text:
12.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/40
 Sag anlagt den 16. oktober 2014 — PAN Europe og Unaapi mod Kommissionen
 (Sag T-729/14)
 (2015/C 007/45)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruxelles, Belgien) og Unione nazionale associazioni apicoltori italiani (Unaapi) (Castel San Pietro Terme, Italien) (ved advokat B. Kloostra)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 5. august 2014, Ares(2014)2589479, meddelt sagsøgernes repræsentanter den 6. august 2014 (den anfægtede afgørelse) som svar på sagsøgernes ansøgning af 10. januar 2013 i henhold til artikel 6, stk. 2, i forordning (EF) nr. 396/2005 (1) (forordningen om maksimalgrænseværdier) om at nedbringe maksimalgrænseværdierne for den aktive substans imidacloprid for honning, pollen og gelée royale.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført et enkelt anbringende, hvorefter det gøres gældende, at Kommissionen ved at træffe den anfægtede afgørelse har tilsidesat forordningen om maksimalgrænseværdier, særlig artikel 3 og/eller sammenholdt med artikel 14, stk. 1, og stk. 2, litra a), c) og d), i forordningen om maksimalgrænseværdier og således har optrådt ulovligt.
 —
 Sagsøgerne har gjort gældende, at forordningen om maksimalgrænseværdier foreskriver, at Kommissionen skal tage hensyn til dyrevelfærd, når der skal træffes afgørelse i forhold til ansøgninger om fastsættelse, ændring eller ophævelse af en maksimalgrænseværdi i henhold til artikel 7 i forordningen om maksimalgrænseværdier. Kommissionen har således retsstridigt afgjort ikke at imødekomme sagsøgernes ansøgning om nedbringelse af maksimalgrænseværdierne for den aktive substans imidacloprid.
 —
 Sagsøgerne har også gjort gældende, at i henhold til definitionen på en maksimalgrænseværdi i artikel 3, stk. 2, litra d), i forordningen om maksimalgrænseværdier skal maksimalgrænseværdier baseres på »en forbrugereksponering, der er tilstrækkelig lav til at beskytte sårbare forbrugere« og »god landbrugspraksis«(GAP). Det følger af artikel 3, stk. 2, og artikel 4, stk. 1, andet afsnit, og af artikel 14, stk. 2, litra a) og d), at Kommissionen da den traf den anfægtede afgørelse skulle have taget hensyn til den foreliggende videnskabelige og tekniske viden om imidacloprids effekt på honningbier og honningbikolonier. Det følger også af disse bestemmelser, og særligt af artikel 14, stk. 2, litra d) i forordningen om maksimalgrænseværdier, at Kommissionen uretmæssigt ikke tog Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 485/2013 (2) i betragtning i den anfægtede afgørelse, som en »beslutning om at ændre anvendelsen af plantebeskyttelsesmidler.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 396/2005 af 23.2.2005 om maksimalgrænseværdier for pesticidrester i eller på vegetabilske og animalske fødevarer og foderstoffer og om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF (EFT L 70, s. 1).
 (2) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 485/2013 af 24.5.2013om ændring af gennemførelsesforordning (EU) nr. 540/2011 for så vidt angår godkendelsesbetingelserne for aktivstofferne clothianidin, thiamethoxam og imidacloprid og om forbud mod anvendelse og salg af frø, som er behandlet med plantebeskyttelsesmidler, der indeholder disse aktivstoffer (EUT L 139, s. 12).


text:
22 . 3 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 94/21
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: ( Frankrig ), og Vals SA, Champagne (Frankrig ), ved advo
 kat Deborah Kryvian, Rouen, og med valgt adresse i Lu
 xembourg hos advokat Marc Loesch, 11 , rue Goethe.
 Sagsøgerne, som er franske selskaber, der producerer kal
 vekød, anfægter Rådets forordning ( EF) nr. 2222/96 af
 18 . november 1996 om ændring af forordning ( EØF ) Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 nr. 805/68 om den fælles markedsordning for oksekød ('),
 navnlig forordningens artikel 1 , nr. 4, for så vidt som det
 herved pålægges medlemsstaterne at betale en præmie for — Rådets forordning ( EØF ) nr. 2222/96 af 18 . november
 tidlig markedsføring, idet de nærmere betingelser og bereg 1996 , eller i det mindste forordningens artikel 1 , nr. 4,
 ningsmetoderne herfor har påført dem et alvorligt tab. som kan adskilles fra de øvrige bestemmelser, annulle
 res .
 De gør i denne forbindelse gældende, at det forhold, at be
 stemmelsen med henblik på gennemførelsen af præmien — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 foreskriver en ensartet anvendelse af en nedsættelse af
 slagtevægten på 15% i alle medlemsstaterne ud fra en re Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 ferenceværdi baseret på de statistiske data for 1995 , med
 fører, at sagsøgerne opnår en referencevægt for præmiebe
 rettigede slagtekroppe på 108 kg, som er helt uforenelig Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 med den normale markedsføring af sådanne slagtekroppe, samme som i sag T-14/97, Sofivo m.fl . mod Rådet.
 idet vægten af slagtekroppe produceret inden den pågæl
 dende foranstaltning var 127 kg.
 De anfører endvidere, at de konkurrerende producenter i
 Nederlandene, som har den næststørste produktion i Euro
 pa og eksporterer 95 % af produktionen, samtidig vil have Sag anlagt den 27. januar 1997 af Atlantic Container Line
 den højeste referencevægt for præmien på 138 kg pr. AB m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fælles
 slagtekrop, hvilket stiller dem særligt gunstigt i konkurren skaber
 cen på det franske marked. Da vægten af præmieberetti ( Sag T-18/97)
 gede slagtekroppe i dette land ( mindre end 138 kg) ligger
 meget tæt på, hvad der efterspørges på det franske mar ( 97/C 94/45 )
 ked, kan de producenter, der er etableret i Nederlandene,
 producere kalve til det franske marked og opnå en præmie (Processprog: engelsk)
 på 65 ECU pr. slagtekrop, hvilket efter sagsøgernes opfat
 telse fører til fuldstændig uensartede priser og produkter.
 Desuden gør den hurtige indførelse af foranstaltningen Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 indgreb i den tidligere planlagte produktion baseret på der den 27. januar 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 perioder på 22 til 24 uger, idet referencevægten for præ for De Europæiske Fællesskaber af Atlantic Container
 mien på 108 kg bringer opfedningsperioden ned på 15 til Line AB ved Solicitors John Pheasant, Nicholas Bromfield
 17 uger. og Shaun Goodman, og med valgt adresse i Luxembourg
 hos advokaterne Loesch & Wolter, 11 , rue Goethe .
 Sagsøgerne gør til støtte for deres påstande gældende, at
 der er sket en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 og at der er tale om en konkurrencebegrænsende situation
 i strid med traktatens artikel 40, stk. 3 , andet afsnit. — Kommissionens beslutning K(96 ) 3414 af 26 . no
 vember 1996 vedrørende Trans-Atlantic Conference
 (') EFT nr. L 296 af 21 . 11 . 1996 , s . 50 . Agreement annulleres .
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sag anlagt den 24. januar 1997 af Kermene SA og Vals SA
 mod Rådet for Den Europæiske Union Sagsøgerne er 16 af de 17 linjerederier, der er parter i
 ( Sag T-15/97) Trans-Atlantic Conference Agreement, i henhold til hvil
 ken de i fællesskab foretager containerlinjefart over Atlan
 ( 97/C 94/44 ) terhavet i både vestgående og østgående retning med hen
 blik på befordring af fragt mellem punkter inde i landet og
 (Processprog: fransk) havne i Nordeuropa og De Forenede Stater.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er Sagsøgerne søger at opnå annullation af den anfægtede
 der den 24. januar 1997 anlagt sag mod Rådet for Den kommissionsbeslutning, hvorved Kommissionen har ophæ
 Europæiske Union af Kermene SA, Saint Jacut du Mene vet sagsøgernes bødeimmunitet som følge af anmeldelsen

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
C 102/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.4.2000
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 17. februar 2000
 den 15. december 1999
 i sag T-241/97, Stork Amsterdam BV mod Kommission
 for De Europæiske Fællesskaber (1)
 i sag T-300/97, Benito Latino mod Kommission for de
 (Konkurrence — administrativ procedure — undersøgelse af Europæiske Fællesskaber (1)
 klager — tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 85 (nu
 artikel 81 EF) — administrativ skrivelse om henlæggelse af
 sagen — genoptagelse af procedure — begrundelse —
 (Tjenestemænd — erhvervssygdom — satsen for den ved-
 forpligtelse — rækkevidde — samarbejdsaftale — gensidig
 eksklusiv forsyningsklausul — konkurrenceklausul) varende delvise invaliditet — Lægeudvalgets udtalelse rets-
 stridig — manglende begrundelse)
 (2000/C 102/39)
 (2000/C 102/40)
 (Processprog: nederlandsk)
 I sag T-241/97, Stork Amsterdam BV, Amsterdam, ved advokat
 A.J. Braakman, Rotterdam, og med valgt adresse i Luxembourg (Processprog: fransk)
 hos advokaterne Loesch og Wolter, 11, rue Goethe, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 gede: Wouter Wils og Hans Gilliams), støttet af Serac Group,
 Paris, ved advokat Mary-Claude Mitchell, Paris, og med valgt I sag T-300/97, Benito Latino, tidligere tjenestemand ved
 adresse i Luxembourg hos advokat Guy Harles, 8-10, rue Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles,
 Mathias Hardt, angående en påstand om annullation af beslut- først ved advokat Olivier Eben, Bruxelles, og med valgt adresse
 ningen i Kommissionens skrivelse af 20. juni 1997 om afvis- i Luxembourg hos advokat Jean Tonner, 29, rue du Fossé,
 ning af den klage, som sagsøgeren har indgivet med henblik Esch-sur-Alzette, dernæst ved advokaterne Georges Vandersan-
 på at få fastslået, at en samarbejdsaftale mellem sidstnævnte den og Laure Levi, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxem-
 og Serac Group på området for salg af komplette produktions- bourg hos Société de gestion fiduciaire, 2-4, rue Beck, mod
 linjer til fremstilling af plastikflasker og aseptisk påfyldning af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 disse med flydende fødevarer er uforenelig med EF-traktatens gede: Julian Currall og Jean-Luc Fagnart), hvori der dels er
 artikel 85 (nu artikel 81 EF), har Retten (Fjerde Afdeling), nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse
 sammensat af afdelingsformanden, R.M. Moura Ramos, og af 11. februar 1997 om at anerkende sagsøgerens erhvervssyg-
 dommerne V. Tiili og P. Mengozzi; justitssekretær: fuldmægtig dom og fastsætte en sats på 5 % for dennes vedvarende delvise
 A. Mair, den 17. februar 2000 afsagt dom, hvis konklusion invaliditet, og dels en påstand om erstatning for den af
 lyder således: sagsøgeren hævdede lidte skade, har Retten (Anden Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, A. Potocki, og dommer
 C.W. Bellamy og A.W.H. Meij; justitssekretær: H. Jung, den
 1) Kommissionens beslutning i dens skrivelse af 20. juni 1997 om 15. december 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 afvisning af den klage, som sagsøgeren har indgivet for at få
 fastslået, at en samarbejdsaftale indgået mellem Stork Amster-
 dam BV og Serac Group på området for salg af komplette 1) Kommissionens afgørelse af 11. februar 1997 om anerkendelse
 produktionslinjer til fremstilling af plastikflasker og aseptisk af sagsøgerens erhvervssygdom annulleres.
 påfyldning af disse med flydende fødevarer er uforenelig med
 EF-traktatens artikel 85 (nu artikel 81 EF), annulleres.
 2) I øvrigt frifindes Kommissionen.
 2) Kommission bærer sine egne omkostninger samt de omkost-
 ninger, der er afholdt af sagsøgeren, bortset fra de omkostninger,
 som er påført sagsøgeren ved Serac’s intervention. Intervenienten 3) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 Serac bærer sine egne omkostninger. Sagsøgeren bærer de
 omkostninger, som denne har afholdt i forbindelse med Serac’s
 intervention.
 (1) EFT C 41 af 7.2.1998.
 (1) EFT C 357 af 22.11.1997.


