text:
13.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tartu Ringkonnakohus (Estland) den 15. december 2009 — AS Rakvere Piim og AS Maag Piimatööstus mod Veterinaar- ja Toiduamet
 (Sag C-523/09)
 2010/C 63/42
 Processprog: estisk
 Den forelæggende ret
 Tartu Ringkonnakohus
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: AS Rakvere Piim og AS Maag Piimatööstus
 Sagsøgt: Veterinaar- ja Toiduamet
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 27, stk. 4, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes (1) fortolkes således, at den ikke indeholder et forbud imod, at der hos en virksomhed opkræves et gebyr for de aktiviteter, der henvises til i forordningens bilag IV, afdeling A, svarende til de minimumssatser, der fremgår af forordningens bilag IV, afdeling B, når de udgifter, der afholdes af den ansvarlige kompetente myndighed efter de i bilag VI nævnte beregningskriterier, er lavere end disse minimumssatser?
 2)
 Kan en medlemsstat under de i det foregående spørgsmål anførte betingelser fastsætte gebyrer for de aktiviteter, der er nævnt i forordningens bilag IV, afdeling A, som er lavere end de minimumssatser, der er fastsat i forordningens bilag IV, afdeling B, når de udgifter, der afholdes af den ansvarlige kompetente myndighed efter de i bilag VI nævnte beregningskriterier, er lavere end disse minimumssatser, uden at de i forordningens artikel 27, stk. 6, nævnte betingelser er opfyldt?
 (1) EUT L 165, s. 1.


text:
10.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 395/20
 Domstolens dom (Niende Afdeling) af 4. september 2014 — Germanwings GmbH mod Ronny Henning (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesgericht Salzburg — Østrig)
 (Sag C-452/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - luftbefordring - forordning (EF) nr. 261/2004 - artikel 2, 5 og 7 - kompensationsret i tilfælde af lange forsinkelser - forsinkelsens varighed - begrebet »ankomsttidspunkt«))
 (2014/C 395/24)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landesgericht Salzburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Germanwings GmbH
 Sagsøgt: Ronny Henning
 Konklusion
 Artikel 2, 5 og 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 skal fortolkes således, at begrebet »ankomsttidspunkt«, der anvendes til at fastslå omfanget af den forsinkelse, der berører flypassagererne, er det tidspunkt, hvor mindst én af flyets døre åbnes, forudsat at passagerne på dette tidspunkt har lov til at forlade flyet.
 (1) EUT C 325 af 9.11.2013.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
C 366/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18.12.1999
 Slettelse af sag C-92/99 (1) Slettelse af sag C-185/99 (1)
 (1999/C 366/43)
 (1999/C 366/47)
 Ved kendelse af 24. september 1999 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-92/99, Ved kendelse af 29. september 1999 har præsidenten for De
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-185/99,
 Portugisiske Republik, skal slettes af registeret. Riksskatteverket mod X, Y og Z (anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra Regeringsrätten), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 160 af 5.6.1999.
 (1) EFT C 204 af 17.7.1999.
 Slettelse af sag C-151/99 (1)
 (1999/C 366/44)
 Ved kendelse af 28. september 1999 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-151/99,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland, Slettelse af sag C-186/99 (1)
 skal slettes af registeret.
 (1999/C 366/48)
 (1) EFT C 188 af 3.7.1999.
 Ved kendelse af 29. september 1999 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-186/99,
 Riksskatteverket mod X (anmodning om præjudiciel afgørelse
 fra Regeringsrätten), skal slettes af registeret.
 Slettelse af sag C-31/99 (1)
 (1999/C 366/45) (1) EFT C 204 af 17.7.1999.
 Ved kendelse af 29. september 1999 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-31/99,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 86 af 27.3.1999.
 Slettelse af sag C-210/99 (1)
 (1999/C 366/49)
 Slettelse af sag C-32/99 (1)
 Ved kendelse af 30. september 1999 har præsidenten for De
 (1999/C 366/46) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-210/99,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storher-
 Ved kendelse af 29. september 1999 har præsidenten for De tugdømmet Luxembourg, skal slettes af registeret.
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-32/99,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storher-
 tugdømmet Luxembourg, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 204 af 17.7.1999.
 (1) EFT C 86 af 27.3.1999.


text:
2.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 34/34
 Rettens dom af 9. december 2014 — Netherlands Maritime Technology Association mod Kommissionen
 (Sag T-140/13) (1)
 ((Statsstøtte - spansk ordning om forskudsafskrivning af visse aktiver, der er erhvervet ved finansiel leasing - afgørelse, hvori det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte - manglende indledning af den formelle undersøgelsesprocedure - alvorlige vanskeligheder - varigheden af og omstændighederne ved den indledende undersøgelsesprocedure - den utilstrækkelige og ufuldstændige karakter af undersøgelsen))
 (2015/C 034/39)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Netherlands Maritime Technology Association, tidligere Scheepsbouw Nederland (Rotterdam, Nederlandene) (ved advokat K. Struckmann og barrister G. Forwood)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved M. Afonso, L. Flynn og P. Němečková, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Kongeriget Spanien (ved abogados del Estado N. Díaz Abad og A. Sampol Pucurull)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 20. november 2012 i sag SA.34736 (12/N) vedrørende Kongeriget Spaniens gennemførelse af en skatteordning, som gør det muligt at foretage forskudsafskrivning af visse aktiver, der er erhvervet ved finansiel leasing.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Netherlands Maritime Technology Association bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 3)
 Kongeriget Spanien pålægges at bære sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 147 af 25.5.2013.


text:
19.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/35
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig) den 16. april 2010 — straffesag mod Aziz Melki
 (Sag C-188/10)
 (2010/C 161/53)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Part i straffesagen
 Aziz Melki
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er artikel 267 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, undertegnet i Lissabon den 13. december 2007, til hinder for en lovgivning som den, der er fastsat i artikel 23-2, stk. 2, og artikel 23-5, stk. 2, i bekendtgørelse nr. 58-1067 af 7. november 1958, som er indsat ved lov nr. 2009-1523 af 10. december 2009, idet domstolene herved pålægges i første række at træffe afgørelse om forelæggelse for Conseil constitutionnel af det for dem rejste spørgsmål om forfatningsmæssighed, for så vidt som det med spørgsmålet gøres gældende, at en national retsakt er forfatningsstridig på grund af dens manglende overensstemmelse med EU-retten?
 2)
 Er artikel 67 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, undertegnet i Lissabon den 13. december 2007, til hinder for en lovgivning som den, der er fastsat i artikel 78-2, stk. 4, i code de procédure pénale, der har følgende ordlyd: »I en zone mellem Frankrigs landgrænse til stater, som er parter i den i Schengen den 19. juni 1990 undertegnede konvention, og en linje på fransk område i en afstand af 20 kilometer herfra samt i offentligt tilgængelige zoner på havne, i lufthavne og på jernbane- og rutebilstationer, som er åbne for international trafik og udpeget ved bekendtgørelse, kan der ligeledes foretages kontrol af enhver persons identitet i overensstemmelse med bestemmelserne i stk. 1 med henblik på at kontrollere overholdelsen af pligten til at være indehaver af, være i besiddelse af og fremvise de ved lov foreskrevne beviser og dokumenter. Såfremt kontrollen finder sted om bord på et tog, der tilbagelægger en international strækning, kan kontrollen foretages på strækningen mellem grænsen og den første station efter 20 kilometer-linjen fra grænsen. På internationale jernbanelinjer med særlige karakteristika for så vidt angår hvilke stationer de betjener, kan kontrollen tillige foretages mellem denne station og en station beliggende inden for de følgende halvtreds kilometer. Disse jernbanelinjer og disse stationer udpeges ved ministeriel bekendtgørelse. Såfremt en motorvejsstrækning begynder i den i dette stykkes første punktum nævnte zone, og det første betalingsanlæg er beliggende efter 20 kilometer-linjen, kan kontrollen desuden finde sted på strækningen indtil dette første betalingsanlæg, på holdepladser samt ved betalingsanlægget og holdepladser i forbindelse hermed. De betalingsanlæg, som er omfattet af denne bestemmelse, udpeges ved bekendtgørelse.«?


text:
4 . 5 . 96 1 DA | De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 133/33
 Slettelse af sag T-516/93 (*) Slettelse af sag T-263/94 ( )
 ( 96/C 133/67 ) 96/C 133/69 )
 (Processprog: nederlandsk) (Processprog: nederlandsk)
 Ved kendelse af 7, marts 1996 har formanden for Fjerde
 Ved kendelse af 19 . marts 1996 har formanden for Første
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans besluttet, at sag T-516/93 , Pacific Fruit Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Company NV og Pacific Fruit Company BV mod Rådet for Første Instans besluttet, at sag T-263/94 , J. van Rooy mod
 Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæi Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 ske Fællesskaber, skal slettes af registeret. Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 ( 1 ) EFT nr. C 188 af 10 . 7. 1993 . f 1 ) EFT nr . C 275 af 1 . 10 . 1994 .
 Slettelse af sag T-5 17/93 H
 ( 96/C 133/68 ) Slettelse af de forenede sager T-27/95 og T-29/95 ( )
 ( 96/C 133/70 )
 (Processprog: nederlandsk)
 (Processprog: fransk)
 Ved kendelse af 7, marts 1996 har formanden for Fjerde
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans besluttet, at sag T-517/93 , Leon Van Parijs Ved kendelse af 28 . februar 1996 har formanden for Anden
 NV mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommissio Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 nen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registe Instans besluttet, at de forenede sager T-27/95 og T-29/95 ,
 ret . Nicolas Wegter og Antonio B. de Menezes mod Kommis
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af
 (M EFT nr. C 188 af 10 . 7 . 1993 . registeret.
 (') EFT nr. C 87 af 8 . 4 . 1995 .


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/6
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 22. december 2008 — État belge — SPF Finances mod Les Vergers du Vieux Tauves SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d'appel de Liège (Belgien))
 (Sag C-48/07) (1)
 (Selskabsskat - direktiv 90/435/EØF - betegnelse som moderselskab - kapitalandel - retten til afkast af en aktie)
 (2009/C 44/09)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d'appel de Liège
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: État belge — SPF Finances
 Sagsøgt: Les Vergers du Vieux Tauves SA
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour d'appel de Liège — fortolkning af artikel 3, 4, og 5 i Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater (EFT L 225, s. 6) — begrebet kapitaldeltagelse i et datterselskab, der har hjemsted i en anden medlemsstat — tilstrækkeligt at være i besiddelse af en ret til afkastet af aktier eller anparter, eller nødvendigt med fuldt ejerskab af andelene for at opnå fradrag af det modtagne udbytte
 Konklusion
 Begrebet andel i kapitalen i et selskab i en anden medlemsstat i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater, omfatter ikke retten til afkast.
 I overensstemmelse med de ved EF-traktaten sikrede former for fri bevægelighed, som finder anvendelse på grænseoverskridende forhold, skal en medlemsstat imidlertid, når den for at undgå dobbeltbeskatning af modtaget udbyttet både fritager for beskatning hvad angår det udbytte, som et hjemmehørende selskab modtager fra et andet hjemmehørende selskab, hvori det besidder andele i fuldt ejerskab, og det udbytte, som et hjemmehørende selskab modtager fra et andet hjemmehørende selskab, hvori det alene har retten til afkast af andele, anvende den samme skattemæssige behandling på udbytte, som et hjemmehørende selskab, der besidder andele i fuldt ejerskab, modtager fra et selskab i en anden medlemsstat, og udbytte, der modtages fra et hjemmehørende selskab, der alene har retten til afkast af aktier.
 (1) EUT C 82 af 14.4.2007.


