIALLE - absolut registreringshindring - fornødent særpræg - manglende beskrivende karakter - manglende tegn eller angivelser, der er blevet almindelige - artikel 7, stk. 1, litra b) — d), i forordning (EF) nr. 207/2009 - fornødent særpræg opnået ved brug - artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 207/2009)
 2013/C 9/64
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Phonebook of the World (Paris, Frankrig) (ved advokat A. Bertrand)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved P. Bullock, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Seat Pagine Gialle SpA (Milano, Italien) (ved advokat F. Jacobacci)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 4. august 2011 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1541/2010-2) vedrørende en ugyldighedssag mellem Phonebook of the World og Seat Pagine Gialle SpA.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Phonebook of the World betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 32 af 4.2.2012.


text:
3.7.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 188/11
 Anmodning om præjediciel afgørelse forelagt ved dom Sagsøgeren har nedlagt følgende påstand: Kommissionen for
 afsagt den 6. april 1999 af Cour de Cassation (Afdelingen De Europæiske Fællesskaber har tilsidesat proportionalitets-
 for Handelssager samt Finansielle og Økonomiske Sager) princippet ved at foretage en generel justering på 2 % under
 i sagen Union Nationale Interprofessionnelle des Légumes henvisning til en angiveligt utilstrækkelig kontrol på stedet,
 Transofrmés (UNILET) og Gilles le Bars mod Association selv om graden af den i 1994 konstaterede utilstrækkelighed
 Comité Economique Régional agricole Fruits et Légumes ikke kunne begrunde en sådan justering, og Kommissionen
 de Bretagne (CERAFEL) ville have kunnet foretage en vurdering af den reelle risiko for
 Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget,
 Garantisektionen, hvorfor den franske regering for så vidt
 (Sag C-117/99) nedlægger påstand om annullation af beslutning K(1999)209
 endelig udg. af 3. februar 1999.
 (1999/C 188/24)
 Nærmere bestemt påstår den franske regering:
 Ved dom afsagt den 6. april 1999, indgået til Domstolens — Annullation af Kommissionens beslutning 1999/187/EF (1)
 Justitskontor den 9. april 1999, har Cour de Cassation for så vidt angår en generel justering på 567,7 moi. FRF.
 (Afdelingen for Handelssager samt Finansielle og Økonomiske
 Sager) i sagen Union Nationale Interprofessionnelle des Légu-
 mes Transformés (UNILET) og Gilles le Bars mod Association Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Comité Economique Régional Agricole Fruits et Légumes de
 Bretagne (CERAFEL) forelagt De Europæiske Fællesskabers Den generelle justering på 2 %, der blev foretaget under
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende henvisning til den angiveligt utilstrækkelige kontrol på stedet
 spørgsmål: efter støtteordningen for producenter af visse markafgrøder
 (Rådets forordning nr. 1765/92 (2) er et resultat af en ekstrapo-
 lering i forhold til mangler konstateret ved en kontrolundersø-
 Skal artikel 15b, stk. 8, i Rådets forordning (EØF) gelse på stedet fra Kommissionens side. Justeringen er baseret
 nr. 1035/72 (1) om den fælles markedsordning for frugt og på et for begrænset antal tilfælde, der ikke er tilstrækkeligt
 grønsager fortolkes således, at en medlemsstat, når den har signifikante, og justeringen strider mod proportionalitetsprin-
 gjort brug af bestemmelsens stk. 1 — dvs. når den har gjort cippet. Kommissionen har undladt at foretage en vurdering af
 reglerne for produktion og for afsætning, som er fastsat af den reelle risiko for EUGFL — Garantisektionen.
 en producentorganisation, obligatoriske for de i området
 etablerede producenter, som ikke er tilsluttet denne organisa-
 tion — er berettiget til for et bestemt produkt at beslutte, at (1) 1999/187/EF af 3.2.1999 om afslutning af medlemsstaternes
 visse ikke-tilsluttede producenter ikke skal være omfattet af regnskaber over de udgifter, som de har afholdt for Den Europæi-
 bidragspligten, i det omfang deres produktion ikke er bestemt ske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen,
 for markedet for friske grønsager, men for markedet for i 1995 (EFT L 61, s. 37).
 industriel forarbejdning. (2) EFT L 181 af 1.7.1992, s. 12.
 (1) EFT 1972 II, s. 423.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 30. marts 1999 af Tribunal d’instance de Paris
 7ème i sagen Selskabet Hewlett Packard BV mod Directeur
 Général des Douanes et Droits Indirects
 (Sag C-119/99)
 Sag anlagt den 12. april 1999 af Den Franske Republik
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (1999/C 188/26)
 (Sag C-118/99) Ved dom afsagt den 30. marts 1999, indgået til Domstolens
 Justitskantor den 12. april 1999, har Tribunal d’instance de
 Paris 7ème i sagen Selskabet Hewlett Packard BV mod Directeur
 (1999/C 188/25)
 Général des Douanes et Droits Indirects forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den af følgende spørgsmål:
 12. april 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæi-
 ske Fællesskaber af Den Franske Republik ved kontorchef Ved anvendelse af Den Fælles Toldtarif henhører telefaxappara-
 Kareen Rispal-Bellanger, Juridisk Tjeneste, Udenrigsministeriet, ter og printere ikke under den samme tariferingsposition.
 og sekretær Christina Vasak, Udenrigsministeriet, som befuld- Såfremt en enkelt maskine er beregnet til at udføre flere
 mægtigede, med valgt adresse i Luxembourg på Den Franske funktioner, fastlægges tariferingspositionen på grundlag af
 Ambassade, 8 b, boulevard Joseph II. apparatets hovedfunktion.
 ---pagebreak--- C 188/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3.7.1999
 Har Kommissionen således i punkt 3 i forordning EØF — Tilsidesættelse af traktatens artikel 43, af de almindelige
 nr. 2184/97 (1) gyldigt kunnet bestemme, at alle telefaxappara- principper om retskildernes rangfølge og af artikel 8,
 ter med flere funktioner, der i det væsentlige består af stk. 4, ii), i forordning nr. 3760/92 (2).
 — et modem — Åbenbar tilsidesættelse af de kriterier, der angiveligt er
 vedtaget til gennemførelse af princippet om »relativ
 — en skanner stabilitet«.
 — en trykkeanordning (printer) 2. Forordningens artikel 2, stk. 2, og bilaget til forordningen
 (tabellen vedrørende almindelig tun) er retsstridige af
 og som arbejder selvstændigt eller i forbindelse med en
 følgende grunde:
 computer, henhører under tariferingsposition 8517 21
 (telefaxapparater,) og dermed udelukke muligheden for, at
 det i hver enkelt sag bedømmes hvilken funktion, der — Manglende begrundelse. Femte betragtning til forord-
 faktisk er dominerende for apparatet, og herved nedlægge ningen indeholder kun en tilsyneladende begrundelse,
 princippet, at printerdelen er af underordnet betydning, som imidlertid er uforståelig, og hvorved de reelle
 uanset hvilket apparat der er tale om, såfremt apparatet hensyn ikke er taget i betragtning, som kan begrunde
 indgår i den beskrevne kategori? den afvigende fordeling, der er fastsat i den første tabel
 (almindelig tun) i bilaget til forordningen.
 (1) Kommissionens forordning af 3.11.1997 om tarifering af visse — Tilsidesættelse af forordning nr. 3760/92 (artikel 8,
 varer i den kombinerede nomenklatur (EFT L 299, s. 6). stk. 4), af de almindelige principper for den fælles
 landbrugspolitik, af retssikkerhedsprincippet og af de
 grundlæggende garantier med hensyn til sanktioner.
 — Åbenbar vildfarelse, også i relation til ICCAT-
 konventionen.
 — Magtfordrejning.
 Sag anlagt den 10. april 1999 af Den Italienske Republik
 mod Rådets for Den Europæiske Union
 (1) EFT L 13 af 18.1.1999, s. 54.
 (Sag C-120/99) (2) EFT L 389 af 31.12.1992, s. 1.
 (1999/C 188/27)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. april
 1999 anlagt sag mod Rådets for Den Europæiske Union af
 Den Italienske Republik ved professor Umberto Leanza, bistået
 af avvocato dello Stato Pier Giorgio Ferri, og med valgt adresse
 i Luxembourg på Italiens Ambassade, 5, rue Marie-Adelaïde. Sag anlagt den 8. april 1999 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 Den Italienske Republik har nedlagt følgende påstande:
 (Sag C-121/99)
 — Der gives sagsøgeren medhold.
 (1999/C 188/28)
 — Følgelig annulleres Rådets forordning (EF) nr. 49/1999 (1) i
 det i stævningen angivne omfang.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 8. april
 — Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens 1999 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissio-
 omkostninger. nen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria KontoDurande,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret,
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Kirchberg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1. Forordningens artikel 2, stk. l, (fastsættelse af procentsatser-
 ne for fordelingen mellem medlemsstaterne af den andel, 1. Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 der er til Fællesskabets rådighed, af bestanden af almindelig forpligtelser i henhold til traktaten og i henhold til
 tun) er retsstridig af følgende grunde: Kommissionens direktiv 97/35/EF (1) af 18. juni 1997 om
 anden tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets
 — Manglende begrundelse. Betragtningerne til forordnin- direktiv 90/220/EØF om udsætning i miljøet af genetisk
 gen opfylder ikke den væsentlige garanti, der ligger i, modificerede organismer, idet den ikke inden for den
 at der skal tages hensyn til de parametre og kriterier, fastsatte frist har udstedt de love eller administrative
 der er vedtaget med hensyn til fordelingen af en TAC bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette
 på nationale kvoter. direktiv.


