text:
1.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 180/24
 Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 17. marts 2009 — Rita Mariano mod Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale ordinario di Milano, Italien)
 (Sag C-217/08) (1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3 - ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - artikel 12 EF og 13 EF - tildeling af en efterladteydelse - nationale bestemmelser, der behandler den efterladte ægtefælle og den efterladte samlever forskelligt)
 2009/C 180/41
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale ordinario di Milano
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Rita Mariano
 Sagsøgt: Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Ordinario di Milano — fortolkning af artikel 12 EF og 13 EF — ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv — tildeling af en efterladteydelse — nationale bestemmelser, der behandler den efterladte ægtefælle og den efterladte samlever forskelligt
 Konklusion
 Fællesskabsretten indeholder ikke et forbud mod enhver forskelsbehandling, som medlemsstaternes domstole skal sikre anvendelsen af, når den eventuelt forskelsbehandlende adfærd ikke har nogen forbindelse til fællesskabsretten. Under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende etablerer artikel 12 EF og 13 EF ikke alene en sådan forbindelse.
 Under de nævnte omstændigheder er disse artikler ikke til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter — i tilfælde af en persons død som følge af en ulykke — en livrente svarende til 50 % af denne persons lønindtægt før hans død alene udbetales til hans efterladte ægtefælle, og den afdødes mindreårige barn kun modtager en livrente på 20 % af denne lønindtægt.
 (1) EUT C 197 af 2.8.2008.


text:
21.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/8
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 16. juli 2015 — »CHEZ Razpredelenie Bulgaria« AD mod Komisia za zashtita ot diskriminatsia (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad Sofia-grad — Bulgarien)
 (Sag C-83/14) (1)
 ((Direktiv 2000/43/EF - princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse - bydele, der i overvejende grad bebos af romaer - elmålere, som er anbragt i en højde af seks til syv meter på elmaster, der udgør en del af elektricitetsnettet af luftledninger - begreberne »direkte forskelsbehandling« og »indirekte forskelsbehandling« - bevisbyrde - eventuel begrundelse - forebyggelse af manipulation af elmålere og ulovlige tilslutninger - proportionalitet - foranstaltningens generelle karakter - foranstaltningens stødende og stigmatiserende virkning - direktiv 2006/32/EF og 2009/72/EF - slutbrugerens manglende mulighed for at kontrollere sit elektricitetsforbrug))
 (2015/C 311/09)
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad Sofia-grad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger:»CHEZ Razpredelenie Bulgaria« AD
 Sagsøgt: Komisia za zashtita ot diskriminatsia
 Procesdeltagere: Anelia Nikolova og Darzhavna Komisia za energiyno i vodno regulirane
 Konklusion
 1)
 Begrebet »forskelsbehandling på grund af etnisk oprindelse« som omhandlet i Rådets direktiv 2000/43/EF af 29. juni 2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse, herunder i direktivets artikel 1 og artikel 2, stk. 1, skal fortolkes således, at dette begreb under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede, hvor alle elmålerne i en bydel, som i overvejende grad bebos af personer af romaoprindelse, er anbragt i en højde af seks til syv meter på elmaster, der udgør en del af elektricitetsnettet af luftledninger, mens sådanne elmålere i andre bydele er anbragt i under to meters højde, finder anvendelse, uden at der skal sondres mellem, om nævnte kollektive foranstaltning berører personer, der er af en vis etnisk oprindelse, eller om den berører personer, der, uden at være af denne oprindelse, sammen med førstnævnte personer udsættes for en ringere behandling eller stilles særlig ufordelagtigt som følge af denne foranstaltning.
 2)
 Direktiv 2000/43, navnlig bestemmelserne i direktivets artikel 2, stk. 1 og stk. 2, litra a) og b), skal fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse, som fastsætter, at det med henblik på, at det fastslås, at der foreligger direkte eller indirekte forskelsbehandling på grund af race eller etnisk oprindelse inden for de områder, der er omfattet af dette direktivs artikel 3, stk. 1, er et krav, at den ringere behandling eller hensættelse i en særlig ufordelagtig situation, der henvises til i ovennævnte litra a) og b), består i et indgreb i legitime rettigheder eller interesser.
 3)
 Artikel 2, stk. 2, litra a), i direktiv 2000/43 skal fortolkes således, at en foranstaltning som den, der er beskrevet i denne domskonklusions punkt 1, udgør direkte forskelsbehandling som omhandlet i denne bestemmelse, såfremt det viser sig, at nævnte foranstaltning er blevet indført og/eller opretholdes af grunde, der er knyttet til den fælles etniske oprindelse af størstedelen af beboerne i den omhandlede bydel, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at vurdere under hensyntagen til alle de relevante omstændigheder i sagen samt reglerne om omvendt bevisbyrde i nævnte direktivs artikel 8, stk. 1.