text:
17.7.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 204/3
 Bestemmelsen i afsnit J, punkt 4, litra a), i bilag VI til Rådets 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juli 1971 om anvendelse af
 de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervs- 2) Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger.
 drivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesska-
 bet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF)
 nr. 2001/83 af 2. juni 1983, som tilpasset ved bilag I, del VIII, i (1) EFT C 76 af 12.3.1994.
 akt vedrørende vilkårene for Kongeriget Spaniens og Republikken
 Portugals tiltrædelse og tilpasningerne af traktaterne, skal fortolkes
 således, at bestemmelsen ikke forpligter den hollandske kompetente
 institution, der er forelagt en ansøgning om en forholdsmæssig ydelse
 ved invaliditet af en arbejdstager, der er ramt af uarbejdsdygtighed i
 en anden medlemsstat, til at sidestille forsikringsperioder, der er
 tilbagelagt af arbejdstageren i Nederlandene efter den 1. juli 1967
 under en særlig ordning for tjenestemænd, med forsikringsperioder,
 der er tilbagelagt i henhold til Wet op de arbeidsongeschiktheidsverze-
 kering af 18. februar 1966. DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 (1) EFT C 370 af 6.12.1997.
 af 22. april 1999
 i sag C-340/96, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og
 Nordirland (1)
 DOMSTOLENS DOM (»Traktatbrudssøgsmål — direktiv 80/778/EØF — drikke-
 vand — regler til sikring af gennemførelse af vandkvalitets-
 normer«)
 (Sjette Afdeling)
 (1999/C 204/05)
 af 22. april 1999
 i sag C-28/94, Kongeriget Nederlandene mod Kommissio- (Processprog: engelsk)
 nen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (»EUGFL — afslutning af regnskaber — regnskabsåret gjort i Samling af Afgørelser)
 1990 — smør«)
 I sag C-340/96, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 (1999/C 204/04) ber (befuldmægtiget: Richard B. Wainwright) mod Det For-
 enede Kongerige Storbitannien og Nordirland (befuldmægtiget:
 John E. Collins, bistået af Derrick Wyatt og Mark Hoskins),
 (Processprog: nederlandsk) angående en påstand om, at det fastslås, at Det Forenede
 Kongerige har undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold
 til EF-traktaten
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) — ved at acceptere tilsagen og dermed undlade at håndhæve
 Rådets direktiv 80/778/EØF af 15. juli 1980 om kvaliteten
 af drikkevand (EFT L 229, s. 11) over for vandforsynings-
 I sag C-28/94, Kongeriget Nederlandene (befuldmægtigede: selskaberne, og
 J.W. de Zwaan og J.S. van den Oosterkamp) mod Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: T. van — ved således at undlade at sikre, at den vandkvalitet, som
 Rijn og M. van der Woude), angående en påstand om delvis leveres i forskellige dele af Det Forenede Kongerige,
 annullation af Kommissionens beslutning 93/659/EF af 25. no- overholder kravene i direktivet, eftersom de tilladte maksi-
 vember 1993 om afslutning af medlemsstaternes regnskaber male koncentrationer for flere af direktivets parametre
 over de udgifter for regnskabsåret 1990, der er finansieret af overskrides,
 Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget
 (EUGFL), Garantisektionen (EFT L 301, s. 13), har Domstolen har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af formanden for
 (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, Første Afdeling, P. Jann, som fungerende formand for Femte
 P.J.G. Kapteyn, og dommerne, G. Hirsch, G.F. Mancini (refere- Afdeling, og dommerne J.C. Moitinho de Almeida (refererende
 rende dommer), H. Ragnemalm og R. Schintgen; generaladvo- dommer), C. Gulmann, D.A.O. Edward og L. Sevón; generalad-
 kat: S. Alber; justitssekretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, vokat: J. Mischo; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den
 den 22. april 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: 22. april 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- C 204/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17.7.1999
 1) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har 1) Appellen forkastes.
 undladt at opfyldt de forpligtelser, der påhviler det i henhold til
 EF-traktaten og Rådets direktiv 80/778/EØF af 15. juli 1980 2) Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH betaler appelsagens omkost-
 om kvaliteten af drikkevand, ved at acceptere tilsagn fra ninger.
 vandforsyningsselskaberne til sikring af, at vandet opfylder
 direktivets krav, uden at betingelserne for at acceptere af sådanne
 (1) EFT C 212 af 12.7.1997.
 tilsagn er præciseret i Water Industry Act 1991.
 2) I øvrigt frifindes Det Forenede Kongerige Storbritannien og
 Nordirland.
 3) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler
 sagens omkostninger.
 DOMSTOLENS DOM
 (1) EFT C 370 af 7.12.1996. (Sjette Afdeling)
 af 22. april 1999
 i sag C-272/97, Kommissionen for de Europæiske Fælles-
 skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (1)
 (»Traktatbrudssøgsmål — begrundet udtalelse — kollegiali-
 DOMSTOLENS DOM tetsprincippet — direktiv 90/605/EØF om ændring af anven-
 delsesområdet for direktiv 78/660/EØF og 83/349/EØF —
 (Første Afdeling) årsregnskaber og konsoliderede regnskaber«)
 (1999/C 204/07)
 af 22. april 1999
 i sag C-161/97 P, Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH Kom- (Processprog: tysk)
 missionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (»Euratom-traktaten — annullationssøgsmål — afslutning gjort i Samling af Afgørelser)
 af kontrakt om leverance af uran — forenklet fremgangsmå-
 de — agenturets beføjelser — frist for at slutte kontrakt — I sag C-272/97, Kommissionen for de Europæiske Fællesskaber
 juridisk hindring for kontraktafslutning — spredningspoli- (befuldmægtigede: Antonio Caeiro og Jürgen Grunwald) mod
 tik — uranets oprindelse — priser forbundet med markeds- Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmætigede: Ernst Röder
 priserne«) og Alfred Dittrich), angående en påstand om, at det fastslås, at
 Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser
 (1999/C 204/06) i henhold til EF-traktaten, idet den ikke inden for den fastsatte
 frist har truffet alle de foranstaltninger, der er nødvendige for
 at efterkomme Rådets direktiv 90/605/EØF af 8. november
 (Processprog: tysk) 1990 om ændring af direktiv 78/660/EØF og 83/349/EØF om
 henholdsvis årsregnskaber og konsoliderede regnskaber, for så
 vidt angår deres anvendelsesområde (EFT L 317, s. 60), har
 Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 den, P.J.G. Kapteyn, og dommerne G. Hirsch, G.F. Mancini,
 gjort i Samling af Afgørelser)
 H. Ragnemalm (refererende dommer) og R. Schintgen, general-
 advokat: G. Cosmas; justitssekretær: R. Grass, den 22. april
 I sag C-161/97 P, Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH, Lingen 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (Tyskland), ved advokaterne Bernd Kunth, Gerhard Wiede-
 mann og Helmut Nicolaus, Düsseldorf, og med valgt adresse i 1) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i
 Luxembourg hos advokat Alex Bonn, 22 Côte d’Eich, angående henhold til Rådets direktiv 90/605/EØF af 8. november 1990
 appel af dom afsagt den 25. februar 1997 af De Europæiske om ændring af direktiv 78/660/EØF og 83/349/EØF om
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Første Udvidede Afdeling) i henholdsvis årsregnskaber og konsoliderede regnskaber, for så
 de forenede sager T-149/94 og T-181/94, Kernkraftwerke vidt angår deres anvendelsesområde, idet den ikke inden for den
 Lippe-Ems mod Kommissionen (Sml. II, s. 161), hvori der er fastsatte frist har vedtaget alle de love og administrative
 nedlagt påstand om ophævelse af dommen — den anden part bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv.
 i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtiget: Jürgen Grunwald) — har Domstolen (Første 2) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dom-
 merne D.A.O. Edward og M. Wathelet (refererende dommer); (1) EFT C 271 af 6.9.1997.
 generaladvokat: P. Léger; justitssekretæer: ekspeditionssekretær
 H.A. Rühl, den 22. april afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således:


text:
24.11.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 331/31
 ydes en skattegodtgørelse på 45 % af beløbet for investeringer Sag anlagt den 25. september 2001 af Territorio Histórico
 i nye faste anlægsaktiver, som overstiger 2 500 mio. ESP de Vizcaya — Excma. Diputación de Vizcaya, og af
 (15 025 303 EUR), og som foretages af virksomheder inden Comunidad autónoma del Paı́s Vasco — Gobierno Vasco
 for Territorio Histórico de Vizcaya. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 De af sagsøgerne fremførte søgsmålsgrunde svarer til de i sag (Sag T-231/01)
 T-227/01 anførte.
 (2001/C 331/51)
 (Processprog: spansk)
 Sag anlagt den 25. september 2001 af Territorio Histórico
 de Guipúzcoa — Excma. Diputación de Guipúzcoa, og af
 Comunidad autónoma del Paı́s Vasco — Gobierno Vasco
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 25. september 2001 anlagt sag mod Kommissionen for
 (Sag T-229/01) De Europæiske Fællesskaber af Territorio Histórico de Vizcaya
 — Excma. Diputación de Vizcaya, og af Comunidad autónoma
 (2001/C 331/50) del Paı́s Vasco, Vizcaya (Spanien), ved advokat Ramón Falcón.
 (Processprog: spansk)
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der — Kommissionens beslutning, som er genstand for denne
 den 25. september 2001 anlagt sag mod Kommissionen sag, annulleres i sin helhed. Subsidiært annulleres beslut-
 for De Europæiske Fællesskaber af Territorio Histórico de ningens artikel 3.
 Guipúzcoa — Excma. Diputación de Guipúzcoa, og af Comu-
 nidad autónoma del Paı́s Vasco, Guipúzcoa (Spanien), ved
 advokat Ramón Falcón. — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionens beslutning, som er genstand for denne Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 sag, annulleres i sin helhed. Subsidiært annulleres beslut-
 ningens artikel 3.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. Sagsøgerne anfægter Kommissionens beslutning K (2001)
 1763 endelig udg. af 11. juli 2001, hvori der erklæres at
 foreligge en statsstøtte, som er uforenelig med fællesmarkedet,
 i forbindelse med de skattenedsættelser, der er hjemlet i
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter artikel 26 i Norma Foral (provinslov) 3/1996 af 26. juni 1996
 om beskatning af selskaber, hvorefter der kan gives en
 nedsættelse på 99 %, 75 %, 50 % og 25 % af det positive
 Sagsøgerne anfægter Kommissionens beslutning K (2001)
 beskatningsgrundlag i de første fire skatteår til virksomheder,
 1764 endelig udg. af 11. juli 2001, hvori der erklæres at
 der iværksætter en erhvervsmæssig virksomhed inden for
 foreligge statsstøtte, som er uforenelig med fællesmarkedet, i
 Territorio Histórico de Vizcaya efter lovens ikrafttrædelse,
 forbindelse med de skattenedsættelser, der hjemles i den tiende
 forudsat at de har indbetalt en kapital på mere end 20 mio.
 tillægsbestemmelse i Norma Foral (provinslov) nr. 7/1997 af
 ESP (120 202 EUR), at de investerer mere end 80 mio. ESP
 22. december 1997, og hvorefter der ydes en skattegodtgørelse
 (430 810 EUR), og at de skaber mere end ti arbejdspladser.
 på 45 % af det investerede beløb i nye faste anlægsaktiver,
 som overstiger 2 500 mio. ESP (15 025 303 EUR), og som
 virksomheder foretager i Territorio Histórico de Guipúzcoa.
 De af sagsøgerne fremførte søgsmålsgrunde svarer til de i sag
 De af sagsøgerne fremførte søgsmålsgrunde svarer til de i sag T-227/01 anførte.
 T-227/01 anførte.