text:
29.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/25
 Sag anlagt den 31. december 2013 — Mikhalchanka mod Rådet
 (Sag T-693/13)
 2014/C 93/42
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Aliaksei Mikhalchanka (Minsk, Hviderusland) (ved advokat M. Michalauskas)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse 2013/534/FUSP af 29. oktober 2013 om ændring af afgørelse 2012/642/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Hviderusland annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøger.
 —
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1054/2013 af 29. oktober 2013 om gennemførelse af artikel 8a, stk. 1, i forordning (EF) nr. 765/2006 om restriktive foranstaltninger over for Hviderusland annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøger.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.
 1)
 Første anbringende om tilsidesættelse af retten til forsvar, idet retten til forudgående kontradiktorisk behandling ikke er blevet overholdt af Rådet.
 2)
 Andet anbringende om utilstrækkelig begrundelse, idet begrundelsen for retsakterne ikke giver sagsøgeren grundlag for at anfægte deres gyldighed for Retten og heller ikke gør det muligt for Retten at efterprøve deres lovlighed.
 3)
 Tredje anbringende om urigtigt skøn, idet de anfægtede retsakter savner enhver faktisk begrundelse.
 4)
 Fjerde anbringende om manglende overholdelse af proportionalitetsprincippet bl.a. for så vidt angår restriktionen for indrejse i og transit gennem Den Europæiske Unions område.


text:
C 304/22 DA Den Europæiske Unions Tidende 13.12.2003
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Dommernes fordeling mellem afdelingerne DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (2003/C 304/37)
 den 30. september 2003
 i sag T-158/00, Arbeitsgemeinschaft der öffentlich-rechtli-
 Retten har den 9. oktober 2003 i plenum besluttet følgende chen Rundfunkanstalten der Bundesrepublik Deutschland
 præcisering af den beslutning, den traf den 2. juli 2003 om (ARD) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 afdelingernes sammensætning (EUT C 184 af 2.8.2003, s. 32): ber (1)
 I medfør af artikel 10 i Rettens procesreglement er dommer (Konkurrence — fusioner — formaliteten — markeder for
 Dehousse tilknyttet Første Udvidede Afdeling, Tredje Afdeling betalingsfjernsyn og for tjenesteydelser inden for digitalt
 og Tredje Udvidede Afdeling i perioden fra den 9. oktober interaktivt fjernsyn — alvorlig tvivl med hensyn til forenelig-
 2003 til den 31. august 2004. heden med fællesmarkedet — tilsagn afgivet under den
 indledende undersøgelsesfase — frister — ændring af tilsagn
 — tilsagn utilstrækkelige)
 (2003/C 304/39)
 (Processprog: tysk)
 Udpegelse af den dommer, der kan udøve Rettens præsi-
 dents beføjelser i sager om foreløbige forholdsregler
 (2003/C 304/38) I sag T-158/00, Arbeitsgemeinschaft der öffentlich-rechtlichen
 Rundfunkanstalten der Bundesrepublik Deutschland (ARD),
 Köln (Tyskland), ved Rechtsanwälte P. Mailänder og A. Bar-
 tosch og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: P. Wiedner),
 støttet af Kirch PayTV GmbH & Co. KGaA, Unterföring
 Retten har den 9. oktober 2003 i plenum besluttet følgende (Tyskland), ved Rechtsanwalt K. Metzlaff og med valgt adresse
 præcisering af den beslutning, den traf den 2. juli 2003 om i Luxembourg, og British Sky Broadcasting Group plc (BSkyB),
 udpegelse af den dommer, der kan udøve Rettens præsidents Isleworth (Det Forenede Kongerige), ved solicitors S. Wisking
 beføjelser i sager om foreløbige forholdsregler (EUT C 184 af og D. Livingston og med valgt adresse i Luxembourg, angående
 2.8.2003, s. 33): en påstand om annullation af Kommissionens beslutning
 SG(2000) D/102552 af 21. marts 2000 (sag COMP/JV.37),
 som i henhold til artikel 6, stk. 1, litra b), i Rådets forordning
 (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med
 I medfør af artikel 106 i Rettens procesreglement er dommer fusioner og virksomhedsovertagelser (EFT L 395, s. 1) erklærer
 Tiili udpeget til at udøve Rettens præsidents beføjelser i sager en fusion, hvorved BSkyB erhvervede fælles kontrol over
 om foreløbige forholdsregler i tilfælde af, at præsidenten og KirchPayTV, forenelig med fællesmarkedet og med Aftalen om
 dommer García-Valdecasas på samme tid har forfald. Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, har Retten
 (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Jaeger,
 og dommerne K. Lenaerts og J. Azizi; justitssekretær: fuldmæg-
 tig D. Christensen, den 30. september 2003 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således:


text:
C 109/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.5.2002
 1. februar 1993 om overvågning af og kontrol med overførsel DOMSTOLENS DOM
 af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab (EFT
 L 30, s. 1), som ændret ved Kommissionens beslutning
 98/368/EF af 18. maj 1998 (EFT L 165, s. 20), og af Rådets
 af 26. februar 2002
 direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald (EFT L 194,
 s. 39), som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 18. marts
 1991 (EFT L 78, s. 32), og ved Kommissionens beslutning
 96/350/EF af 24. maj 1996 (EFT L 135, s. 32), har Domstolen i sag C-23/00 P, Rådet for Den Europæiske Union mod
 (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, Boehringer Ingelheim Vetmedica GmbH m.fl.(1)
 og dommerne S. von Bahr og A. La Pergola (refererende
 dommer); generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: afde-
 lingschef D. Louterman-Hubeau, den 27. februar 2002 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således: (»Appel — formalitet — påstand om delvis ophævelse af en
 af Retten afsagt dom, i det omfang det heri fastslås, at det er
 ufornødent at træffe afgørelse om en formalitetsindsigelse
 over for et søgsmål, hvori Retten frifinder sagsøgte efter
 prøvelse af realiteten«)
 1) Det følger af den ordning, som er indført ved Rådets forordning
 (EØF) nr. 259/93 af 1. februar 1993 om overvågning af og
 kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra Det
 Europæiske Fællesskab, som ændret ved Kommissionens beslut- (2002/C ===/09)
 ning 98/368/EF af 18. maj 1998,
 (Processprog: engelsk)
 — at den kompetente afsendelsesmyndighed i henhold til
 forordningens artikel 2, litra c), har kompetence til at
 kontrollere, om en påtænkt overførsel, der i anmeldelsen (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 er angivet som »en overførsel af affald til nyttiggørelse«, gjort i Samling af Afgørelser)
 reelt svarer til denne angivelse, og
 — at den pågældende myndighed, hvis denne angivelse ikke
 er korrekt, kan modsætte sig overførslen ved at fremsætte
 en indsigelse baseret på denne urigtige angivelse inden for I sag C-23/00 P, Rådet for Den Europæiske Union (befuldmæg-
 den frist, der er fastsat ved forordningens artikel 7, stk. 2. tigede: M. Sims-Robertson og I. Dı́ez Parra), angående appel
 af dom afsagt den 1. december 1999 af De Europæiske
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i de
 forenede sager T-125/96 og T-152/96, Boehringer mod Rådet
 2) Affaldsdeponering i en nedlagt mine udgør ikke nødvendigvis
 og Kommissionen (Sml. II, s. 3427), hvori der er nedlagt
 en bortskaffelsesoperation i henhold til bilag II A, punkt D 12,
 påstand om delvis ophævelse af denne dom, de andre parter i
 til Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald,
 appelsagen: Boehringer Ingelheim Vetmedica GmbH, C.H. Bo-
 som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 18. marts
 ehringer Sohn, Ingelheim am Rhein (Tyskland) (avocats:
 1991, og ved Kommissionens beslutning 96/350/EF af
 D. Waelbroeck og D. Fosselard), Kommissionen for De Euro-
 24. maj 1996.
 pæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: X. Lewis), Fédération
 européenne de la santé animale (Fedesa), Bruxelles (Belgien),
 En sådan deponering skal vurderes i hvert enkelt tilfælde (avocat: A. Vandencasteele), Stichting Kwaliteitsgarantie
 med henblik på at fastslå, hvorvidt det drejer sig om en Vleeskalverensector (SKV), Haag (Nederlandene) (avocats:
 bortskaffelsesoperation eller om en nyttiggørelsesoperation i G. van der Wal og L. Parret) og Det Forenede Kongerige
 direktivets forstand. Storbritannien og Nordirland (befuldmægtiget: G. Amodeo,
 bistået af D. Lloyd Jones, QC), har Domstolen, sammensat af
 præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene
 En sådan deponering udgør en nyttiggørelse, såfremt den P. Jann, F. Macken og N. Colneric samt dommerne A. La
 primært har til formål, at affald kan opfylde en effektiv funktion Pergola (refererende dommer), J.-P. Puissochet, M. Wathelet,
 ved at erstatte anvendelsen af andre materialer, som ellers skulle R. Schintgen og V. Skouris; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo
 have været anvendt i dette øjemed. Colomer; justitssekretær: R. Grass, den 26. februar 2002 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således:
 (1) EFT C 79 af 18.3.2000. 1) Appellen afvises.
 2) Rådet for Den Europæiske Union betaler de omkostninger, der
 er afholdt af Boehringer Ingelheim Vetmedica GmbH og af
 C.H. Boehringer.
 ---pagebreak--- 4.5.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 109/7
 3) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, Kom- 1) Punkt 2 og 5 i konklusionen i dommen, som Retten i Første
 missionen for De Europæiske Fællesskaber, Féderation euro- Instans afsagde den 1. december 1999 i de forenede sager
 péenne de la santé animale (Fedesa) og Stichting Kwaliteitsga- T-125/96 og T-152/96, Boehringer mod Rådet og Kommis-
 rantie Vleeskalverensector (SKV) betaler deres egne omkost- sionen, ophæves.
 ninger.
 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes for den
 af Boehringer Ingelheim Vetmedica GmbH og C.H. Boehringer
 (1) EFT C 102 af 8.4.2000. Sohn nedlagte påstand om annullation af Kommissionens
 forordning nr. 1312/96 af 8. juli 1996 om ændring af
 bilag III til Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 om en fælles
 fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for
 restkoncentrationer af veterinærlægemidler i animalske levneds-
 midler.
 3) Boehringer Ingelheim Vetmedica GmbH og C.H. Boehringer
 DOMSTOLENS DOM bærer deres egne omkostninger samt betaler alle de omkostnin-
 ger, Kommissionen har afholdt såvel under retsforhandlingerne
 af 26. februar 2002 ved Retten i sag T-152/96 som under retsforhandlingerne ved
 Domstolen.
 i sag C-32/00 P, Kommissionen for De Europæiske Fælles- 4) Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger
 skaber mod Boehringer Ingelheim Vetmedica GmbH under retsforhandlingerne ved Retten i sag T-152/96.
 m.fl.(1)
 5) Fédération européenne de la santé animale (Fedesa) og Stichting
 (»Appel — veterinærlægemidler — delvis annullation af Kwaliteitsgarantie Vleeskalverensector (SKV) bærer de omkost-
 forordning (EF) nr. 1312/96, i det omfang forordningen ved ninger, de har afholdt såvel under retsforhandlingerne ved
 fastsættelsen af maksimalgrænseværdier for restkoncentra- Retten i sag T-152/96 som under retsforhandlingerne ved
 tioner af clenbuterol hydrochlorid desuden angiver de tera- Domstolen.
 peutiske indikationer, som er tilladt for dette stof — Kommis-
 sionens mulighed for ved fastsættelsen af maksimalgrænse- (1) EFT C 102 af 8.4.2000.
 værdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler at
 tage hensyn til direktiv 96/22/EF om forbud mod anvendelse
 af visse stoffer«)
 (2002/C ===/10)
 DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: engelsk)
 (Sjette Afdeling)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 af 27. februar 2002
 i sag C-37/00, Herbert Weber mod Universal Ogden
 I sag C-32/00 P, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- Services Ltd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 ber (befuldmægtiget: X. Lewis), angående appel af dom afsagt Hoge Raad der Nederlanden) (1)
 den 1. december 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans (Anden Afdeling) i de forenede sager T-125/96 (»Bruxelles-konventionen — artikel 5, nr. 1 — retten på
 og T-152/96, Boehringer mod Rådet og Kommissionen (Sml. opfyldelsesstedet for kontraktforpligtelsen — arbejdskon-
 II, s. 3427), hvori der er nedlagt påstand om delvis ophævelse trakt — det sted, hvor arbejdstageren sædvanligvis udfører
 af denne dom, de andre parter i appelsagen: Boehringer sit arbejde — begreb — arbejde udført dels på en installation,
 Ingelheim Vetmedica GmbH, C.H. Boehringer Sohn, Ingelheim der befinder sig over en kontraherende stats del af kontinen-
 am Rheim (Tyskland) (avocats: D. Waelbroeck og D. Fosselard), talsoklen, dels på en anden kontraherende stats område«)
 Rådet for Den Europæiske Union, Fédération européenne de la
 Santé animale (Fedesa), Bruxelles (Belgien) (avocats: A. Vanden- (2002/C 109/11)
 casteele og D. Brinckman), Stichting Kwaliteistsgarantie Vlees-
 kalverensector (SKV), Haag (Nederlandene) (avocats: G. van der
 (Processprog: nederlandsk)
 Wal og L. Parret) og Det Forenede Kongerige Storbritannien
 og Nordirland, har Domstolen, sammensat af præsidenten,
 G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene P. Jann, (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 F. Macken og N. Colneric samt dommerne A. La Pergola gjort i Samling af Afgørelser)
 (refererende dommer), J.-P. Puissochet, M. Wathelet, R. Schint-
 gen og V. Skouris; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer;
 justitssekretær: R. Grass, den 26. februar 2002 afsagt dom, I sag C-37/00, angående en anmodning, som Hoge Raad der
 hvis konklusion lyder således: Nederlanden (Nederlandene) i medfør af protokollen af 3. juni