text:
13.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/11
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 14. april 2016 — Jorge Sales Sinués mod Caixabank SA (sag C-381/14, og Youssouf Drame Ba mod Catalunya Caixa SA (Catalunya Banc SA) (sag C-385/14) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona — Spanien)
 (Forenede sager C-381/14 og C-385/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 93/13/EØF - aftaler indgået mellem erhvervsdrivende og forbrugere - aftaler om lån med pant i fast ejendom - vilkår om en minimumsrentesats - undersøgelse af vilkåret med henblik på at kende det ugyldigt - kollektivt søgsmål - søgsmål med påstand om forbud - udsættelse af det individuelle søgsmål, der har samme genstand«))
 (2016/C 211/11)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Jorge Sales Sinués (sag C-381/14, og Youssouf Drame Ba (sag C-385/14)
 Sagsøgte: Caixabank SA (sag C-381/14) og Catalunya Caixa SA (Catalunya Banc SA) (sag C-385/14)
 Konklusion
 Artikel 7 i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagerne omhandlede, der pålægger den nationale ret, ved hvilken en forbruger har anlagt et individuelt søgsmål med henblik på, at det fastslås, at et vilkår i en kontrakt, der binder forbrugeren til en erhvervsdrivende, er urimeligt, automatisk at udsætte søgsmålet i afventning af, at der afsiges endelig dom i et verserende kollektivt søgsmål, der er anlagt af en forbrugerorganisation på grundlag af den nævnte artikels stk. 2 med henblik på, at brugen i samme slags kontrakter af vilkår svarende til det, der er omfattet af det nævnte individuelle søgsmål, bringes til ophør, uden at relevansen af en sådan udsættelse for beskyttelsen af forbrugeren, der har anlagt et individuelt søgsmål, kan tages i betragtning, og uden at denne forbruger kan beslutte sig for at frigøre sig fra det kollektive søgsmål.
 (1) EUT C 388 af 3.11.2014.


text:
20.5.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 121/3
 Appel iværksat den 10. februar 2006 af Soffass SpA til prøvelse af dom afsagt den 23. november 2005 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i sag T-396/04 — Soffass SpA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (KHIM)
 (Sag C-92/06 P)
 (2006/C 121/05)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Soffass SpA (ved avvocati V. Bilardo, C. Bacchini og M. Mazzitelli)
 Appelindstævnt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (KHIM)
 Andre parter i appelsagen: Sodipan SCA, intervenient
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Den appellerede dom ophæves.
 —
 De i første instans nedlagte påstande tages til følge og den afgørelse, der blev truffet af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) den 16. juli 2004 i sag R 699/2003-1, annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret betaler sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten gør gældende, at den appellerede dom er i strid med artikel 8, stk. 1, litra b), og stk. 2, litra a), nr. ii) i forordning (EF) nr. 40/94 (1), hvorefter et varemærke er udelukket fra registrering »såfremt der i offentlighedens bevidsthed inden for det område, hvor det ældre varemærke er beskyttet, er risiko for forveksling, fordi det yngre mærke er identisk med eller ligner det ældre varemærke, og varerne og tjenesteydelserne er af samme eller lignende art«. Retten har ikke taget hensyn til begrebet risiko for forveksling, således som det er blevet fortolket af De Europæiske Fællesskabers Domstol.
 I betragtning af de lydlige, visuelle, grafiske og begrebsmæssige forskelle kan de over for hinanden stående omtvistede varemærker ikke forveksles.
 (1) EFT L 11 af 14.1.1994, s. 1.


text:
26.8.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 247/25
 — Kommissionen har bekræftet det i den begrundede udta- den i sagen Gründerzentrum-Betriebs-GmbH mod Land Baden-
 lelse anførte, hvorefter grundvandet i departementet Oise Württemberg forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 burde have været kortlagt som vand, der er berørt af en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 forurening, jf. direktivets artikel 3, stk. 1.
 Er gebyrerne for oprettelse og attestation af notardokumenter
 (1) EFT L 375 af 31.12.1991, s. 1. i delstatstjenesten i retskredsen Oberlandesgerichtsbezirk
 (2) Samling af Afgørelser 1999 I, s. 2603. Karlsruhe i delstaten Baden-Württemberg omfattet af forbud-
 det i artikel 10 i direktiv 69/335/EØF (1), når der er tale om
 forhold, der kan henføres til direktivets artikel 4, stk. 3, således
 at gebyrerne alene må opkræves i forhold til notarernes
 konkrete omkostninger ved den pågældende tjenesteydelse?
 (1) EFT 1969 II, s. 405.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 19. april 2000 af Finanzgericht München i
 sagen Biochem Zusatzstoffe Handels- u. Produktions
 GmbH mod Oberfinanzdirektion Nürnberg, Außenstelle
 München
 (Sag C-259/00)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 (2000/C 247/37)
 afsagt den 26. juni 2000 af Benelux-Domstolen i sagen
 Campina Melkunie BV mod Benelux-Merkenbureau
 Ved kendelse afsagt den 19. april 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 28. juni 2000, har Finanzgericht München i
 sagen Biochem Zusatzstoffe Handels- u. Produktions GmbH (Sag C-265/00)
 mod Oberfinanzdirektion Nürnberg, Außenstelle München,
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning (2000/C 247/39)
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Skal den kombinerede nomenklatur i den affattelse, der Ved dom afsagt den 26. juni 2000, indgået til Domstolens
 fremgår af bilag I til Kommissionens forordning (EF) Justitskontor den 29. juni 2000, har Benelux-Domstolen i
 nr. 2086/97 (1) af 4. november 1997 om ændring af bilag I sagen Campina Melkunie BV mod Benelux-Merkenbureau
 til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 (2) om told- og forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, fortolkes såle- om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 des, at immunglobulinkoncentrater, som består af tørret,
 affedtet råmælk uden casein, der er standardiseret ved hjælp af A. Skal artikel 2 og artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv
 lactose, skal tariferes som farmaceutiske produkter i kapitel 30? 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnær-
 melse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (1),
 fortolkes således, at spørgsmålet, om et tegn, der består
 (1) EFT L 312 af 14.11.1997, s. l. af et nyt ord sammensat af forskellige bestanddele, har
 (2) EFT L 256 af 7.9.1987, s. l. tilstrækkeligt særpræg til at kunne tjene som mærke
 for de pågældende varer, i princippet skal besvares
 bekræftende, også såfremt disse bestanddele hver for sig
 ikke har fornødent særpræg til at adskille disse varer fra
 andre varer, og at det kun forholder sig anderledes, når
 der foreligger yderligere omstændigheder, f.eks. såfremt
 det nye ord udgør en nærliggende og for alle umiddelbart
 forståelig betegnelse for en kombination af egenskaber,
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- der er kommerciel vigtig, og som ikke kan betegnes
 se afsagt den 20. juni 2000 af Amtsgericht Müllheim/Ba- anderledes end ved det nye ord?
 den i sagen Gründerzentrum-Betriebs-GmbH mod Land
 Baden-Württemberg B. Såfremt spørgsmål A skal besvares benægtende, må det
 da antages, at et tegn, der består af et nyt ord, som er
 (Sag C-264/00) sammensat af forskellige bestanddele, der hver især i
 sig selv mangler fornødent særpræg som omhandlet i
 direktivets artikel 3, stk. 1, heller ikke selv har fornødent
 (2000/C 247/38) særpræg, og at det kun forholder sig anderledes under
 yderligere omstændigheder, der fører til, at kombinatio-
 Ved kendelse afsagt den 20. juni 2000, indgået til Domstolens nen af bestanddelene er mere end summen af delene,
 Justitskontor den 29. juni 2000, har Amtsgericht Müllheim/Ba- f.eks. når det nye ord er udtryk for en vis kreativitet?


text:
7.12.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 305/23
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: F. Clotuche-
 den 24. september 2002 Duvieusart og H. Tserepa-Lacombe), angående en påstand om
 annullation af den i skrivelse af 14. juli 2000 indeholdte
 afgørelse fra udvælgelseskomitéen om ikke at optage sagsøge-
 i sag T-113/01, Veronica Sabbag mod Kommissionen for
 ren på den efter udvælgelsesprocedure KOM/R/A/01/1999
 De Europæiske Fællesskaber (1)
 udfærdigede reserveliste for midlertidigt ansatte, har Retten
 (Første Afdeling), sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf,
 (Tjenestemænd — ansættelse — udvælgelse af midlertidigt og dommerne N.J. Forwood og H. Legal; justitssekretær:
 ansatte — ikke-optagelse på reservelisten — medlemmerne fuldmægtig J. Palacio González, den 24. september 2002 afsagt
 af udvælgelseskomitéens sprogkundskaber — ligebehand- dom, hvis konklusion lyder således:
 ling)
 (2002/C 305/49) 1) Den i skrivelse til sagsøgeren af 14. juli 2000 indeholdte
 afgørelse fra udvælgelseskomitéen om ikke at opføre sagsøgeren
 på den efter udvælgelsesprocedure KOM/R/A/01/1999 udfær-
 (Processprog: fransk) digede reserveliste annulleres.
 2) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 I sag T-113/01, Veronica Sabbag, Bruxelles, ved avocats J.-N.
 Louis og V. Peere, og med valgt adresse i Luxembourg, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- (1 ) EFT C 317 af 10.11.2001.
 gede: F. Clotuche-Duvieusart og H. Tserepa-Lacombe), angåen-
 de en påstand om annullation af den i skrivelse af 14. juli
 2000 indeholdte afgørelse fra udvælgelseskomitéen om ikke at
 optage sagsøgeren på den efter udvælgelsesprocedure KOM/R/
 A/01/1999 udfærdigede reserveliste for midlertidigt ansatte,
 har Retten (Første Afdeling), sammensat af præsidenten, B.
 Vesterdorf, og dommerne N.J. Forwood og H. Legal; justitssek-
 retær: fuldmægtig J. Palacio González, den 24. september 2002 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 den 9. september 2002
 1) Den i skrivelse af 14. juli 2000 indeholdte afgørelse fra
 udvælgelseskomitéen om ikke at opføre sagsøgeren på den
 i sag T-182/00 DEP, Marco Pannella mod Europa-Parla-
 efter udvælgelsesprocedure KOM/R/A/01/1999 udfærdigede
 mentet (1)
 reserveliste annulleres.
 2) Kommissionen betaler sagens omkostninger. (Fastsættelse af sagsomkostninger)
 ( 1) EFT C 227 af 11.8.2001. (2002/C 305/51)
 (Processprog: italiensk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS I sag T-182/00 DEP, Marco Pannella, medlem af Europa-
 Parlamentet, med bopæl i Rom, ved avvocato P.A.M. Ferrari,
 den 24. september 2002 mod Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: H. Krück og
 A. Caiola), angående en begæring om fastsættelse af sagsom-
 kostninger i henhold til Rettens kendelse af 5. juli 2001,
 i sag T-182/01, Sophie Bachotet mod Kommissionen for
 Pannella mod Parlamentet (sag T-182/00, ikke offentliggjort),
 De Europæiske Fællesskaber (1) har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 den, R.M. Moura Ramos, og dommerne J. Pirrung og
 (Tjenestemænd — ansættelse — udvælgelse af midlertidigt A.W..H. Meij; justitssekretær: H. Jung, den 9. september 2002
 ansatte — ikke-optagelse på reservelisten — ligebehandling) afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 (2002/C 305/50)
 De sagsomkostninger, som Europa-Parlamentet skal betale sagsøge-
 ren til dækning af salær fastsættes til 8 000 EUR.
 (Processprog: fransk)
 (1 ) EFT C 285 af 7.10.2000.
 I sag T-182/01, Sophie Bachotet, hjælpeansat i Regionsudval-
 get, med bopæl i Bruxelles, ved avocats J.-N. Louis og V. Peere,


