text:
28.8.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 246/27
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS advokat Georgios Sakellaropoulos, Athen, og med valgt adresse
 i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31, Grand-rue, mod
 den 15. juni 1999 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 gede: Gianluigi Valsesia og Maria Condu Durante), angående
 en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af
 i sag T-288/97, Regione autonoma Friuli Venezia Giulia 12. marts 1997 om at afslå tilkendelse af invalidepension, har
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1) Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 R.M. Moura Ramos, og dommerne V. Tiili og P. Mengozzi,
 (Annullationssøgsmål — beslutning fra Kommissionen — justitssekretær: ekspeditionssekretær B. Pastor, den 3. juni
 statsstøtte — søgsmål anlagt af en regional eller lokal 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 myndighed — formaliteten)
 1) Sagen afvises for så vidt angår det første anbringende, mens der
 (1999/C 246/54) for så vidt angår det andet anbringende afsiges frifindelsesdom.
 2) Hver part afholder sine egne omkostninger.
 (Processprog: italiensk)
 (1) EFT C 26 af 24.1.1998.
 I sag T-288/97, Regione autonoma Friuli Venezia Giulia
 ved advokaterne Renato Fusco, Triest, og Maurizio Maresca,
 Genova, og med adressen 36, rue Wiltz, som valgt adresse i
 Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber (befuldmægtigede: Paul Nemitz, Paolo Stancanelli og
 Massimo Moretto), angående en påstand om annullation
 af Kommissionens beslutning 98/182/EG af 30. juli 1997
 angående den støtte, som Friuli Veneza Giulia-regionen (Italien)
 har ydet til regionens vejgodstransportvirksomheder (EFT L 66, DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 S. 18), har Retten (Første Udvidede Afdeling), sammensat
 af præsidenten, B. Vesterdorf, og dommerne C.W. Bellamy,
 R.M. Moura Ramos, J. Pirrung og P. Mengozzi, den 15. Juni den 10. juni 1999
 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 i sag T-10/98, E-Quattro Snc mod Kommissionen for De
 1) Den af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber nedlagte Europæiske Fællesskaber (1)
 afvisningspåstand tages ikke til følge.
 2) Sagen fremmes til realitetsbehandling. (»Voldgiftsbestemmelse — betalingsforpligtelse — manglen-
 de opfyldelse«)
 3) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1999/C 246/56)
 (1) EFT C 7 af 10.1.1998.
 (Processprog: italiensk)
 I sag T-10/98, E-Quattro Snc, Laveno-Mombelo (Italien), ved
 advokat med møderet for Corte di Cassazione, Giuseppe
 Marchesini, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Ernest Arendt, 8-10 rue Mathias Hardt, mod Kommissionen
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: José Luis
 Iglesias Buhigues Barry Doherty og Alberto Dal Ferro), angåen-
 den 3. juni 1999 de en påstand om erstatning i henhold til artikel 153 EA af
 den skade, som sagsøgeren hævder at have lidt i forbindelse
 i sag T-295/97, Dimitrios Coussios mod Kommissionen med en kontrakt indgået med Fællesskabet, har Retten (Anden
 for De Europæiske Fællesskaber (1) Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Potocki, og
 dommerne C.W. Bellamy og A.W.H. Meij; justitssekretær: fuld-
 mægtig J. Palacio González, den 10. juni 1999 afsagt dom,
 (Tjenestemænd — tilkendelse af invalidepension — sammen- hvis konklusion lyder således:
 hang mellem procedurerne i vedtægtens artikel 73 og artikel
 78)
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 (1999/C 246/55) 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (Processprog: græsk) (1) EFT C 94 af 28.3.1998.
 I sag T-295/97, Dimitrios Coussios, tidligere tjenestemand ved
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles, ved


text:
22.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 52/12
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 12. december 2013 — Frédéric Hay mod Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)
 (Sag C-267/12) (1)
 (Direktiv 2000/78/EF - ligebehandling - kollektiv arbejdsaftale, der forbeholder en fordel på området for løn- og arbejdsvilkår for personer, der indgår ægteskab - udelukkelse af partnere, der indgår en civil socialpagt - forskelsbehandling på grundlag af seksuel orientering)
 2014/C 52/18
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Frédéric Hay
 Sagsøgt: Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour de cassation — fortolkning af artikel 2, stk. 2, litra b), i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (EFT L 303, s. 16) — lovligheden af en kollektiv arbejdsaftale, der forbeholder en fordel på området for løn- og arbejdsvilkår for medarbejdere, der indgår ægteskab, og udelukker partnere, der indgår en civil socialpagt, fra at være omfattet af denne fordel — forskelsbehandling baseret på seksuel orientering — mulighed for at begrunde den indirekte forskelsbehandling i et legitimt, nødvendigt og hensigtsmæssigt hensyn
 Konklusion
 Artikel 2, stk. 2, litra a), i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at den er til hinder for en bestemmelse i en kollektiv overenskomst som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter en lønmodtager, der har indgået en civil socialpagt med en person af samme køn, er udelukket fra at opnå fordele, såsom særlig ferie og et løntillæg, der tildeles lønmodtagere ved deres indgåelse af ægteskab, når den pågældende medlemsstats nationale lovgivning ikke tillader, at personer af samme køn gifter sig, for så vidt som lønmodtageren, henset til genstanden og betingelserne for tildeling af disse fordele, befinder sig i en situation, der sammenlignelig med situationen for en arbejdstager, der gifter sig.
 (1) EUT C 250 af 18.8.2012.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
22.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 68/12
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 17. december 2015 — X-Steuerberatungsgesellschaft mod Finanzamt Hannover-Nord (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)
 (Sag C-342/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer - direktiv 2005/36/EF - artikel 5 - fri udveksling af tjenesteydelser - direktiv 2006/123/EF - artikel 16 og artikel 17, nr. 6) - artikel 56 TEUF - skatterådgivningsfirma, der er etableret i en medlemsstat og udfører tjenesteydelser i en anden medlemsstat - lovgivning i en medlemsstat, som kræver registrering og godkendelse af skatterådgivningsfirmaer))
 (2016/C 068/15)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzhof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: X-Steuerberatungsgesellschaft
 Sagsøgt: Finanzamt Hannover-Nord
 Konklusion
 Artikel 56 TEUF skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for, at en lovgivning i en medlemsstat, som fastsætter betingelserne for adgang til at udøve virksomhed med forretningsmæssig bistand i skattesager, begrænser den frie udveksling af tjenesteydelser for et skatterådgivningsfirma, som er oprettet i overensstemmelse med lovgivningen i en anden medlemsstat, hvori dette selskab er etableret, som i denne sidstnævnte medlemsstat, i hvilken der ikke findes regler om skatterådgivningsvirksomhed, udarbejder en momsangivelse for ydelsesmodtageren i den førstnævnte medlemsstat og fremsender den til skattemyndighederne i denne stat, uden at de kvalifikationer, som det pågældende selskab eller de fysiske personer, som yder den forretningsmæssige bistand i skattesager for dette selskab, har opnået i andre medlemsstater, anerkendes med deres rette værdi og tages behørigt i betragtning.
 (1) EUT C 372 af 20.10.2014.


text:
4.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 153/44
 Sag anlagt den 27. april 2009 — Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda mod Kommissionen
 (Sag T-159/09)
 2009/C 153/86
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda (Linda-a-Velha, Portugal) (ved advogado A. Magalhães e Menezes)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning C(2009) 72 endelig udg. af 16. januar 2009 om afslag på sagsøgerens ansøgning vedrørende godtgørelse af importafgifter med et beløb på 41 271,09 EUR og om efteropkrævning af importafgifter annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren importerede fra september 2003 til februar 2005 flere partier frosne rejer fra Indonesien og ansøgte om godtgørelse af importafgifter i henhold til artikel 220, stk. 2, litra b), artikel 236 og artikel 239, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (1).
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen i hvert fald har overtrådt de nævnte bestemmelser og påberåber sig til støtte herfor: For det første at Kommissionen har undladt at fremkomme med bemærkninger til sagsøgerens argumenter fremsat i ansøgningen om godtgørelse af importafgifter. For det andet er Kommissionens begrundelse utilstrækkelig, fejlbehæftet og uforståelig. For det tredje har Kommissionen fejlfortolket fejlen begået af de indonesiske myndigheder. For det fjerde og sluttelig har Kommissionen anset omstændigheder for bevist, som ikke er det, og for hvilke bevisbyrden påhvilede de myndigheder, der deltog i sagen, og under ingen omstændigheder sagsøgeren.
 (1) EFT L 97, s. 38.