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Symvoulio tis Epikrateias (Grækenland) den 28. oktober 2009 — Christina Ivanni Toki mod Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton
 (Sag C-424/09)
 2010/C 24/37
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Symvoulio tis Epikrateias
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Christina Toki
 Sagsøgt: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Finder den anerkendelsesmekanisme, som er foreskrevet i artikel 3, litra b), i direktiv 89/48/EØF — om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed (EFT L, s. 19), som den var gældende, før den ophævedes ved artikel 62 i direktiv 2005/36 (EUT L, s. 255) — anvendelse i de tilfælde, hvor det omhandlede erhverv er lovreguleret i oprindelsesmedlemsstaten i den forstand, det er defineret i direktivets artikel 1, litra d), andet afsnit, og hvor den pågældende ikke er (fuldt) medlem af en sammenslutning eller en organisation, der opfylder betingelserne i ovennævnte afsnit? Og, såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende, spørges
 2)
 Finder der i henhold til bestemmelsen i artikel 3, litra b), i direktiv 89/48 ved udøvelse af erhverv på fuldtidsbasis i oprindelseslandet udøvelse sted af selve dette erhverv, som der er indgivet ansøgning om tilladelse til at udøve i værtslandet med henvisning til direktiv 89/48, når dette erhverv udføres af vedkommende som selvstændig eller lønmodtager, eller kan der også hermed forstås en beskæftigelse med forskningsarbejde på et videnskabeligt felt, der har tilknytning til erhvervet, men som leveres til en institution, der i princippet ikke har noget erhvervsmæssigt formål?


text:
13.7.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 169/39
 dommen afsagt af Retten i Første Instans den 7. oktober 1999 — Subsidiært, annullation af Kommissionen for De Europæi-
 i sag T-228/97, Irish Sugar mod Kommissionen (1) blev ske Fællesskabers beslutning K(2001) 4447 endelig udg.
 den bøde, Irish Sugar var blevet pålagt ved Kommissionens af 15. januar 2002, for så vidt som det beløb, der ifølge
 beslutning 97/624/EF af 14. maj 1997 om en procedure i beslutningens artikel 1 skal betales tilbage, overstiger
 henhold til EF-traktatens artikel 86, nedsat med 916 674 EUR. 2 808 319,95 EUR.
 Sagsøgte har afslået at betale renter af dette beløb.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ifølge Kommissionen er den stiltiende beslutning om ikke at
 betale renter, dvs. ved betalingen af hovedstolen uden renter
 den 4. januar 2000, blevet endelig ved, at sagsøgeren ikke har Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 anfægtet den inden for to måneders fristen i EF-traktatens
 artikel 230.
 Kommissionen har i den anfægtede beslutnings artikel 1
 fastslået, at den støtte på 3 650 860 EUR, som Tyskland har
 Sagsøgeren har gjort gældende, at denne argumentation er ydet Pollmeier GmbH, Malchow, er uforenelig med det fælles
 materielt forkert. For det første blev der oprindeligt ikke marked. Sagsøgeren anfægter denne beslutning og gør gælden-
 egentlig anmodet om betaling, men om bekræftelse af, at der de, at erklæringen om, at den støtte, der er ydet sagsøgeren,
 ville blive betalt renter, om meddelelse om beløbets størrelse og er delvis uforenelig med det fælles marked, strider mod
 om bistand hermed. For det andet er der ingen fællesskabsretlig fællesskabsretten. Alle de afgørende omstændigheder, der er
 regel om, at tavshed skal anses for at betyde et afslag, lagt til grund for beslutningen, beror på retsvildfarelser eller en
 medmindre der er en særlig bestemmelse herom. For det tredje klart forfejlet vurdering af de faktiske omstændigheder.
 er tilbagebetalingen af 916 674 EUR ikke alene ikke noget
 afslag på den oprindelige anmodning om bekræftelse vedrøren-
 de renter, men det er heller ikke en retsakt, der kan prøves i Sagsøgeren gør gældende, at selskabet opfyldte de i Kommis-
 henhold til artikel 230 EF. Heraf følger, at Kommissionens sionens henstilling af 3. april 1996 vedrørende definitionen af
 anbringende om, at sagsøgeren dengang burde have anfægtet små og mellemstore virksomheder (1) definerede SMV-kriterier,
 betalingen, er uden retligt grundlag. da støtten blev ydet. Endvidere har sagsøgeren ikke omgået
 kriterierne.
 (1) Sml. 1999 II, s. 2969.
 Derudover anfører sagsøgeren, at en prøvelse af den økonomi-
 ske integrering i hvert enkelt tilfælde, der foretages uafhængigt
 af SMV-kriterierne, er retsstridig, idet SMV-kriterierne netop
 tjener til at fastslå, om der er tale om økonomisk integrering
 eller ej. I det foreliggende tilfælde er der ikke tale om nogen
 økonomisk integrering.
 Sag anlagt den 29. april 2002 af Pollmeier Malchow Subsidiært gør sagsøgeren gældende, at det beløb, der kræves
 GmbH & Co. KG mod Kommissionen for De Europæiske tilbagebetalt, er for højt, og at beregningen af det er uklar.
 Fællesskaber
 (1) EFT L 107, s. 4.
 (Sag T-137/02)
 (2002/C 169/69)
 (Processprog: tysk)
 Sag anlagt den 26. april 2002 af Nanjing Metalink Interna-
 tional Co. Ltd. mod Rådet for Den Europæiske Union
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 29. april 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De (Sag T-138/02)
 Europæiske Fællesskaber af Pollmeier Malchow GmbH & Co.
 KG, Malchow (Tyskland), ved Rechtsanwälte S. Völcker og
 J. Heithecker. (2002/C 169/70)
 (Processprog: engelsk)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers beslut-
 ning K(2001) 4447 endelig udg. af 15. januar 2002 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 annulleres i det hele. den 26. april 2002 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 ---pagebreak--- C 169/40 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13.7.2002
 Union af Nanjing Metalink International Co. Ltd. ved advokat Sag anlagt den 29. april 2002 af aktieselskabet »Idiotiko
 Paul Waer, advokatfirmaet Vermulst Waer & Verhaeghe, Institouto Epangelmatikis Katartisis N. Avgerinopoulou
 Bruxelles (Belgien). — Anagnorismenes Technikes Idiotikes Epangelmatikes
 Scholes«, Panellinia Enosi Idiotikon Institouton Epangel-
 matikis Katartisis og Panellinia Enosi Idiotikis Technikis
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Epangelmatikis Ekpaidefsis kai Katartisis mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 215/2002 af
 28. januar 2002 annulleres, for så vidt som den indfører (Sag T-139/02)
 en antidumpingtold for Nanjing Metalink International
 Co. Ltd.
 (2002/C 169/71)
 — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (Processprog: græsk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 29. april 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Sagsøgeren, som er et selskab i Folkerepublikken Kina, produ- Europæiske Fællesskaber af aktieselskabet »Idiotiko Institouto
 cerer ferromolybden. I den anfægtede beslutning (1) indførte Epangelmatikis Katartisis N. Avgerinopoulou — Anagnorisme-
 Rådet endelig antidumpingtold på importen af ferromolybden nes Technikes Idiotikes Epangelmatikes Scholes«, Panellinia
 med oprindelse i Kina. Enosi Idiotikon Institouton Epangelmatikis Katartisis og Panel-
 linia Enosi Idiotikis Technikis Epangelmatikis Ekpaidefsis kai
 Katartisis, alle Athen, ved advokaterne Th. Antoniou og
 Sagsøgeren anfører, at selskabet opnåede en markedsøkono- Ch. Tsiliotis, Athen.
 misk behandling i forordningen, der indførte en midlertidig
 antidumpingtold (2), som resulterede i en nedsat antidumping-
 told for sagsøgeren. Denne behandling blev ved den anfægtede Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 beslutning tilbagekaldt. Sagsøgeren har gjort gældende, at
 Rådet ved at tilbagekalde den markedsøkonomiske behandling,
 der blev tildelt på grundlag af den samme undersøgelse, — Der gives sagsøgerne medhold.
 tilsidesatte artikel 27, stk. 2, litra c), i Rådets forordning (EF)
 nr. 384/96 (3). Ifølge sagsøgeren fulgte Rådet ikke den i — Den anfægtede afgørelse af 27. februar 2002 fra Kommis-
 forordning nr. 384/96 fastsatte fremgangsmåde for tilbagekal- sionen for De Europæiske Fællesskabers Generaldirektorat
 delse af en markedsøkonomisk behandling. Den oprindelige for Beskæftigelse, Sociale Anliggender og Arbejdsmar-
 afgørelse skulle i stedet herfor være forblevet i kraft, indtil en kedsforhold og dermed Kommissionen for De Europæiske
 ny undersøgelse var foretaget. Fællesskabers ulovlige afvisning af at ophæve den ulovlige
 forskelsbehandling mellem private og offentlige erhvervs-
 uddannelsesinstitutioner, for så vidt som alene de sidst-
 For det andet har sagsøgeren gjort gældende, at Rådet ved at nævnte finansieres af den tredje fællesskabsstøtteramme
 tilbagekalde indrømmelsen af en markedsøkonomisk behand- og navnlig af det operationelle program »Uddannelse og
 ling overskred sine beføjelser i henhold til Rådets forordning indledende erhvervsuddannelse (EPEAEK) II«, annulleres
 (EF) nr. 384/96. Ifølge sagsøgeren har Rådet ikke beføjelse af de nedenfor anførte grunde.
 til at tilbagekalde en indrømmelse af markedsøkonomisk
 behandling uden at indlede en ny undersøgelse.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Tilsidesættelse af bestemmelser i Rådet for Den Europæi-
 ske Unions forordning 1260/1999.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 215/2002 af 28.1.2002 om indførelse
 af en endelig antidumpingtold på importen af ferromolybden med
 oprindelse i Folkerepublikken Kina (EFT L 35 af 6.2.2002, s. 1). — Tilsidesættelse af bestemmelser i den primære fælles-
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 1612/2001 af 3.8.2001 om skabsret.
 indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af
 ferromolybden med oprindelse i Folkerepublikken Kina (EFT — Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet i EF-trakta-
 L 214 af 8.8.2001, s. 3). tens artikel 12 (tidligere artikel 6).
 (3) Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22.12.1995 om beskyttelse
 mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det
 Europæiske Fællesskab (EFT L 56 af 6.3.1996, s. 1). — Tilsidesættelse af subsidiaritetsprincippet.


text:
16.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 310/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 28. september 2006 — Quelle AG mod Bundesverband der Verbraucherzentralen
 (Sag C-404/06)
 (2006/C 310/09)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Quelle AG
 Sagsøgt: Bundesverband der Verbraucherzentralen
 Præjudicielle spørgsmål
 Skal bestemmelserne i artikel 3, stk. 2, sammenholdt med stk. 3, første led, og stk. 4, eller i artikel 3, stk. 3, tredje led, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF (1) af 25. maj 1999 om visse aspekter af forbrugerkøb og garantier i forbindelse hermed fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning, hvorefter sælgeren, såfremt forbrugsvaren skal bringes i overensstemmelse med købsaftalen ved omlevering, kan kræve værdierstatning fra forbrugeren for brugen af den oprindeligt leverede mangelfulde forbrugsvare?
 (1) EFT L 171, s. 12.