 4)
 Artikel 2, stk. 2, litra b), i direktiv 2000/43 skal fortolkes således, at:
 —
 denne bestemmelse er til hinder for en national bestemmelse, hvorefter det er en betingelse for, at der foreligger indirekte forskelsbehandling på grund af race eller etnisk oprindelse, at den særligt ufordelagtige situation skal være opstået på grund af race eller etnisk oprindelse
 —
 begrebet »tilsyneladende neutral« bestemmelse, betingelse eller praksis som omhandlet i nævnte bestemmelse skal forstås som en bestemmelse, betingelse eller praksis, der umiddelbart er udformet eller anvendes neutralt, dvs. under hensyntagen til andre faktorer end det beskyttede kendetegn, og som ikke kan sidestilles hermed
 —
 begrebet »særlig ufordelagtig« situation som omhandlet i samme bestemmelse ikke betegner et særligt væsentligt, åbenbart og alvorligt tilfælde af ulighed, men betyder, at det navnlig er personer af en bestemt race eller etnisk oprindelse, der som følge af den omhandlede bestemmelse, betingelse eller praksis stilles i en ufordelagtig situation
 —
 såfremt det måtte antages, at en foranstaltning som den, der er beskrevet i denne domskonklusions punkt 1, ikke udgør direkte forskelsbehandling som omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra a), i nævnte direktiv, kan en sådan foranstaltning således i princippet udgøre en tilsyneladende neutral praksis som omhandlet i litra b) i nævnte artikel 2, stk. 2, der stiller personer af en bestemt etnisk oprindelse særlig ufordelagtigt i forhold til andre personer
 —
 en sådan foranstaltning ikke kan begrundes objektivt i hensynet til at varetage elektricitetsnettets sikkerhed og den korrekte registrering af elektricitetsforbruget, medmindre denne foranstaltning ikke går ud over, hvad der er hensigtsmæssigt og nødvendigt for at virkeliggøre disse legitime mål, og de ulemper, denne praksis skaber, står i et rimeligt forhold til de formål, der således tilstræbes. Dette er ikke tilfældet, såfremt det enten konstateres, at der findes andre hensigtsmæssige og mindre indgribende midler til at opnå nævnte mål, eller — i tilfælde af, at der ikke findes sådanne andre midler — at nævnte foranstaltning medfører et uforholdsmæssigt indgreb i den legitime interesse, som slutbrugere af elektricitet, der bor i den omhandlede bydel, som i overvejende grad bebos af beboere af romaoprindelse, har med henblik på at have adgang til elforsyningen under omstændigheder, der ikke er af stødende eller stigmatiserende karakter, og som gør det muligt for disse personer regelmæssigt at kontrollere deres elektricitetsforbrug, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 (1) EUT C 142 af 12.5.2014.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
C 109/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.5.2002
 1. Kan der ved angivelser af vitaminindholdet tales om en for det andet udøver en bestemt fritagelsespraksis, hvor-
 gennemsnitsværdi, jf. artikel 1, litra k), i Rådets direktiv ved der i givet fald ikke tages hensyn til, at nogle berigede
 90/496/EØF af 24. september 1990 om næringsdeklara- føde- eller drikkevarer har karakter af erstatningsproduk-
 tion af levnedsmidler, EFT L 276, berigtiget ved EFT 1991 ter, med den følge, at føde- og drikkevarer, som lovligt er
 L 140 (herefter ND-direktivet), når det angivne tal, der fremstillet og bragt i omsætning i en anden medlemsstat,
 beror på producentens analyse af levnedsmidlet, jf. ND- og som er beriget med a-vitamin (i form af retinoider),
 direktivets artikel 6, stk. 8, litra a), udtrykker den værdi, d-vitamin, folinsyre, selen, kobber eller zink, og som ikke
 som produktet har på tidspunktet for mindsteholdbar- er erstatningsprodukter eller føde- eller drikkevarer med
 hedsfristens udløb? tilsætningsstoffer, der skal erstatte det naturlige indhold
 af næringsstoffer, i den betydning, der forudsættes i den
 nævnte bekendtgørelse om tilsætning af mikronærings-
 2. Giver definitionen af gennemsnitsværdien i ND-direkti-
 stoffer til levnedsmidler, ikke kan markedsføres i Ne-
 vets artikel 6, stk. 8, mulighed for frit at fastsætte
 derlandene, medmindre den pågældende tilsætning ikke
 referencetidspunktet og grænserne for tilladte afvigelser?
 kan udgøre en fare for den offentlige sundhed og ligeledes
 opfylder et reelt ernæringsmæssigt behov.