text:
28 . 6 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 199/ 11
 1 . Konkrete afgørelser om udvælgelse af ansøgere, som idet den har vedtaget land- og skovbrugsministeriets
 træffes i henhold til HG1G § 10 i tilfælde, hvor en dekret af 17. december 1990 uden forinden at tilstille
 kvindelig og en mandlig ansøger er lige kvalificerede, Kommissionen udkastet til dette dekret .
 og hvor kvinder er underrepræsenteret i HG1G § 3 ,
 stk . 1 og 2's forstand, skal i kraft af, at målangivel
 serne i planen til fremme af kvinder i henhold til — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens om
 HG1G § 5 , stk. 3 og 4, er bindende, i hvert fald træffes kostninger.
 til fordel for den kvindelige ansøger, når dette er nød
 vendigt for at opfylde målangivelserne, og der ikke fin
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 des andre og mere tungtvejende retlige grunde til hin
 der herfor;
 Kommissionen har under henvisning til, at betegnelsen
 2 . de bindende målangivelser i planen til fremme af kvin » landhane, italiensk type « ikke i medfør af andre fælles
 der i henhold til HGlG § 5 , stk . 7, skal foreskrive, at skabsregler er blevet tilladt af Kommissionen ( f.eks . som
 de tidsbegrænsede stillinger på det videnskabelige om oprindelsesbetegnelse eller geografisk betegnelse ), og at be
 råde og for videnskabelige assistenter mindst skal be tegnelsen derfor bestemt er omfattet af ordningen for tek
 sættes med så stor en andel af kvinder, som disse ud niske standarder ifølge direktiv 83/ 189/EØF, gjort gæl
 gør af kandidaterne ( stk. 7, første afsnit), doktoran dende, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine for
 derne ( stk . 7, andet afsnit ) og de studerende ( stk. 7, pligtelser i henhold til artikel 8 , stk . 1 , i direktiv 83/ 189/
 tredje afsnit) inden for det pågældende fagområde; EØF, idet den ikke på forhånd har meddelt udkastet til
 denne betegnelse .
 3 . inden for uddannelsesfag, hvor kvinder er underrepræ
 senteret, skal de ifølge HGlG § 7, stk . 1 , ved tildelin Efter Kommissionens opfattelse har den italienske regering
 gen af uddannelsespladser tages i betragtning for vedtaget det i sagen omhandlede dekret netop med det for
 mindst halvdelen af pladsernes vedkommende, med mål at indføre en teknisk standard som omhandlet i
 mindre der er tale om uddannelsesområder, hvor kun artikel 1 , stk . 5 , i direktiv 83/189/EØF.
 staten uddanner;
 Ved en samlet læsning af de i sagen omhandlede bestem
 4 . inden for områder, hvor kvinder er underrepræsente melser fremgår det nemlig ganske klart, at hensigten er at
 ret, skal der ifølge HGlG § 9, stk. 1 , mindst indbydes angive de karakteristika, som varerne skal besidde for at
 lige så mange kvinder som mænd til samtale forud for kunne bringes i samhandelen under det omhandlede mær
 en ansættelse — eller samtlige kvinder indbydes — for ke, eller at beskrive de metoder, der følges ved deres frem
 udsat at de opfylder de ved lov eller andetsteds fast stilling. Alle andre bestemmelser i dekretet er efter deres
 satte betingelser for at besætte den ledige stilling; art og funktion helt sekundære i forhold til fastsættelsen
 af en teknisk standard .
 5 . ved besættelse af hverv i udvalg, sagkyndige råd, re
 præsentantskaber og bestyrelser skal ifølge HGlG § 14
 mindst halvdelen af medlemmerne være kvinder ? Kommissionen har desuden anført, at tilsidesættelsen af
 den i direktivet fastlagte informationsprocedure medfører,
 at de i sagen omhandlede regler om tekniske standarder
 ikke er bindende for tredjemand.
 (') EFT nr. L 109 af 26 . 4 . 1983 , s . 8 .
 Sag anlagt den 25 . april 1997 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 ( Sag C-160/97)
 ( 97/C 199/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den afsagt den 13 . marts 1997 af High Court of Justice,
 25 . april 1997 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Queen's Bench Division, Divisional Court, i sagen The
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Paolo Queen mod Secretary of State for Defence, ex parte:
 Stancanelli , Kommissionens Juridiske Tjeneste, som be Terence Perkins
 fuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos ( Sag C-168/97)
 Carlos Gomez de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg.
 ( 97/C 199/22 )
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Ved kendelse afsagt den 13 . marts 1997, indgået til Dom
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik ikke har op stolens Justitskontor den 2 . maj 1997, har High Court of.
 fyldt sine forpligtelser i henhold til artikel 8 i Rådets Justice, Queen's Bench Division, Divisional Court, i sagen
 direktiv 83/189/EØF (') om en informationsprocedure The Queen mod Secretary of State for Defence, ex parte
 med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (*), Terence Perkins, forelagt De Europæiske Fællesskabers
 ---pagebreak--- Nr. C 199/ 12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28 . 6 . 97
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af føl direktiv 92/74/EØF ( : ) af 22 . september 1992 om udvi
 gende spørgsmål : delse af anvendelsesområdet for direktiv 81 /851 /
 EØF ( 2) om indbyrdes tilnærmelse af lovgivning om ve
 1 ) Skal kravet i artikel 2, stk. 1 , i Rådets direktiv 76/207/ terinærlægemidler og om fastsættelse af supplerende
 EØF ( 1 ) ( herefter » ligebehandlingsdirektivet «) om, at bestemmelser for homøopatiske veterinærlægemidler,
 » der ikke finder nogen forskelsbehandling sted på idet den ikke har vedtaget de love og administrative
 grundlag af køn, hverken direkte eller indirekte under bestemmelser, der er nødvendige for at gennemføre
 dette direktiv.
 henvisning særligt til ægteskabelig eller familiemæssig
 stilling «, fortolkes således, at dette forbud omfatter
 forskelsbehandling på grundlag af en persons seksuelle — Subsidiært, det fastslås, at Den Portugisiske Republik
 orientering ? ikke har opfyldt de forpligtelser, der påhviler den i
 medfør af disse bestemmelser, idet den ikke straks har
 Såfremt spørgsmål 1 ) besvares bekræftende, ønskes underrettet Kommissionen om sådanne foranstaltnin
 følgende spørgsmål afgjort: ger.
 2 ) Falder en politik i en medlemsstat, hvorefter enhver — Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens
 person med homoseksuel orientering uden undtagelse omkostninger.
 og uden videre afskediges fra Forsvaret, uden for an
 vendelsesområdet for EF-traktaten og lovgivningen i
 henhold hertil , når medlemsstaten finder, at denne po Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 litik er hensigtsmæssig og nødvendig for at sikre dens
 Forsvars kampeffektivitet i tilfælde af krig og dermed
 er afgørende for forsvaret af den ? Bestemmelserne i EF-traktatens artikel 189, stk. 3 , og
 artikel 5 , stk. 1 , er bindende og indeholder en forpligtelse
 for medlemsstaterne til at træffe de nødvendige foranstalt
 Såfremt spørgsmål 2 ) besvares benægtende, ønskes føl ninger til at gennemføre de direktiver, der rettes til dem, i
 gende spørgsmål afgjort: deres nationale retsorden inden udløbet af den i direkti
 verne fastsatte frist og straks at underrette Kommissionen
 3 ) Vil den af Secretary of State fastlagte politik, hvorefter derom. Denne frist, der er fastsat i direktivets artikel 10,
 enhver person med homoseksuel orientering uden und udløb den 31 . december 1993 , hvor Den Portugisiske Re
 tagelse og uden videre afskediges fra Forsvaret, kunne publik ikke havde vedtaget de nødvendige bestemmelser.
 være begrundet i henhold til ligebehandlingsdirektivets
 artikel 2, stk . 2, og i bekræftende fald, hvilke kriterier (') EFT nr. L 297 af 13 . 10 . 1992 , s . 12 .
 og retningslinjer er relevante for afgørelsen om, hvor ( 2 ) EFT nr. L 317 af 6 . 11 . 1981 , s . 1 .
 vidt den nævnte politik er begrundet ?
 (') Rådets direktiv 76/207/EØF af 9 . februar 1976 om gennem
 førelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder
 for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse,
 forfremmelse samt arbejdsvilkår ( EFT nr. L 39 af 14 . 2 . 1976 ,
 s . 40 ). Sag anlagt den 2 . maj 1997 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 ( Sag C-170/97 )
 ( 97/C 199/24 )
 Sag anlagt den 2. maj 1997 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 2 . maj 1997 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af
 ( Sag C-169/97)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Fran
 ( 97/C 199/23 ) cisco de Sousa Fialho, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg
 hos Carlos Gomez de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 2 . maj 1997 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Fran Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 cisco de Sousa Fialho, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg
 hos Carlos Gomez de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg. — Det fastslås, at den Portugisiske Republik ikke har op
 fyldt de forpligtelser, der påhviler den i medfør af EF
 traktatens artikel 189, stk . 3 , og artikel 15 i Kommis
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : sionens direktiv 91 /412/EØF af 23 . juli 1991 om prin
 cipper og retningslinjer for god fremstillingspraksis for
 — Det fastslås, at Den Portugiske Republik ikke har op veterinærmedicinske præparater ('), idet den ikke har
 fyldt de forpligtelser, der påhviler den i medfør af EF sat de love og administrative bestemmelser i kraft, der
 traktatens artikel 189, stk. 3 , og artikel 10 i Rådets er nødvendige for at efterkomme dette direktiv.