text:
3.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 254/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal administratif (Luxembourg) den 22. maj 2015 — Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga og André Angerlo Linares Verruga mod Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche
 (Sag C-238/15)
 (2015/C 254/12)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal administratif
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga og André Angerlo Linares Verruga
 Sagsøgt: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche
 Præjudicielt spørgsmål
 Er den betingelse, som pålægges studerende, der ikke har bopæl i Storhertugdømmet Luxembourg ved artikel 2a i loi du 22 juin 2000 concernant l’aide financière de l’État pour études supérieures (lov af 22.6.2000 om økonomisk støtte fra staten til videregående uddannelse), som blev indføjet ved lov af 19. juli 2013, nemlig at være barn af en arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, som har haft lønnet beskæftigelse eller har udøvet selvstændig erhvervsvirksomhed i Luxembourg i en uafbrudt periode på mindst fem år på det tidspunkt, hvor den studerende ansøger om økonomisk støtte til videregående studier, idet der ikke tages hensyn til andre tilknytningskriterier, begrundet i de uddannelses- og budgetpolitiske hensyn, som den luxembourgske stat har anført, og er den henholdsvis adækvat og forholdsmæssig i betragtning af det tilsigtede formål, nemlig at søge at øge antallet af bosiddende personer, der afslutter en videregående uddannelse, samtidig med at søge at sikre, at de pågældende, efter at have benyttet sig af muligheden i den omhandlede støtteordning for at få finansieret deres studier, som i givet fald er gennemført i udlandet, vender tilbage til Luxembourg for at stille den viden, de på denne måde har erhvervet, til rådighed for udviklingen af denne medlemsstats økonomi?


text:
28.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 25/37
 Appel iværksat den 18. november 2011 af Deltafina SpA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 9. september 2011 i sag T-12/06, Deltafina mod Kommissionen
 (Sag C-578/11 P)
 (2012/C 25/71)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Deltafina SpA (ved avvocati J.-F. Bellis og F. Di Gianni)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Den appellerede dom ophæves helt eller delvist, i det omfang den frifinder Europa-Kommissionen i søgsmålet anlagt af appellanten.
 —
 Kommissionens beslutning af 20. oktober 2005 annulleres helt eller delvist for så vidt den vedrører appellanten.
 —
 Den bøde, som appellanten er blevet pålagt, annulleres eller nedsættes inden for rammerne af Domstolens fulde prøvelsesret i henhold til artikel 261 TEUF.
 —
 Subsidiært hjemvises sagen til Retten med henblik på en fornyet afgørelse af sagen under hensyn til den af Domstolen tilkendegivne retsopfattelse.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale omkostningerne i denne sag såvel som i sagen for Retten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Søgsmålet er støttet på fire anbringender.
 1)
 Retten konkluderede med urette, at Deltafina havde tilsidesat sin samarbejdspligt, da selskabet undlod at oplyse Kommissionen om, at selskabet havde afsløret oplysninger vedrørende selskabets samarbejde med Kommissionen. Retten skulle i stedet have udtalt sig om spørgsmålet, om Kommissionen — i lyset af aftalen vedrørende »spillets regler«, som blev indgået på mødet mellem Kommissionen og Deltafina den 14. marts 2002 — med rette kunne konkludere, at Deltafina havde tilsidesat sin samarbejdspligt, eftersom selskabet på mødet afholdt hos APTI den 4. april 2002 afslørede, at det havde anmodet om bødefritagelse.
 Retten trådte herved i parternes sted ved efterfølgende at definere betingelserne for Deltafinas samarbejdspligt, undlod at træffe afgørelse om Deltafinas principale påstand og tilsidesatte selskabets ret til forsvar.
 2)
 Retten foretog ikke en behørig og korrekt konstatering af de faktiske omstændigheder, idet den, i stedet for at anvende de undersøgelsesbeføjelser, som er fastsat i artikel 65 i Rettens procesreglement, under retsmødet, efter en uformel procedure, som således er behæftet med retslige fejl, hørte vidneudsagn fra to deltagere i mødet den 24. marts 2002 vedrørende »spillets regler«, uden hensyntagen til de garantier, som er indeholdt i procesreglementets artikel 68 and 76, og overholdt herved ikke grundlæggende regler for bevisoptagelse.
 3)
 Retten tilsidesatte princippet om, at den skal træffe afgørelse inden for rimelig tid. Proceduren for Retten var unødigt lang, og varede fem år og atten måneder, idet der gik mere end 43 måneder fra afslutningen af den skriftlige behandling og beslutningen om at indlede den mundtlige forhandling.
 4)
 Endelig nægtede Retten at træffe afgørelse i overensstemmelse med dens fulde prøvelsesret vedrørende argumentet, hvorefter den bøde, som Deltafina var blevet pålagt, var uforholdsmæssig og udtryk for forskelsbehandling, i det omfang Kommissionen havde anvendt den samme nedsættelse af bøden for Deltafina og Dimon Italia, til trods for den væsentlige forskel mellem deres respektive bidrag til konstateringen af overtrædelsen, hvilket er retsstridigt. Dommen i sag T-13/03, Nintendo mod Kommissionen, fastslog det princip, at Kommissionen ikke kan tilsidesætte princippet om ligebehandling ved vurderingen af virksomheders samarbejde under den administrative procedure, hvoraf der skal foretages både en kronologisk og en kvalitativ sammenligning.


text:
24.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 421/51
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 10. juli 2014 — CW mod Parlamentet
 (Sag F-48/13) (1)
 ((Personalesag - tjenestemænd - bedømmelsesrapport - bedømmelser og kommentarer i bedømmelsesrapporten - åbenbart urigtige skøn - magtfordrejning - foreligger ikke))
 2014/C 421/71
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: CW (ved advokat C. Bernard-Glanz)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved M. Dean og S. Alves, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af sagsøgerens bedømmelsesrapport for bedømmelsesåret 2011.
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentet frifindes.
 2)
 CW bærer sine egne omkostninger og betaler Parlamentets omkostninger.
 (1) EUT C 207 af 20.7.2013, s. 63.


text:
18.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 121/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 19. december 2016 — Hitachi Rail Italy Investments Srl mod Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
 (Sag C-655/16)
 (2017/C 121/14)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Hitachi Rail Italy Investments Srl
 Sagsøgt: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
 Præjudicielt spørgsmål
 Er det til hinder for en korrekt anvendelse af dels artikel 5, stk. 4, andet afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/25/EF af 21. april 2004 om overtagelsestilbud (1) i relation til de generelle principper i direktivets artikel 3, stk. 1, dels de generelle principper om beskyttelse af den berettigede forventning, proportionalitet, rimelighed, gennemsigtighed og forbud mod forskelsbehandling, at nationale bestemmelser — såsom artikel 106, stk. 3, litra d), nr. 2), i lovdekret nr. 58 af 24. februar 1998 (den konsoliderede lovtekst vedrørende bestemmelserne om finansiel formidling i medfør af artikel 8 og 21 i lov nr. 52 af 6.2.1996), med senere ændringer, og artikel 47 g i beslutning nr. 11971 af 14. maj 1999 truffet af Consob (gennemførelsesforordning for lovdekret nr. 58 af 24.2.1998 om regulering af udstedere), med senere ændringer — giver Consob beføjelse til at forhøje det i den nævnte artikel 106 omhandlede overtagelsestilbud i tilfælde af samordning mellem tilbudsgiveren eller personer, der handler i forståelse med den pågældende, og en eller flere sælgere, uden at specificere de specifikke former for adfærd, som kendetegner denne samordning, og således uden klart at definere de omstændigheder og kriterier, som skal være opfyldt, for at Consob skal have beføjelse til at forhøje den tilbudte pris?
 (1) EUT L 142, s. 12.


text:
28.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 25/56
 Sag anlagt den 10. november 2011 — Schenker Customs Agency mod Kommissionen
 (Sag T-576/11)
 (2012/C 25/109)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Schenker Customs Agency BV (Rotterdam, Nederlandene) (ved advokaterne A. Jansen og J. Biermasz)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af 27. juli 2011, sag REM 01/2010, annulleres
 —
 Det fastslås, at fritagelse for efteropkrævede afgifter er berettiget.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har som toldklarer i perioden fra den 19. februar 1999 til og med den 19. juli 2001 i eget navn i alt 52 gange anmeldt produktet glyphosat til fri omsætning. Taiwan er angivet som oprindelsesland i alle anmeldelser. Det fremgår af en undersøgelse, som OLAF har foretaget, at det anmeldte glyphosat ikke har oprindelse i Taiwan, men i Kina. Der skulle derfor betales en antidumpingtold, der opkræves af de nederlandske toldmyndigheder.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Europa-Kommissionen med urette har bestemt, at fritagelse for opkrævning af importafgifter er uberettiget.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført seks anbringender.
 1)
 Europa-Kommissionen har med urette indtaget det standpunkt, at der ved argumenterne om, at der forelå en tilsidesættelse af retten til forsvar, og at afgifterne var efteropkrævet for sent, samt ved den omstændighed, at Schenker ikke kunne anmeldes som direkte repræsentant, er tale om argumenter, der vedrører spørgsmålet om, hvorvidt selve toldskylden er opstået. Disse argumenter kan udmærket udgøre særlige omstændigheder som omhandlet i artikel 239 i forordning nr. 2913/92 (1), og de burde derfor være undersøgt i sagen.
 2)
 Europa-Kommissionen har med urette indtaget det standpunkt, at den omstændighed, at Taiwans handelskamre har udstedt urigtige oprindelsescertifikater, ikke kan udgøre særlige omstændigheder som omhandlet i artikel 239 i forordning nr. 2913/92.
 3)
 Europa-Kommissionen har med urette indtaget det standpunkt, at den måde, som den har forholdt sig på i denne sag, ikke medfører, at der foreligger særlige omstændigheder som omhandlet i artikel 239 i forordning nr. 2913/92. Europa-Kommissionen har derfor ikke overvåget undersøgelsen af svig effektivt og ikke koordineret proceduren.
 4)
 Europa-Kommissionen har med urette indtaget det standpunkt, at der ikke er opstået særlige omstændigheder for Schenker som følge af den måde, som de nederlandske myndigheder har forholdt sig på. Europa-Kommissionen har set bort fra, at de nederlandske myndigheder, der havde kendskab til svigen med glyphosat fra Taiwan, ikke har handlet forskriftsmæssigt.
 5)
 Europa-Kommissionen har endvidere med urette indtaget det standpunkt, at sagsøgeren ikke har handlet med den agtpågivenhed, som sædvanligvis kan forventes af en toldklarer, og at fritagelsen derfor ikke er berettiget. Det er sagsøgerens opfattelse, at virksomheden hverken har gjort sig skyldig i urigtigheder eller åbenbar forsømmelighed, og sagsøgeren henviser herved til en afgørelse, der blev truffet af toldkammeret ved retten i Amsterdam (jf. afgørelsens punkt 5.2.3).
 6)
 Europa-Kommissionen har med urette undladt at undersøge alle relevante faktiske omstændigheder.
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12.10.1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1).