 3. Finder ND-direktivet, for så vidt det omfatter næringsangi-
 velser vedrørende vitaminindholdet, ikke anvendelse,
 fordi det
 2) Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger.
 a) med hensyn til definitionen af gennemsnitsværdien
 [ND-direktivets artikel 1, litra k)] henholdsvis dens
 beregning (ND-direktivets artikel 6, stk. 8) samt
 manglende referencetidspunkter henholdsvis mang-
 lende grænser for afvigelser er for ubestemt, eller
 b) i forhold til det af direktivet forfulgte mål indeholder
 uforholdsmæssige forskrifter?
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den anfægtede ordning vedrører levnedsmidler i almindelighed
 og berøres således ikke af direktiv 89/389/EØF (1). De stoffer,
 som ordningen forbyder, kan heller ikke anses for tekniske
 Sag anlagt den 14. februar 2002 af Kommissionen for De hjælpestoffer (direktiverne 89/107/EØF, 94/36/EF og
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene 95/2/EF) (2). De her rejste spørgsmål skal derfor alene bedøm-
 mes på baggrund af EF-traktatens artikel 30 og 36, således
 som disse var gældende på tidspunktet for udløbet af den
 (Sag C-41/02) sidste frist, som var fastsat i de begrundede udtalelser, der er
 fremsat i denne traktatbrudsprocedure (21.2.1999).
 (2002/C 109/43)
 Den omtvistede ordning, som indeholder et forbud mod nogle
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 14. fe- berigede føde- og drikkevarer, medmindre der opnås fritagelse
 bruar 2002 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af fra ministeren for sundhed, velfærd og sport, udgør åbenbart
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved H. van en foranstaltning med tilsvarende virkning, som er forbudt i
 Lier og H.M.H. Speyart, som befuldmægtigede. henhold til EF-traktatens artikel 30. Anvendelsen af kriteriet
 »opfylder et reelt ernæringsmæssigt behov« som selvstændigt
 kriterium ved siden af kriteriet »ikke udgør en fare for den
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 offentlige sundhed« er en tilsidesættelse af ordningen i EF-
 traktatens artikel 30 og 36, da dette fører til, at der pålægges
 1) Det statueres, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat en ansøger en uforholdsmæssig bevisbyrde med hensyn til den
 de forpligtelser, der påhviler det i henhold til EF-traktatens eventuelle fare for den offentlige sundhed, hvilket i praksis har
 artikel 30 og 36, da det for det første har optaget til følge, at de pågældende fritagelser aldrig bliver givet.
 og opretholdt artikel 10, stk. 1, i den nederlandske Desuden opretholder det systematisk anvendte krav om, at der
 bekendtgørelse om fremstilling og behandling af levneds- skal foreligge et reelt ernæringsmæssigt behov, bestående
 midler og senere ligeledes artikel 2, stk. 1, og artikel 5 nationale ernæringsmønstre, hvilket allerede i sig selv udgør en
 i den nederlandske bekendtgørelse om tilsætning af skjult og dermed uretmæssig hindring af de frie varebevægelser.
 mikronæringsstoffer til levnedsmidler i sin lovgivning, og Den nederlandske praksis tager heller ikke hensyn til, at nogle
 ---pagebreak--- 4.5.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 109/27
 spise- og drikkevarer har karakter af erstatningsvarer (herunder Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 navnlig morgenmadsprodukter beriget med d-vitamin). se afsagt den 11. februar 2002 af Landgericht Stuttgart
 i sagen Landesbausparkasse Baden-Württemberg mod
 Elisabeth Huttenlocher
 (1) Rådets direktiv 89/398/EØF af 3.5.1989 om indbyrdes tilnærmel- (Sag C-43/02)
 se af medlemsstaternes lovgivning om levnedsmidler bestemt til
 særlig ernæring (EFT L 186, s. 27).