text:
16.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 381/19
 Appel iværksat den 4. september 2015 af Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE) og Sace BT SpA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 25. juni 2015 i sag T-305/13, SACE og Sace BT mod Kommissionen
 (Sag C-472/15 P)
 (2015/C 381/23)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellanter: Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE) og Sace BT SpA (ved avvocati M. Siragusa og G. Rizza)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Den Italienske Republik
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande
 SACE har nedlagt påstand om, at Domstolen tager denne appel til følge og herved ophæver Rettens afgørelse, som denne fremgår af domskonklusionen i den appellerede dom og, uden at det er nødvendigt at hjemvise sagen til Retten, giver medhold i de påstande, som appellanterne havde nedlagt i første instans, og følgelig
 —
 annulleres Europa-Kommissionens afgørelse af 20. marts 2013 C(2013) 1501 final om foranstaltningerne i SA.23425 gennemført af Italien i 2004 og 2009 til fordel for SACE BT S.p.A. i sin helhed
 —
 subsidiært annulleres afgørelsen delvist, begrænset til det tiltrådte anbringende/de tiltrådte anbringender, og
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der var forbundet med sagen om foreløbige forholdsregler i sag T-305/13 R.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Første anbringende vedrører tilregnelsen af den italienske stat af de omtvistede foranstaltninger: tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF som fortolket af Domstolen i dens dom »Stardust Marine« (sag C-482/99); åbenbar fejlagtig fortolkning af betragtning 177, litra b), i), i afgørelsens begrundelse; faktiske konstateringer, hvis materielle urigtighed fremgår af sagsakterne, og fejlagtig gengivelse af afgørelsens indhold; ulogisk begrundelse; uberettiget integrering af den anfægtede afgørelses begrundelse; fejlagtig anvendelse af princippet om, at lovligheden af en afgørelse om statsstøtte skal vurderes på grundlag af de oplysninger, som Kommissionen rådede over på tidspunktet, hvor den vedtog den, på baggrund af de to skrivelser fra det italienske økonomi- og finansministerium (herefter »MEF«) til SACE S.p.A., som af den italienske regering er vedhæftet som bilag til Italiens interventionsindlæg.
 —
 Den appellerede dom har fastsat følgende princip: den omstændighed, at den omtvistede foranstaltning forfølger interesser hos den offentlige virksomhed, som falder sammen med et formål om en almen interesse, betyder ikke nødvendigvis, at den pågældende virksomhed kunne vedtage sin afgørelse uden at tage hensyn til de offentlige myndigheders krav. Ifølge Retten er der intet til hinder for, at staten pålægger en offentlig virksomhed at foretage en foranstaltning af erhvervsmæssig karakter, som, selv om den eventuelt er i overensstemmelse med kriteriet om den markedsøkonomiske investor, under alle omstændigheder kan tilregnes staten. Kommissionen er for at fastslå, om kravet om tilregnelse er opfyldt, følgelig ikke forpligtet til at godtgøre, at den offentlige virksomheds adfærd ville have været anderledes, såfremt den havde handlet selvstændigt. Retten afveg således ved at ræsonnere på denne vis fra de principper, der blev fastslået i Stardust Marine-dommen. Det fremgår af den appellerede dom, at den omstændighed alene, at en offentlig virksomhed kontrolleres af staten og er undergivet en særlig organisatorisk ordning, i sig selv er tilstrækkelig til at konkludere, at de offentlige myndigheder altid og under alle omstændigheder pr. definition er involveret i vedtagelsen af afgørelser om intervention til fordel for den pågældende virksomheds datterselskaber. I det foreliggende tilfælde kan tilregnelsen af staten således kun udelukkes, såfremt det godtgøres, at selskabets bestyrelse har truffet en afgørelse med et indhold, der ikke gør det muligt samtidigt ligeledes at varetage almene interesser. I det foreliggende tilfælde kunne en sådan afgørelse kun være en likvidation af SACE BT mod hvilken Kommissionen i øvrigt ikke rejste indsigelse. Såfremt den foranstaltning, der vedtages af den offentlige virksomhed, i teorien kunne svare til en almen interesse eller kunne vedtages under hensyntagen til denne interesse, skal det derimod lægges til grund, at bestyrelsen har handlet således, fordi den ikke havde mulighed for ikke at tage hensyn til de offentlige myndigheders krav, og det er ikke tilladt eller muligt at føre bevis for det modsatte.
 —
 De generelle indicier vedrørende tilregnelse, der er anvendt af Kommissionen og tiltrådt af Retten, tager ikke hensyn til graden af selvstændighed, hvormed SACE S.p.A.’s bestyrelse udøvede og udøver ledelsen af virksomheden, og dette gælder ikke kun, såfremt indicierne vurderes uafhængigt af hinanden, men ligeledes såfremt de vurderes i deres helhed. Sådanne indicier gjorde det ikke muligt at godtgøre andet end den omstændighed, at den italienske stat i 2009 kontrollerede SACE S.p.A., for så vidt som den var ejer af samtlige aktier. I henhold til Stardust Marine-dommen kræves imidlertid, at de indicier, der anvendes med henblik på at godtgøre, at staten er impliceret, er tæt forbundne med de omhandlede foranstaltninger på baggrund af deres omfang, indhold og de betingelser, de omfatter. I den appellerede dom blev det udtrykkeligt tilladt, at de indicier for tilregnelse, der anvendes i afgørelsen — som alle (med undtagelse af et) vedrørte SACE’s aktiviteter vedrørende forsikring af risiko, som ikke er knyttet til markedet, en sektor, som SACE BT ikke er aktiv i — tværtimod vedrører den generelle sammenhæng, inden for hvilken SACE S.p.A. opererer og ikke de omstændigheder, der karakteriser det foreliggende tilfælde, og den sammenhæng, hvori de anfægtede foranstaltninger blev vedtaget. Til trods for dette anførte Retten ikke, at sådanne indicier efter deres art er uegnede til direkte at understøtte en antagelse om, at staten er konkret impliceret i vedtagelsen af de omhandlede foranstaltninger. Ved denne handlemåde fjernede Retten fokus fra undersøgelsen af, om der foreligger tilregnelse, på samtlige forhold mellem staten og virksomheder, der er organiseret som offentlige virksomheder — som udtrykkeligt ved lov er kvalificeret som aktieselskaber i den italienske retsorden — således at det specifikke formål, den specifikke karakter og det specifikke indhold af de omhandlede foranstaltninger er helt uden betydning i lighed med den konkrete begrundelse, der, der ligger til grund for vedtagelsen. I realiteten indikerer de indicier, der blev anvendt af Kommissionen, at det er højst usandsynligt, at der har foreligget nogen implicering fra statens side, ved vedtagelsen af de anfægtede foranstaltninger.
 —
 Ved analysen af kravet om tilregnelse så Retten bort fra den uanfægtede omstændighed, at MEF i henhold til lov hverken kan udøve ledelse eller koordinering af de selskaber, de ejer en del af, som SACE gjorde gældende i søgsmålet under påberåbelse af relevante bestemmelser. Endvidere begik Retten en fejl ved at anvende princippet om, at lovligheden af en afgørelse på statsstøtteområdet skal vurderes på baggrund af de oplysninger, der er til rådighed for den, da den vedtog afgørelsen, henset til de to skrivelser fra MEF til SACE S.p.A., som den italienske regering vedlagde som bilag til Italiens interventionsindlæg. Disse skrivelser stadfæster blot det princip om ledelsesmæssig autonomi, der karakteriser forholdet MEF/SACE S.p.A., som Kommissionen havde kendskab til, eftersom den italienske regering havde redegjort for dette flere gange under den formelle undersøgelsesprocedure, der blev indledt i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF. Disse to dokumenter blev således kun påberåbt for at bekræfte, hvad der var blevet gjort gældende, og omfatter ingen betydelig ændring af de omhandlede foranstaltningers væsentlige forhold.
 Andet anbringende vedrørende den manglende fordel, der angiveligt var blevet tildelt SACE BT ved den anden omtvistede foranstaltning: tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og fejlagtig anvendelse af det markedsøkonomiske investorprincip; bedømmelse af de faktiske omstændigheder, hvoraf den materielle urigtighed fremgår af sagsakterne; fejlagtig gengivelse af argumentet om, at SACE S.p.A. rent faktisk nød godt af en implicit forhøjelse på 5/12 af provisionssatsen i forhold til den, der blev betalt af SACE BT til de genforsikrede private virksomheder; fejlagtig kvalificering af dette argument som »nyt anbringende«, der ikke kan antages til realitetsbehandling.
 —
 Retten har i lighed med Kommissionen udvist et begrænset kendskab til og forståelse af forsikringssektoren, navnlig for så vidt angår skadesexcedentgenforsikring (Excess of Loss (XoL)) og begået åbenbare og alvorlige fejl ved at fastslå faktiske omstændigheder, hvis urigtighed fremgår af sagsakterne. Den risiko, som skadesexcedentforsikreren udsættes for, stiger ikke, såfremt genforsikrerens dækning er meget stor: en deltagelse, der er større end skadesexcedentaftalen, svarer til en forholdsmæssigt oppebåret provision. Endvidere foreligger der ikke for genforsikreren en forøget risiko, såfremt overdrageren befinder sig i økonomiske vanskeligheder, eftersom en sådan risiko for tab for genforsikreren i en genforsikringsaftale ikke er knyttet til overdragerens vanskeligheder, men til insolvensrisiko hos erhververne af de forsikrede. Det kan tilføjes, at der ikke bestod nogen risiko overhovedet for default hos overdrageren SACE BT selv i tilfælde af økonomiske vanskeligheder, eftersom betalingen til moderselskabet af provisionen med henblik på tegningen af genforsikringsaftalen skete i form af en forudgående engangsbetaling, således at genforsikringsdækningen i tilfælde af manglende betaling ikke indtrådte. Genforsikringsaftalen omfattede udelukkende 25 % af SACE BT’s genforsikrede risiko: det er således ukorrekt, at en anden aftale med en anden provision kunne have været forhandlet med SACE S.p.A. for så vidt angår den resterende del af genforsikringsdækningen, som det blev påstået i dommen. Endelig fremstillede Retten fuldstændigt forkert argumentet om, at selskabet, eftersom SACE S.p.A. først tiltrådte aftalen og således først deltog i genforsikringsdækningen af risikoen den 5. juni 2009, selv om selskabet i vederlag modtog en provision beregnet for et år, faktisk modtog en implicit forhøjelse på 5/12 af provisionssatsen i forhold til SACE BT’s tilsvarende provisionssats til de private genforsikrere i betragtning af den risikoperiode, der allerede var hengået, uden at der var indtrådt nogen skader. Eftersom sådanne omstændigheder fremgår af den anfægtede afgørelse, begik Retten en fejl ved at fastslå, at dette ikke var blevet bragt til Kommissionens kendskab under den administrative procedure. Eftersom SACE i denne sammenhæng og supplerende til sit andet anbringende begrænsede sig til at formulere et argument, der godtgjorde et yderligere bevis for, at det grundlæggende krav om en fordel ikke var opfyldt, var det med urette, at Retten kvalificerede argumentet som et anbringende, der ikke kunne antages til realitetsbehandling.
 Tredje anbringende om, at der ikke foreligger en påstået fordel tildelt SACE BT ved den tredje og fjerde omtvistede foranstaltning: tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og fejlagtig anvendelse af det markedsøkonomiske investorprincip, mangelfuld begrundelse af den supplerende begrundelse af den anfægtede afgørelse.
 —
 SACE S.p.A.’s bestyrelse handlede på en fuldstændigt ensartet måde over for de øvrige private operatører, som, henset til den betydelige usikkerhed og den hastende karakter ved forholdet, som markedssituationen frembød i 2009, foretog tilsvarende kapitalindsprøjtninger i deres datterselskaber på trods af mangel på prognoser vedrørende fremtidigt cash flow, som ud fra en regnskabsmæssig synsvinkel understøttede forventningerne vedrørende rentabiliteten, i det mindste på lang sigt. Denne objektive situation, der fulgte af den blotte iagttagelse af markedets dynamik på et givent tidspunkt, skulle have haft forrang for enhver anden teoretisk eller spekulativ betragtning inden for rammerne af Kommissionens anvendelse af det markedsøkonomiske investorprincip. Endvidere anføres i afgørelsen ikke et eneste tilfælde, hvor et privat selskab, der opererer på normale markedsbetingelser, som følge af de alvorlige vanskeligheder som skyldtes krisen, blev bragt i likvidation af sine aktionærer i stedet for at blive rekapitaliseret. Det er ikke let at forstå, og Retten har under alle omstændigheder ikke forklaret, hvorfor SACE var forpligtet til at foretage en ex ante analyse af SACE BT’s fremtidige rentabilitet og til at fremsende Kommissionen passende oplysninger om en forudgående analyse, selv om det fremgik af markedssituationen, at de private investorer ikke havde gjort dette. Afslutningsvis — eftersom Kommissionen i forbindelse med den administrative procedure fandt, at den ikke behøvede at behandle de af SACE fremførte argumenter med henblik på anvendelsen af det empiriske kriterium om det markedsøkonomiske investorprincip — begik Retten en fejl ved at erklære, at den gyldigt kunne forkaste dem, henset til den abstrakte mulighed, at foranstaltninger vedrørende investering foretaget af private operatører også kunne blive anset for ikke at være i -overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip som følge af et støtteelement.


text:
9.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 251/26
 Sag anlagt den 15. juli 2004 af Kris Van Neyghem mod Regionsudvalget
 (Sag T-288/04)
 (2004/C 251/47)
 Processprog: nederlandsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 15. juli 2004 anlagt sag mod Regionsudvalget af Kris Van Neyghem, Tienen (Belgien) ved advokat Dirk Janssens.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Afgørelse nr. 87/03 annulleres.
 —
 Alle afgørelser, der er forbundet med eller følger af denne afgørelse, annulleres.
 —
 Sagsøgeren indplaceres i lønklasse B1, eller i det mindste B4, løntrin 4.
 —
 Regionsudvalget betaler sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har været tjenestemand ved Regionsudvalget siden 1. december 2002. Han anfægter afgørelsen af 26. marts 2003, hvorved han endeligt indplaceres i lønklasse B5, løntrin 4.
 Under sagen har sagsøgeren påberåbt sig manglende begrundelse for den anfægtede afgørelse og tilsidesættelse af vedtægtens artikel 5, stk.3, og dens artikel 31 og 32, samt tilsidesættelse af princippet om ligebehandling.


text:
11.9.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 228/10
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 15. juli 2004
 i sag C-463/02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Sverige (1)
 (Traktatbrud - direktiv 77/388/EØF - moms - artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a) - afgiftsgrundlag - tilskud, der er direkte forbundet med prisen - forordning (EF) nr. 603/95 - støtte, som tildeles i sektoren for tørret foder)
 (2004/C 228/19)
 Processprog: svensk
 I sag C-463/02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: E. Traversa og K. Simonsson) mod Kongeriget Sverige (befuldmægtiget: A. Falk), støttet af Republikken Finland (befuldmægtiget: T. Pynnä), angående en påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Sverige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 11 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1, herefter »sjette momsdirektiv«), idet det ikke opkræver merværdiafgift (herefter »moms«) af de støttebeløb, som udbetales i medfør af Rådets forordning (EF) nr. 603/95 af 21. februar 1995 om den fælles markedsordning for tørret foder (EFT L 63, s. 1), har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne C. Gulmann (refererende dommer), J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues og N. Colneric; generaladvokat: L. A. Geelhoed; justitssekretær: ekspeditionssekretær: L. Hewlett, den 15. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kongeriget Sverige frifindes.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.
 3)
 Republikken Finland bærer sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 55 af 8.3.2003.


text:
27.7.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 215/19
 Sag anlagt den 13. juni 2013 — DelSolar (Wujiang) mod Kommissionen
 (Sag T-320/13)
 2013/C 215/27
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: DelSolar (Wujiang) Ltd. (byen Wujiang, Kina) (ved advokat L. Catrain González samt barristers E. Wright og H. Zhu)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens forordning (EU) nr. 513/2013 (1) for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort fire anbringender gældende.
 1)
 Med det første anbringende gøres gældende, at Europa-Kommissionen har begået en åbenbar retlig fejl ved at udvide anvendelsesområdet for artikel 2, stk. 7, litra c), tredje led, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 343, s. 51) (»grundforordningen«), og ved undersøgelsen af påståede væsentlige fordrejninger, som, fordi de ikke er overført fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system, faldt klart uden for anvendelsesområdet for artikel 2, stk. 7, litra c), tredje led, i grundforordningen.
 2)
 Med det andet anbringende gøres gældende, at Europa-Kommissionen med urette har konkluderet, at sagsøgerens produktionsomkostninger og overordnede økonomiske situation er blevet gjort til genstand for væsentlige fordrejninger, der er overført fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system, som omhandlet i artikel 2, stk. 7, litra c), tredje led, i grundforordningen.
 3)
 Med det tredje anbringende gøres gældende, at Europa-Kommissionen har foretaget et urigtigt skøn henset til det forhold, at hverken de ubetydelige subsidier, der er modtaget, eller den favorable skatteordning, som sagsøgeren og dennes tilknyttede virksomhed Delta Greentech (Kina) Co. Ltd. (samlet benævnt »DelSolar Group«) har været omfattet af, er blevet »overført fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system«.
 4)
 Med det fjerde anbringende gøres gældende, at Europa-Kommissionens afslag på sagsøgerens anmodning om markedsøkonomisk behandling alene på grundlag af en favorabel skatteordning og ubetydelige subsidier er uforholdsmæssig og unødvendig.
 (1) Kommissionens forordning (EU) nr. 513/2013 af 4.6.2013 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler og wafere) med oprindelse i eller afsendt fra Folkerepublikken Kina og om ændring af forordning (EU) nr. 182/2013 om registrering af importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler og wafere) med oprindelse i eller afsendt fra Folkerepublikken Kina (EUT L 152, s. 5).