text:
14.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 98/11
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 20. januar 2016 — DHL Express (Italy) Srl og DHL Global Forwarding (Italy) SpA mod Autorità Garante della Concorrenza e del mercato (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)
 (Sag C-428/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - konkurrencepolitik - artikel 101 TEUF - forordning (EF) nr. 1/2003 - sektoren for internationale godsspeditioner - nationale konkurrencemyndigheder - juridisk værdi af Det Europæiske Konkurrencenetværks instrumenter - dette netværks modelprogram for bødefritagelse og bødenedsættelse - ansøgning om bødefritagelse fremsat for Kommissionen - forkortet ansøgning om bødefritagelse, indgivet til den nationale konkurrencemyndighed - forholdet mellem disse to ansøgninger))
 (2016/C 098/13)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: DHL Express (Italy) Srl og DHL Global Forwarding (Italy) SpA
 Sagsøgt: Autorità Garante della Concorrenza e del mercato
 Procesdeltagere: Schenker Italiana SpA og Agility Logistics Srl
 Konklusion
 1)
 Bestemmelserne i Den Europæiske Unions ret, nærmere bestemt artikel 101 TEUF og Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i [artikel 101 TEUF] og [102 TEUF], skal fortolkes således, at de instrumenter, der er vedtaget i forbindelse med Det Europæiske Konkurrencenetværk, herunder dette netværks modelprogram for bødefritagelse og bødenedsættelse, ikke har bindende virkning for de nationale konkurrencemyndigheder.
 2)
 Bestemmelserne i EU-retten, nærmere bestemt artikel 101 TEUF og forordning nr. 1/2003, skal fortolkes således, at der ikke er nogen retlig forbindelse mellem en ansøgning om bødefritagelse, som en virksomhed har fremsat eller er i færd med at fremsætte for Europa-Kommissionen, og den forkortede ansøgning om bødefritagelse, som er fremsat for en national konkurrencemyndighed med hensyn til det samme kartel, hvilken forbindelse skulle forpligte denne myndighed til at vurdere den forkortede ansøgning i lyset af ansøgningen om bødefritagelse. Den omstændighed, at den forkortede ansøgning nøjagtigt afspejler indholdet af den ansøgning om bødefritagelse, der er fremsat for Kommissionen, er i denne henseende ikke relevant.
 Når den forkortede ansøgning, der fremsættes for den nationale konkurrencemyndighed, har et mere begrænset materielt anvendelsesområde end ansøgningen om bødefritagelse, der er fremsat for Kommissionen, er denne myndighed ikke forpligtet til at rette henvendelse til Kommissionen eller virksomheden selv med henblik på at fastlægge, hvorvidt denne virksomhed har konstateret konkrete og specifikke eksempler på ulovlig adfærd i den sektor, som angiveligt er dækket af ansøgningen om bødefritagelse, men ikke af nævnte forkortede ansøgning.
 3)
 Bestemmelserne i EU-retten, nærmere bestemt artikel 101 TEUF og forordning nr. 1/2003, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en national konkurrencemyndighed under sådanne omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende imødekommer en forkortet ansøgning om bødefritagelse fra en virksomhed, som ikke har fremsat en fuldstændig ansøgning om bødefritagelse for Kommissionen, men en ansøgning om bødenedsættelse.
 (1) EUT C 462 af 22.12.2014.


text:
16 . 8 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 252/ 11
 DOMSTOLENS DOM kontrakt, som værnetingsklausulen er indeholdt i, er
 ugyldig.
 ( Sjette Afdeling)
 af 3 . juli 1997 (') EFT nr. C 268 af 14 . 10 . 1995 .
 i sag C-269/95 , Francesco Benincasa mod Dentalkit Sri
 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesge
 richt München ) ( 1 )
 (Bruxelles-konventionen — begrebet »forbruger« —
 værnetingsaftale)
 ( 97IC 252/20 ) DOMSTOLENS DOM
 ( Sjette Afdeling)
 (Processprog: tysk) af 3 . juli 1997
 i sag C-330/95 , Goldsmith (Jewellers ) Ltd mod
 Commissioners of Customs & Excise ( anmodning om præ
 judiciel afgørelse fra Value Added Tax Tribunal,
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive Manchester Tribunal Centre) ( x )
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (Moms — sjette direktiv — fravigelsesbemyndigelsen i
 artikel 1 1, punkt C, stk. 1 — udelukkelse af tilbagebeta
 ling i tilfælde af manglende opfyldelse af byttehandler)
 I sag C-269/95 , angående en anmodning, som Oberlandes
 gericht München (Tyskland ) i medfør af protokollen af ( 97/C 252/21 )
 3 . juni 1971 vedrørende Domstolens fortolkning af kon
 ventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence
 og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, her
 under handelssager, har indgivet til Domstolen for i den (Processprog: engelsk)
 for nævnte ret verserende sag, Francesco Benincasa mod
 Dentalkit Sri, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 fortolkningen af artikel 13 , stk . 1 , artikel 14, stk . 1 , og
 artikel 17, stk . 1 , i konventionen af 27. september 1968 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 ( EFT nr. L 304 af 30 . 10 . 1978 , s . 17 ), som ændret ved offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 konventionen , af 9 . oktober 1978 om Kongeriget Dan
 marks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien
 og Nordirlands tiltrædelse ( EFT nr. L 304 af 30 . 10 . 1978 ,
 s . 1 , og — den ændrede tekst — s. 77 ), har Domstolen I sag C-330/95 , angående en anmodning, som Value
 ( Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, G. F. Added Tax Tribunal , Manchester Tribunal Centre ( Det
 Mancini , og dommerne J. L. Murray, C. N. Kakouris Forenede Kongerige ), i medfør af EF-traktatens artikel 177
 ( refererende dommer ), P. J. G. Kapteyn og H. Ragnemalm; har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verse
 generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: rende sag, Goldsmith (Jewellers ) Ltd mod Commissioners
 fuldmægtig L. Hewlett, den 3 . juli 1997 afsagt dom, hvis of Customs and Excise , at opnå en præjudiciel afgørelse
 konklusion lyder således : vedrørende fortolkningen af artikel 11 , punkt C, stk . 1 , i
 Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17 . maj 1977 om
 harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsæt
 ningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem : ensartet
 1 ) Artikel 13, stk . 1 , og artikel 14, stk. 1 , i konventionen beregningsgrundlag ( EFT nr. L 145 af 13 . 6 . 1977, s . 1 ),
 af 27. september 1968 om retternes kompetence og har Domstolen ( Sjette Afdeling ), sammensat af afdelings
 om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, formanden , G. F. Mancini , og dommerne C. N. Kakouris
 herunder handelssager, som ændret ved konventionen ( refererende dommer ), R J. G. Kapteyn, G. Hirsch og R.
 af 9. oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands Schintgen; generaladvokat: A. La Pergola ; justitssekretær:
 og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordir fuldmægtig L. Hewlett, den 3 . juli 1997 afsagt dom , hvis
 lands tiltrædelse, skal fortolkes således, at en sagsøger, konklusion lyder således :
 der har indgået en kontrakt med henblik på at udøve
 en erhvervsmæssig virksomhed, der ikke er aktuel,
 men fremtidig, ikke kan anses for forbruger.
 Den regel om fravigelse, der er indeholdt i artikel 11 ,
 punkt C, stk. 1 , andet afsnit, i Rådets sjette direktiv 77/
 388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlems
 2 ) Den ret i en kontraherende stat, der er udpeget i en staternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles
 ifølge artikel 17, stk . 1 , i konventionen af 27. septem merværdiafgiftssystem : ensartet beregningsgrundlag, skal
 ber 1968 gyldigt indgået værnetingsklausul, har ligele fortolkes således, at en medlemsstat, der indfører bestem
 des enekompetence til at påkende en sag, hvorunder melser om tilbagebetaling af moms ved hel eller delvis
 der bl.a . er nedlagt påstand om, at det fastslås, at den manglende erlæggelse af modydelsen, ikke kan udelukke
 ---pagebreak--- Nr. C 252/ 12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16 . 8 . 97
 tilbagebetaling i tilfælde, hvor den ikke-erlagte modydelse 2 ) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 består af naturalydelser, når medlemsstaten indrømmer til
 bagebetaling i tilfælde, hvor modydelsen består af penge. (M EFT nr. C 133 af 4 . 5 . 1996 .
 (') EFT nr. C 333 af 9 . 12 . 1995 .
 DOMSTOLENS DOM
 af 9. juni 1997
 DOMSTOLENS DOM
 i de forenede sager C-34/95 , C-35/95 og C-36/95 , Konsu
 ( Sjette Afdeling ) mentombudsmannen ( KO ) mod De Agostini ( Svenska)
 Forlag AB og Konsumentombudsmannen (KO ) mod TV-
 af 3 . juli 1997 Shop i Sverige AB ( anmodninger om præjudiciel afgørelse
 i sag C-60/96, Kommissionen for De Europæiske Fælles fra Marknadsdomstolen ) (')
 skaber mod Den Franske Republik (') (Direktivet om »fjernsyn uden grænser« — fjernsynsre
 klame udsendt fra en medlemsstat — forbud mod vildle
 (Traktatbrudssøgsmål — moms — sjette direktiv —
 afgiftsfritagelser — udlejning af telte, campingvogne og dende reklame — forbud mod reklame, der henvender sig
 mobile homes) til børn)
 ( 97/C 252/23 )
 ( 97/C 252/22 )
 (Processprog: svensk)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I de forenede sager C-34/95 , C-35/95 og C-36/95 ,
 angående anmodninger, som Marknadsdomstolen ( Sverige )
 I sag C-60/96, Kommissionen for De Europæiske Fælles i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Dom
 skaber ( befuldmægtigede : Héléne Michard og Enrico Tra stolen for i de for nævnte ret verserende sager, Konsument
 versa ) mod Den Franske Republik ( befuldmægtigede : ombudsmannen ( KO ) mod De Agostini ( Svenska ) Forlag
 Catherine de Salins og Gautier Mignot), angående en AB ( C-34/95 ), og Konsumentombudsmannen ( KO ) mod
 påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik har TV-Shop i Sverige AB ( C-35/95 og C-36/95 ) at opnå en
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 i Rådets præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-trak
 sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonise tatens artikel 30 og 59 og af Rådets direktiv 89/552/EØF
 ring af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgif af 3 . oktober 1989 om samordning af visse love og admi
 ter — Det fælles merværdiafgiftssystem : ensartet bereg nistrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende
 ningsgrundlag ( EFT nr. L 145 af 13 . 6 . 1977, s . 1 ), idet udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed ( EFT nr. L 298
 den har indført og opretholdt en administrativ bestem af 17. 10 . 1989, s . 23 ), har Domstolen, sammensat af præ
 melse, der udvider den merværdiafgiftsfritagelse, som efter sidenten, G. C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene
 direktivets artikel 13 , punkt B, litra b ), er forbeholdt udlej G. F. Mancini, J. C. Moitinho de Almeida, J. L. Murray
 ning af fast ejendom, til også at omfatte udlejning af visse ( refererende dommer ) og L. Sevón samt dommerne C. N.
 løsøregenstande, har Domstolen ( Sjette Afdeling ), sam Kakouris, P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann, D. A. O.
 mensat af afdelingsformanden, G. F. Mancini, og dom Edward, J.-R Puissochet, G. Hirsch, P. Jann og H. Ragne
 merne J. L. Murray, C. N. Kakouris, P. J. G. Kapteyn malm; generaladvokat: F. G. Jacobs; justitssekretær: ekspe
 ( refererende dommer) og R. Schintgen; generaladvokat G. ditionssekretær H. A. Rühl, den 9 . juli 1997 afsagt dom,
 Cosmas; justitssekretær: assisterende justitssekretær H. hvis konklusion lyder således : >
 von Holstein, den 3 . juli 1997 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således :
 1 ) Rådets direktiv 89/552/EØF af 3 . oktober 1989 om
 samordning af visse love og administrative bestemmel
 1 ) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i ser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radio
 henhold til artikel 2 i Rådets sjette direktiv 77/388/ spredningsvirksomhed er ikke til hinder for, at en med
 EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlems lemsstat i henhold til generelle bestemmelser om
 staternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fæl beskyttelse af forbrugerne mod vildledende reklame
 les merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrund træffer foranstaltninger over for en annoncør på grund
 lag, idet den har indført og opretholdt en administrativ af en fjernsynsreklame, som udsendes fra en anden
 bestemmelse, der udvider den merværdiafgiftsfrita medlemsstat, på betingelse af at sådanne foranstaltnin
 gelse, som efter direktivets artikel 13, punkt B, litra b), ger ikke hindrer selve retransmissionen på medlemssta
 er forbeholdt udlejning af fast ejendom, til også at tens område af fjernsynsudsendelser fra den anden
 omfatte udlejning af visse løsøregenstande. medlemsstat.