text:
C 211/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22.7.2000
 Slettelse af sag T-194/98 (1) besluttet, at sag T-180/99, Vassilios Tsarnavas mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 (2000/C 211/54)
 (1) EFT C 281 af 2.10.1999.
 (Processprog: fransk)
 Ved kendelse af 16. maj 2000 har formanden for Anden
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-194/98, Scan Office Design SA mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af
 registeret.
 Slettelse af sag T-221/99 (1)
 ( 1) EFT C 48 af 20.2.1999.
 (2000/C 211/57)
 (Processprog: fransk)
 Slettelse af sag T-4/99 (1) Ved kendelse af 16. maj 2000 har formanden for Femte
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-221/99, Gitte Rasmussen mod Rådet for
 (2000/C 211/55)
 Den Europæiske Union, skal slettes af registeret.
 (Processprog: tysk)
 (1) EFT C 366 af 18.12.1999.
 Ved kendelse af 13. april 2000 har formanden for Femte
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-4/99, OGT-Fruchthandelsgesellschaft mbH
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal
 slettes af registeret.
 (1) EFT C 71 af 13.3.1999. Slettelse af sag T-21/00 (1)
 (2000/C 211/58)
 (Processprog: fransk)
 Slettelse af sag T-180/99 (1)
 Ved kendelse af 3. maj 2000 har formanden for Femte Afdeling
 (2000/C 211/56) ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans besluttet,
 at sag T-21/00, David Crabbe mod Det Europæiske Center for
 Udvikling af Erhvervsuddannelse (CEDEFOP), skal slettes af
 (Processprog: fransk) registeret.
 Ved kendelse af 13. april 2000 har De Europæiske Fællesska-
 bers Ret i Første Instans (sat af dommer R.M. Moura Ramos) (1) EFT C 79 af 18.3.2000.


text:
C 211/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22.7.2000
 8-10, rue Mathias Hardt, mod Kommissionen for De Europæi- en begæring om, at gennemførelsen af artikel 1 i Kommissio-
 ske Fællesskaber (befuldmægtiget: V. Kreuschitz), støttet af nens beslutning 1999/267/EF af 7. april 1999 om en procedu-
 Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmægtiget: C.-D. Quas- re efter EF-traktatens artikel 85 (sag IV/36147: Regler for god
 sowski) samt RAG Aktiengesellschaft, Essen (Tyskland), ved patentagentskik (EPI)) (EFT L 106, s. 14) udsættes med virkning
 advokaterne M. Hansen og S.B. Völcker, Bruxelles, og med fra den 23. april 2000, har Rettens præsident den 14. april
 valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Loesch og Wolter, 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 11, rue Goethe, angående en påstand om, at det fastslås, at
 Kommissionen retsstridigt undlod at undersøge den angivelige 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 statsstøtte, som de tyske myndigheder skulle have ydet i
 forbindelse med den skete fusion — der var tilladt af Kommis-
 sionen — i den tyske kulindustri, har Retten (Anden Udvidede 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Pirrung, og
 dommerne J. Azizi, A. Potocki, M. Jaeger og A.W.H. Meij;
 justitssekretær: H. Jung, den 5. maj 2000 afsagt kendelse, hvis
 konklusion lyder således:
 1) Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2) Kommissionen pålægges at betale sine egne omkostninger og
 sagsøgerens omkostninger, dog med undtagelse af omkostninger- KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 ne i forbindelse med tilladelsen til to parters intervention.
 den 12. april 2000
 3) Hver intervenient bærer sine egne omkostninger.
 i sag T-328/99, Anthony Goldstein mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (1)
 ( 1) EFT C 86 af 27.3.1999.
 (Erstatningssøgsmål — sag, der åbenbart må afvises — sag,
 der åbenbart er ugrundet)
 (2000/C 211/42)
 (Processprog: engelsk)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 I sag T-328/99, Anthony Goldstein, Harrow, Middlesex (Det
 Forenede Kongerige), ved solicitor R. St John Murphy, 3, King’s
 den 14. april 2000 Bench Walk, Inner Temple, London, mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: R. Lyal),
 angående en påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren
 i sag T-144/99 R, instituttet af anerkendte fuldmægtige hævder at have lidt som følge af Kommissionens afslag på at
 for Den Europæiske Patentmyndighed mod Kommissio- træffe foreløbige foranstaltninger over for General Council of
 nen for De Europæiske Fællesskaber the Bar of England and Wales, har Retten (Fjerde Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, V. Tiili, og dommerne
 R.M. Moura Ramos og P. Mengozzi; justitssekretær: H. Jung,
 (Konkurrence — foreløbige forholdsregler — udsættelse af
 den 12. april 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 gennemførelse — uopsættelighed — foreligger ikke) således:
 (2000/C 211/41) 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger, herunder omkostninger-
 ne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler for
 (Processprog: fransk)
 Rettens præsident.
 I sag T-144/99 R, instituttet af anerkendte fuldmægtige for
 Den Europæiske Patentmyndighed, München (Tyskland), ved (1) EFT C 63 af 4.3.2000.
 advokaterne R. Collin og M.-C. Mitchell, Paris, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokaterne Decker og Braun, 16,
 avenue Marie-Thérèse, mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (befuldmægtigede: E. Gippini-Fournier), angående


text:
10.3.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 56/42
 Sag anlagt den 11. december 2006 — Speiser mod Parlamentet
 (Sag F-146/06)
 (2007/C 56/80)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Michael Alexander Speiser (Neu-Isenburg, Tyskland) (ved F. Theumer, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Parlamentets afgørelse nr. 115521 af 11. september 2006, hvorved Parlamentet forkaster sagsøgerens klage af 31. marts 2006 indbragt i medfør af tjenestemandsvedtægtens artikel 90, stk. 2, over afslag på udlandstillæg, annulleres
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at tildele sagsøgeren udlandstillæg i henhold til artikel 4, stk. 1, litra a), i bilag VII til vedtægten med tilbagevirkende kraft fra den 3. oktober 2005.
 —
 Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, som den 3. oktober 2005 tiltrådte tjenesten som midlertidigt ansat ved EFP-ED-gruppen, anfægter afslaget på sin ansøgning om udbetaling af udlandstillæg. Sagsøgeren er af den opfattelse, at han har fremlagt de dokumenter og bilag, der er nødvendige for at opnå ret til tillægget, og at han opfylder alle betingelserne herfor.


text:
20.11.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 284/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom afsagt den 21. september 2004 af Cour d'appel de Poitiers (2. Civile Afdeling) i sagen Conseil général de la Vienne mod Directeur général des douanes et droits indirects
 (Sag C-419/04)
 (2004/C 284/23)
 Ved dom afsagt den 21. september 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 30. september 2004, har Cour d'appel de Poitiers (2. Civile Afdeling) i sagen Conseil général de la Vienne mod Directeur général des douanes et droits indirects forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Skal artikel 871 i EF-toldkodeksen vedrørende efteropkrævning af toldskyld fortolkes således, at den indfører en nødvendig og bindende procedure, hvis tilsidesættelse indebærer ugyldighed, når de nationale toldmyndigheder under efteropkrævningsproceduren har udtrykt tvivl vedrørende en godtroende afgiftspligtig, for så vidt angår rækkevidden af kriterierne for efteropkrævning eller fritagelse for told, som beroede på toldskyld, der var unddraget, idet den ikke blev bogført på det tidspunkt, hvor den burde have været opkrævet, og som vedrørte en eventuel medregning i købsprisen for audiovisuelt udstyr fra en canadisk leverandør af en fast afgift, der obligatorisk blev opkrævet ved entréen til den forlystelsespark, hvor nævnte udstyr blev anvendt, uanset om den besøgende, som havde erlagt denne afgift, havde profiteret af nævnte udstyr?


text:
20.6.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 141/19
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 23. april 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-321/08) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2005/29/EF - virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 2009/C 141/31
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved W. Wils og E. Adsera Ribera, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien (ved B. Plaza Cruz, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (»direktivet om urimelig handelspraksis«) (EUT L 149, s. 22)
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29 af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (»direktivet om urimelig handelspraksis«), idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser til gennemførelse af dette direktiv.
 2)
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 223 af 30.8.2008.


text:
20.7.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 207/56
 Sag anlagt den 27. marts 2013 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-27/13)
 2013/C 207/93
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat É. Boigelot)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelserne om at degradere sagsøgeren til lønklasse AD8 i medfør af artikel 9, stk. 1, litra f), i bilag IX til vedtægten samt påstand om erstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, der angiveligt er lidt
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelserne af 5. juni 2012 truffet af ansættelsesmyndigheden, bestående af tre parter i sagen (sag MS 08/058, hvorefter »sanktionen om degradering til lønklasse AD8, jf. artikel 9, stk. 1, litra f), i bilag IX til vedtægten pålægges (sagsøgeren)«, med »virkning fra måneden efter datoen for hans underskrift«.
 —
 Annullation af afgørelsen af 17. december 2012 meddelt den 18. december 2012, hvorved ansættelsesmyndigheden afslår sagsøgerens klage, som han havde indgivet den 10. oktober 2012 under ref.nr. R/566/12.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale en erstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade og for indgreb i sagsøgerens karriere, som foreløbigt er opgjort til 1 EUR af et beløb, som, med forbehold for en forhøjelse eller nedsættelse af beløbet under sagen, er opgjort til 20 000 EUR, med forbehold for en forhøjelse eller nedsættelse af beløbet under sagen.
 —
 Under alle omstændigheder tilpligtes Kommissionen at betale sagens omkostninger, jf. artikel 87, stk. 1, i Personalerettens procesreglement.