text:
Nr . C 137/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3 . 6 . 95
 med bopæl i henholdsvis Wolvertem ( Belgien ) og Bruxelles Sagsøgerne har endvidere gjort gældende, at de har lidt et
 ( Belgien ), ved advokat Jean-Noël Louis, advokat Thierry ikke-økonomisk tab som følge af, at de ikke blev optaget på
 Demaseure og advokat Ariane Tornel, Bruxelles, og med listen for udvælgelsesprøve B/228 , og at dette tab ikke er
 valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson sari, 1 , blevet erstattet ved de afgørelser, Rådet har truffet.
 rue Glesener .
 De har endelig anført, at ansættelsesmyndighedens afslag på
 deres anmodning af 15 . marts 1994 — og afvisning af deres
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : klage af 4 . januar 1995 — om erstatning for det tab, der
 skyldes den ulovlige retsakt, som Retten har annulleret,
 — Rådets utrykkelige afslag af 15 . juni 1994 på anmod udgør tilsidesættelser af EF-traktatens artikel 176 og
 ningen om erstatning for det yderligere tab annulle dermed nye tjenestefejl, som de kræver erstatning for.
 res .
 — Om fornødent annulleres Rådets afgørelser af 9 . juni
 1994 og 4 . januar 1995 .
 — Sagsøgte tilpligtes Sag anlagt den 5 . april 1995 af Sébastien Rozand-Lambiotte
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — at betale 500 000 ( femhundredetusind ) bfr. til hver (Sag T-96/95 )
 sagsøger som erstatning for det lidte tab ( 95/C 137/78 )
 — at betale hver sagsøger en symbolsk ECU som (Processprog: fransk)
 erstatning for sagsøgernes ikke-økonomiske tab
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 — at betale sagens omkostninger. den 5 . april 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Sébastien Rozand-Lambiotte ,
 La Javie ( Frankrig), ved advokaterne Jean-Noël Louis ,
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Thierry Demaseure og Ariane Tornel, Bruxelles, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson, SARL, 1 ,
 rue Glesener .
 Sagsøgerne har anført, at de fik adgang til prøverne under
 den interne udvælgelsesprøve Rådet/B/228 (en udvælgel
 sesprøve, som skulle give tjenestemænd i lønklasse C 1 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 adgang til at få deres stilling opnormeret til B 5 ), men
 udvælgelseskomitéen traf afgørelse om ikke at optage dem — Kommissionens afgørelse af 12 . juli 1994 om at afske
 på egnethedslisten. Efter at der i anledning af denne dige sagsøgeren efter udløbet af hans prøvetid annulle
 afgørelse var anlagt et annullationssøgsmål, afsagde Retten res .
 den 11 . februar 1993 en dom, hvorved de dispositioner, der
 blev truffet efter beslutningerne om adgang til prøverne, — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger .
 blev annulleret. Med henblik på at fuldbyrde denne dom
 gennemførte Rådet udvælgelsesprøve B/228a, som var af
 samme art og indeholdt de samme retningslinjer vedrørende Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 pointgivningen for prøverne som udvælgelsesprøve B/228 .
 Efter at juryen havde optaget sagsøgerne på egnetsheds Sagsøgeren har for det første gjort gældende, at den
 listen, blev deres stillinger omklassificeret til lønklasse B 5 anfægtede afgørelse er truffet i strid med kontradik
 med virkning fra den 1 . januar 1994 . tionsprincippet og tjenestemandsvedtægtens artikel 26 og
 43 og under tilsidesættelse af begrundelsespligten. Sagsøge
 ren har anført, at de eneste oplysninger, han har fået, ikke
 Sagsøgerne har understreget, at de som følge af de tilside lovligt kan danne grundlag for en så bebyrdende afgørelse
 sættelser af reglerne , som udvælgelseskomitéen for udvæl som en afgørelse om afskedigelse .
 gelsesprøve B/228 begik, gik glip af muligheden for at blive
 optaget på egnetshedslisten og dermed for at få deres
 stillinger opnormeret til lønklasse B 5 i 1990 eller senest i Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at der er sket en
 1991 ; de har af denne grund mistet tre års anciennitet i tilsidesættelse af vedtægtens artikel 34, og at bedømmelses
 lønklasse B 5 . Endvidere blev deres udsigter til at opnå en udvalget har udført sin opgave i åbenbar strid med de
 hurtig forfremmelse til lønklasse B 4 og derefter til lønklasse gældende regler hos Kommissionen, som er udstedt for at
 B 3 væsentligt forringet på grund af de budgetmæssige sikre upartiskhed hos medlemmerne af de forskellige udvalg
 begrænsninger siden 1991 . De finder følgelig, at virknin og objektivitet i udvalgenes arbejde. Han har således gjort
 gerne af udvælgelseskomitéens tilsidesættelse af reglerne er gældende, at udvalget har afgivet sin udtalelse efter en
 blevet opretholdt i forhold til dem, uanset de foranstaltnin procedure, der er i strid med reglerne, og at den anfægtede
 ger, som Rådet har truffet for at fuldbyrde Rettens dom, og afgørelse er ulovlig, for så vidt som den især er truffet på
 de kræver det lidte økonomisk tab erstattet . grundlag af denne udtalelse.
 ---pagebreak--- 3 . 6 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 137/37
 Sagsøgeren anfører endvidere, at hans prøvetid ikke er Slettelse af sag T-5 19/93 ( )
 forløbet under normale omstændigheder, idet hans umid ( 95/C 137/79 )
 delbart overordnede ikke har sørget for, at han fik den
 specielle oplæring, der er uomgængelig nødvendig for at
 bestride den pågældende stilling, eller bare passende rådgiv (Processprog: engelsk)
 ning eller de nødvendige instrukser. Hans umiddelbart
 overordnede har derved åbenbart undladt at opfylde deres Ved kendelse af 20 . marts 1995 har formanden for Anden
 omsorgspligt over for ham.
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans besluttet, at sag T-519/93 , Comafrica SpA,
 Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at der foreligger et Dole Fresh Fruit Europa Ltd og Co. og Dole Fresh Fruit
 åbenbart urigtigt skøn, at begrundelsen ikke hænger sam International Limited mod Rådet for Den Europæiske
 men, og at det er umuligt at bedømme dens rigtighed . Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber,
 skal slettes af registret.
 (M EFT nr . C 188 af 10 . 7 . 1993 .


text:
8.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Wuppertal (Tyskland) den 16. oktober 2015 — Mircea Florian Freitag
 (Sag C-541/15)
 (2016/C 048/15)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Amtsgericht Wuppertal
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Mircea Florian Freitag
 Øvrige procesdeltagere: Angela Freitag, Vica Pavel, Stadt Wuppertal og Oberbürgermeister der Stadt Wuppertal
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 18 og 21 TEUF fortolkes således, at myndighederne i en medlemsstat er forpligtet til at anerkende en navneændring for en statsborger i den pågældende medlemsstat, hvis denne samtidig er statsborger i en anden medlemsstat, og i denne medlemsstat gennem en navneændring, som ikke er knyttet til en familieretlig statusændring, har fået sit oprindelige, ved fødslen givne efternavn (tilbage), selv om generhvervelsen af navnet ikke er sket under familiemedlemmets sædvanlige ophold i den anden medlemsstat og efter hans ansøgning?


text:
C 299/28 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 26.9.98
 og I Pi Ci SpA, intervenient, forelagt De Europñiske Fñl- at sikre, at badevandskvaliteten inden ti år efter med-
 lesskabers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgù- delelsen af direktivet bringes i overensstemmelse med
 relse af fùlgende spùrgsmål: de grñnsevñrdier, der fastsñttes i medfùr af direktivets
 artikel 3.
 1. Skal artikel 8, stk. 3, i Rådets direktiv 91/414/EéF af
 15. juli 1991 om markedsfùring af plantebeskyttelses- Ð Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost-
 midler (1) fortolkes således, at en medlemsstat, når den ninger.
 i henhold til direktivets artikel 8, stk. 2, tillader mar-
 kedsfùring på sit område af et plantebeskyttelsesmid-
 del, ved behandlingen af ansùgningen om tilladelse Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 skal påse, at de i artikel 4, stk. 1, litra b), nr. i)-v), og
 litra c)-f), anfùrte krav er opfyldt?
 I henhold til EF-traktatens artikel 189, stk. 3, sammen-
 holdt med artikel 4, stk. 1, i direktiv 76/160/EéF, er Bel-
 2. Såfremt dette spùrgsmål besvares bekrñftende, spùrges gien forpligtet til inden for en frist på ti år at bringe kvali-
 det, om medlemsstaten for sådanne ansùgninger skal teten af sine badeområder i overensstemmelse med de
 påse, at de i artikel 4, stk. 1, litra b), nr. i)-v), anfùrte grñnsevñrdier, der fastsñttes i medfùr af direktivets
 krav er opfyldt »på grundlag af den foreliggende artikel 3. Fristen udlùb den 11. december 1985.
 videnskabelige og tekniske viden«?
 3. Såfremt det fùrste spùrgsmål besvares bekrñftende, Kommissionen har anfùrt, at regionen Valloniens myndig-
 spùrges det endvidere, om medlemsstaten for sådanne heder ikke i 1996 måtte tage listen over badeområder op
 ansùgninger skal påse, at kravene ifùlge artikel 4, til fornyet vurdering eller trñkke ca. 30 badeområder til-
 stk. 1, litra c)-f), er opfyldt »på grundlag af den fore- bage fra listen, således at der herefter kun var ti badeom-
 liggende videnskabelige og tekniske viden«? råder, der officielt var opfùrt som sådanne. De hensyn,
 myndighederne har påberåbt sig som begrundelse for
 ñndringen, kan ikke medfùre, at de pågñldende områder
 4. Såfremt det fùrste, det andet og/eller det tredje spùrgs- ikke medtages som badeområder, der er omfattet af direk-
 mål besvares bekrñftende, spùrges det, om en med- tivet. De samme myndigheder har i brochuren for 1998
 lemsstat er forpligtet til at sikre, at dens nationale om campingpladser angivet, at ikke mindre end 16 af de
 bestemmelser vedrùrende den dokumentation, der skal pågñldende områder er badeområder, der er tilgñngelige i
 fremlñgges (jf. direktivets artikel 8, stk. 3, og nñrheden af de pågñldende campingpladser.
 artikel 13, stk. 6), gùr det muligt at gennemfùre ansùg-
 ningens behandling i overensstemmelse med de krite-
 rier, der er fastlagt i direktivets artikel 4, stk. 1, litra b), De foranstaltninger, Belgien har truffet for at bringe bade-
 nr. i)-v), og litra c)-f), »på grundlag af den foreliggende vandskvaliteten i overensstemmelse med de grñnsevñrdier,
 videnskabelige og tekniske viden«? der er fastsat i medfùr af direktivets artikel 4, herunder
 investeringer i rensningsanlñg, såvel i Flandern som i Val-
 (1) EFT L 230 af 19.8.1991, s. 1. lonien, er ikke tilstrñkkelige. De belgiske myndigheder har
 henvist til, at der er truffet infrastrukturelle foranstaltnin-
 ger med henblik på rensning af vand i almindelighed, men
 ikke nñrmere angivet, hvilken betydning disse foranstalt-
 ninger vil have for forbedringen af badevandskvaliteten.
 For så vidt angår Flandern er alle badeområderne ikke
 Sag anlagt den 5. august 1998 af Kommissionen for De omfattet af programmet med henblik på rensning af
 Europñiske Fñllesskaber mod Kongeriget Belgien vandet. Med hensyn til Vallonien indeholder programmet
 ikke nñrmere oplysninger, hverken om, hvornår de pågñl-
 (Sag C-307/98) dende infrastrukturelle arbejder forventes påbegyndt eller
 (98/C 299/43) afsluttet, og heller ikke om, hvor de pågñldende anlñgsar-
 bejder vil finde sted.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 5. august 1998 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Ifùlge rapporten om badevandskvaliteten for badesñsonen
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved Fran- 1995 for Belgien som helhed (EUR 16755) er kun 41,4 %
 cisco de Sousa Fialho, Kommissionens Juridiske Tjeneste, af ferskvandsbadeområderne bragt i overensstemmelse
 og M. O. Couvert-CasteÂra, der er udstationeret som natio- med grñnsevñrdierne. Det fremgår af rapporten om bade-
 nal ekspert ved Kommissionens Juridiske Tjeneste, som vandskvaliteten for badesñsonen 1996 (EUR 17629), at
 befuldmñgtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos selv om de 30 områder, regionen Vallonien har angivet,
 Carlos Gómez de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg. fjernes fra listen over de områder i Vallonien, der tages i
 betragtning ved udarbejdelsen af de årlige rapporter vedrù-
 Kommissionen har nedlagt fùlgende påstande: rende gennemfùrelsen af direktivet, er det kun 85,5 % af
 badeområderne, der er bragt i overensstemmelse med
 grñnsevñrdierne.
 Ð Det fastslås, at Kongeriget Belgien ikke har overholdt
 sine forpligtelser i henhold til artikel 4 i Rådets direk-
 tiv 76/160/EéF af 8. december 1975 om kvaliteten af (1) EFT L 31 af 5.2.1976, s. 1.
 badevand (1) og EF-traktatens artikel 189, stk. 3, idet
 det ikke har truffet de nùdvendige foranstaltninger for