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/50
 Personalerettens kendelse (Anden Afdeling) af 24. juni 2013 — Mateo Pérez mod Kommissionen
 (Sag F-144/11) (1)
 (Personalesag - almindelig udvælgelsesprøve - anmodning om annullation af en berigtigelse til meddelelsen om udvælgelsesprøve - berigtigelse, der ikke fastsætter betingelserne for ikke at give sagsøgeren adgang - ikke nogen bebyrdende retsakt - ingen adgang til at deltage i færdighedstestene - formaliteten - søgsmålsfrist - sag for sent anlagt - åbenbart afvisningsgrundlag)
 2013/C 252/92
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Mateo Pérez (Alicante, Spanien) (ved advokat I. Ruiz García)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og J. Baquero Cruz, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at give sagsøgeren adgang til udvælgelsesprøverne efter offentliggørelsen af en berigtigelse til meddelelsen om udvælgelsesprøve, hvorved udelukkelsesbedømmelsen for prøve (d) i situationsvurderingen blev annulleret.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler Mateo Pérez’ omkostninger fra og med den 14. marts 2012, datoen for indgivelse af svarskriftet.
 3)
 Mateo Pérez bærer sine egne omkostninger for tiden før den 14. marts 2012.
 (1) EUT C 65 af 3.3.2012, s. 27.


text:
23.7.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 182/16
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 2. juni 2005
 i sag C-89/04, Mediakabel BV mod Commissariaat voor de Media (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State) (1)
 (Direktiv 89/552/EØF - artikel 1, litra a) - tv-radiospredningstjenester - anvendelsesområde - direktiv 98/34/EF - artikel 1, nr. 2 - tjenester i informationssamfundet - anvendelsesområde)
 (2005/C 182/30)
 Processprog: nederlandsk
 I sag C-89/04, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Raad van State (Nederlandene) ved afgørelse af 18. februar 2004, indgået til Domstolen den 20. februar 2004, i sagen: Mediakabel BV mod Commissariaat voor de Media, har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas, og dommerne A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet (refererende dommer), S. von Bahr og J. Malenovský; generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: ekspeditionssekretær M.M. Ferreira, den 2. juni 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Begrebet »tv-radiospredning« i artikel 1, litra a), i Rådets direktiv 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/36/EF af 30. juni 1997, defineres selvstændigt i denne bestemmelse. Begrebet skal ikke defineres i modsætning til begrebet »tjeneste i informationssamfundet« som omhandlet i artikel 1, nr. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/48/EF af 20. juli 1998, og omfatter således ikke nødvendigvis de tjenester, der ikke er omfattet af sidstnævnte begreb.
 2)
 En tjeneste er omfattet af begrebet »tv-radiospredning« som omhandlet i artikel 1, litra a), i direktiv 89/552, som ændret ved direktiv 97/36, hvis den består i førstegangsudsendelse af fjernsynsprogrammer, der er bestemt for offentligheden, dvs. til et ubestemt antal potentielle tv-seere, til hvem de samme billeder transmitteres samtidig. Teknikken til udsendelse af billeder er ikke et afgørende kriterium med henblik på denne vurdering.
 3)
 En tjeneste som »Filmtime«, der består i transmission af fjernsynsprogrammer, der er bestemt for offentligheden, og som ikke leveres på individuel anmodning fra en tjenestemodtager, er en tv-radiospredningstjeneste i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 1, litra a), i direktiv 89/552, som ændret ved direktiv 97/36. Der skal ved vurderingen af begrebet »tv-radiospredningstjeneste« tages udgangspunkt i tjenesteyderens synsvinkel. Derimod er situationen for konkurrerende tjenester til den pågældende tjeneste uden betydning for denne vurdering.
 4)
 De betingelser, hvorunder leverandøren af en tjenesteydelse som »Filmtime« opfylder den pligt, der påhviler ham i medfør af artikel 4, stk. 1, i direktiv 89/552, som ændret ved direktiv 97/36, til at afsætte den største halvdel af sendetiden til transmission af europæiske programmer, er uden betydning for kvalifikationen af denne tjeneste som tv-radiospredningstjeneste.
 (1) EUT C 94 af 17.4.2004.


text:
C 335/48 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25.11.2000
 Ved den anfægtede afgørelse blev ansøgningen afvist med den Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 begrundelse, at vedtægtens artikel 80, stk. 4, ikke kan finde
 anvendelse, idet denne bestemmelse udelukkende omfatter en I den anfægtede beslutnings artikel 1 fastslår Kommissionen,
 tjenestemands ægtefælle, som er afgået ved døden, og at at anvendelsen af visse skatteretlige bestemmelser i den
 pensionsordningen for tjenestemænd ikke indeholder bestem- tidligere tyske lov om udvikling af randområder (Zonenrand-
 melser om tildeling af børnepension i tilfælde af, at en fördergesetz, herefter »ZRFG«), nemlig en række særlige afskriv-
 tjenestemands samlever afgår ved døden. ninger og skattefri reserver, som sagsøgeren tidligere har
 udnyttet, er uforenelige med det fælles marked.
 Med det foreliggende søgsmål gør sagsøgeren gældende, at det Under sagen rejser sagsøgeren følgende indsigelser over for
 forhold, at faderskabet til hendes datter er anerkendt, og det Kommissionens beslutning:
 forhold, at datteren har mistet en forælder, bør danne grundlag
 for tildeling af børnepension på samme vilkår som for gifte — at Kommissionen ikke har betegnet de skattemæssige
 forældres børn, som har mistet en af forældrene. foranstaltninger, som sagsøgeren har udnyttet, som gene-
 relle skatteretlige bestemmelser (der i det mindste burde
 være behandlet i henhold til EKSF-traktatens artikel 67),
 Sagsøgeren anfører, at det følger af artikel 8 i den europæiske men som støtte i samme traktats artikel 4, litra c)’s
 menneskerettighedskonvention og af princippet om personal- forstand
 statuttets enhed, at Kommissionen er forpligtet til at respektere
 børns personalstatut i enhver henseende, og navnlig at an- — at Kommissionen har forsømt at anvende EKSF-traktatens
 erkende dets retsvirkninger. artikel 95 på de omtvistede skattemæssige foranstalt-
 ninger — såfremt de i øvrigt må antages at udgøre støtte
 — og godkende dem efterfølgende i medfør af samme
 Desuden har Kommissionen tilsidesat princippet om ligebe- bestemmelse
 handling og princippet om forbud mod forskelsbehandling.
 — at Kommissionen hvad angår anvendelsen af de særlige
 afskrivninger i forbindelse med anskaffelse af investe-
 ringsgoder inden for de områder af sagsøgerens virksom-
 hed, der ikke fremstiller EKSF-produkter, har foretaget
 vurderingen efter EKSF-traktatens artikel 4, litra c), i stedet
 for efter EF-traktaten
 — at Kommissionen har overset, at anvendelsen af de
 særlige afskrivninger efter ZRFG’s § 3 for investeringer til
 Sag anlagt den 21. september 2000 af Salzgitter AG mod
 beskyttelse af miljøet indtil den 31. december 1990 var
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 undergivet de samme betingelser og havde de samme
 finansielle følger som anvendelsen af de særlige afskriv-
 (Sag T-308/00) ninger for investeringer til beskyttelse af miljøet i henhold
 til Einkommensteuergesetz’ § 7d, som er en generel
 skatteordning, der er anvendelig inden for hele Forbunds-
 (2000/C 335/92) republikkens Tysklands område
 — at Kommissionen har undladt at give en begrundelse,
 som opfylder traktatens formkrav, for at den ikke anså
 (Processprog: tysk)
 det for muligt at godkende anvendelsen af særlige afskriv-
 ninger for investeringer til beskyttelse af miljøet i perioden
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der efter den 1. januar 1991
 den 21. september 2000 anlagt sag mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber af Salzgitter AG, Salzgitter — at Kommissionen ved konstateringen af det støttebeløb,
 (Tyskland), ved advokat Jochim Sedemund, Freshfields Bruck- som den anfægter, ikke hvad angår forrentningen har lagt
 haus Deringer, Berlin. virksomhedens faktiske likviditets- og rentesituation til
 grund, men taget udgangspunkt i en abstrakt fastsat
 rentesats uden hensyn til virksomhedens individuelle
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: forhold
 — at Kommissionen under tilsidesættelse af det almindelige
 — Kommissionens beslutning af 28. juni 2000 K (2000) retssikkerhedsprincip i sin beslutning har medtaget an-
 1963 endelig udg. om den statsstøtte, Tyskland har vendelsen af særlige afskrivninger, selv om disse falder
 ydet Salzgitter AG, Preussag Stahl AG og koncernens inden for en periode, for hvilken der ifølge artikel 15 i
 datterselskaber inden for jern- og stålindustrien, nu Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (1) ikke længere kan
 Salzgitter AG — Stahl und Technologie (SAG), annulleres. kræves tilbagebetaling (forældelsesfrist på 10 år).
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggel-
 se af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93, EFT L 83,
 — Kommissionen tilpligtes i henhold til artikel 23 i EKSF- s. 1.
 statutten for Domstolen at give sagsøgeren aktindsigt i
 alle sagens akter.


text:
11.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 251/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italien) den 7. april 2016 – Comune di Corridonia mod Provincia di Macerata og Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente
 (Sag C-196/16)
 (2016/C 251/06)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Comune di Corridonia
 Sagsøgte: Provincia di Macerata og Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente
 Præjudicielt spørgsmål
 Henset til bestemmelserne i artikel 191 TEUF og artikel 2 i direktiv 2011/92/EU (1), kan iværksættelse af en screening med henblik på afgørelsen af, om der skal foretages en vurdering af indvirkningerne på miljøet (og en eventuel gennemførelse af en sådan undersøgelse) efter anlægget er blevet opført, anses for forenelig med EU-retten, når en national retsinstans har annulleret tilladelsen med henvisning til, at projektet ikke har været genstand for en screening med henblik på afgørelsen af, om der skulle foretages en vurdering af indvirkningerne på miljøet, idet bestemmelser i national ret, der var i strid med EU-retten, fastslog, at det var ufornødent at foretage en sådan screening?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU af 13.12.2011 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EUT 2012, L 26, s. 1).


text:
12.11.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/28
 Sag anlagt den 1. september 2005 — IKEA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag T-331/05)
 (2005/C 281/53)
 Processprog: Engelsk
 Parter
 Sagsøger(e): Inter IKEA Systems B.V. (Delft, Nederlandene) [ved: advokaterne J. Gulliksson og J. Olsson]
 Sagsøgt(e): Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens/sagsøgernes påstande
 —
 Den af Første Appelkammer trufne afgørelse af 1. juli 2005 (sag R 799/2004-1) annulleres.
 —
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 EF-varemærket, der søges registreret: Et figurmærke, som består af farvekombinationen blå og gul for varer og tjenesteydelser i klasse 20 og 35 (møbler, reklame og annoncering osv.) — ansøgning nr. 3 160 363.
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen for alle varer og tjenesteydelser.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 7, stk. 3, i Rådets forordning nr. 40/94, da varemærket i sig selv har det fornødne særpræg til at blive registreret og desuden har opnået særpræg ved brug i Tyskland, Nederlandene og Sverige.