text:
8 . 3 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 74/13
 Oy Pohjolan Liikenne Ab forelagt De Europæiske Fælles 2 ) Skal ordene »... der forskriftsmæssigt skulle have væ
 skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse ret opkrævet...« i artikel 2, stk. 1 , i Rådets forordning
 af følgende spørgsmål : (EØF ) nr. 1697/79 fortolkes således, at
 — det er de faktiske og retlige omstændigheder på det
 1 ) Skal tjenesteydelsesforordningen (forordning (EØF) tidspunkt, hvor de kompetente myndigheder mod
 nr. 1191/69 ('), som ændret ved forordning (EF) tager en angivelse, indeholdende en ukorrekt told
 nr. 1893/91 ( 2)) og navnlig dens artikel 4, sammen position, der er afgørende for, om der består et be
 holdt med artikel 1 , stk. 3 , fortolkes således, at den løb, der skulle have været opkrævet ?
 berettiger transportvirksomheden til at opnå ophævelse
 af en hvilken som helst del af dens forpligtelse til of
 fentlig tjeneste, for eksempel kun en bestemt del af en eller således, at
 busrute ?
 — det er de faktiske og retlige omstændigheder på det
 tidspunkt, hvor de kompetente myndigheder kon
 2 ) Såfremt det første spørgsmål besvares helt eller betin staterer, at en angivelse indeholdt en ukorrekt told
 get benægtende — i hvilket tilfælde korkein hallinto position, der er afgørende for, om der består et be
 oikeus muligvis hjemviser sagen til lååninhallintus til løb, der skulle have været opkrævet ?
 fornyet behandling — spørges der med henblik på sa
 gens endelige afgørelse, om det også følger af den i tje
 nesteydelsesforordningen fastsatte ret for transport 3 ) A ) Hvilken retsvirkning har en beslutning fra Europa
 virksomheden til at opnå delvis ophævelse af Kommissionen efter forelæggelse for Toldkodeks
 forpligtelsen til offentlig tjeneste, at den kompetence, udvalget, rettet til en medlemsstat i anledning af,
 som myndigheden i henhold til national lovgivning har at en medlemsstat har anmodet udvalget om at
 til at inddrage tilladelsen til rutekørsel med henblik på træffe beslutning om, hvorvidt det under nærmere
 en formålstjenlig rationalisering, begrænses eller ind omstændigheder er berettiget at indrømme frita
 skrænkes, når der er tale om et rationaliseringsbehov, gelse for importafgifter, og hvorved Kommissionen
 som er forårsaget af den delvise ophævelse ? og udvalget bestemmer, at det ikke er berettiget at
 indrømme fritagelse for importafgifter, som var
 omhandlet i medlemsstatens anmodning til udval
 (') EFT nr. L 156 af 28 . 6 . 1969 , s . 1 . get ?
 ( 2 ) EFT nr. L 169 af 29 . 6. 1991 , s . 1 .
 B ) Er det foreneligt med de retsvirkninger, der er be
 skrevet i svaret på spørgsmål 3 A), at en ret i den
 pågældende medlemsstat i en dom bestemmer, at
 der ikke bestod et fornødent retsgrundlag for efter
 opkrævning af importafgifter ?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut
 ning truffet den 20. december 1996 af Højesterets
 Anke- og kæremålsudvalg, i sagen Skatteministeriet mod
 Sportgoods A/S
 ( Sag C-4 13/96)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørelse
 ( 97/C 74/25 ) af 20. december 1996 af Immigration Adjudicator i sagen
 Nour Eddline El Yassini mod Secretary of State for the
 Home Department
 Ved beslutning truffet den 20. december 1996, indgået til ( Sag C-416/96)
 Domstolens Justitskontor den 27. december 1996, har ( 97/C 74/26
 Højesteret i sagen Skatteministeriet mod Sportgoods A/S
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : Ved afgørelse af 20 . december 1996, indgået til Domsto
 lens Justitskontor den 31 . december 1996, har Immigra
 tion Adjudicator i sagen Nour Eddline El Yassini mod
 1 ) Skal Rådets forordning (EØF ) nr. 1697/79 om efterop Secretary of State for the Home Department forelagt De
 krævning af import- og eksportafgifter, der ikke er op Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 krævet hos debitor for varer, der er angivet til en told præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 procedure, som medfører en forpligtelse til at betale
 sådanne afgifter (EFT 1979 L 197/1 ), artikel 2, stk. 1 ,
 fortolkes således, at adgangen til efteropkrævning 1 ) Omfatter udtrykket » arbejdsvilkår « i artikel 40 i EF
 alene angår tilfælde, hvor der er opstået en beløbsmæs Marokko-samarbejdsaftalen — i et tilfælde hvor en
 sig difference, men ikke urigtige positionsangivelser, marokkansk statsborger lovligt er bosat i en medlems
 som ikke har haft beløbsmæssig betydning? stat og lovligt er beskæftiget i denne medlemsstat —


text:
27.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 245/47
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 18. juni 2015 — CX mod Kommissionen
 (Sag F-5/14) (1)
 ((Personalesag - tjenestemænd - disciplinær sanktion - fjernelse fra tjenesten - ansættelsesmyndighedens manglende høring af tjenestemanden - manglende overholdelse af retten til at blive hørt))
 (2015/C 245/58)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: CX (ved advokat É. Boigelot)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og C. Ehrbar, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om at fjerne sagsøgeren fra tjenesten i henhold til artikel 9, stk. 1, litra h), i bilag IX til vedtægten uden nedsættelse af pensionen som følge af en intern undersøgelse, der blev indledt efter en undersøgelse foretaget af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) mod en virksomhed, og påstand om erstatning for det økonomiske tab og den ikke-økonomiske skade, der angiveligt er lidt
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionens afgørelse af 16. oktober 2013, hvorved denne pålagde CX sanktionen fjernelse fra tjenesten p.t. uden nedsættelse af pensionen, annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.
 3)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler CX's omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler, sag F-5/14 R.
 (1) EUT C 85 af 22.3.2014, s. 27.


text:
19.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 340/33
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 26. september 2011 — Abad-Villanueva m.fl. mod Kommissionen
 (Sag F-23/06) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - udnævnelse - artikel 5, stk. 2, i bilag XIII til vedtægten - interne udvælgelsesprøver med henblik på overgang til en anden kategori offentliggjort før den 1. maj 2004 - ansøgere opført på reservelisterne før den 1. maj 2006 - bibeholdelse af multiplikationsfaktoren - fortabelse af forfremmelsespoint)
 2011/C 340/65
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Roberto Abad-Villanueva m.fl. (Bruxelles, Belgien) (først ved advokaterne T. Bontinck og J. Feld, dernæst ved advokaterne T. Bontinck og S. Woog)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og H. Krämer, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Rådet for den Europæiske Union (først ved M. Arpio Santacruz og M. Simm, dernæst ved M. Bauer, J. Monteiro og K. Zieleśkiewicz, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af de afgørelser, hvorved sagsøgerne fik underretning om deres overgang til en anden kategori, for så vidt som de derved indplaceres i en lønklasse, der er lavere end den lønklasse, der ville følge af en anvendelse af vedtægtsbestemmelserne, multiplikationskoefficienten bibeholdes, og sagsøgernes forfremmelsespoints slettes.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 3)
 Rådet for den Europæiske Union, der er interveneret i sagen, bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 108 af 6.5.2006, s. 32.


text:
18.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 16/44
 Sag anlagt den 10. november 2015 — Lidl Stiftung mod KHIM (JEDE FLASCHE ZÄHLT!)
 (Sag T-623/15)
 (2016/C 016/53)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Tyskland) (ved Rechtsanwälte M. Wolter, A. Marx og A. Berger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket, der indeholder ordbestanddelen »JEDE FLASCHE ZÄHLT!« — registreringsansøgning nr. 13 510 123
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 7. september 2015 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 479/2015-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne forbundet med sagens behandling for Harmoniseringskontoret.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), sammenholdt med artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 207/2009.


text:
9.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Milano (Italien) den 31. januar 2011 — straffesag mod Assane Samb
 (Sag C-43/11)
 2011/C 113/12
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Milano
 Part i straffesagen
 Assane Samb
 Præjudicielt spørgsmål
 Henset til principperne om loyalt samarbejde og om direktivers effektive virkning, er artikel 15 og 16 i direktiv 2008/115/EF (1) da til hinder for, at en tredjelandsstatsborger med — efter medlemsstatens vurdering — ulovligt ophold straffes med fængsel indtil 4 år i tilfælde af manglende overholdelse af den første afgørelse fra politimyndigheden og med fængsel indtil 5 år i tilfælde af manglende overholdelse af de efterfølgende afgørelser (med samtidig forpligtelse for kriminalpolitiet til at foretage anholdelse på fersk gerning), alene som følge af vedkommendes manglende samarbejde under udvisningsproceduren, og særligt alene som følge af den manglende overholdelse af en udsendelsesafgørelse fra den administrative myndighed?
 (1) EUT L 348, s. 98.


text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/10
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 28. september 2006, straffesag mod G. Francesco Gasparini, Jose Ma L.A. Gasparini, G. Costa Bozzo, Juan de Lucchi Calcagno, Francesco Mario Gasparini, José A. Hormiga Marrero, Sindicatura Quiebra (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Audiencia Provincial de Málaga — Spanien)
 (Sag C-467/04) (1)
 (Konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen - artikel 54 - princippet »ne bis in idem« - anvendelsesområde - frifindelse af de tiltalte på grund af forældelse)
 (2006/C 294/16)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Audiencia Provincial de Málaga
 Parter i hovedsagen
 G. Francesco Gasparini, Jose Ma L.A. Gasparini, G. Costa Bozzo, Juan de Lucchi Calcagno, Francesco Mario Gasparini, José A. Hormiga Marrero, Sindicatura Quiebra
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Audiencia Provincial de Málaga — fortolkning af artikel 54 i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985 mellem regeringerne for staterne i Den Økonomiske Union Benelux, Forbundsrepublikken Tyskland og Den Franske Republik om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser — ne bis in idem-princippet– anvendelsesområde — fortolkning af artikel 24 EF — anvendelsesområde
 Konklusion
 1)
 Princippet ne bis in idem i artikel 54 i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985 mellem regeringerne for staterne i Den Økonomiske Union Benelux, Forbundsrepublikken Tyskland og Den Franske Republik om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser, undertegnet i Schengen den 19. juni 1990, finder anvendelse på en afgørelse fra en kontraherende stats domstol afsagt efter gennemførelse af en straffesag, hvorved en tiltalt endeligt frifindes på grund af forældelse af den lovovertrædelse, der gav anledning til tiltalen.
 2)
 Det nævnte princip finder ikke anvendelse på andre personer end dem, over for hvem der er afsagt endelig dom af en kontraherende stat.
 3)
 En kriminalret i en kontraherende stat kan ikke anse en vare for at være i fri omsætning på sit område, alene fordi en kriminalret i en anden kontraherende stat med hensyn til samme vare har fastslået, at en lovovertrædelse med hensyn til smugleri er forældet.
 4)
 Markedsføring af en vare i en anden medlemsstat — efter at varen blev indført til den medlemsstat, hvori frifindelsesdommen er afsagt — udgør en adfærd, som kan være et led i »de samme strafbare handlinger« i nævnte artikel 54's forstand.
 (1) EUT C 6 af 8.1.2005.


text:
5.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 297/27
 Sag anlagt den 6. oktober 2009 — Arques Industries mod Kommissionen
 (Sag T-395/09)
 2009/C 297/40
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Arques Industries AG (Starnberg, Tyskland) (ved Rechtsanwälte C. Grave, B. Meyring og A. Scheidtmann)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 1, 2, 3 og 4 i Kommissionens beslutning K(2009) 5791 endelig af 22. juli 2009 i sag COMP/39.396 — Calciumcarbid m.v. annulleres for så vidt som beslutningen er rettet mod sagsøgeren.
 —
 Subsidiært nedsættes den bøde, som sagsøgeren er pålagt i beslutningens artikel 2, litra f).
 —
 Subsidiært annulleres beslutningens artikel 1 og 3 for så vidt som de berører sagsøgeren.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har anfægtet Kommissionens beslutning K(2009) 5791 endelig af 22. juli 2009 i sag COMP/39.396 — Magnesium-baseret calciumcarbid og reagenser til stål- og gasindustrien. Sagsøgeren blev i den anfægtede beslutning sammen med andre virksomheder pålagt en bøde for en tilsidesættelse af artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53. Ifølge Kommissionen deltog sagsøgeren i en samlet og vedvarende overtrædelse i sektoren for calciumcarbid og magnesium i EØS med undtagelse af Spanien, Portugal, Irland og Det Forenede Kongerige, der bestod i markedsopdeling, kvoteaftaler, kundeopdeling, prisfastsættelse og udveksling af fortrolige forretningsoplysninger om priser, kunder og salgsvolumen.
 Sagsøgeren har som begrundelse for søgsmålet gjort otte anbringender gældende, der fremstilles i tre dele.
 Sagsøgeren har med den første del nedlagt påstand om anullation af den anfægtede beslutning for så vidt som sagsøgeren holdes solidarisk ansvarlig for SKW Stahl-Metallurgie GmbH’s adfærd og støtter sig herved på følgende anbringender:
 —
 der foreligger en ukorrekt anvendelse af artikel 81, stk. 1, EF og artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003 (1), idet Kommissionen har holdt sagsøgeren solidarisk ansvarlig med SKW Stahl-Metallurgie GmbH
 —
 der foreligger overtrædelse af artikel 253 EF, eftersom Kommissionen ikke har begrundet sit skøn med hensyn til sagsøgerens ansvar som tidligere moderselskab
 —
 der foreligger en urigtig anvendelse af artikel 81 EF, eftersom Kommissionen retsstridigt har lagt til grund, at der forelå en samlet og vedvarende overtrædelse.
 Sagsøgeren har med den anden del nedlagt subsidiær påstand om nedsættelse af beløbet på den bøde, som sagsøgeren er pålagt, og har i den forbindelse gjort følgende anbringender gældende:
 —
 der foreligger en overtrædelse af artikel 253 EF, eftersom den anfægtede beslutning i sig selv er selvmodsigende, hvad angår bødens størrelse
 —
 der foreligger en tilsidesættelse af artikel 23 i forordning nr. 1/2003, eftersom Kommissionen har foretaget en urigtig bedømmelse af overtrædelsens grovhed og varighed
 —
 der foreligger en overtrædelse af det generelle lighedsprincip med hensyn til den af Kommissionen formodede grovhed og varighed af overtrædelsen
 —
 der foreligger en tilsidesættelse af artikel 23 i forordning nr. 1/2003, eftersom Kommissionen ikke har taget det i betragtning som en formildende omstændighed, at sagsøgeren udtrykkeligt ikke har bestridt Kommissionens konstateringer under den administrative procedure.
 I den tredje del har sagsøgeren nedlagt subsidiær påstand om annullation af artikel 1 og 3 i den anfægtede beslutning for så vidt som de berører sagsøgeren, eftersom disse bestemmelser beror på en urigtig anvendelse af artikel 81 EF og artikel 7 i forordning nr. 1/2003 og er i strid med artikel 253 EF.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1).