text:
C 84/34 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6.4.2002
 1) Appellen forkastes. EF-traktatens artikel 3, litra a) og litra b) [efter ændring nu artikel 3,
 stk. 1, litra a) og litra b), EF], første betragtning til Rådets direktiv
 2) Anton Dürbeck GmbH betaler sagens omkostninger. 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for
 punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt
 3) Den Franske Republik og Kongeriget Spanien bærer deres egne om kontrol hermed og dette direktivs artikel 3, stk. 2, samt sjette og
 omkostninger. ottende betragtning til Rådets direktiv 92/81/EØF af 19. oktober
 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for mineralolier
 skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en medlemsstat i
 (1) EFT C 28 af 27.1.2001. tilfælde, hvor betaling fra en kunde hos en virksomhed, der handler
 med mineralolieprodukter, er udeblevet, afslår at tilbagebetale en
 punktafgift, såsom den interne afgift af mineralolieprodukter, som er
 erlagt af virksomheden.
 (1) EFT C 108 af 7.4.2001.
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Første Afdeling)
 af 22. november 2001
 DOMSTOLENS KENDELSE
 i sag C-80/01, Michel Sarl mod Recettes des douanes
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal d’in-
 af 24. oktober 2001
 stance de Châteauroux) (1)
 (»Procesreglementets artikel 104, stk. 3 — spørgsmål, hvis i sag C-186/01 R, Alexander Dory mod Forbundsrepublik-
 besvarelse klart kan udledes af retspraksis — direktiv ken Tyskland (anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 92/12/EØF — den generelle ordning for punktafgiftspligtige Verwaltungsgericht Stuttgart) (1)
 varer, oplægning og omsætning heraf samt kontrol hermed
 — direktiv 92/81/EØF — harmonisering af punktafgifts- (»Særlige rettergangsformer — præjudiciel forelæggelse —
 strukturen for mineralolier — afslag på tilbagebetaling af Domstolen ikke kompetent«)
 en intern afgift af mineralolieprodukter«)
 (2002/C 84/57)
 (2002/C 84/56)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-80/01, angående en anmodning, som Tribunal d’instan- I sag C-186/01 R, angående en anmodning, som Verwaltungs-
 ce de Châteauroux (Frankrig) i medfør af artikel 234 EF har gericht Stuttgart (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
 Michel Sarl mod Recettes des douanes, at opnå en præjudiciel Alexander Dory mod Forbundsrepublikken Tyskland, at opnå
 afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 3, en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 2 i
 litra a) og litra b) [efter ændring nu artikel 3, stk. 1, litra a) og Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemfø-
 litra b), EF], af første betragtning til Rådets direktiv 92/12/EØF relse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for
 af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgifts- så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse,
 pligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om forfremmelse samt arbejdsvilkår (EFT L 39, s. 40), har Dom-
 kontrol hermed (EFT L 76, s. 1) og af dette direktivs artikel 3, stolen afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 stk. 2, samt af sjette og ottende betragtning til Rådets
 direktiv 92/81/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af
 Begæringen om foreløbige forholdsregler afvises.
 punktafgiftsstrukturen for mineralolier (EFT L 316, s. 12), har
 Domstolen (Første Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 den, P. Jann, og dommerne L. Sevón og M. Wathelet (refereren-
 (1) EFT C 200 af 14.7.2001.
 de dommer); generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: R. Grass,
 den 22. november 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 således:


text:
12 . 8 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 208 / 17
 dig erhvervsdrivende med statsborgerskab i en medlems Europæiske Union ved Jean-Paul Jacqué, direktør i Den
 stat ? Juridiske Tjeneste og Félix Van Craeyenest og Yves Crétien,
 juridiske konsulenter, som befuldmægtigede, og med valgt
 (M EFT nr . L 230 af 22 . 8 . 1983 , s . 6 . adresse i Luxembourg hos Bruno Eynard, Den Europæiske
 Investeringsbank, Kirchberg.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 13 . juni 1995 af Frankrigs Cour de Cassation, Rådet for Den Europæiske Union har nedlagt følgende
 Afdelingen for Handelssager samt Finansielle og Økonomi påstande :
 ske Sager, i sagen Société Parodi mod banken H. Albert de
 Bary et Cie
 — Europa-Parlamentets formands retsakt af 26 . april
 ( Sag C-222/95 )
 1995 , hvorved det fastsloges, at tillægs- og ændrings
 ( 95 /C 208/34 ) budget nr . 1 /1995 er endeligt vedtaget, annulleres
 Ved kendelse afsagt den 13 . juni 1995 , indgået til Domsto
 lens Justitskontor den 26 . juni 1995 , har Frankrigs Cour de
 Cassation, Afdelingen for Handelssager samt Finansielle og — følgelig fastslås , at dette budget, som vedtaget af
 Økonomiske Sager, i sagen société Parodi mod banken H. Europa-Parlamentet samme dag, er ugyldigt
 Albert de Bary et Cie forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål : — det fastslås , at de retsakter til gennemførelse af dette
 budget, som er udstedt indtil dommens dato, oprethol
 Skal bestemmelserne i EØF-traktatens artikel 59 og arti des i fuldt omfang
 kel 61 , stk . 2 , i henseende til perioden forud for ikrafttræ
 delsen af Rådets direktiv 89/646/EØF ( l ) af 15 . december
 1989 om samordning af lovgivningen om adgang til at — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkost
 optage og udøve virksomhed som kreditinstitut og om ninger .
 ændring af direktiv 77/780/EØF ( 2 ), fortolkes således, at de
 er til hinder for en national lovgivning, hvorefter der stilles
 krav om en tilladelse for præstering af tjenesteydelser i form
 af bankvirksomhed, nærmere bestemt ydelse af et lån mod Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 pant i fast ejendom, når den pågældende bank, der er
 etableret i en anden medlemsstat, dér er indehaver af en
 tilladelse ? Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 dem, der er fremført i sag C-41/95 ( ! ). Sagen vedrører kun
 (!) EFT nr. L 386 af 30 . 12 . 1989 , s . 1 . budgetposterne Bl -500 ( ledsageforanstaltninger — tidli
 ( 2 ) EFT nr . L 322 af 17 . 12 . 1977, s . 30 . gere ordning ), Bl-5010 ( førtidspensionering ) og Bl-5012
 ( skovrejsning ). Rådet har anført, at de tre budgetposter,
 som Parlamentet har omklassificeret ved sine stemmer
 under budgetproceduren i forbindelse med vedtagelsen af
 Sag anlagt den 3 . juli 1995 af Rådet for Den Europæiske tillægs- og ændringsbudget nr. 1 /1995 , faktisk er obligato
 Union mod Europa-Parlamentet riske udgifter, fordi disse tre budgetposter i medfør af
 ( Sag C-230/95 ) fællesskabslovgivningen er dækket af » guideline « for land
 bruget.
 ( 95/C 208/35 )
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 3 . juli
 1995 anlagt sag mod Europa-Parlamentet af Rådet for Den (') EFT nr . C 87 af 8 . 4 . 1995 , s . 6 .
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Afdelingernes sammensætning i retsåret 1994/95 aflægge ed for Domstolen efter retsferiens afslutning.
 forlænget Rettens afgørelse af 2 . juni 1994 ( ] ) og af 18 . januar 1995 ( 2 )
 ( 95/C 208/36 ) om udpegelse af afdelingsformænd, afdelingernes sammen
 sætning og sagernes fordeling mellem afdelingerne finder
 derfor fortsat anvendelse , og præsident José Luis da Cruz
 Retten har på et møde den 6 . juli 1995 konstateret, at på Vila^a fortsætter som præsident, indtil Rettens nye med
 grund af retsferien vil Rettens nye medlemmer første kunne lemmer tiltræder, jf. artikel 5 , stk . 3 , i EF-statutten for


text:
16.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 381/43
 Kendelse afsagt af Rettens præsident den 1. september 2015 — Alcimos Consulting mod ECB
 (Sag T-368/15 R)
 ((Foreløbige forholdsregler - økonomisk og monetær politik - afgørelser vedtaget af ECB’s Styrelsesråd - nødlikviditetsstøtte tildelt de græske banker - begæring om udsættelse af gennemførelsen - tilsidesættelse af formforskrifter - afvisning))
 (2015/C 381/51)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Alcimos Consulting SMPC (Athen, Grækenland) (ved advokat F. Rodolaki)
 Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ECB)
 Sagens genstand
 Begæring om udsættelse af gennemførelsen af de afgørelser, der blev truffet af ECB’s Styrelsesråd den 28. juni 2015 og den 6. juli 2015, vedrørende niveaet for den nødlikviditetsstøtte, som blev tildelt de græske banker.
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.