text:
23.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 65/10
 Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 18. december 2014 — Generali-Providencia Biztosító Zrt mod Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn))
 (Sag C-470/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - offentlige kontrakter - kontrakter, som ikke overskrider den tærskelværdi, der er fastsat i direktiv 2004/18/EF - artikel 49 TEUF og 56 TEUF - anvendelighed - klar grænseoverskridende interesse - grunde til udelukkelse fra en udbudsprocedure - udelukkelse af en økonomisk aktør, der har begået en overtrædelse af de nationale konkurrenceregler, som er blevet fastslået ved en dom, der går mindre end fem år tilbage - lovlig - proportionalitet))
 (2015/C 065/14)
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Generali-Providencia Biztosító Zrt
 Sagsøgt: Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság
 Konklusion
 Artikel 49 TEUF og 56 TEUF er ikke til hinder for anvendelsen af en national lovgivning, der udelukker en økonomisk aktør, som har begået en overtrædelse af konkurrenceretten, der er blevet fastslået ved en retskraftig dom, og for hvilken aktøren er blevet pålagt en bøde, fra at deltage i en udbudsprocedure.
 (1) EUT C 367 af 14.12.2013.


text:
16.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 79/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Sofia-grad (Bulgarien) den 10. januar 2013 — Gena Ivanova Cholakova mod Osmo rayonno upravlenie pri Stolichna direktsiya na vatreshnite raboti
 (Sag C-14/13)
 2013/C 79/16
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad Sofia-grad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Gena Ivanova Cholakova
 Sagsøgt: Osmo rayonno upravlenie pri Stolichna direktsiya na vatreshnite raboti
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 21, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde sammenholdt med artikel 67 og artikel 72 i samme traktat under hensyntagen til de i henhold til EU-retten tilladte begrænsninger af unionsborgeres frie bevægelighed på medlemsstaternes område fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national retsforskrift i en medlemsstat som den i hovedsagen omhandlede artikel 63, stk. 1, nr. 5), i Zakon za ministerstvoto na vatreshnite raboti (den bulgarske lov om indenrigsministeriet), hvorefter politimyndigheden har beføjelse til at anholde en statsborger i en medlemsstat i op til 24 timer med henblik på at fastslå vedkommendes identitet på grundlag af en kontrol, som ikke henviser til et i denne medlemsstats lovgivning fastsat tilfælde, hvor en politimyndighed kan gennemføre en kontrol med henblik på identitetsfastlæggelse, og heller ikke udtrykkeligt er støttet på en konstatering af en kriminel handling eller forebyggelse heraf, eller en overtrædelse, hensynet til den offentlige orden eller den indre sikkerhed?
 2)
 Følger det af artikel 52, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, fortolket i forbindelse med begrænsningen af de rettigheder, der er indeholdt i chartrets artikel 6 og artikel 45, stk. 1, og i overensstemmelse med det EU-retlige princip om beskyttelse mod et vilkårligt eller uforholdsmæssigt indgreb i en fysisk persons personlige handlefrihed, at en national retsforskrift som den i hovedsagen omhandlede artikel 63, stk. 1, nr. 5), i Zakon za ministerstvoto na vatreshnite raboti om politiets mulighed for at anholde en statsborger i en medlemsstat i op til 24 timer — såfremt personens identitet ikke kan fastlægges i medfør af de fremgangsmåder, der er fastsat i lovgivningen — kan finde anvendelse, hvorefter anholdelsen er lovlig på følgende betingelser:
 A.
 beføjelsen til at anordne foranstaltningen er omfattet af politimyndighedens skønsbeføjelse, når identiteten ikke kan fastlægges ved et identitetsdokument, ved en person hvis identitet er fastlagt, eller på nogen anden pålidelig måde
 B.
 forskriften kræver ikke, at der foretages en vurdering af, om det er nødvendigt at fastlægge identiteten. Den kræver heller ikke, at der foretages en vurdering af personens adfærd eller af spørgsmålet, om der i betragtning af de konkrete omstændigheder er opstået behov for overholdelse af en lovfæstet beføjelse for politimyndigheden
 C.
 fastlæggelsen af identiteten støttes ikke udtrykkeligt på tilfælde, hvor loven tillader iværksættelse af foranstaltninger til identificering af en person. Fastlæggelsen af identiteten er også mulig ved gennemsyn af et informationssystem eller på andre pålidelige måder, der ikke består i identifikationsforanstaltninger.
 D.
 domstolsprøvelsen af, om retsforskriften anvendes lovligt, finder alene sted på grundlag af de i forskriften fastsatte betingelser, da udøvelsen af beføjelsen beror på et frit skøn?


text:
C 101/52 DA Den Europæiske Unions Tidende 26.4.2003
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsøgeren bosæt-
 telsespenge efter fratræden i henhold til artikel 6 i bilag VII
 til vedtægten med tilbagevirkende kraft fra den 1. juni
 Den foreliggende sag er anlagt til prøvelse af Kommissionens 2002.
 beslutning af 20. december 2002, hvorved Fondation Alsace
 blev pålagt at tilbagebetale et beløb på 18 000 EUR (som — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkost-
 hovedstol) som følge af manglende gennemførelse af tilskuds- ninger.
 aftale nr. PSS*/0534 om tilrettelæggelse af en konference i
 Strasbourg fra den 29. juni til den 2. juli 1992 vedrørende
 emne: »Fremtiden for xenotransplantation — etik og xeno- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 transplantation«. Ifølge Kommissionen har sagsøgeren ikke
 opfyldt en af sine forpligtelser, nemlig fremlæggelse af viden- Sagsøgeren, der er tidligere tjenestemand ved Europa-Parla-
 skabelige rapporter. mentet, udtrådte af tjenesten med tildeling af en invalidepen-
 sion med virkning fra den 1. juni 1999. Sagsøgeren har
 den 31. maj 2002 til sagsøgte indgivet en ansøgning om
 Til støtte for påstandene har sagsøgeren — ud over manglende bosættelsespenge efter fratræden som omhandlet i artikel 6 i
 begrundelse — gjort gældende, at bilag VII til vedtægten under henvisning til, at han dagen i
 forvejen definitivt havde taget bopæl i England. Sagsøgte afslog
 — erstatningskravet er forældet, da kravet om tilbagebetaling ansøgningen, hvorfor sagsøgeren har anlagt denne sag og
 af tilskuddet er blevet fremsat senere end ti år efter påberåbt sig følgende tre søgsmålsgrunde:
 ydelsen
 — åbenbart fejlskøn
 — der i den foreliggende sag er tale om en åbenbar — tilsidesættelse af bestemmelserne i artikel 6, stk. 4, andet
 vurderingsfejl, da betingelsen vedrørende udsendelse af afsnit, i bilag VII til vedtægten
 videnskabelige rapporter er blevet opfyldt i betragtning af
 nationaliteten og antallet af deltagerne i konferencen, — tilsidesættelse af begrundelsespligten.
 der allesammen var betydningsfulde specialister på det
 område, der blev behandlet på konferencen.
 Sag anlagt den 28. februar 2003 af Herbert Meister
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design)
 Sag anlagt den 28. februar 2003 af Miguel Angel Poveda (Sag T-76/03)
 Morillas mod Europa-Parlamentet
 (2003/C 101/91)
 (Sag T-69/03)
 (Processprog: fransk)
 (2003/C 101/90)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 (Processprog: fransk) der den 28. februar 2003 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 Herbert Meister, Muchamiel (Spanien), ved avocat Georges
 Vandersanden.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 28. februar 2003 anlagt sag mod Europa-Parlamentet af Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Miguel Angel Poveda Morillas, Folkestone (Det Forenede
 Kongerige), ved avocat Patrick Goergen, og med valgt adresse — Afgørelse truffet den 22. april 2002 af Harmoniserings-
 i Luxembourg. kontorets præsident, i henhold til hvilken sagsøgeren og
 dennes stilling som juridisk rådgiver fra 1. maj 2002 blev
 underlagt vicepræsidenten, der er ansvarlig for juridiske
 anliggender, annulleres.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Sagsøgeren genindsættes i alle sine tidligere rettigheder,
 — Europa-Parlamentets afgørelse af 3. juni 2002 om afslag hvilket indebærer, at han igen, sammen med sin stilling,
 på at betale sagsøgeren bosættelsespenge efter fratræden placeres i sin oprindelige afdeling, således som denne i
 i henhold til artikel 6 i bilag VII til vedtægten annulleres. begyndelsen var opbygget.
 ---pagebreak--- 26.4.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 101/53
 — Sagsøgeren tilkendes erstatning, der foreløbigt er opgjort ret til udlandstillæg og til de øvrige ydelser, som er
 til 50 000 EUR, for den lidte ikke-økonomiske skade, idet forbundet hermed, jf. Lozano-dommen.
 sagsøgeren forbeholder sig ret til at ændre beløbet under
 sagen. — Kommissionen tilpligtes at betale alle sagens omkost-
 ninger.
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de
 i sag T-205/02, Salvador García mod Kommissionen ( 1), sag
 Sagsøgeren, der er tjenestemand ved Kontoret for Harmonise- T-298/02, Ana Herrero Romeu mod Kommissionen (2), og sag
 ring i det Indre Marked (Varemærker og Design), har indtil T-299/02, Dedeu mod Kommissionen (2), anførte.
 1. maj 2002 besat stillingen som kontorchef i annullationsafde-
 lingen. Ved den i sagen anfægtede afgørelse blev sagsøgeren, i
 sin egenskab af juridisk rådgiver, underlagt vicepræsidenten, (1 ) EFT C 219 af 14.9.2002, s. 22.
 der er ansvarlig for juridiske anliggender. Sagsøgeren støtter (2 ) EFT C 289 af 23.11.2002, s. 38.
 annullationssøgsmålet på følgende anbringender:
 — Begrundelsen i afgørelsen af 22. april var fejlagtig.
 — Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og ytrings-
 friheden.
 Slettelse af sag T-305/01 ( 1)
 — Tilsidesættelse af retten til forsvar og især retten til at
 blive hørt.
 (2003/C 101/93)
 — Tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik.
 (Processprog: fransk)
 — Tilsidesættelse af omsorgspligten.
 Ved kendelse af 29. januar 2003 har formanden for Tredje
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-305/01, Thalassa Seafoods SA mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 Sag anlagt den 3. marts 2003 af Tomás Salazar Brier mod (1 ) EFT C 56 af 2.3.2002.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-83/03)
 (2003/C 101/92)
 Slettelse af sag T-84/02 (1)
 (Processprog: spansk)
 (2003/C 101/94)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der (Processprog: fransk)
 den 3. marts 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Tomás Salazar Brier, Bruxelles, ved
 advokaterne Ramón García-Gallardo Gil-Fournier og Dolores
 Domínguez Pérez, Madrid og La Coruña, og med valgt adresse Ved kendelse af 30. januar 2003 har formanden for Første
 19, Square de Meeûs, Bruxelles. Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-84/02, Armand de Buck mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Annullation af Kommissionens stiltiende afgørelse af (1 ) EFT C 131 af 1.6.2002.
 24. februar 2003 om afvisning af klage nr. 528/02,
 hvorved Kommissionen afslog at anerkende sagsøgerens


text:
12.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/28
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 6. marts 2014 — FCD — Fédération des entreprises du commerce et de la distribution og FMB — Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison mod Ministre de l’écologie, du développement durable et de l’énergie
 (Sag C-106/14)
 2014/C 142/35
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d’État
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: FCD — Fédération des entreprises du commerce et de la distribution og FMB — Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison
 Sagsøgt: Ministre de l’écologie, du développement durable et de l’énergie
 Præjudicielt spørgsmål
 Når en »artikel« som omhandlet i forordning nr. 1907/2006 (Reach) (1) er sammensat af flere elementer, der hver især opfylder definitionen af »artikel« i nævnte forordning, finder de forpligtelser, der følger af forordningens artikel 7, stk. 2, og artikel 33, da kun anvendelse på den samlede artikel eller på hvert enkelt element, der opfylder definitionen af »artikel«?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18.12.2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF (EUT L 396, s. 1).