text:
Nr . C 77/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16 . 3 . 96
 ringe indhold af de i bilag I, del I, nr. 1 , litra a ), nævnte de Nivelles i sagen Vito Casano mod 1 . Institut national
 bestanddele ( f.eks . natriumfattigt vand )? d'assurance maladie invalidité og 2 . Union nationale des
 mutualités libres forelagt De Europæiske Fællesskabers
 3 . Hvorledes skal begrebet » sundhedsbefordrende egen Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 skaber « i bilag I, del I, nr. 2 , afgrænses over for begrebet spørgsmål :
 » visse virkninger « i del I, nr. 1 , litra a ) (jf.: del II, 1.4.1 i
 bilag 1 )? 1 . Når en myndighed i en medlemsstat ikke har overholdt
 bestemmelserne i artikel 51 i Rådets forordning ( EØF )
 (') EFT 1980 L 229 , s . 1 . nr. 1408/71 (') om anvendelse af de sociale sikringsord
 ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende
 og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fæl
 lesskabet, skal den fornyede opgørelse af rettighederne
 for en invalid arbejdstager da foretages med virkning fra
 den dato, hvor udbetalingen af invaliditetsydelsen påbe
 Sag anlagt den 19. januar 1996 af Kommissionen for De gyndtes, eller fra en dato to år inden arbejdstagerens
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien indgivelse af ændringsbegæringen, således som det er
 fastsat i medlemsstatens nationale lovgivning, i det
 ( Sag C- 18/96 ) konkrete tilfælde artikel 106 i loven af 9 . august 1963
 ( 96/C 77/15 ) om indførelse og oprettelse af en obligatorisk syge- og
 invalideforsikringsordning ?
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 19 . januar 1996 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af 2 . Bestemmes den forældelsesfrist, der finder anvendelse i
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Hend forbindelse med krav på invalidepension fra en vand
 rik van Lier og Jean-Francis Pasquier, som befuldmægti rende arbejdstager, på grundlag af reglerne i den enkelte
 gede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez medlemsstats nationale lovgivning ?
 de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg.
 (') EFT 1971 II, s . 366 .
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande :
 — Det fastslås, at Kongeriget Belgien ikke har overholdt
 sine forpligtelser i henhold til traktaten, idet det ikke
 inden for den fastsatte frist har sat de love og admi
 nistrative bestemmelser i kraft, der er nødvendige for at
 efterkomme Rådets direktiv 91 /338/EØF af 18 . juni
 1991 i 1 ), som omhandler begrænsning af markedsføring
 og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater. Anmodning om præjudiciel afgørelse truffet den 17. januar
 1996 af Social Security Commissioner i sagen Kelvin Albert
 — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostnin Snares mod Adjudication Officer
 ger . ( Sag C-20/96 )
 ( 96/C 77/17)
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de •
 samme som i sag C-5/96 ( 2 ); den i direktivet fastsatte frist
 udløb den 31 . december 1992 . Ved afgørelse af 17. januar 1996 , indgået til Domstolens
 Justitskontor den 22 . januar 1996 , har Social Security
 (') EFT nr. L 186 , s . 59 . Commissioner i sagen Kelvin Albert Snares mod Adjudica
 ( 2 ) Se side 7 i denne Tidende . tion Officer forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 mål :
 1 . Følger det af artikel 4, stk. 2a, og artikel 10a i Rådets
 forordning ( EØF) nr. 1408/71 ('^ som indsat ved Rådets
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom forordning ( EØF ) nr. 1247/92 ( 2 ) med virkning fra den
 afsagt den 16 . januar 1996 af Tribunal du travail de Nivelles 1 . juni 1992, at anvendelsesområdet for artikel 4, stk . 1 ,
 i sagen Vito Casano mod 1 . Institut national d'assurance i forordning ( EØF) nr. 1408/71 ikke længere omfatter
 maladie invalidité og 2. Union nationale des mutualités en ydelse, der før den 1 . juni 1992 i forhold til en person,
 libres der som følge af tidligere beskæftigelse som arbejdstager
 var eller har været omfattet af den relevante medlems
 (Sag C-19/96 )
 stats lovgivning om social sikring, ville blive anset for
 ( 96/C 77/ 16 omfattet af anvendelsesområdet for artikel 4 , stk . 1 , med
 den retsvirkning, at en person, der efter den 1 . juni 1992
 Ved dom afsagt den 16 . januar 1996, indgået til Domstolens er blevet berettiget til en sådan ydelse efter lovgivningen i
 Justitskontor den 22 . januar 1996, har Tribunal du travail én medlemsstat, ikke kan støtte ret på artikel 10, stk. 1 , i


text:
12.4.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 92/31
 Sag anlagt den 14. januar 2008 — Mars mod KHIM — Ludwig Schokolade (tredimensionalt varemærke, der forestiller en chokoladestang)
 (Sag T-28/08)
 (2008/C 92/64)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Mars, Inc. (McLean, De Forenede Stater) (ved barrister A. Bryson og solicitor G. Mills)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG (Bergisch Gladbach, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 23. oktober 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Et tredimensionalt varemærke, der forestiller en chokoladestang for varer i klasse 5, 29 og 30 — EF-varemærke nr. 818 864
 Indehaver af EF-varemærket: Mars, Inc.
 Indgiver af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG
 Annullationsafdelingens afgørelse: Afslag på ugyldighedsbegæringen.
 Appelkammerets afgørelse: Annullationsafdelingens afgørelse annulleres, og EF-varemærket erklæres ugyldigt.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), artikel 7, stk. 3, artikel 51, stk. 2, artikel 73 og 74, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 40/94, idet
 —
 appelkammeret skulle have fastslået, at den omhandlede form væsentligt adskiller sig fra normer og branchesædvaner inden for den relevante sektor
 —
 appelkammeret krævede bevis for, at varemærket havde opnået fornødent særpræg i hver enkel af de relevante medlemsstater, og ikke om det havde opnået fornødent særpræg i en væsentlig del af Fællesskabets marked for chokoladestænger
 —
 appelkammeret i den anfægtede afgørelse lagde et punkt til grund, der ikke forudgående var blevet nævnt af hverken Harmoniseringskontoret eller Ludwig Schokolade.


text:
7.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 410/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour d'appel de Mons (Belgien) den 8. august 2016 — Immo Chiaradia SPRL mod État Belge
 (Sag C-444/16)
 (2016/C 410/05)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d'appel de Mons
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Immo Chiaradia SPRL
 Sagsøgt: État Belge
 Præjudicielt spørgsmål
 Er det foreneligt med de regler om udarbejdelse af resultatopgørelse, der er fastsat i Rådets fjerde direktiv af 25. juli 1978 om årsregnskaberne for visse selskabsformer (direktiv 78/660/EØF, EUT L 222 af 14.8.1978, s. 11), og som bestemmer følgende:
 —
 årsregnskabet skal give et pålideligt billede af selskabets aktiver og passiver, økonomiske stilling samt resultatet (direktivets artikel 2, stk. 3)
 —
 hensættelser til omkostninger, herunder uforudsete udgifter, har til formål at dække tab eller gæld, hvis karakter er klart defineret, og som på statustidspunktet enten anses for sandsynlige eller sikre, men som er ubestemmelige med hensyn til deres størrelse eller tidspunktet for deres afholdelse (direktivets artikel 20, stk. 1)
 —
 værdiansættelsen skal i alle tilfælde ske under udvisning af behørig forsigtighed og især:
 —
 må kun den fortjeneste, der er konstateret på statustidspunktet, medtages
 —
 skal der tages hensyn til alle forudseelige risici og eventuelle tab, som er opstået i løbet af det regnskabsår, årsregnskabet vedrører, eller i et tidligere regnskabsår, selv om disse risici eller tab først bliver kendt mellem statustidspunktet og det tidspunkt, hvor det udarbejdes (direktivets artikel 31, stk. 1, litra c), aa) og bb))
 —
 der skal tages hensyn til indtægter og udgifter vedrørende det år, som regnskabet omfatter, uden hensyn til det tidspunkt hvor disse indtægter indgår eller udgifter udbetales (direktivets artikel 31, stk. 1, litra d))
 —
 aktiv- og passivposternes bestanddele skal værdiansættes hver for sig (direktivets artikel 31, stk. 1, litra e)), [org. s. 11]
 at et aktieoptionsudstedende selskab bogfører prisen for tildeling af en option som indtægt i løbet af det regnskabsår, hvor den pågældende option annulleres, eller efter udløbet af optionens varighed, for at tage hensyn til den risiko, som påhviler optionsudstederen som følge af den forpligtelse, som denne har påtaget sig, [og ikke] i løbet af det regnskabsår, hvor tildelingen af optionen finder sted, og hvor prisen for optionen endeligt indgår, idet den risiko, som påhviler optionsudstederen, værdiansættes særskilt i forbindelse med bogføringen af en hensættelse?


text:
5.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 135/55
 Sag anlagt den 25. februar 2014 — I Castellani mod KHIM (gengivelse af en cirkel)
 (Sag T-137/14)
 2014/C 135/72
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: I Castellani Srl (Meldola, Italien) (ved advokaterne M. Caramelli, F. Boscariol de Roberto, I. Gatto og D. Martucci)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Compagnie Chomarat (Paris, Frankrig)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 13. december 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1001/2012-2), annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, som begæringen om fortabelse vedrører: Figurmærket, der gengiver en cirkel, for varer i klasse 19 — EF-varemærkeregistrering nr. 2 844 033
 Indehaver af EF-varemærket: I Castellani Srl
 Indgiveren af begæringen om fortabelse af EF-varemærket: Compagnie Chomarat
 Annullationsafdelingens afgørelse: EF-varemærkeregistrering nr. 2 844 033 erklæret fortabt
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens artikel 51, stk. 2.


text:
30.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 30/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Centrale Raad van Beroep (Nederlandene) den 31. oktober 2016 — Klein Schiphorst mod Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
 (Sag C-551/16)
 (2017/C 030/24)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Centrale Raad van Beroep
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Klein Schiphorst
 Sagsøgt: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan den beføjelse, der er tillagt i artikel 64, stk. 1, litra c), i forordning nr. 883/2004 (1), henset til denne forordnings artikel 63 og 7, formålet med og indholdet af forordningen og personers og arbejdstagers frie bevægelighed forstås således, at en ansøgning om forlængelse af perioden for eksport af en ydelse ved arbejdsløshed i princippet afslås, med mindre forlængelsen af eksportperioden efter Uwv opfattelse på grundlag af sagens konkrete omstændigheder, herunder eksempelvis at der foreligger en konkret og beviselig udsigt til arbejde, ikke med rimelighed kan nægtes?
 I benægtende fald:
 2)
 Hvorledes skal medlemsstaterne da forstå den beføjelse, der er tillagt i artikel 64, stk. 1, litra c), i forordning nr. 883/2004?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29.4.2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT 2004, L 166, s. 1).