text:
31 . 5 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 166/25
 Sag anlagt den 7. april 1997 af Patrick Salez mod Kom — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ger.
 ( Sag T-92/97)
 ( 97IC 166/51 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 (Processprog: fransk) Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T- 16/97 ( J ).
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 7. april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for H EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 De Europæiske Fællesskaber af Patrick Salez, Bruxelles,
 ved advokat Nicolas Lhoëst, Bruxelles, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30,
 rue de Cessange .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Sag anlagt den 7. april 1997 af Brigitte Nau mod Kommis
 sionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 18 . juni ( Sag T-94/97)
 1996 om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning 97/C 166/53 )
 om, at det blev overvejet, hvorvidt bestemmelsen i ved
 tægtens artikel 31 , stk . 2 , burde bringes i anvendelse. (Processprog: fransk)
 — Om nødvendigt annullation af Kommissionens afgø Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 relse af 27. december 1996 om udtrykkelig afvisning der den 7. april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 af sagsøgerens klage . De Europæiske Fællesskaber af Brigitte Nau, Strombeek-
 Bever ( Belgien ), ved advokat Nicolas Lhoëst, Bruxelles, og
 — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson
 ger. SARL, 30, rue de Cessange .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til — Annullation af Kommissionens afgørelse af 18 . juni
 søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag 1996 om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning
 T-16/97 ( ). om, at det blev overvejet, hvorvidt bestemmelsen i ved
 tægtens artikel 31 , stk. 2, burde bringes i anvendelse .
 ( 1 ) EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 — Om nødvendigt annullation af Kommissionens afgø
 relse af 27. december 1996 om udtrykkelig afvisning
 af sagsøgerens klage .
 Sag anlagt den 7. april 1997 af Minh-Hong Pham mod — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ger.
 ( Sag T-93/97)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 ( 97/C 166/52 )
 (Processprog: fransk) Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-16/97 ( 1 ).
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 7. april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for (') EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 De Europæiske Fællesskaber af Minh-Hong Pham, Bruxel
 les ( Belgien ), ved advokat Nicolas Lhoëst, Bruxelles, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson
 SARL, 30, rue de Cessange .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Sag anlagt den 7. april 1997 af Marie Louise Brichard
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 27. juni ( Sag T-95/97 )
 1996 om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning ( 97/C 166/54
 om, at det blev overvejet, hvorvidt bestemmelsen i ved
 tægtens artikel 31 , stk. 2, burde bringes i anvendelse . (Processprog: fransk)
 — Om nødvendigt annullation af Kommissionens afgø Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 relse af 27. december 1996 om udtrykkelig afvisning der den 7. april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 af sagsøgerens klage. De Europæiske Fællesskaber af Marie Louise Brichard,


text:
1.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/42
 Rettens kendelse af 9. april 2013 — Zuckerfabrik Jülich mod Kommissionen
 (Sag T-66/10) (1)
 (Landbrug - sukker - produktionsafgifter - delvis annullation og erklæring om ugyldighed af forordning (EF) nr. 1193/2009 efter sagens anlæg - ufornødent at træffe afgørelse)
 2013/C 156/78
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Zuckerfabrik Jülich GmbH (tidligere Zuckerfabrik Jülich AG) (Jülich, Tyskland) (ved advokaterne H.-J. Prieß og B. Sachs)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved P. Rossi og B. Schima, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Kongeriget Spanien (først ved abogado del Estado F. Diez Moreno, derefter ved abogado del Estado A. Rubio Gonzâlez), og Republikken Litauen (først ved R. Janeckaitè og R. Krasuckaitè, derefter ved R. Krasuckaitè og R. Mackevičienè, som befuldmægtigede).
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 1193/2009 af 3. november 2009 om berigtigelse af forordning (EF) nr. 1762/2003, (EF) nr. 1775/2004, (EF) nr. 1686/2005 og (EF) nr. 164/2007 og om fastsættelse af produktionsafgifterne i sukkersektoren for produktionsåret 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 og 2005/2006 (EUT L 321, s. 1).
 Konklusion
 1)
 Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler Zuckerfabrik Jülich GmbH’s omkostninger.
 3)
 Kongeriget Spanien og Republikken Litauen bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 113 af 1.5.2010.


text:
6.11.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 273/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 12. august 2004 af Verwaltungsgericht Wien i sagen 1. Transalpine Ölleitung in Österreich GmbH, 2. Planai-Hochwurzen-Bahnen GmbH, 3. Gerlitzen-Kanzelbahn Touristik Gesellschaft m.b.H. Co. KG mod 1. Finanzamt Innsbruck, 2. Finanzamt Liezen, og 3. Finanzamt Villach
 (Sag C-368/04)
 (2004/C 273/26)
 Ved kendelse afsagt den 12. august 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 24. august 2004, har Verwaltungsgericht Wien i sagen 1. Transalpine Ölleitung in Österreich GmbH, 2. Planai-Hochwurzen-Bahnen GmbH, 3. Gerlitzen-Kanzelbahn Touristik Gesellschaft m.b.H. Co. KG mod 1. Finanzamt Innsbruck, 2. Finanzamt Liezen, og 3. Finanzamt Villach forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1)
 Er gennemførelsesforbuddet i henhold til artikel 88, stk. 3, EF tillige til hinder for anvendelsen af en national lovbestemmelse, hvorefter virksomheder, hvis hovedaktivitet ikke påviseligt består i produktion af materielle goder, er afskåret fra godtgørelse af energiafgifter, således at foranstaltningen følgelig skal betragtes som statsstøtte i artikel 87 EF's forstand, men som Kommissionen ikke blev underrettet om, inden den nationale ordning trådte i kraft, når Kommissionen i overensstemmelse med artikel 87, stk. 3, EF har fastslået, at foranstaltningen er forenelig med fællesmarkedet (org. s. 2) for så vidt angår en forudgående periode, og ansøgningen om godtgørelse vedrører afgifter, der er betalt i denne periode?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende:
 Kræver gennemførelsesforbudet i så fald, at der ydes godtgørelse også i de tilfælde, hvor ansøgninger er indgivet af servicevirksomheder, efter at Kommissionens beslutning var blevet udstedt, for beregningsperioder, der ligger forud for dette tidspunkt?


text:
24.12.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 330/23
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 19. september 2005 — Air Bourbon mod Kommissionen
 (Sag T-321/04) (1)
 (»Statsstøtte - Kommissionens beslutning om ikke at rejse indsigelser - annullationssøgsmål - søgsmålsfrist - offentliggørelse af en kortfattet meddelelse - afvisning«)
 (2005/C 330/56)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Air Bourbon SAS (Sainte-Marie, øen Réunion, Frankrig) [ved: avocat S. Vaisse]
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber [ved: C. Giolito og J. Buendía Sierra, som befuldmægtigede]
 Sagens genstand
 Annullation af Kommissionens beslutning [K(2003)4708 endelig udg.] af 16. december 2003, om ikke at rejse indsigelser mod støtte nr. 427/2003, som Frankrig tildelte Air Austral.
 Kendelsens konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Det er ufornødent at tage stilling til Air Australs anmodning om intervention.
 3)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 262 af 23.10.2004.


text:
27.2.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/5
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. december 2009 — Europa-Kommissionen mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-409/05) (1)
 (Traktatbrud - toldfritagelse for indførsel af forsvarsmateriel)
 2010/C 51/06
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved C. Cattabriga, D. Triantafyllou, H. Støvlbæk og G. Wilms, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik (ved A. Samoni-Rantou, E.-M. Mamouna og K. Boskovits, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgt: Kongeriget Danmark (ved J. Bering Liisberg, som befuldmægtiget), Den Italienske Republik (ved I. Braguglia, som befuldmægtiget, og avvocato dello Stato G. De Bellis), Den Portugisiske Republik (ved C. Guerra Santos, L. Inez Fernandes og J. Gomes, som befuldmægtigede), og Republikken Finland (ved J. Heliskoski og A. Guimaraes-Purokoski, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 2, 9, 10 og 11 i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (EFT L 155, s. 1) og for tidsrummet efter den 31. maj 2000 af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (EFT L 130, s. 1) — import og toldfritagelse for krigsmateriel
 Konklusion
 1)
 Den Hellenske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhvilede den i henhold til henholdsvis artikel 2 og 9-11 i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, som ændret ved Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 1355/96 af 8. juli 1996, indtil den 31. maj 2000, og fra denne dato de samme artikler i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, idet den har afvist at foretage beregningen og betalingen af unddragne egne indtægter til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber for perioden fra den 1. januar 1998 til den 31. december 2002 i forbindelse med toldfri indførsel af militært materiel, og idet den har afvist at betale morarenter af de nævnte egne indtægter, som den ikke har indbetalt til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 2)
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 3)
 Kongeriget Danmark, Den Italienske Republik, Den Portugisiske Republik og Republikken Finland bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 10 af 14.1.2006.


text:
22.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/60
 Sag anlagt den 10. oktober 2008 — Intel mod Kommissionen
 (Sag T-457/08)
 (2008/C 301/99)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Intel Corp. (Wilmington, De Forenede Stater) (ved N. Green, QC, og barrister K. Bacon)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelser annulleres.
 —
 Fristen for indgivelse af Intel's besvarelse af den supplerende klagepunktsmeddelelse forlænges med 30 dage fra tidspunktet, hvor Intel fik aktindsigt i klagerens relevante dokumenter.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med dette søgsmål har sagsøgeren i henhold til artikel 230 EF nedlagt påstand om annullation af høringkonsulentens afgørelse af 15. september 2008 vedtaget i henhold til artikel 10 i Kommissionens afgørelse 2001/462/EF/EKSF (1) i sag COMP/C-3/37.990 — Intel vedrørende en procedure efter artikel 82 EF, og af en afgørelse truffet af kommissionsmedlemmet omkring den 6. oktober 2008. De anfægtede afgørelser vedrører Kommissionens afslag på at fremlægge bestemte dokumenter, navnlig hidrørende fra klageren i sagen, hvilke dokumenter sagsøgeren hævder, er af direkte relevans for Kommissionens kritikpunkter i den supplerende klagepunktsmeddelelse. Høringskonsulenten afviste endvidere Intel's påstand om, at selskabet ikke kan udarbejde en korrekt besvarelse af den supplerende klagepunktsmeddelelse uden disse dokumenter, og afviste endvidere at forlænge den frist, Intel havde til at indgive besvarelsen af den supplerende klagepunktsmeddelelse.
 Sagsøgeren har fremført to anbringender til støtte for sine påstande.
 For det første har sagsøgeren gjort gældende, at afgørelserne indeholder retlige fejl, og at fristen for besvarelsen af den supplerende klagepunktsmeddelelse ikke kan begynde at løbe, medmindre aktmappen er indholdsmæssigt fuldstændig, ellers kan selskabet ikke effektivt udøve sin ret til forsvar.
 For det andet har sagsøgeren gjort gældende, at de anfægtede afgørelser er åbenbart ulovlige, da de giver Kommissionen adgang til at fortsætte en undersøgelse, som er diskriminerende og partisk, og som hindrer sagsøgeren i at udøve sin ret til forsvar. Sagsøgeren har anført, at dette udgør en tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik, hvilket princip kræver, at Kommissionen vedtager sin beslutning på grundlag af alle de faktiske og retlige oplysninger, der er til rådighed, og som kan påvirke beslutningen.
 (1) Kommissionens afgørelse af 23.5.2001 om høringskonsulentens kompetenceområde under behandlingen af visse konkurrencesager, EFT L 162, s. 21.