text:
20.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 114/18
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 21. februar 2013 — L.N. mod Styrelsen for Videregående Uddannelser og Uddannelsesstøtte (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Ankenævnet for Statens Uddannelsesstøtte — Danmark)
 (Sag C-46/12) (1)
 (Unionsborgerskab - arbejdskraftens frie bevægelighed - princippet om ligebehandling - artikel 45, stk. 2, TEUF - forordning nr. 1612/68/EØF - artikel 7, stk. 2 - direktiv 2004/38/EF - artikel 24, stk. 1 og 2 - undtagelse fra princippet om ligebehandling med hensyn til studiestøtte i form af stipendier eller lån - unionsborger, der studerer i en værtsmedlemsstat - lønnet beskæftigelse før og efter påbegyndelse af studiet - hovedformålet med den pågældendes indrejse på værtsmedlemsstatens område - betydning for den pågældendes status som arbejdstager og for retten til studiestøtte)
 2013/C 114/26
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Ankenævnet for Statens Uddannelsesstøtte
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: L.N.
 Sagsøgt: Styrelsen for Videregående Uddannelser og Uddannelsesstøtte
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Ankenævnet for Uddannelsesstøtten — fortolkning af artikel 7, stk. 1, litra c), sammenholdt med artikel 24, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT L 158, s. 77) — ligebehandling af unionsborgere — lovgivning i en medlemsstat, der gør det muligt for unionsborgere at få studiestøtte når de opholder sig som arbejdstagere eller selvstændige i denne medlemsstat — afslag på ansøgning om studiestøtte fra en unionsborger, der har haft erhvervsarbejde i værtsmedlemsstaten, når personen er indrejst til denne medlemsstat med henblik på dér som hovedaktivitet at følge en uddannelse
 Konklusion
 Artikel 7, stk. 1, litra c), og artikel 24, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning nr. 1612/68/EØF og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF skal fortolkes således, at en unionsborger, som studerer i en værtsmedlemsstat og dér sideløbende udøver en reel og faktisk lønnet beskæftigelse af en art, som tillægger den pågældende status af »arbejdstager« i artikel 45 TEUF’s forstand, ikke kan nægtes den studiestøtte, som indrømmes statsborgere i denne medlemsstat. Det tilkommer den forelæggende ret at foretage den fornødne efterprøvelse af de faktiske omstændigheder med henblik på at vurdere, om den lønnede beskæftigelse, som sagsøgeren i hovedsagen udøver, er tilstrækkelig til at tillægge ham denne status. Den omstændighed, at den pågældende er indrejst på værtsmedlemsstatens område med det hovedformål at studere dér, er uden relevans med henblik på at fastslå, om han har status af »arbejdstager« i artikel 45 TEUF’s forstand, og dermed for spørgsmålet, om han har ret til studiestøtte på samme betingelser som en statsborger i værtsmedlemsstaten i overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i Rådets forordning nr. 1612/68/EØF af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet.
 (1) EUT C 109 af 14.4.2012.


text:
6.11.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 273/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 30. juli 2004 af Court of Appeal (England and Wales) (Civil Division) i sagen 1) Commissioners of Customs and Excise, 2) H.M. Attorney General mod Federation of Technological Industries og 53 andre
 (Sag C-384/04)
 (2004/C 273/31)
 Ved kendelse afsagt den 30. juli 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 4. september 2004, har Court of Appeal (England and Wales) (Civil Division) i sagen 1) Commissioners of Customs and Excise, 2) H.M. Attorney General mod Federation of Technological Industries og 53 andre forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1.
 Kan medlemsstaterne i henhold til artikel 21, stk. 3, i Rådets direktiv 77/388/EØF (1), som ændret ved Rådets direktiv 2000/65/EF, bestemme, at enhver person kan pålægges at hæfte solidarisk for betaling af afgift sammen med enhver person, som afgiften påhviler i henhold til artikel 21, stk. 1 eller 2, alene med forbehold af de almindelige fællesskabsretlige principper, hvorefter en sådan foranstaltning skal være objektivt begrundet, rimelig, forholdsmæssig og retligt sikker?
 2.
 Kan medlemsstaterne efter direktivets artikel 22, stk. 8, bestemme, at enhver person kan pålægges en sådan betalingspligt eller bestemme, at en person kan pålægges at stille sikkerhed for en afgift, som en anden person skal betale, alene med forbehold af de ovennævnte almindelige principper?
 3.
 Hvis spørgsmål 1 besvares benægtende, hvilke begrænsninger ud over dem, der gælder efter de ovennævnte almindelige principper, gælder da for de beføjelser, som er omhandlet i artikel 21, stk. 3?
 4.
 Hvis spørgsmål 1 besvares benægtende, hvilke begrænsninger ud over dem, der gælder efter de ovennævnte almindelige principper, gælder da for de beføjelser, som er omhandlet i artikel 22, stk. 8?
 5.
 Er medlemsstater ved direktivet, som ændret, udelukket fra at bestemme, at afgiftspligtige hæfter solidarisk, eller fra at pålægge en afgiftspligtig at stille sikkerhed for afgift, som en anden person skylder, med henblik på at forebygge misbrug af momssystemet og at beskytte statsindtægter, der skyldes i henhold til dette system, hvis sådanne foranstaltninger opfylder de ovennævnte almindelige principper?
 (1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1).


text:
10.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundeskommunikationssenat (Østrig) den 8. juni 2011 — Sky Österreich GmbH mod Österreichischer Rundfunk
 (Sag C-283/11)
 2011/C 269/47
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundeskommunikationssenat
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Sky Österreich GmbH
 Sagsøgt: Österreichischer Rundfunk
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel 15, stk. 6, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/13/EU af 10. marts 2010 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne om udbud af audiovisuelle medietjenester (direktiv om audiovisuelle medietjenester) (1) forenelig med artikel 17 og 16 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder samt med artikel 1 i tillægsprotokol nr. 1 til konventionen om beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (herefter »første tillægsprotokol«)?
 (1) EUT L 95, s. 1.