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 21. januar 2010 — Prof. Dr. Oliver Brüstle mod Greenpeace e.V.
 (Sag C-34/10)
 2010/C 100/29
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Prof. Dr. Oliver Brüstle
 Sagsøgt: Greenpeace e.V.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Hvad skal der forstås ved udtrykket »menneskelige embryoner« i artikel 6, stk. 2, litra c), i direktiv 98/44/EF (1)?
 a)
 Er alle udviklingsstadier i menneskelivet helt fra befrugtningen af en ægcelle omfattet heraf, eller er der andre betingelser, der skal være opfyldt, som f.eks. opnåelse af et bestemt udviklingsstadie?
 b)
 Er følgende organismer også omfattet heraf:
 1)
 ubefrugtede menneskelige ægceller, hvori der er transplanteret en cellekerne fra en moden menneskecelle
 2)
 ubefugtede menneskelige ægceller, der er stimuleret til deling og videreudvikling gennem partenogenese?
 c)
 Er stamceller, der er udvundet af menneskelige embryoner i blastocyst-stadiet, også omfattet?
 2)
 Hvad forstås ved udtrykket »anvendelse af menneskelige embryoner til industrielle eller kommercielle formål«? Er enhver kommerciel udnyttelse som omhandlet i direktivets artikel 6, stk. 1, omfattet heraf, navnlig også. anvendelse med henblik på videnskabelig forskning?
 3)
 Kan en teknisk viden i henhold til direktivets artikel 6, stk. 2, litra c), ikke patenteres, hvis anvendelsen af menneskelige embryoner ikke er omfattet af den tekniske viden, som er angivet i patentet, men anvendelsen af menneskelige embryoner er en nødvendig forudsætning for anvendelsen af denne viden,
 a)
 fordi patentet vedrører et produkt, hvis fremstilling nødvendiggør forudgående destruktion af menneskelige embryoner, eller
 b)
 fordi patentet vedrører en metode, for hvilken et sådant produkt er nødvendigt som grundmateriale?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/44/EF af 6.7.1998 om retlig beskyttelse af bioteknologiske opfindelser (EFT L 213, s. 13).


text:
8.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 298/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Komisia za zashtita ot diskriminatsia (Bulgarien) den 25. juli 2011 — Valeri Hariev Belov mod »ChEZ Elektro Balgaria« AD, »ChEZ Raspredelnenie Balgaria« AD og Darzhavna Komisia po energiyno i vodno regulirane
 (Sag C-394/11)
 2011/C 298/27
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Komisia za zashtita ot diskriminatsia
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Valeri Hariev Belov
 Sagsøgte:»ChEZ Elektro Balgaria« AD, »ChEZ Raspredelnenie Balgaria« AD og Darzhavna Komisia po energiyno i vodno regulirane
 Præjudicielle spørgsmål
 Spørgsmål 1: Er det tilfælde, der skal undersøges i nærværende sag, omfattet af Rådets direktiv 2000/43/EF (1) af 29. juni 2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse (konkret artikel 3, stk. 1, litra h)?
 Spørgsmål 2: Hvad skal der forstås ved »behandles ringere« i artikel 2, stk. 2, litra a), i direktiv 2000/43 og ved »stille personer af en bestemt race eller etnisk oprindelse særlig ufordelagtigt« i artikel 2, stk. 2, litra b), i direktiv 2000/43:
 2.1.
 Er det for at kunne kvalificere en ringere behandling som direkte forskelsbehandling ubetinget nødvendigt, at behandlingen er ringere, og at den direkte eller indirekte krænker rettigheder eller interesser, der udtrykkeligt er hjemlet ved lov, eller må der herved forstås enhver form for adfærd (relation) i ordets videste forstand, som i forhold til den adfærd, der udvises i en lignende situation, er mindre gunstig?
 2.2.
 Er det for at kunne kvalificere en behandling, der sætter andre i en særligt ugunstig situation, som indirekte forskelsbehandling, også nødvendigt, at adfærden direkte eller indirekte krænker rettigheder eller interesser, der er udtrykkeligt hjemlet ved lov, eller skal der herved forstås enhver form for adfærd, der i videste forstand hensætter andre i en ringe/ufordelagtig situation?
 Spørgsmål 3: Afhængig af besvarelsen af andet spørgsmål: Såfremt det for at kunne kvalificere en behandling som direkte eller indirekte forskelsbehandling som forudsat i artikel 2, stk. 2, litra a) og b), i direktiv 2000/43 er nødvendigt, at den ringere behandling eller hensættelse i en særligt ugunstig situation direkte eller indirekte krænker lovhjemlede rettigheder eller interesser,
 3.1.
 giver artikel 38 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, direktiv 2006/32/EF (2) (29. betragtning, artikel 1 og artikel 13, stk. 1), direktiv 2000/54/EF (3) (artikel 3, stk. 5) og direktiv 2009/72/EF (4) (artikel 3, stk. 7) slutforbrugeren af elektricitet en ret til eller interesse i regelmæssigt at kunne kontrollere elmålerens stand, som kan gøres gældende ved de nationale retter i et søgsmål som det foreliggende i hovedsagen,
 og
 3.2.
 er det foreneligt med disse bestemmelser, at et distributionsselskab i henhold til nationale retsforskrifter og/eller en efter forvaltningspraksis meddelt tilladelse fra den statslige reguleringsmyndighed anbringer elmålerne på svært tilgængelige eller utilgængelige steder, hvilket gør det umuligt for forbrugeren personligt og regelmæssigt at kontrollere og følge elmålerens stand?
 Spørgsmål 4: Afhængig af besvarelsen af andet spørgsmål: Såfremt det for kvalifikationen af en behandling som direkte eller indirekte forskelsbehandling ikke er ubetinget nødvendigt, at en behandling direkte eller indirekte krænker en lovhjemlet ret eller interesse,
 —
 er sådanne nationale retsforskrifter eller nationale retsafgørelser, som omhandles i hovedsagen, tilladte i henhold til artikel 2, stk. 2, litra a) og b), i direktiv 2000/43, såfremt de kræver, at den ringere behandling og hensættelse i en ugunstigere situation, kun kan kvalificeres som forskelsbehandling, såfremt lovhjemlede rettigheder og interesser herved krænkes,
 —
 hvis de ikke er tilladte, er den nationale ret da forpligtet til ikke at anvende dem og i stedet gøre brug af direktivets begrebsbestemmelser?
 Spørgsmål 5: Hvorledes skal artikel 8, stk. 1, i direktiv 2000/43 fortolkes,
 5.1.
 således, at det kræves, at den krænkede beviser faktiske omstændigheder, på grundlag af hvilke det entydigt, ubestrideligt og sikkert kan sluttes eller konkluderes, at der foreligger en direkte eller indirekte forskelsbehandling, eller er det tilstrækkeligt, at de faktiske omstændigheder kun skaber en antagelse af/formodning herfor?
 5.2.
 Medfører den omstændighed, at
 a)
 det kun er i de to bydele, der betegnes som romakommuner, at elmålerne er anbragt på gaden på elmasterne i en højde, hvor de ikke er tilgængelige for forbrugeren, og denne ikke kan kontrollere deres stand visuelt, bortset fra bekendte undtagelser inden for disse to bydeles grænser, og
 b)
 elmålerne i alle øvrige bydele er anbragt i en anden højde, der er tilgængelig for visuel kontrol (indtil 1,70 m), oftest inden i forbrugerens bolig eller på bygningens facade eller indhegning,
 at bevisbyrden flyttes over på sagsøgte?
 5.3.
 Udelukker den omstændighed, at
 a)
 der i de i de to bydele, der betegnes som romakommuner, ikke kun bor romaer, men også personer af anden etnisk oprindelse og/eller
 b)
 hvilken andel af befolkningen i de to kommuner, der tilsvarende faktisk selv betegner sig som romaer, og/eller
 c)
 begrundelsen for, at distributionsselskabet i disse to bykommuner har anbragt elmålerne i denne højde på 7 m, må betegnes som almindelig kendt,
 at bevisbyrden flyttes over på sagsøgte?
 Spørgsmål 6: Afhængig af besvarelsen af spørgsmål 5:
 6.1.
 Såfremt artikel 8, stk. 1, i direktiv 2000/43 skal fortolkes således, at der må kræves en antagelse af/formodning for en forskelsbehandling, og såfremt de førnævnte omstændigheder fører til, at bevisbyrden flyttes over på sagsøgte, hvilken form for forskelsbehandling lader disse omstændigheder formode — direkte, indirekte og/eller chikane?
 6.2.
 Tillader direktiv 2000/43, at en direkte forskelsbehandling og/eller chikane begrundes med, at der herved forfølges et lovbestemt mål med nødvendige og egnede midler?
 6.3.
 Henset til de af distributionsselskabet anførte lovbestemte mål, som det forfølger, er den foranstaltning, som er anvendt i de to bykommuner, begrundet i en situation, hvor
 a)
 foranstaltningen anvendes på grund af ubetalte regninger, der har hobet sig op i de to bykommuner, hyppige krænkelser fra forbrugerens side, som hindrer eller udgør en fare for de elektriske anlægs vedvarende og ufarlige funktion,
 og
 foranstaltningen anvendes kollektivt uafhængigt af, om den konkrete forbruger har betalt sine regninger for distribution og levering af el, og uafhængigt af, om det er godtgjort, at den konkrete forbruger har foretaget en eller anden krænkelse (manipulation af elmålerens tællere, ulovlig tilslutning og/eller ulovlig tapning og/eller forbrug af el uden måling eller betaling eller et hvilket som helst andet indgreb i nettet, som hindrer eller udgør en fare for de elektriske anlægs vedvarende og ufarlige funktion),
 b)
 der for tilsvarende krænkelser er fastsat såvel civilretlige, forvaltningsretlige og strafferetlige ansvarsregler i retsforskrifter og i de almindelige betingelser i distributionsaftalen,
 c)
 betingelsen i artikel 27, stk. 2, i de almindelige betingelser til distributionsaftalen — hvorefter distributionsselskabet på forbrugerens udtrykkelige skriftlige anmodning garanterer denne en visuel kontrol af tællerne på elmåleren — reelt ikke sætter forbrugeren i stand til personligt og regelmæssigt at kontrollere sin målers stand,
 d)
 det er muligt på forbrugerens udtrykkelige og skriftlige anmodning at installere en kontrolelmåler i forbrugerens bolig, for hvilken der skal erlægges et gebyr,
 e)
 foranstaltningen er et karakteristisk og synligt kendetegn for forbrugerens uhæderlighed i den ene eller anden form, som opstilles på grundlag af årsager, som distributionsselskabet anfører er almindeligt kendte,
 f)
 der findes andre tekniske metoder og midler til beskyttelse mod manipulation af elmåleren,
 g)
 distributionsselskabets advokat anfører, at en lignende foranstaltning i en romakommune i en anden by reelt ikke har kunnet forhindre manipulation af elmålerne,
 h)
 det ikke antages, at en transformatorstation, der er opstillet i disse bykommuner, skal sikres ved lignende foranstaltninger som elmålerne?
 (1) Rådets direktiv 2000/43/EF af 29.6.2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse (EFT L 180, s. 22).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/32/EF af 5.4.2006 om energieffektivitet i slutanvendelserne og om energitjenester samt om ophævelse af Rådets direktiv 93/76/EØF (EUT L 114, s. 64).
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26.6.2003 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF (EUT L 176, s. 37).
 (4) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13.7.2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (EUT L 211, s. 55).