text:
5.3.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 57/17
 Sag anlagt den 23. december 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-522/04)
 (2005/C 57/33)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 23. december 2004 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Richard Lyal og Dimitris Triantafyllou, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 18, 39, 43, 49 og 56, EØS-aftalens artikel 28, 31, 36 og 40 samt artikel 4 og artikel 11, stk. 2, i direktiv 92/96/EØF af 10.11.1992 (1) – efter ændring nu artikel 5, stk. 1, og artikel 53, stk. 2, i direktiv 2002/83/EF af 5.11.2002 (2)
 —
 ved i artikel 59 i CIR'92 at gøre fradragsretten for arbejdsgiverbidrag til supplerende alderspensionsforsikring og forsikring mod risikoen for dødsfald betinget af, at bidragene indbetales til et forsikringsselskab eller en pensionsfond, der er etableret i Belgien
 —
 ved at gøre den skattenedsættelse for langsigtet opsparing, der efter artikel 145, stk. 1, og artikel 145, stk. 3, i CIR'92 gives for personlige bidrag til supplerende alderspensionsforsikring og forsikring mod risikoen for dødsfald, hvis de indbetales ved arbejdsgiverens mellemkomst i form af lønindeholdelse, betinget af, at bidragene indbetales til et forsikringsselskab eller en pensionsfond, der er etableret i Belgien
 —
 ved i artikel 364a i CIR'92 at bestemme, at når den kapital, tilbagekøbsværdi eller opsparing, der er omhandlet i artikel 34 i CIR'92, udbetales eller tildeles en skattepligtig, der forud herfor har flyttet sin bopæl eller formue til udlandet, skal udbetalingen eller tildelingen anses for at være sket dagen før flytningen, og ved i medfør af artikel 364a, stk. 2, at ligestille enhver overførsel omfattet af artikel 34, stk. 2, nr. 3, med en tildeling, således at enhver forsikringsgiver i overensstemmelse med artikel 270 i CIR'92 har pligt til at tilbageholde kildeskat af kapital og tilbagekøbsværdier, som udbetales til en ikke-hjemmehørende, der på et givent tidspunkt har været skattemæssigt hjemmehørende i Belgien, for så vidt som disse værdier helt eller delvist er blevet opsparet i den periode, hvor den pågældende var skattemæssigt hjemmehørende i Belgien, og selv om de dobbeltbeskatningsoverenskomster, Belgien har indgået, giver den medkontraherende stat retten til at beskatte sådanne indtægter
 —
 ved i medfør af artikel 364b i CIR'92 at beskatte kapital eller tilbagekøbsværdier, opsparet ved supplerende arbejdsgiverpensionsbidrag eller personlige pensionsbidrag, når de overføres af de pensionskasser eller forsikringsselskaber, hvor de er opsparet, til en anden pensionskasse eller et andet forsikringsselskab, der er etableret udenfor Belgien, til brug for de ydelsesberettigede eller deres retssuccessorer, hvorimod kapital eller tilbagekøbsværdier, som overføres til en anden pensionskasse eller et andet forsikringsselskab, der er etableret i Belgien, ikke beskattes
 —
 ved på grundlag af artikel 224/2a i Règlement général sur les taxes assimilées au timbre (forordning om afgifter, der sidestilles med stempelafgift) at kræve af udenlandske forsikringsgivere, der ikke har et forretningssted i Belgien, at de – før de leverer tjenesteydelser i Belgien – udnævner en ansvarlig repræsentant med bopæl i Belgien, som personligt og skriftligt forpligter sig overfor den belgiske stat til at betale den årlige skat på forsikringskontrakter samt eventuelle renter og bøder som skyldes på kontrakter vedrørende risici i Belgien.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Den belgiske skattelovgivning vedrørende pensionsordninger indeholder hindringer for den frie udveksling af tjenesteydelser, arbejdskraftens frie bevægelighed, etableringsretten samt de frie kapitalbevægelser.
 Den frie udveksling af tjenesteydelser
 De skatteretlige bestemmelser, hvorefter fradragsretten for arbejdsgiverbidrag og personlige bidrag til pensionsordninger kun gælder for bidrag, der indbetales til pensions- og forsikringsinstitutter etableret i Belgien, således at bidrag, der indbetales til institutter etableret udenfor Belgien, udelukkes, er i strid med den frie udveksling af tjenesteydelser.
 Den bestemmelse, hvorefter kapital og tilbagekøbsværdier, opsparet ved supplerende arbejdsgiverpensionsbidrag eller personlige pensionsbidrag, skal beskattes, når de overføres til en pensionskasse eller et forsikringsselskab etableret i udlandet, udgør endvidere en hindring for den frie udveksling af tjenesteydelser for selskaber, der er etableret i andre medlemsstater.
 Endelig må den almindelige forpligtelse – der gælder uden undtagelse, og hvorefter udenlandske forsikringsselskaber pålægges at udnævne en repræsentant med bopæl i Belgien, som skal hæfte personligt for den årlige skat på forsikringskontrakter – anses for en uforholdsmæssig foranstaltning, der er til skade for den frie udveksling af tjenesteydelser for selskaber, der er etableret i andre medlemsstater. Formålet med denne forpligtelse, som er at sikre skattens betaling, vil således kunne opnås med mindre indgribende midler.
 De ovenfor anførte nationale bestemmelser er tillige i strid med artikel 5 i direktiv 2002/83/EF, som fastsætter, at en tilladelse opnået i en medlemsstat gælder for hele Fællesskabet og giver forsikringsselskabet ret til at udøve virksomhed i henhold til reglerne om fri etableringsret eller reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, og de er i strid med samme direktivs artikel 53, stk. 2, som bestemmer, at hver medlemsstat tillader, at forsikringsselskaber med hjemsted på dens område overdrager hele eller en del af deres forsikringsbestand til et overtagende selskab, der er etableret i Fællesskabet.
 Arbejdskraftens frie bevægelighed og etableringsretten
 De bestemmelser, hvorefter skattefradrag eller skattenedsættelse nægtes for arbejdsgiverbidrag og personlige bidrag, som indbetales til pensions- eller forsikringsinstitutter etableret i andre medlemsstater, er desuden i strid med den frie bevægelighed for lønmodtagere og selvstændige erhvervsdrivende i henhold til EF-traktatens artikel 39 og 43, idet de arbejdstagere, der har udøvet erhvervsvirksomhed i en medlemsstat og tilsluttet sig en pensionsordning i denne stat, og som kommer til Belgien for at arbejde, ikke kan opnå en skattefordel med hensyn til de bidrag, der er blevet indbetalt i denne anden stat. Ikke desto mindre skal indtægter fra disse ordninger beskattes i Belgien, såfremt de berørte personer er bosat i Belgien på udbetalingstidspunktet.
 Den bestemmelse, hvorefter kapital eller tilbagekøbsværdier, opsparet ved supplerende arbejdsgiverpensionsbidrag eller personlige pensionsbidrag, skal beskattes, når de overføres til en pensionskasse eller et forsikringsselskab, der er etableret i udlandet, udgør tillige en hindring for arbejdskraftens frie bevægelighed og for etableringsretten. Lønmodtagere og selvstændige erhvervsdrivende, der ønsker bosætte sig i en anden medlemsstat, og som i den forbindelse vil overføre nævnte kapital eller tilbagekøbsværdier, stilles herved ringere.
 De frie kapitalbevægelser
 Endelig udgør de omhandlede bestemmelser også hindringer for de frie kapitalbevægelser i strid med EF-traktatens artikel 56 og EØS-aftalens artikel 40.
 Overførsler til opfyldelse af forsikringskontrakter skal således anses for kapitalbevægelser, og det udgør en diskriminerende restriktion for disse frie kapitalbevægelser kun at lade fradragsretten for arbejdsgiverbidrag henholdsvis skattenedsættelsen for personlige bidrag gælde for bidrag, der indbetales til pensionsinstitutter etableret i Belgien.
 Bestemmelsen om, at kapital eller tilbagekøbsværdier, opsparet ved supplerende arbejdsgiverpensionsbidrag eller personlige pensionsbidrag, skal beskattes, når de overføres til en pensionsfond eller et forsikringsselskab, der er etableret i udlandet, hvorimod disse beløb ikke beskattes, når de overføres til et pensionsinstitut, der er etableret i Belgien, er tillige i strid med de frie kapitalbevægelser.
 (1) Rådets direktiv 92/96/EØF af 10.11.1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte livsforsikringsvirksomhed og om ændring af direktiv 79/267/EØF og 90/619/EØF (tredje livsforsikringsdirektiv), EFT L 360 af 9.12.1992, s. 1.
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/83/EF af 5.11.2002 om livsforsikring, EFT L 345 af 19.12.2002, s. 1.


text:
1.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 180/14
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 4. juni 2009 — Athanasios Vatsouras (sag C-22/08) og Josif Koupatantze (sag C-23/08) mod Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900 (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Sozialgericht Nürnberg — Tyskland)
 (Forenede sager C-22/08 og C-23/08) (1)
 (Unionsborgerskab - fri bevægelighed for personer - artikel 12 EF og 39 EF - direktiv 2004/38/EF - artikel 24, stk. 2 - prøvelse af gyldigheden - statsborgere i en medlemsstat - beskæftigelse i en anden medlemsstat - lønniveauet og beskæftigelsens varighed - bevarelse af status som »arbejdstager« - ret til at modtage bistandsydelse)
 2009/C 180/22
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Sozialgericht Nürnberg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Athanasios Vatsouras (sag C-22/08) og Josif Koupantantze (sag 23/08)
 Sagsøgt: Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900
 Sagens genstand
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse — Sozialgericht Nürnberg — gyldigheden af artikel 24, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT L 158, s. 77) — fortolkning af artikel 12 EF og 39 EF — ret til adgang til sociale bistandsydelser for en statsborger fra en anden medlemsstat, der er arbejdsløs og som tidligere har udøvet ubetydelig erhvervsmæssig virksomhed i den pågældende medlemsstat — nationale bestemmelser, der udelukker statsborgere fra andre medlemsstater fra sociale bistandsydelser i tilfælde af, at deres ophold overstiger den maksimale varighed som fastsat i artikel 6 i direktiv 2004/38/EF og der ikke gælder en ret til ophold på andet grundlag
 Konklusion
 1)
 Hvad angår statsborgere i medlemsstaterne, der søger beskæftigelse i en anden medlemsstat, har gennemgangen af det første spørgsmål intet frembragt, som kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 24, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF.
 2)
 Artikel 12 EF er ikke til hinder for nationale bestemmelser, der udelukker statsborgere i medlemsstaterne fra adgangen til sociale bistandsydelser, der indrømmes statsborgere i tredjelande.
 (1) EUT C 107 af 26.4.2008.