text:
7.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/18
 Sag anlagt den 20. november 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Malta
 (Sag C-508/08)
 (2009/C 32/28)
 Processprog: maltesisk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Aquilina og K. Simonsson, som befuldmægtigede)
 Sagsøg): Republikken Malta
 Sagsøgerens påstande
 —
 det fastslås, at Republikken Malta har tilsidesat sine forpligtelser navnlig i henhold til artikel 1 og 4 i Rådet forordning (EØF) nr. 3577/92 af 7. december 1992 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads) (1) ved at indgå en eksklusiv offentlig tjenesteydelseskontrakt den 16. april 2004 med »Gozo Channel Company Ltd« (GCCL) uden at gennemføre et forudgående udbud
 —
 Republikken Malta tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 For at kunne indgå en offentlig tjenesteydelseskontrakt om udførelse af cabotageydelser mellem Malta og Gozo, skal de maltesiske myndigheder bevise, at en sådan kontrakt er nødvendig for at pålægge de forpligtelser til offentlig tjeneste, som de finder er nødvendige for at sikre en passende betjening af ovennævnte rute, og at kontrakten er rimelig i lyset af målene.
 Mens Kommissionen uden videre medgiver, at en tilfredsstillende betjening er af største betydning for Malta-Gozo ruten, anfører den på den anden side, at de maltesiske myndigheder på ingen måde har leveret dette bevis. De har end ikke forsøgt at godtgøre, om en eller flere private erhvervsdrivende var i stand til at levere denne tjenesteydelse på samme betingelser på rent kommerciel basis. Hertil kommer, at de ikke har påvist, at den eneret, som GCCL har fået tildelt, er et egnet og rimeligt middel til at nå dette mål.
 Endvidere er den omstændighed, at denne kontrakt blev indgået uden forudgående indkaldelse af bud på fællesskabsplan for at sikre lige adgang uden forskelsbehandling for alle EF-redere, i strid med kravene i forordning nr. 3577/92.
 (1) EFT L 364, s. 7.


text:
3.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 131/12
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 23. februar 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-205/04) (1)
 (Traktatbrud - fri bevægelighed for arbejdstagere - ansættelse i den offentlige forvaltning - undladelse af at tage hensyn til anciennitet og erhvervserfaring opnået i en anden medlemsstats offentlige forvaltning - artikel 39 EF - artikel 7 i forordning (EØF) nr. 1612/68)
 (2006/C 131/21)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Rozet, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien (ved N. Díaz Abad, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — artikel 39 EF og artikel 7 i Rådets forordning nr. 1612/68/EØF af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (EFT 1968 II, s. 467) — adgang til ansættelse i den offentlige forvaltning i Spanien — forpligtelse til for EF-borgeres vedkommende at tage hensyn til deres tidligere ansættelse i en anden medlemsstats offentlige forvaltning ved fastsættelsen af deres økonomiske rettigheder.
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 39 EF og artikel 7 i Rådets forordning nr. 1612/68/EØF af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet, idet det ikke har vedtaget lovbestemmelser, som udtrykkeligt foreskriver, at der ved ansættelse i den offentlige forvaltning i Spanien skal tages hensyn til EF-borgeres tidligere ansættelse i en anden medlemsstats offentlige forvaltning ved fastsættelsen af deres økonomiske rettigheder.
 2)
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 168 af 26.6.2004.


text:
8.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 64/70
 Sag anlagt den 21. januar 2008 — Aayhan m.fl. mod Parlamentet
 (Sag F-10/08)
 (2008/C 64/116)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Laleh Aayhan (Strasbourg, Frankrig) m.fl. (ved avocat R. Blindauer)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af Europa-Parlamentets afgørelse af 25. oktober 2007 om afvisning af sagsøgernes klage af 21. juni 2007 med henblik på at få fastslået, at samtlige tidsbestemte kontrakter som denne institution har indgået skal anses for en samlet tidsubestemt ansættelseskontrakt
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 —
 Annullation af afgørelsen om udtrykkelig afvisning truffet af Europa-Parlamentets generalsekretær, ansættelsesmyndigheden, af en klage modtaget den 27. juni 2007 af Parlamentet
 —
 Det fastslås, at samtlige tidsbestemte kontrakter som Europa-Parlamentet har indgået skal anses for en samlet tidsubestemt ansættelseskontrakt, der forlænges med virkning fra 1. januar 2007
 —
 Samtlige sagsøgere med en tidsubestemt ansættelseskontrakt genindsættes i Europa-Parlamentets tjeneste
 —
 Hver sagsøger ydes en godtgørelse svarende til retten til betalt ferie, som er optjent i samtlige ansættelsesperioder fra ansættelsesforholdets begyndelse
 —
 Det fastslås, at sagsøgerne anser afgørelsen af 20. april 2007 som afslag på en klage, og at de allerede har anlagt sag ved Retten for EU-personalesager.


text:
13.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/26
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajowa Izba Odwoławcza (Polen) den 1. marts 2016 — Archus sp. z o.o. og Gama Jacek Lipik mod Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A.
 (Sag C-131/16)
 (2016/C 211/33)
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Krajowa Izba Odwoławcza
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Archus sp. z o.o. og Gama Jacek Lipik
 Sagsøgt: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester (1) fortolkes således, at den ordregivende myndighed kan være forpligtet til at opfordre de økonomiske aktører, som ikke inden for en fastsat frist (dvs. fristen for afgivelse af tilbud) har fremlagt de af den ordregivende myndighed krævede »erklæringer eller dokumenter«, der bekræfter, at de tilbudte leverancer, tjenesteydelser eller arbejder opfylder de af den ordregivende myndighed fastsatte krav (idet begrebet »erklæringer eller dokumentation« også omfatter prøver af kontraktens genstand), eller som har indsendt de krævede »erklæringer eller dokumenter« behæftet med fejl, til at fremlægge de manglende eller berigtigede »erklæringer eller dokumenter« (prøver) inden for en fastsat yderligere frist, uden at forbyde, at de supplerende »erklæringer eller dokumenter« (prøver) ændrer indholdet af tilbuddet?
 2)
 Skal artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester fortolkes således, at den ordregivende myndighed må beholde den økonomiske aktørs sikkerhedsstillelse, når denne efter opfordring fra den ordregivende myndighed ikke har fremlagt de »erklæringer eller dokumenter« (prøver), der bekræfter, at de tilbudte leverancer, tjenesteydelser eller arbejder opfylder de af den ordregivende myndighed definerede krav, såfremt en sådan supplering ville føre til en ændring af tilbuddets indhold eller den økonomiske aktør ikke var enig i den ordregivende myndigheds rettelse af tilbuddet, hvilket havde til følge, at den økonomiske aktørs tilbud ikke kunne vælges som det mest fordelagtige tilbud?
 3)
 Skal artikel 1, stk. 3, i Rådets direktiv 92/13/EØF af 25. februar 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelse af EF-reglerne for fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation, ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/66/EF af 11. december 2007 om ændring af Rådets direktiv 89/665/EØF og 92/13/EØF for så vidt angår forbedring af effektiviteten af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter fortolkes således, at der ved en »bestemt kontrakt«, som indgår i denne bestemmelse i passagen »interesse i at opnå en bestemt kontrakt«, skal forstås en »bestemt procedure for tildeling af en offentlig kontrakt« (her: offentliggjort ved bekendtgørelse af 3.6.2015), eller således, at der herved skal forstås en »bestemt kontraktgenstand« (her: tjenesteydelse bestående i digitalisering af skriftligt materiale fra den ordregivende myndigheds arkiv), uanset om den ordregivende myndighed som følge af, at en klage tages til følge, vil være forpligtet til at annullere den igangværende procedure for tildeling af en offentlig kontrakt og eventuelt iværksætte en ny procedure for tildeling af en offentlig kontrakt?
 (1) EUT L 134, s. 1.


text:
21.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/34
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 28. januar 2009 — Centro Studi Manieri mod Rådet
 (Sag T-125/06) (1)
 (Offentlige tjenesteydelsesaftaler - udbudsprocedure om den samlede drift af en vuggestue - beslutning om at benytte sig af Kontoret for »Infrastruktur og Logistiks« (OIB) tjenesteydelser og tilbagekalde en udbudsprocedure)
 (2009/C 69/80)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Centro Studi Antonio Manieri Srl (Rom, Italien) (ved avocats C. Forte, M. Forte og G. Forte)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved A. Vitro, P. Mahnič og M. Balta, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 For det første en påstand om annullation af Rådets beslutning, offentliggjort ved generalsekretærens skrivelse af 16. januar 2006, om tilbagekaldelse af udbudsproceduren 2003/S 209-187862 vedrørende den samlede drift af en vuggestue, for det andet en påstand om annullation af tilslaget i forbindelse med Kontoret for »Infrastruktur og Logistiks« (OIB) bud for driften af de samme tjenesteydelser, og for det tredje en påstand om erstatning
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Centro Studi Antonio Manieri Srl bærer sine egne omkostninger og betaler Rådets omkostninger.
 (1) EUT C 131 af 3.6.2006.


text:
15.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 59/52
 Sag anlagt den 21. december 2015 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-148/15)
 (2016/C 059/60)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat P. Vanden Casteele)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen truffet af udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve EPSO/AD/306/15 — fransksprogede juristlingvister (AD7), om ikke at give sagsøgeren adgang til udvælgelsesprøvens næste fase med den begrundelse, at sidstnævnte ikke har et uddannelsesniveau svarende til en afsluttet juridisk uddannelse fra et belgisk, fransk eller luxembourgsk universitet
 Sagsøgerens påstande
 Annullation af afgørelserne om udvælgelse og udnævnelse, truffet i forbindelse med »meddelelse om almindelig udvælgelsesprøve på grundlag af kvalifikationer og prøver«, forbeholdt for »fransksprogede (FR) juristlingvister (AD 7)« (EU-Tidende af 21.5.2015), herunder afgørelsen, nævnt i en e-mail af 24. september 2015 til sagsøgeren, hvorefter »førnævnte udvælgelseskomité efter gennemgang af Deres ansøgning (...) ikke kan give Dem adgang til udvælgelsesprøvens næste fase«.


text:
6.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 313/30
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 15. oktober 2008 — Air Products and Chemicals mod KHIM — Messer (Ferromix, Inomix og Alumix)
 (Forenede sager T-305/06 — T-307/06) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsesprocedure - ansøgning om EF-ordmærkerne Ferromix, Inomix og Alumix - ældre EF-ordmærker FERROMAXX, INOMAXX og ALUMAXX - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2008/C 313/54)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Air Products and Chemicals. Inc. (Allentown, Pennsylvania, De Forenede Stater) (ved avocats S. Heurung og C. Probst)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved S. Laitinen og D. Botis, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Messer Group GmbH (Sulzbach, Tyskland) (ved avocats W. Graf v. Schwerin og J. Schmidt)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af tre afgørelser truffet den 12. september 2006 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (forenede sager R 1270/2005-2 og R 1408/2005-2, R 1226/2005-2 og R 1398/2005-2, R 1225/2005-2 og R 1397/2005-2) i indsigelsessager mellem Air Products and Chemicals, Inc. og Messer Group GmbH.
 Konklusion
 1)
 Afgørelserne truffet den 12. september 2006 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (forenede sager R 1270/2005-2 og R 1408/2005-2, R 1226/2005-2 og R 1398/2005-2, R 1225/2005-2 og R 1397/2005-2) annulleres.
 2)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked bærer sine egne omkostninger og omkostningerne afholdt af Air Products and Chemicals, Inc.
 3)
 Messer Group GmbH bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 326 af 30.12.2006.