text:
Nr. C 9/6 1 DA 1 De Europæiske Fællesskabers Tidende 11 . 1 . 97
 tiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse DOMSTOLENS DOM
 offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, ( Sjette Afdeling )
 skal fortolkes således, at det også omfatter visse typer
 arbejder vedrørende et dige langs sejlbare vandveje. af 24 . oktober 1996
 i sag C-73/95 P, Viho Europe BV mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber, støttet af Parker Pen Ltd (M
 (Konkurrence — koncerner — traktatens artikel 85, stk. 1 )
 2 ) Udtrykket »anlæg til regulering af vandløb «, som er
 indeholdt i bilag II, punkt 2, litra e), til direktiv 85/ ( 97/C 9/10 )
 337/EØF, skal fortolkes således, at det ikke blot om
 fatter bygning af et nyt dige, men også ændring af et (Processprog: tysk)
 bestående dige ved flytning, forstærkning eller udvi
 delse, fornyelse på stedet af et dige ved bygning af et
 nyt dige på samme sted, uanset om det er stærkere el (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 ler bredere end det fjernede dige, eller en kombination offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 af flere af disse tilfælde.
 I sag C-73/95 P, Viho Europe BV ( befuldmægtiget: Werner
 Kleinmann ) angående appel af dom afsagt den 12 . januar
 1995 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 3 ) — Artikel 4, stk. 2, i direktiv 85/337/EØF og bilag II, ( Første Afdeling ) i sag T-102/95 , Viho mod Kommissionen
 punkt 10, litra e), til dette direktiv, skal fortolkes ( Sml . II, s. 17 ) — den anden part i appelsagen er Kommis
 således, at når en medlemsstat fastsætter kriterier sionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtiget:
 og/eller grænseværdier til bestemmelse af projekter Bernd Langeheine ), støttet af Parker Pen Ltd — har Dom
 vedrørende diger på et sådant niveau, at samtlige stolen ( Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 projekter vedrørende diger i praksis på forhånd bli G. F. Mancini , og dommerne C. N. Kakouris og H. Ragne
 ver holdt uden for forpligtelsen til at undersøge de malm ( refererende dommer); generaladvokat: C. O. Lenz;
 res indvirkning, overskrider den grænserne for det justitssekretær: R. Grass, den 24 . oktober 1996 afsagt
 skøn, som den har i henhold til direktivets dom, hvis konklusion lyder således :
 artikel 2, stk. 1 , og artikel 4, stk. 2, medmindre
 samtlige udelukkede projekter på grundlag af en
 samlet vurdering kan anses for ikke at have væ 1 ) Appellen forkastes.
 sentlig indvirkning på miljøet.
 2 ) Appellanten betaler sagens omkostninger.
 — Når en domstol i henhold til national ret er for (') EFT nr. C 137 af 3 . 6 . 1995 , s . 10 .
 pligtet til eller har mulighed for på embeds vegne
 at inddrage anbringender, der støttes på en bin
 dende national retsregel, og som parlerne ikke har
 påberåbt sig, påhviler det den, inden for rammerne
 af sin kompetence, på embeds vegne at undersøge,
 om medlemsstatens lovgivende eller udøvende
 myndigheder har holdt sig inden for grænserne af
 det skøn, der er fastsat i direktivets artikel 2, stk . 1 , DOMSTOLENS DOM
 og artikel 4, stk . 2, og at tage hensyn hertil under ( Sjette Afdeling)
 behandlingen af annullationssøgsmålet.
 af 24 . oktober 1996
 i sag C-76/95 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber mod Royal beige SA ( 1 )
 — Såfremt grænserne for dette skøn er overskredet,
 og der følgelig må ses bort fra de nationale bestem (Tjenestemænd — ulykkesforsikring og forsikring mod er
 melser i denne henseende, påhviler det medlemssta hvervssygdomme)
 tens myndigheder inden for rammerne af deres
 ( 97/C 9/11 )
 kompetence at træffe alle de almindelige eller sær
 lige foranstaltninger, der er nødvendige, for at pro
 jekterne undersøges med henblik på at fastslå, om (Processprog: fransk)
 de kan få væsentlig indvirkning på miljøet, og i be
 kræftende fald, at deres indvirkninger undersøges.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (M EFT nr. C 119 af 13 . 5 . 1995 , s . 8 .
 I sag C-76/95 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber, ved Julian Currall, Kommissionens Juridiske Tjene
 ste, som befuldmægtiget, bistået af advokat Jean-Lue Fag
 nart, mod Royal beige SA, ved advokat Francois van der
 ---pagebreak--- 11 . 1 . 97 \ DA \ De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 9/7
 Mensbrugghe, angående en påstand om, at de sagsøgte ( Anden Afdeling ) i sag T-5/93 (Tremblay m.fl. mod Kom
 forsikringsselskaber betaler det beløb, som Kommissionen missionen, Sml . II, s. 185 ), hvori der er nedlagt påstand
 skylder eller måtte komme til at skylde i henhold til om delvis ophævelse af denne dom, har Domstolen ( Sjette
 artikel 73 i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Afdeling ), sammensat af formanden for Fjerde Afdeling
 Fællesskaber til en af sine tjenestemænd, der er ramt af en J. L. Murray, som fungerende formand for Sjette Afdeling,
 erhvervssygdom, har Domstolen ( Sjette Afdeling), sam og dommerne C. N. Kakouris, P. J. G. Kapteyn ( refere
 mensat af afdelingsformanden, G. F. Mancini, og dom rende dommer ), G. Hirsch og H. Ragnemalm; generalad
 merne C. N. Kakouris og P. J. G. Kapteyn ( refererende vokat: F. G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den 24 . okto
 dommer); generaladvokat: A. La Pergola; justitssekretær: ber 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 assisterende justitssekretær H. von Holstein, den 24 . okto
 ber 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 1 ) Appellen forkastes.
 1 ) SA Royale beige, Assurances Générales de France SA, 2 ) Appellanterne betaler sagens omkostninger.
 Caisse nationale de Prévoyance, Mutuelles du Mans,
 Assurantie van de Belgische Boerenbond SA, Hannover
 SA, Securitas AG og Condor betaler til Kommissionen 0 ) EFT nr. C 189 af 22 . 7. 1995 , s . 6 .
 25 794 194 bfr., med tillæg af renter 8% p. a. fra den
 6. maj 1 994 til betaling sker.
 2 ) SA Royale beige, Assurances Générales de France SA,
 Caisse nationale de Prévoyance, Mutuelles du Mans,
 Assurantie van de Belgische Boerenbond SA, Hannover
 DOMSTOLENS DOM
 SA, Securitas AG og Condor betaler sagens omkost
 ninger. ( Sjette Afdeling )
 af 7. november 1996
 (M EFT nr. C 159 af 24 . 6 . 1995 , s . 13 .
 i sag C-221/94, Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber mod Storhertugdømmet Luxembourg ( J )
 (Traktatbrud — manglende gennemførelse af direktiv 91/
 263/EØF — telekommunikation — terminaludstyr — gen
 sidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse)
 ( 97/C 9/ 13 )
 DOMSTOLENS DOM
 ( Sjette Afdeling) (Processprog: fransk)
 af 24 . oktober 1996
 i sag C-91/95 P, Roger Tremblay, Harry Kestenberg og (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 Syndicat des exploitants de lieux de loisirs ( SELL ) mod offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber 0 )
 (Appel — konkurrence — afvisning af en klage — ingen I sag C-221 /94, Kommissionen for De Europæiske Fælles
 interesse for Fællesskabet) skaber ( befuldmægtigede : Anders C. Jessen og Jean-Francis
 Pasquier) mod Storhertugdømmet Luxembourg ( befuld
 ( 97/C 9/12 ) mægtiget: Nicolas Schmit ) angående en påstand om, at det
 fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat
 de forpligtelser, der påhviler det i henhold til Rådets direk
 (Processprog: fransk) tiv 91 /263/EØF af 29 . april 1991 om indbyrdes tilnær
 melse af medlemsstaternes lovgivning om teletermi
 naludstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets
 overensstemmelse ( EFT nr. L 128 af 23 . 5 . 1991 , s . 1 ), og
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive navnlig dette direktivs artikel 17, principalt fordi det ikke
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige
 love og administrative bestemmelser for at efterkomme di
 rektivet, og subsidiært fordi det ikke straks har underrettet
 I sag C-91/95 P, Roger Tremblay, Harry Kestenberg og Kommissionen om disse foranstaltninger, har Domstolen
 Syndicat des exploitants de lieux de loisirs ( SELL ), ved ad ( Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, G. F.
 vokat Jean-Claude Fourgoux, mod den anden part i appel Mancini ( refererende dommer), og dommerne J. L. Mur
 sagen Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, ved ray, C. N. Kakouris, P. J. G. Kapteyn og H. Ragnemalm;
 Giuliano Marenco og Géraud de Bergues, som befuld generaladvokat: C. O. Lenz; justitssekretær: ekspeditions
 mægtigede, angående appel af dom afsagt den 24 . januar sekretær H. A. Rühl, den 7. november 1996 afsagt dom,
 1995 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans hvis konklusion lyder således:


text:
3.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/35
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 28. juni 2005
 i sag T-158/03, Industrias Químicas del Vallés, SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Direktiv 91/414/EØF - plantebeskyttelsesmidler - aktive stoffer - metalaxyl - godkendelsesprocedure - resumé af aktmappe og fuldstændig aktmappe - frister - proportionalitetsprincippet - magtfordrejning)
 (2005/C 217/79)
 Processprog: spansk
 I sag T-158/03, Industrias Químicas del Vallés, SA, Mollet del Vallés (Spanien), først ved advokaterne C. Fernández Vicién, J. Sabater Marotias og P. González-Espejo, derefter ved advokaterne C. Fernández Vicién, J. Sabater Marotias og I. Moreno-Tapia Rivas mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved S. Pardo Quintillán og B. Doherty, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg, angående en påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2003/308/EF af 2. maj 2003 om afvisning af at indsætte metalaxyl i bilag I til Rådets direktiv 91/414/EØF og om tilbagekaldelse af godkendelser af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder dette aktive stof (EFT L 113, s. 8), har De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Pirrung, og dommerne N.J. Forwood og S. Papasavvas; justitssekretær: ekspeditionssekretær J. Palacio González, den 28. juni 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Industrias Químicas del Vallés SA betaler sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 158 af 5.7.2003.