text:
25.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 27/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 6. november 2015 — Openbaar Ministerie mod Daniel Adam Popławski
 (Sag C-579/15)
 (2016/C 027/18)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank Amsterdam
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Openbaar Ministerie
 Sagsøgt: Daniel Adam Popławski
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Må en medlemsstat gennemføre artikel 4, nr. 6), i rammeafgørelse 2002/584/RIA (1) i sin nationale ret således, at
 —
 dens fuldbyrdende judicielle myndighed uden videre er forpligtet til at afslå at overgive en statsborger i den fuldbyrdende medlemsstat eller en i denne stat bosat person med henblik på fuldbyrdelse,
 —
 dette afslag i retlig henseende indebærer, at medlemsstaten er rede til at overtage fuldbyrdelsen af en frihedsstraf, som den nævnte statsborger eller den i denne stat bosatte person er idømt,
 —
 men afgørelsen om at overtage fuldbyrdelsen først træffes efter, at der er meddelt afslag på overgivelsen med henblik på fuldbyrdelse, og en accept af fuldbyrdelse afhænger af (1) en hjemmel i en konvention, der er i kraft mellem den udstedende medlemsstat og en fuldbyrdende medlemsstat, (2) samt de betingelser, som stilles i denne traktat og (3) medvirken fra den udstedende medlemsstats side såsom fremsættelse af en tilsvarende anmodning,
 og der således er risiko for, at den fuldbyrdende medlemsstat efter at have afslået overgivelsen til fuldbyrdelse ikke kan overtage fuldbyrdelsen samtidig med, at denne risiko ikke har betydning for pligten til af afslå overgivelse til fuldbyrdelse?
 2)
 Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende,
 a.
 kan de nationale domstole anvende rammeafgørelse 2002/584/RIA direkte, uanset den omstændighed, at retsvirkningerne af denne rammeafgørelse i henhold til artikel 9 i protokol (nr. 36) om overgangsbestemmelser efter ikrafttrædelsen af Lissabontraktaten bevares, så længe rammeafgørelsen ikke er ophævet, annulleret eller ændret,
 b.
 hvis ja, er artikel 4, nr. 6), i rammeafgørelse 2002/584/RIA tilstrækkelig præcis og ubetinget til, at den kan anvendes af de nationale domstole?
 3)
 Såfremt spørgsmål 1 og spørgsmål 2, litra b), besvares benægtende: Må en medlemsstat, efter hvis nationale ret der for overtagelse af fuldbyrdelsen af en udenlandsk frihedsstraf kræves hjemmel i en tilsvarende konvention, gennemføre artikel 4, nr. 6), i rammeafgørelse 2002/584/RIA således i national ret, at artikel 4, nr. 6), i rammeafgørelse 2002/584/RIA i selv udgør den krævede konventionshjemmel med henblik på at undgå den risiko for straffrihed, der er forbundet med det nationale krav om et konventionsmæssigt grundlag (se spørgsmål 1)?
 4)
 Såfremt spørgsmål 1 og spørgsmål 2, litra b), besvares benægtende: Må en medlemsstat gennemføre artikel 4, nr. 6), i rammeafgørelse 2002/584/RIA i sin nationale ret således, at den gør det til betingelse for afslag på overgivelse til fuldbyrdelse af en i den fuldbyrdende medlemsstat bosat person, der er statsborger i en anden medlemsstat, at den fuldbyrdende medlemsstat har jurisdiktion med hensyn til de af arrestordren omfattede faktiske omstændigheder, og at ingen faktiske hindringer består for en (eventuel) strafforfølgelse i den fuldbyrdende medlemsstat af den i denne medlemsstat bosatte person (eksempelvis, at den udstedende medlemsstat modsætter sig, at straffesagens akter udleveres til den fuldbyrdende medlemsstat), men ikke opstiller en sådan betingelse for at kunne afslå overgivelse til fuldbyrdelse af en statsborger i den fuldbyrdende medlemsstat?
 (1) Rådets rammeafgørelse af 13.6.2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne — Erklæringer fra en række medlemsstater i forbindelse med rammeafgørelsens vedtagelse (EFT L 190, s. 1).


text:
13.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/41
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Korkein hallinto-oikeus (Finland) den 18. januar 2010 — Bureau National Interprofessionnel du Cognac
 (Sag C-27/10)
 2010/C 63/65
 Processprog: finsk
 Den forelæggende ret
 Korkein hallinto-oikeus
 Parter i hovedsagen
 Appellant: Bureau National Interprofessionnel du Cognac
 De andre parter i appelsagen: Oy Gust. Ranin, Patentti- ja rekisterihallituksen valituslautakunta
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Finder Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 110/2008 af 15. januar 2008 om definition, betegnelse, præsentation og mærkning af samt beskyttelse af geografiske betegnelser for spiritus samt om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 1576/89 (1) (herefter forordning (EF) nr. 110/2008) anvendelse ved undersøgelsen af betingelserne for registrering af et varemærke, der blev indgivet ansøgning om den 19.12.2001, og som blev registreret den 31.1.2003, og som omfatter en geografisk oprindelsesbetegnelse, der er beskyttet ved nævnte forordning?
 2)
 Hvis svaret på spørgsmål 1 er bekræftende, skal et varemærke, der bl.a. omfatter en i medfør af forordning (EF) nr. 110/2008 beskyttet geografisk oprindelsesbetegnelse eller en sådan betegnelse som artsbetegnelse og i oversættelse, og som er registreret for en sådan type spiritus, der bl.a. i forhold til fremstillingsmåde og alkoholindhold ikke opfylder de krav, der er fastsat for brugen af den pågældende geografiske oprindelsesbetegnelse, da afvises fra registrering i henhold til artikel 16 og 23 i forordning (EF) nr. 110/2008?
 3)
 Skal, uanset om svaret på spørgsmål 1 er bekræftende eller benægtende, et varemærke som det i spørgsmål 2 beskrevne, betragtes som egnet til at vildlede offentligheden, f.eks. med hensyn til varens eller tjenesteydelsens art, beskaffenhed eller geografiske oprindelse som omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra g), i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (2), nu Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (kodificeret udgave) (3) (herefter direktiv 89/104/EØF)?
 4)
 Skal det, uanset svaret på spørgsmål 1, hvis en medlemsstat på grundlag af artikel 3, stk. 2, litra a), i direktiv 89/104/EØF har fastsat, at et varemærke er udelukket fra registrering — eller skal erklæres ugyldigt, dersom det allerede er blevet registreret — hvis brugen af varemærket kan forbydes i henhold til anden lovgivning end den pågældende medlemsstats eller Fællesskabets lovgivning vedrørende varemærker, antages, at et varemærke ikke kan registreres, hvis varemærkeregistreringen omfatter elementer i strid med forordning (EF) nr. 110/2008, på grundlag af hvilke brugen af varemærket kan forbydes?
 (1) EUT L 39, s. 16.
 (2) EFT 1989 L 40, s. 1.
 (3) EUT L 299, s. 25.


text:
27.1.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 20/28
 Sag anlagt den 6. december 2006 — Xinhui Alida Polythene mod Rådet
 (Sag T-364/06)
 (2007/C 20/43)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Xinhui Alida Polythene Ltd (Xinhui, Folkerepublikken Kina) (ved solicitor C. Munro)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens/sagsøgernes påstande
 —
 Annullation i henhold til artikel 230 i traktaten om Den Europæiske Union af Rådets forordning (EF) nr. 1425/2006 af 25. september 2006 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse sække og poser af plast med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Thailand og om afslutning af proceduren vedrørende importen af visse sække og poser af plast med oprindelse i Malaysia, og
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 1425/2006 af 25. september 2006 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse sække og poser af plast med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Thailand og om afslutning af proceduren vedrørende importen af visse sække og poser af plast med oprindelse i Malaysia (1).
 Sagsøgeren gør gældende, at Rådet har tilsidesat væsentlige formkrav og begået magtfordrejning ved at vedtage den anfægtede forordning uden behørig hensyntagen til Kommissionens tilgrundliggende procedure.
 Ifølge sagsøgeren har Kommissionen i) ikke behørigt undersøgt klagernes klageadgang og/eller undladt at træffe behørig afgørelse om deres status, ii) taget hensyn til irrelevante oplysninger og/eller undladt at tage foreliggende oplysninger i betragtning, iii) undladt behørigt at vurdere skaden for den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet, iv) undladt at fastslå, at der bestod en fællesskabsinteresse i at pålægge indførselstold, og v) tilsidesat sagsøgerens ret til kontradiktion.
 Sagsøgeren har anført, at dette udgør magtfordrejning.
 (1) EUT 2006 L 270, s. 4.