text:
7.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/10
 Sag anlagt den 11. april 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-196/07)
 (2007/C 155/18)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved V. Di Bucci og E. Gippini Fournier, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i henhold til artikel 2 i Kommissionens beslutning af 26. september 2006 (sag nr. COMP/M.4197 — E.ON/Endesa — K(2006) 4279 endelig udgave), idet det ikke uden ugrundet ophold har fjernet en række betingelser indført ved beslutning fra Comisión Nacional de la Energía (Det Nationale Energiråd, »CNE«) (første til sjette, ottende og syttende betingelse), som ved kommissionsbeslutningens artikel 1 var fundet uforenelige med fællesskabsretten, samt at det har tilsidesat de forpligtelser, som påhviler det i henhold til artikel 2 i Kommissionens beslutning af 20. december 2006 (sag nr. COMP/M.4197 — E.ON/Endesa — K(2006) 7039 endelig udgave), idet det ikke senest den 19. januar 2007 har fjernet en række betingelser indført ved ministerens beslutning (første, tiende, ellevte og femtende ændrede betingelser), som ved kommissionsbeslutningens artikel 1 var fundet uforenelige med fællesskabsretten.
 —
 Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 De spanske myndigheder har ikke fjernet en række betingelser indført ved CNE's beslutning (første til sjette, ottende og syttende betingelse), som i henhold til artikel 1 i Kommissionens første beslutning af 26. september 2006 blev erklæret for uforenelige med fællesskabsretten, og de har ikke ophævet de ændrede betingelser indført ved ministerens beslutning (første, tiende, ellevte og femtende ændrede betingelse), som i henhold til artikel 1 i Kommissionens anden beslutning af 20. december 2006 blev erklæret for uforenelige med fællesskabsretten.
 Kongeriget Spanien var i henhold til den første beslutning forpligtet til »uden ugrundet ophold« at fjerne de pågældende betingelser. Ved udløbet af den frist, som Kommissionen havde fastsat for at efterleve den begrundede udtalelse, var der gået næsten seks måneder fra meddelelsen af den første beslutning, hvorved det er åbenbart, at Kongeriget Spanien ikke havde opfyldt den af artikel 2 følgende forpligtelse »uden ugrundet ophold«.
 Den 19. januar 2007 udløb fristen for at gennemføre Kommissionens anden beslutning, uden at Kongeriget Spanien har fjernet de betingelser, der ved denne beslutning var blevet erklæret uforenelige med fællesskabsretten.
 Det kan heraf udledes, at Kongeriget Spanien har tilsidesat henholdsvis artikel 2 i Kommissionens første beslutning og artikel 2 i Kommissionens anden beslutning.


text:
5.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 133/10
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 15. marts 2012 — Giuseppe Sibilio mod Comune di Afragola (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Napoli — Italien)
 (Sag C-157/11) (1)
 (Socialpolitik - rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP - direktiv 1999/70/EF - § 2 - begrebet »ansættelseskontrakt eller ansættelsesforhold, som defineret ved lov, kollektiv aftale eller gældende praksis i den enkelte medlemsstat« - rammeaftalens anvendelsesområde - § 4, stk. 1 - princippet om forbud mod forskelsbehandling - personer, der udfører »socialt arbejde« inden for den offentlige sektor - nationale forskrifter, der udelukker, at der foreligger et arbejdsforhold - nationale forskrifter, hvorved der indføres en forskel mellem den ydelse, der udbetales til arbejdstagere, der udfører socialt arbejde, og den løn, der oppebæres af midlertidigt ansatte eller fastansatte arbejdstagere, der er ansat af de samme offentlige myndigheder, og som udfører samme arbejde)
 2012/C 133/17
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Napoli
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Giuseppe Sibilio
 Sagsøgt: Comune di Afragola
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale di Napoli — fortolkning af § 2, 3, 4 og 5 i bilaget til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP (EFT L 175, s. 43) — princippet om forbud mod forskelsbehandling — arbejdsløse, der er opført på mobilitets- og ansættelseslisterne, og som tidsbegrænset er ansat i den offentlige sektor til udførelse af socialt arbejde/almennyttigt arbejde (såkaldte LSU-og LPU-arbejdstagere) — nationale bestemmelser, der indfører en forskelsbehandling på lønområdet mellem LSU-arbejdstager/LPU-arbejdstagere og de midlertidigt ansatte inden for samme offentlige myndigheder med de samme arbejdsopgaver
 Konklusion
 § 2 i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, indgået den 18. marts 1999, som findes i bilaget til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for nationale forskrifter, såsom de i hovedsagen omhandlede, hvori det er fastsat, at det arbejdsforhold, der er indgået mellem arbejdstagere, der udfører socialt arbejde, og de offentlige myndigheder, som de arbejder for, ikke henhører under anvendelsesområdet for rammeaftalen, når disse arbejdstagere — hvilket det tilkommer den forelæggende ret at afgøre — ikke indgår i et arbejdsforhold, som defineret ved lov, kollektiv aftale eller gældende national praksis, i en situation, hvor medlemsstaterne og/eller arbejdsmarkedets parter har udøvet den beføjelse, som de har fået tillagt i bestemmelsens stk. 2.
 (1) EUT C 173 af 11.6.2011.


text:
22 . 6 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 180/33
 — Den anfægtede forordning mangler fyldestgørende Andet anbringende:
 begrundelse, idet Rådet ikke har taget hensyn til
 sagsøgerens argument på grundlag af den samarbej Kommissionen har med urette antaget, at betingelserne for
 dende thailandske producents anmodning om, at den en godtgørelse af importafgifterne efter artikel 13 i godtgø
 normale værdi for Thailand blev fastlagt på grundlag af relsesforordningen ikke er opfyldt.
 det salg, som det med denne producent forbundne
 selskab havde på det japanske marked . Kommissionen har i forbindelse med kontrollen og over
 vågningen af indførslen af Hiltonkontingentet begået grove
 — Tilsidesættelse af grundforordningen, idet der er gen fejl , og disse fejl gjorde det netop muligt, at der over en
 nemført en sammenligning af den normale værdi og periode på to år under fremlæggelse af forfalskede ægtheds
 eksportprisen, der er i strid med artikel 2, stk . 9, litra a ), erklæringer kunne ske indførsel i det nu fastslåede omfang.
 nr . ii ), i denne forordning. Kommissionen har i den anfægtede afgørelse set bort fra sin
 egen fejlagtige adfærd og de deraf følgende retlige konse
 kvenser .
 Tredje anbringende:
 Sag anlagt den 12 . april 1996 af Primex Produkte Import- Kommissionen har tilsidesat væsentlige procedureforskrif
 Export GmbH & Co. KG, Gebr. Kruse GmbH og Interporc ter, da den ved mødet mellem medlemsstaternes eksperter
 Im- und Export GmbH mod Kommissionen for De den 4 , december 1995 ikke gav Tysklands repræsentant
 Europæiske Fællesskaber lejlighed til mundtligt at tage stilling til spørgsmålet.
 ( Sag T-50/96 ) Fjerde anbringende:
 ( 96/C 180/83 )
 Kommissionen har tilsidesat sagsøgernes ret til forsvar,
 (Processprog: tysk) fordi de ikke har haft adgang til umiddelbar kontradiktion .
 Kommissionen er forpligtet hertil, skønt procedureforskrif
 terne i forordningen om gennemførelse af toldkodeksen
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der ikke indeholder en bestemmelse om sagsøgernes direkte
 den 12 . april 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De deltagelse i proceduren for Kommissionen .
 Europæiske Fællesskaber af Primex Produkte Import-
 Export GmbH & Co . KG, Gebr . Kruse GmbH og Interporc Femte anbringende:
 Im- und Export GmbH, alle Hamburg, ved advokat Georg
 M. Berrisch, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg Den anfægtede afgørelse er endelig i strid med EF-traktatens
 hos advokat Guy Harles, advokatfirmaet Arendt & Meder artikel 190, idet den er utilstrækkelig begrundet.
 nach , 8-10, rue Mathias Hårdt.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande :
 — Den til Forbundsrepublikken Tyskland rettede afgø
 relse, truffet af Kommissionen den 26 . januar 1996 , i Sag anlagt den 12 . april 1996 af Miwon Co. Ltd mod Rådet
 sagerne REM 8/95 , 11 /95 og 12/95 ( KOM(96)180 for Den Europæiske Union
 endelig udg .) annulleres , for så vidt den vedrører ( Sag T-51 /96 )
 sagsøgerne .
 ( 96/C 180/84 )
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 ger . (Processprog: engelsk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 12 . april 1996 anlagt sag mod Rådet for Den Europæi
 Kommissionen har i den anfægtede afgørelse besluttet, at de ske Union af Miwon Co . Ltd ved advokat Jean-François
 af sagsøgerne indsendte og af Tyskland i henhold til Bellis, advokatfirmaet Van Bael og Bellis, og med valgt
 artikel 13 i Rådets forordning ( EØF ) nr . 1430/79 frem adresse i Luxembourg hos advokaterne Loesch og Wolter,
 sendte ansøgninger om godtgørelse af importafgifter ikke 11 , rue Goethe .
 skal imødekommes . Ansøgningerne drejer sig om indførsel
 af førsteklasses oksekød af den såkaldte » Hiltonkvalitet « Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 fra Argentina, for hvilket toldmyndighederne havde fået
 forelagt forfalskede ægthedserklæringer fra argentinske — Rådets forordning (EF ) nr. 81 /96 af 19 . januar 1 996 om
 myndigheder. indførelse af endelig antidumpingtold på importen af
 mononatriumglutamat med oprindelse i bl . a . Republik
 Første anbringende: ken Korea annulleres, for så vidt der herved er blevet
 truffet bestemmelse om en endelig antidumpingtold for
 Afgørelsen har forkert hjemmel . Den rigtige hjemmel er sagsøgerens vedkommende og om endelig opkrævning
 artikel 239 i toldkodeksen og ikke artikel 13 i godtgørel af den midlertidige antidumpingtold på produkter eks
 sesforordningen. porteret af sagsøreren .


text:
18.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Hamburg (Tyskland) den 18. marts 2011 — Jürgen Blödel-Pawlik mod HanseMerkur Reiseversicherung AG
 (Sag C-134/11)
 2011/C 179/13
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landgericht Hamburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Jürgen Blödel-Pawlik
 Sagsøgt: HanseMerkur Reiseversicherung AG
 Præjudicielt spørgsmål
 Finder artikel 7 i direktiv 90/314/EØF af 13. juni 1990 om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure (1), ligeledes anvendelse i en situation, hvor rejsearrangøren blive insolvent, fordi han fuldt ud og hele tiden har haft svigagtig hensigt til at anvende de penge, som de rejsende har indbetalt, til uvedkommende formål, og han aldrig har haft planer om at gennemføre rejsen?
 (1) Rådets direktiv 90/314/EØF af 13.6.1990 om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure, EFT L 158, s. 59.


text:
15.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 59/18
 Rettens kendelse af 10. december 2015 — Cofely Solelec m.fl. mod Parlamentet
 (Sag T-224/15) (1)
 ((Annullationssøgsmål - offentlige bygge- og anlægskontrakter - udbudsprocedure - afvisning af en tilbudsgivers bud - tilbagekaldelse af den anfægtede retsakt - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2016/C 059/20)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Cofely Solelec (Esch-sur-Alzette, Luxembourg), Mannelli & Associés SA (Bertrange, Luxembourg) og Cofely Fabricom (Bruxelles, Belgien) (først ved advokaterne V. Elvinger og S. Marx, derefter ved S. Marx)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved L. Chrétien og M. Mraz, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse nr. 103299 af 27. april 2015 fra Parlamentets Generaldirektorat for Infrastruktur og Logistik om afvisning af sagsøgernes bud på delkontrakt nr. 75 med titlen »Elektricitet — strøm«, i forbindelse med udbuddet INLO-D-UPIL-T-14-A04 vedrørende projektet om udvidelse og modernisering af Konrad Adenauer-bygningen i Luxembourg (Luxembourg), og om at tildele en anden tilbudsgiver kontrakten.
 Konklusion
 1)
 Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse i den foreliggende sag.
 2)
 Europa-Parlamentet bærer sine egne omkostninger og betaler Cofely Solelecs, Mannelli & Associés SA’s og Cofely Fabricoms omkostninger.
 (1) EUT C 205 af 22.6.2015.