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/5
 EU-Personalerettens nye medlems edsaflæggelse
 2009/C 267/10
 Efter at M. I. Rofes i Pujol ved afgørelse truffet af repræsentanterne for De Europæiske Fællesskabers medlemsstaters regeringer den 9. juni 2009 (1) er blevet udnævnt til dommer ved Retten for EU-personalesager for perioden fra den 1. september 2009 til den 31. august 2015, har hun den 6. oktober 2009 aflagt ed for Domstolen.
 (1) EUT L 156 af 19.6.2009, s. 56.


text:
25.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/11
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 14. april 2005
 i sag T-88/01, Sniace SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Statsstøtte - annullationssøgsmål - formaliteten - retsakt, der berører sagsøgeren individuelt)
 (2005/C 155/21)
 Processprog: spansk
 I sag T-88/01, Sniace SA, Madrid (Spanien), ved avocats J. Baró Fuentes, M. Gómez de Liaño y Botella og F. Rodríguez Carretero, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: D. Triantalfyllou og J. Buendía Sierra, og med valgt adresse i Luxembourg,), støttet af Republikken Østrig (befuldmægtigede: H. Dossi og M. Burgstaller, og med valgt adresse i Luxembourg,) af Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG, Heiligenkreuz im Lafnitztal (Østrig), og af Land Burgenland (Østrig) ved avocat U. Soltész, angående en påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2001/102/EF af 19. juli 2000 om Østrigs statsstøtte til Lenzing Lyocell GmbH & Co. KG (EFT 2001 L 38, s. 33), har Retten (Femte Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Lindh, og dommerne R. García-Valdecasas, J.D. Cooke, P. Mengozzi og M.E. Martins Ribeiro; justitssekretær: ekspeditionssekretær J. Palacio González, den 14. april 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 3)
 Intervenienterne bærer deres egne omkostninger.
 (1) EFT C 186 af 30.6.2001.


text:
28.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 25/17
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 17. november 2011 — J.C. van Ardennen mod Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Centrale Raad van Beroep — Nederlandene)
 (Sag C-435/10) (1)
 (Direktiv 80/987/EØF - beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens - insolvensydelse - udbetaling underlagt en forpligtelse til at lade sig registrere som arbejdssøgende)
 (2012/C 25/27)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Centrale Raad van Beroep
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: J.C. van Ardennen
 Sagsøgt: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Centrale Raad van Beroep — fortolkning af artikel 4, 5 og 10 i Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. oktober 1980 om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens (EFT L 283, s. 23), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/74/EF af 23. september 2002 (EFT L 270, s. 10) — rækkevidden af den garanti, der tilbydes af garantiinstitutionen — national lovgivning, der forpligter arbejdstagere til straks at lade sig registrere som arbejdssøgende, inden de anmoder om betaling af løntilgodehavender, som ikke er blevet udbetalt
 Konklusion
 Artikel 3 og 4 i Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. oktober 1980 om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/74/EF af 23. september 2002, skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning, hvorefter arbejdstagere i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens er forpligtet til at lade sig registrere som arbejdssøgende for at kunne hævde deres ret til fuld betaling af løntilgodehavender såsom dem, der er omhandlet i hovedsagen.
 (1) EUT C 317 af 20.11.2010.


text:
7.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 102/24
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Ordinario di Aosta (Italien) den 10. februar 2014 — Equitalia Nord SpA mod CLR di Camelliti Serafino & C. Snc
 (Sag C-68/14)
 2014/C 102/33
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Ordinario di Aosta
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Equitalia Nord SpA
 Sagsøgt: CLR di Camelliti Serafino & C. Snc
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er de gældende italienske bestemmelser, og navnlig artikel 3, stk. 1 og 4, i lovdekret nr. 95 af 6. juli 2012, som delvist ændret og ophøjet til lov nr. 135 af 7. august 2012 for så vidt som det heri bestemmes, at »den lovbestemte regulering af leje på baggrund af ændringerne i forbrugerprisindekset fra ISTAT — henset til den økonomiske situations ekstraordinære karakter og under hensyntagen til de prioriterede behov med henblik på kontrol med de offentlige udgifter — fra og med datoen for ikrafttrædelsen af denne foranstaltning ikke finder anvendelse på leje for årene 2012, 2013 og 2014, som skal betales af myndigheder, der er inkluderet i den konsoliderede resultatopgørelse for den offentlige forvaltning som fastlagt af ISTAT i henhold til artikel 1, stk. 3, i lov nr. 196 af 31. december 2009, og af uafhængige myndigheder, herunder CONSOB (det italienske børstilsyn), for leje af ejendomme til institutionelle formål«, og at »med henblik på kontrol med de offentlige udgifter, [org. s. 6] hvad angår lejeaftaler vedrørende ejendomme til institutionel brug indgået af centrale myndigheder, som fastlagt af ISTAT i henhold til artikel 1, stk. 3, i lov nr. 196 af 31. december 2009, og af uafhængige myndigheder, herunder CONSOB (det italienske børstilsyn), reduceres lejen fra og med den 1. januar 2015 med 15% i forhold til den aktuelle leje« (stk. 4), idet »reduktionen i foregående punktum under alle omstændigheder finder anvendelse på lejeaftaler, der udløber eller fornyes efter datoen for ikrafttrædelse af loven om ophøjelse til lov af dette dekret«, i strid med artikel 106, stk. 1 og 2, i traktaten om Den Europæiske Unions Funktionsmåde, idet de sikrer personer, der opererer i en konkurrenceordning, en uberettiget og diskriminerende fordel i forhold til andre personer, som udøver samme aktivitet, men som ikke nyder fordel af de samme bestemmelser?
 2)
 Kan de ovennævnte bestemmelser, idet de tildeler personer, der opererer i en konkurrenceordning, en uberettiget og diskriminerende fordel i forhold til andre personer, som udøver samme aktivitet, men som ikke nyder fordel af de samme bestemmelser, betragtes som »statsstøtte« i henhold til artikel 107, stk. 1, TEUF?


text:
8.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 64/37
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 29. januar 2008 — Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware mod Rådet
 (Sag T-206/07) (1)
 (Dumping - import af strygebrætter med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Ukraine - virksomhed undergivet markedsøkonomisk behandling - ret til forsvar - artikel 2, stk. 7, litra c), og artikel 20, stk. 5, i forordning (EF) nr. 384/96)
 (2008/C 64/59)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd (Foshan, Kina) (ved avocat J.-F. Bellis og barrister G. Vallera)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved J.-P. Hix, som befuldmægtiget, bistået først af solicitor B. O'Connor og avocat P. Vergano, derefter af solicitor B. O'Connor og barrister E. McGovern)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved H. van Vliet og K. Talabér-Ricz, som befuldmægtigede); Vale Mill (Rochdale) Ltd (Rochdale, Det Forenede Kongerige); Pirola SpA (Mapello, Italien); Colombo New Scal Spa (Rovagnate, Italien) (ved avocats G. Berrisch og G. Wolf), og Den Italienske Republik (ved I. Braguglia, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato W. Ferrante)
 Sagens genstand
 Påstand annullation af Rådets forordning (EF) nr. 452/2007 af 23. april 2007 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af strygebrætter med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Ukraine (EUT L 109, s. 12), for så vidt som der herved indføres en antidumpingtold på importen af strygebrætter, der fremstilles af sagsøgeren.
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Unions frifindes.
 2)
 Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union, Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA og Colombo New Scal SpA afholdte omkostninger.
 3)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og Den Italienske Republik bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 170 af 21.7.2007.


text:
6.5.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/6
 Appel iværksat den 27. februar 2006 af Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio SpA (FIAMM), Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio Technologies Inc (FIAMM Technologies), til prøvelse af dom afsagt den 14. december 2005 i sag T-69/00, Fabbrica italiana accumulatori motocarri Montecchio SpA (FIAMM) og Fabbrica italiana accumulatori motocarri Montecchio Technologies, Inc. (FiammTechnologies) mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-120/06 P)
 (2006/C 108/10)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellanter: Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio SpA (FIAMM), Fabbrica Italiana Accumulatori Motocarri Montecchio Technologies Inc (FIAMM Technologies) (ved avvocati I. Van Bael, F. Di Gianni og A. Cevese)
 Andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande:
 —
 Sagen er moden til påkendelse, hvorfor der træffes afgørelse i realiteten derhen, at appellanterne tilkendes ret til erstatning på grund af indstævntes ansvar for en retsstridig handling eller for en lovlig retsakt.
 —
 Indstævnte tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagens behandling for Retten.
 —
 Subsidiært tilkendes appellanterne en passende godtgørelse som følge af den urimelige varighed af sagens behandling for Retten.
 —
 Der træffes i øvrigt de foranstaltninger, som måtte trænge sig på efter billighed.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Appellanterne har gjort gældende, at den anfægtede dom ganske savner begrundelse vedrørende et af de væsentligste argumenter fra sagsøgerens side, nemlig at disse henset til sagens særlige faktiske omstændigheder kan støtte ret på beslutningen fra WTO's Tvistbilæggelsesinstans, og dette for at få fastslået Fællesskabets ulovlige adfærd som ansvarspådragende i relation til appellanternes erstatningskrav.


text:
C 135/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13.5.2000
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sag anlagt den 20. marts 2000 af Paraskevi Liaskou mod
 Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgeren i nærværende sag tilhører Dole-koncernen, som er (Sag T-60/00)
 en koncern, der beskæftiger sig med produktion, indkøb,
 afskibning og salg af grønne tredjelandsbananer til og inden
 for Det Europæiske Fællesskab som omhandlet i artikel 3 i (2000/C 135/46)
 Kommissionens forordning (EØF) nr. 1442/93 af 10. juni
 1993 om gennemførelsesbestemmelser for EF’s importordning
 for bananer (1).
 (Processprog: fransk)
 Sagen vedrører det tab, som sagsøgeren har lidt ved at måtte Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 købe eksportlicenser i perioden fra 1995-1998 for at gøre det den 20. marts 2000 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 muligt for sine agenter at udøve rettigheder til at opnå Union af Paraskevi Liaskou, Bruxelles, ved advokat Eric
 importlicenser for at kunne sælge bananer i Fællesskabet. Boigelot, Bruxelles.
 Sagsøgeren var gennem sine agenter berettiget til importlicen-
 ser for bananer i kategori A.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Forordning nr. 478/95 (2) gjorde køb og fremlæggelse af en — Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 5. juli
 eksportlicens fra visse lande til en betingelse for udstedelse af 1999 om ikke at tildele sagsøgeren udlandstillæg.
 EF-importlicenser.
 — Annullation af afgørelsen af 21. december 1999, hvorved
 ansættelsesmyndigheden afslog sagsøgerens klage om an-
 nullation af den anfægtede afgørelse.
 EF-Domstolen annullerede Rådets afgørelse 94/800 (3) og
 Kommissionens forordning nr. 478/95, for så vidt de diskrimi-
 nerede mellem de forskellige kategorier erhvervsdrivende, der — Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren udlandstillæg fra
 fastsættes i Rådets forordning nr. 404/93 om den fælles 1. maj 1999 med fradrag af det særlige udlandstillæg, som
 markedsordning for bananer (4). er blevet indbetalt hende.
 — Sagsøgte tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at den omstændighed, at de
 ovennævnte retsakter er udtryk for forskelsbehandling og
 retsstridige, har påført sagsøgeren et væsentligt tab og væsent-
 lig skade og er et brud på en højere retsregel til beskyttelse af Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 sagsøgeren.
 Sagsøgeren, som er græsk statsborger og tjenestemand ved
 Rådet, har bl.a. anført, at modsat det i den anfægte afgørelse
 (1) EFT L 142 af 25.6.1993, s. 62. hævdede var hendes varige bopæl i den relevante periode
 (2) Forordning nr. 478/95 af 1.3.1995 om supplerende bestemmelser Athen. Selv om hun tog ophold i Belgien i 1987, var hendes
 for anvendelsen af Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 for så vidt bopæl i Bruxelles kun midlertidig og alene nødvendig med
 angår ordningen vedrørende toldkontingenter for indførsel af henblik på hendes studier. Hendes tjeneste ved Schengen’s
 bananer til Fællesskabet og om ændring af forordning (EØF) Generalsekretariat mellem 1993 og 1999 bør ikke tages i
 nr. 1442/93 (EFT 195 L 49 af 4.3.1995, s. 13). betragtning, idet der var tale om en tjeneste ved en international
 (3) Rådets afgørelse 94/800 af 22.12.1994 om indgåelse på Det organisation som omhandlet af artikel 4, stk. 1, litra a), andet
 Europæiske Fællesskabs vegne af de aftaler, der er resultatet af de led, i vedtægtens bilag VII.
 multilaterale forhandlinger i Uruguay-rundens regi (1986-1994),
 for så vidt angår de områder, der hører under Fællesskabets
 kompetence (EFT L 336 af 23.12.1994, s. 1).
 (4) EFT L 471 af 25.2.1993, s. 1. Sagsøgte har ved at træffe den anfægtede afgørelse tilsidesat
 vedtægten, bl.a. vedtægtens artikel 25, stk. 2, artikel 69 og
 bilag VII.