text:
15.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 13/21
 Sag anlagt den 29. oktober 2010 — Europa-Kommissionen mod Republikken Østrig
 (Sag C-516/10)
 ()
 2011/C 13/38
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Braun og E. Montaguti, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Østrig
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat artikel 49 TEUF og 63 TEUF, idet den har bibeholdt VGVG’s § 5 sammenholdt med § 2, stk. 3 og 4, samt § 6, stk. 2, litra g).
 —
 Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat artikel 49 TEUF og 63 TEUF, idet den har bibeholdt VGVG’s § 6, stk. 2, litra d), sammenholdt med § 2, stk. 3 og 4.
 —
 Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen betvivler ikke, at medlemsstaterne må have lov til at begrænse erhvervelsen af fast ejendom af hensyn til almene interesser. De i stævningerne anførte bestemmelser i Vorarlberger Grundverkehrsgesetzes (Vorarlbergs lov om ejendomshandel, herefter »VGVG«) udgør dog en uforholdsmæssig restriktion for de frie kapitalbevægelser samt for etableringsretten.
 Navnlig er den såkaldte Interessentenregel (»regel om interesserede parter«), hvorefter landbrugere ved erhvervelsen af landbrugejendomme i medfør af VGVG indrømmes en forrangsstilling i forhold til ikke-landbrugere, uforholdsmæssig. Den videre landbrugsmæssige benyttelse af ejendomme kunne eksempelvis også garanteres, hvis den potentielle køber var villig til at bortforpagte ejendommen til den tidligere forpagter for et længere tidsrum.
 Tilsvarende er det ikke åbenbart, hvorfor reglen om interesserede parter også skulle finde anvendelse, når den tidligere ejer inddrager sin ejendom som et aktiv i en virksomhed eller en fond, uanset at den videre landbrugsmæssige benyttelse sikres.
 Efter Kommissionens opfattelse er det også uforholdsmæssigt, at den påtalte regel om interesserede parter finder anvendelse på ny, når købet ikke gennemføres af grunde, der ikke skyldes sælger.


text:
10.4.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 100/17
 dure for samtlige reagenser, der er omfattet af dekret Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 nr. 96/351 af 19. april 1996, uden at sondre efter den afsagt den 9. december 1998 af Tribunal administratif de
 risiko, som disse produkter kan udgùre for den offent- Paris i sagen Gascogne Limousin viandes SA mod Office
 lige sundhed på grund af manglende pålidelighed, når national interprofessionnel des viandes de l'eÂlevage et de
 denne procedure medfùrer, at fabrikanten, importùren l'aviculture (OFIVAL)
 eller forhandleren skal fremlñgge omfattende doku-
 mentation, som forsinker produktets markedsfùring. (Sag C-56/99)
 Ifùlge Kommissionen er en sådan procedure på grund (1999/C 100/32)
 af sin uforholdsmñssige karakter ikke begrundet i hen-
 synet til menneskers liv og sundhed i EF-traktatens
 Ved kendelse afsagt den 9. december 1998, indgået til
 artikel 36's forstand.
 Domstolens Justitskontor den 19. februar 1999, har Tribu-
 nal administratif de Paris i sagen Gascogne Limousin vian-
 2. Ifùlge dekretets artikel 5 skal samtlige reagensers fùlge- des SA mod Office national interprofessionnel des viandes
 seddel samt indre og ydre emballage vñre forsynet de l'eÂlevage et de l'aviculture (OFIVAL) forelagt De Euro-
 med en angivelse af, at det er registreret på lñgeagen- pñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudi-
 turet. Kommissionen finder, at dette krav udgùr en ciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 ubegrundet hindring for de frie varebevñgelser inden
 Tribunal administratif de Paris ùnsker Domstolens afgù-
 for Fñllesskabet i henhold til EF-traktatens artikel 30.
 relse af spùrgsmålet, om forskrifterne i artikel 40 i trakta-
 ten af 25. marts 1957 er til hinder for at vedtage stùttefor-
 (1) JORF af 26.4.1996, s. 6386. anstaltninger til gunst for forskellige produkter ifùlge kri-
 terier fastlagt på nationalt plan, når produkterne kan
 afsñttes i alle Fñllesskabets medlemsstater.
 RETTEN I FéRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS hos advokat Marc Baden, 34 b, rue Philippe II, mod Kom-
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgti-
 den 11. februar 1999 gede: Anders Jessen, Paul Nemitz, Hans-Jürgen Rabe og
 Georg M. Berrisch), angående en påstand om annullation
 i sagT-86/96, Arbeitsgemeinschaft Deutscher Luftfahrt- af Kommissionens beslutning 96/369/EF af 13. marts 1996
 Unternehmen mod Kommissionen for De Europñiske Fñl- om skattemñssige afskrivningsfordele for tyske selskaber
 lesskaber (1) (EFT L 146 af 20.6.1996, s. 42), har Retten, sammensat
 af afdelingsformanden, J. D. Cooke, og dommerne R. Gar-
 (Statsstùtte Ð luftfart Ð skattemñssig foranstaltning Ð
 cía-Valdecasas, P. Lindh, J. Pirrung og M. Vilaras; justits-
 annullationssùgsmål Ð afvisning)
 sekretñr: fuldmñgtig J. Palacio GonzaÂlez, den 11. februar
 (1999/C 100/33) 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (Processprog: tysk) 1. Sagen afvises.
 I sag T-86/96, Arbeitsgemeinschaft Deutscher Luftfahrt-
 Unternehmen, Bonn, en sammenslutning bestående af fùl- 2. Sagsùgerne betaler sagens omkostninger in solidum.
 gende medlemmer: Aero Lloyd Flugreisen GmbH & Co.
 Luftverkehrs-KG, Oberursel (Tyskland), Air Berlin GmbH
 & Co. Luftverkehrs KG, Berlin, Condor Flugdienst
 GmbH, Kelsterbach (Tyskland), Germania Fluggesellschaft (1) EFT C 233 af 10.8.1996.
 mbH, Berlin, Hapag-Lloyd Fluggesellschaft mbH, Langen-
 hagen (Tyskland), LTU Lufttransport Unternehmen GmbH
 & Co. KG, Düsseldorf (Tyskland), og Hapag-Lloyd Flug-
 gesellschaft mbH, Langenhagen, ved advokat Gerrit
 Schohe, Hamburg, og med valgt adresse i Luxembourg


text:
29.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 156/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- Appel iværksat den 25. marts 2002 af Europa-Parlamentet
 se afsagt den 19. december 2001 af Bundessozialgericht i til prøvelse af dom afsagt den 23. januar 2002 af De
 sagen Cargo Ray Uluslararasi Tasimacilile ve LTD., Sezgin Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje
 Ergin og Vedat Calis mod Bundesanstalt für Arbeit Afdeling) i sag T-237/00, Patrick Reynolds mod Europa-
 Parlamentet
 (Sag C-48/02)
 (Sag C-111/02 P)
 (2002/C 156/05) (2002/C 156/06)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 25. marts
 Ved kendelse afsagt den 19. december 2001, indgået til 2002 iværksat appel af Europa-Parlamentet ved Hannu von
 Domstolens Justitskontor den 19. februar 2002, har Bundesso- Hertzen og Dominique Moore, som befuldmægtigede, og med
 zialgericht i sagen Cargo Ray Uluslararasi Tasimacilile ve LTD., valgt adresse i Luxembourg, til prøvelse af dom afsagt den
 Sezgin Ergin og Vedat Calis mod Bundesanstalt für Arbeit 23. januar 2002 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning Instans (Tredje Afdeling) i sag T-237/00, Patrick Reynolds mod
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: Europa-Parlamentet.
 1. Skal artikel 13 i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 af Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 19. september 1980 om udvikling af associeringen
 mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyr- — Rettens dom ophæves.
 kiet fortolkes således, at den er til hinder for indføring af
 en national ordning i en EF-medlemsstat, hvorefter der i — Der træffes endelig afgørelse i sagen, idet Europa-Parla-
 forhold til den nationale retstilstand, der var gældende mentet frifindes for annullationspåstanden og erstatnings-
 den 1. december 1980, generelt fastsættes nye begræns- påstanden.
 ninger for adgangen til arbejdsmarkedet for tyrkiske
 arbejdstagere, eller vedrører forbuddet i henhold til — Alternativt hjemvises sagen til Retten med henblik på, at
 artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 kun tidspunktet for det den på ny påkender Reynolds annullationspåstand og
 første lovlige ophold og arbejdstagerens første lovlige erstatningspåstand.
 beskæftigelse?
 — Der træffes afgørelse om sagens omkostninger i henhold
 til gældende ret.
 2. Finder artikel 13 i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 af
 19. september 1980 om udvikling af associeringen
 mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyr-
 kiet også anvendelse på arbejdstagere, der er beskæftiget i Anbringender og væsentligste argumenter
 Tyrkiet, og som arbejder som langturschauffører inden
 — Rettens begrundelse vedrørende ansættelsesmyndighe-
 for international godstransport og regelmæssigt passerer
 dens forpligtelse til at opfylde »minimumskravene« for
 en medlemsstat i transit uden at tilhøre det lovlige
 at bringe en tjenestemands midlertidige tjeneste som
 arbejdsmarked i denne medlemsstat?
 generalsekretær for en politisk gruppe i tjenestens interes-
 se til ophør er utilstrækkelig.
 3. Skal artikel 41, stk. 1, i tillægsprotokollen til associeringen
 mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyr- — Ukorrekt anvendelse af retspraksis vedrørende ansættel-
 kiet af 23. november 1970 fortolkes således, at en tyrkisk sesmyndighedens kompetence.
 arbejdstager er berettiget til at påberåbe sig, at en
 begrænsning af den frie udveksling af tjenesteydelser er i — Selvmodsigende begrundelse vedrørende den skønsmar-
 strid med protokollen? gen, det hævdes ansættelsesmyndigheden har.
 — Ukorrekt anvendelse af retspraksis vedrørende retten til
 4. Foreligger der en begrænsning af den frie udveksling kontradiktion.
 af tjenesteydelser som omhandlet i tillægsprotokollens
 artikel 41, stk. 1, når en EF-medlemsstat efter tidspunktet — Utilstrækkelig og selvmodsigende begrundelse vedrøren-
 for tillægsprotokollens ikrafttræden afskaffer en tidligere de betydningen af genindsættelsens konsekvenser for de
 gældende fritagelse for arbejdstilladelse for tyrkiske chauf- materielle rettigheder for indstævnte.
 fører inden for international godstransport, som er be-
 skæftiget hos en (tyrkisk) arbejdsgiver med hjemsted i — Såfremt Parlamentet ikke har handlet ulovligt ved at
 Tyrkiet? vedtage den anfægtede afgørelse, er der ikke grundlag for
 at lade Fællesskabet ifalde ansvar uden for kontrakt i
 nærværende sag.


text:
19.5.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 150/11
 Anbringender og væsentligste argumenter Appel iværksat den 26. februar 2001 af Den Franske
 Republik til prøvelse af dom afsagt den 14. december
 — Tilsidesættelse af det fællesskabsretlige princip, der vedrø- 2000 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 rer begrebet modregning af fordringer: Den af Retten (Fjerde Udvidede Afdeling) i sag T-613/97, Union française
 foretagne sondring mellem en »faktisk udbetaling« og en de l’express (UFEX), DHL International, Federal express
 betaling ved modregning består ikke i retlig forstand, idet international (Frankrig) og CRIE mod Kommissionen for
 disse to betalingsformer har de samme retsvirkninger og De Europæiske Fællesskaber, støttet af Den Franske
 regnskabsmæssige konsekvenser. Republik, Cronopost SA og La Poste
 — Tilsidesættelse af princippet om fællesskabsrettens effekti-
 vitet: Det er med urette, at Retten har lagt mest vægt på
 den rette udførelse af de aktioner, der har forbindelse til (Sag C-93/01 P)
 de betalinger, der modregnes i, uden at tage hensyn
 til kravet om beskyttelse af Fællesskabets økonomiske
 interesser. Retten har i øvrigt ikke forklaret, hvorfor
 modregning er mere skadelig i forhold til gennemførelse (2001/C 150/21)
 af de omtvistede aktioner end en tvangsinddrivelse. Ved
 at fastslå, at manglende betaling af de beløb, der var
 beregnet til de omtvistede aktioner, bragte aktionernes
 gennemførelse i fare, har Retten fordrejet de faktiske Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 26. fe-
 omstændigheder eller i det mindste undladt at begrunde bruar 2001 iværksat appel af Den Franske Republik ved G. de
 sine præmisser, mens den i øvrigt har understreget, at Bergues og F. Million, som befuldmægtigede, og med valgt
 CCRE ikke var insolvent. adresse i Luxembourg, til prøvelse af dom afsagt den 14. de-
 cember 2000 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 — Tilsidesættelse af princippet om god økonomisk forvalt- Instans (Fjerde Udvidede Afdeling) i sag T-613/97, Union
 ning og princippet om en ordnet retspleje: Retten har française de l’express (UFEX), DHL International, Federal
 tilsidesat den væsentligste begrundelse for modregning, express international (Frankrig) og CRIE mod Kommissionen
 som ikke kun er procesøkonomi og omkostningsbespa- for De Europæiske Fællesskaber, støttet af Den Franske Repu-
 relse inden for rammerne af gensidige økonomiske mel- blik, Cronopost SA og La Poste.
 lemværender, men også inden for rammerne af en ordnet
 retspleje.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 — Rettens dom ophæves.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørel-
 se af 31. oktober 2000 af Monomeles Diikitiko Protodikio — UFEX pålægges at betale sagens omkostninger for Dom-
 Irakliou (2. Afdeling) i sagen Georgios Stilianakis mod stolen, og der træffes en ny afgørelse vedrørende sagens
 den græske stat omkostninger for Retten.
 (Sag C-92/01)
 (2001/C 150/20)
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Ved afgørelse af 31. oktober 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 22. februar 2001, har Monomeles Diikitiko
 Protodikio Irakliou (2. Afdeling) i sagen Georgios Stilianakis — Fejlagtig fortolkning af begrebet »sædvanlige markedsvil-
 mod den græske stat forelagt De Europæiske Fællesskabers kår«: Det er ikke korrekt, når Retten forsøger at pålægge
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende Kommissionen i sin analyse af de formodede økonomiske
 spørgsmål: faktorer til bedømmelse af, hvorvidt den krævede betaling
 var sædvanlig, at tage den indvirkning, som La Poste’s
 Skal EF-traktatens artikel 8A og 59 og artikel 3, stk. 1, i Rådets strukturelle situation (monopolstillingen) har på omkost-
 forordning nr. 2408/92 (1) fortolkes således, at det er forbudt ningerne og dermed på den betaling, der afkræves
 for en medlemsstat at pålægge indenlandske flyvninger og datterselskabet, i betragtning.
 flyvninger inden for Fællesskabet forskellige afgiftsbyrder med
 det direkte resultat, at flyvninger inden for Fællesskabet belastes
 med en afgift, der er dobbelt så stor som afgiften på flyvninger Rettens opfattelse hviler på ren fiktion, idet en privat
 inden for medlemsstaten? erhvervsdrivende uden monopolstilling aldrig ville ønske
 at opnå et netværk, der kan sammenlignes med La Poste’s,
 da netværket er udviklet specifikt til en monopoliseret
 (1) EFT L 240 af 24.8.1992, s. 8. branches behov. Ingen privat erhvervsdrivende ønsker i
 øvrigt at benytte sig af en adgang til La Poste’s netværk
 på trods af de påståede lavere priser, som dette tilbyder.
 ---pagebreak--- C 150/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19.5.2001
 — Tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 92, nu artikel 87 2) Såfremt dette er tilfældet, er den medlemsstat, hvori hun
 EF: Retten har undladt at tage den retlige kontekst i er statsborger, da berettiget til at afvise:
 betragtning, der indebærer, at La Poste er forpligtet til at
 tilbyde alle Chronopost’s konkurrenter, der anmoder om a) at tilbagekalde enhver tidligere hindring for, at den
 benytte sig af tilsvarende ydelser, adgang til La Poste’s ægtefælle, der ikke er statsborger i en medlemsstat,
 netværk på tilsvarende vilkår. Forholdet mellem La Poste kan rejse ind i denne medlemsstat (i denne sag en
 og Chronopost medfører derfor bestemt ingen selektiv udvisningsafgørelse, der fortsat er gældende), og
 fordel for Chronopost.
 b) at bevilge den ægtefælle, der ikke er statsborger i en
 — Tilsidesættelse af begrundelsespligten: det påhviler Retten medlemsstat, tilladelse til at rejse ind på dens
 at forklare den argumentation, der har ført den til at område?
 antage, at det var utilstrækkeligt, at La Poste tog sine
 samlede omkostninger i betragtning alene med den
 begrundelse, at der var tale om monopolområde.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 8. marts 2001 af Högsta förvaltningsdom-
 stolen i en sag, der er indbragt af Paranova Oy
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- (Sag C-113/01)
 se afsagt den 3. oktober 2000 af Immigration Appeal
 Tribunal (Det Forenede Kongerige) i sagen Secretary of
 State for the Home Department mod Hacene Akrich (2001/C 150/23)
 Ved kendelse af 8. marts 2001, indgået til Domstolens
 (Sag C-109/01) Justitskontor den 14. marts 2001, har Högsta förvaltnings-
 domstolen i en sag, der er indbragt af Paranova Oy, forelagt
 (2001/C 150/22) De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Ved kendelse afsagt den 3. oktober 2000, indgået til Domsto- 1. Er det i overensstemmelse med artikel 28 EF og 30 EF,
 lens Justitskontor den 7. marts 2001, har Immigration Appeal at myndigheden i en medlemsstat konstaterer, at en
 Tribunal (Det Forenede Kongerige) i sagen Secretary of State markedsføringstilladelse for et parallelimporteret læge-
 for the Home Department mod Hacene Akrich forelagt middel ophører automatisk, hvis den oprindelige mar-
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om kedsføringstilladelse for lægemiddelpræparatet tilbagekal-
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: des på indehaverens begæring, til trods for at tilbagekal-
 delsen ikke sker af årsager, der har sammenhæng med
 lægemiddelpræparatets effektivitet eller uskadelighed, og
 Såfremt en statsborger i en medlemsstat er gift med en til trods for at lægemiddelpræparatet har en gældende
 tredjelandsstatsborger, som i henhold til national lovgivning markedsføringstilladelse i den medlemsstat, hvorfra paral-
 ikke er berettiget til at indrejse eller opholde sig i denne lelimporten sker?
 medlemsstat, og flytter til en anden medlemsstat med en
 ægtefælle, der ikke er statsborger i en medlemsstat, med den 2. Hvis fællesskabsretten opstiller begrænsninger eller betin-
 hensigt at udøve rettigheder i henhold til fællesskabsretten ved gelser for myndighedens ret til at konstatere, at markeds-
 kun at arbejde dér i en begrænset periode for derefter at kunne føringstilladelsen for parallelimporten er ophørt i en
 gøre rettigheder gældende i henhold til fællesskabsretten, når situation som den, der omhandles i spørgsmål 1, hvilken
 hun rejser tilbage til den medlemsstat, hvori hun er statsborger, betydning har det da,
 sammen med ægtefællen, der ikke er statsborger i en medlems-
 stat: a) at indehaveren af den oprindelige markedsføringstil-
 ladelse har fået en ny markedsføringstilladelse for et
 1) Er den medlemsstat, hvori hun er statsborger, da berettiget lægemiddelpræparat, der skal erstatte det oprindelige
 til at antage, at den hensigt, som parret havde, da det lægemiddelpræparat, men at det nye præparat ikke
 flyttede til den anden medlemsstat, om at gøre rettigheder har samme lægemiddelform (enterotablet i stedet for
 gældende i henhold til fællesskabsretten, når det rejser enterokapsel), og det virksomme stof ikke er præcis
 tilbage til den medlemsstat, hvori hun er statsborger, selv det samme (omeprazolmagnesium i stedet for ome-
 om tredjelandsstatsborgeren ikke opfylder betingelserne i prazol); på den anden side er lægemiddelpræparater-
 henhold til national lovgivning, udgør en påberåbelse af ne i henhold til myndigheden bioækvivalenter, og
 fællesskabsretten for at unddrage sig anvendelsen af med hvert af lægemiddelpræparaterne kan man
 national ret? opnå samme terapeutiske virkning;


text:
16.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 56/4
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Nejvyšší správní soud (Den Tjekkiske Republik) den 13. november 2014 — Český telekomunikační úřad mod T-Mobile Czech Republic a.s. og Vodafone Czech Republic a.s.
 (Sag C-508/14)
 (2015/C 056/05)
 Processprog: tjekkisk
 Den forelæggende ret
 Nejvyšší správní soud
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Český telekomunikační úřad
 Sagsøgte: T-Mobile Czech Republic a.s. og Vodafone Czech Republic a.s.
 De andre parter i sagen: O2 Czech Republic a.s. (kendt som Telefónica Czech Republic, a.s. til og med den 20.6.14) og UPC Česká republika, s.r.o.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 12 og 13 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF (1) af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (herefter »direktivet«) fortolkes således, at begrebet »nettoomkostninger« ved forsyningspligten som fastlagt ved direktivet er til hinder for, at udbyderens »rimelige fortjeneste« medregnes i beløbet for de fastlagte nettoomkostninger ved den pågældende forsyningspligt?
 2)
 Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, har disse direktivbestemmelser (artikel 12 og 13) da direkte virkning?
 3)
 Hvis direktivets artikel 12 og 13 har direkte virkning, kan denne virkning da påberåbes over for et erhvervsdrivende selskab, hvori en medlemsstat ejer (kontrollerer) 51 % af aktierne — i dette tilfælde O2 Czech Republic a.s. — dvs. er selskabet en »statslig enhed« eller ej?
 4)
 Såfremt spørgsmål 1 til 3 besvares bekræftende, kan direktivet da også finde anvendelse på forhold, der gjorde sig gældende i perioden inden Den Tjekkiske Republiks tiltrædelse af Den Europæiske Union (fra den 1.1 til den 30.4.2004)?
 (1) EFT L 108, s. 51.