 (2) Rådets direktiv 89/107/EØF af 21.12.1988 om indbyrdes tilnær- (2002/C 109/45)
 melse af medlemsstaternes lovgivning om tilsætningsstoffer, som
 må anvendes i levnedsmidler (ET L 40, s. 27), Europa-Parlamentet
 og Rådets direktiv 95/2/EF af 20.2.1995 om andre tilsætningsstof-
 fer til levnedsmidler end farvestoffer og sødestoffer (EFT L 61,
 s. 1), og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/36/EF af
 Ved kendelse afsagt den 11. februar 2002, indgået til Domstol-
 30.6.1994 om farvestoffer til brug i levnedsmidler (EFT L 237, ens Justitskontor den 15. februar 2002, har Landgericht
 s. 13). Stuttgart i sagen Landesbausparkasse Baden-Württemberg mod
 Elisabeth Huttenlocher forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål:
 Skal artikel 2, andet led, i direktiv 85/577/EØF (1) fortolkes
 således, at også en nærtstående (i dette tilfælde en samlever)
 optræder »i en erhvervsdrivendes navn eller for dennes reg-
 ning«, når samleveren som forbruger selv optager et lån hos
 en erhvervsdrivende, den erhvervsdrivende kræver sikkerhed
 for lånet (i dette tilfælde en solidarisk hæftelse), den erhvervs-
 drivende tilvejebringer den påkrævede formular, og låntageren
 fremlægger formularen for sin nærtstående til underskrift i den
 fælles lejlighed?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 5. februar 2002 af Ålands Forvaltningsdom- (1) EFT L 372 af 31.12.1985, s. 31.
 stol i en sag anlagt af Diana Elisabeth Lindman
 (Sag C-42/02)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut-
 (2002/C 109/44) ning truffet den 1. februar 2002 af Vantaan käräjäoikeus i
 sagen Fixtures Marketing Ltd mod Oy Veikkaus Ab
 (Sag C-46/02)
 (2002/C 109/46)
 Ved kendelse afsagt den 5. februar 2002, indgået til Domstol-
 ens Justitskontor den 15. februar 2002, har Ålands Forvalt-
 ningsdomstol i en sag anlagt af Diana Elisabeth Lindman
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: Ved beslutning truffet den 1. februar 2002, indgået til Dom-
 stolens Justitskontor den 18. februar 2002, har Vantaan
 käräjäoikeus i sagen Fixtures Marketing Ltd mod Oy Veikkaus
 Ab forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod-
 Er artikel 49 EF i traktaten om oprettelse af Det Europæiske ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Fællesskab til hinder for, at en medlemsstat anvender retsregler,
 hvorefter lotterigevinster fra lotterier, der afholdes i andre
 medlemsstater, betragtes som skattepligtig indkomst for vinde- 1) Kan kravet i direktivets artikel 7, stk. 1 (1) om at der skal
 ren, samtidig med, at lotterigevinster fra lotterier, der afholdes findes en forbindelse mellem investeringen og fremstillin-
 i den pågældende medlemsstat, er skattefri i forbindelse med gen af databasen, fortolkes således, at den i stk. 1
 indkomstbeskatningen? nævnte indsamling og den med henblik herpå foretagne
 investering i denne sag skal vedrøre selve fastlæggelsen af
 datoerne for kampene og match-parrene, og at udfærdi-
 gelsen af sæsonprogrammet ved bedømmelsen af, om
 kriterierne for at indrømme beskyttelse foreligger, omfat-
 ter investeringer, som ikke er relevante?


text:
10.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/29
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Förvaltningsrätten i Falun den 27. juni 2011 — Daimler AG mod Skatteverket
 (Sag C-318/11)
 2011/C 269/54
 Processprog: svensk
 Den forelæggende ret
 Förvaltningsrätten i Falun
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Daimler AG
 Sagsøgt: Skatteverket
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Hvorledes skal begrebet fast forretningssted, hvorfra virksomheden er blevet udøvet, fortolkes ved en prøvelse på grundlag af de EU-retlige bestemmelser (1), der nu er gældende?
 2)
 Skal en afgiftspligtig person, der har hjemsted for sin økonomiske virksomhed i en anden medlemsstat, og hvis virksomhed i det væsentlige består i fremstilling og salg af biler, og som har udført vintertests af bilmodeller ved anlæg i Sverige, anses for at have haft et fast forretningssted, hvorfra virksomheden er blevet udøvet, når den pågældende person har erhvervet og anvendt varer og ydelser ved testanlæg i Sverige, uden at have eget personale, der er permanent udstationeret i Sverige, og når testvirksomheden er nødvendig for at gennemføre personens økonomiske virksomhed i en anden medlemsstat?
 3)
 Har det betydning for besvarelsen af spørgsmål 2), at den afgiftspligtige person har et helejet svensk datterselskab, hvis formål næsten udelukkende er at levere forskellige ydelser til den pågældende person til brug for den omhandlede testvirksomhed?
 (1) Artikel 170 og 171 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1), og artikel 1 og 2 i Rådets ottende direktiv 79/1072/EØF af 6.12.1979 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — foranstaltninger til tilbagebetaling af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet (EFT L 331 s. 11), samt artikel 2, 3 og 5 i Rådets direktiv 2008/9/EF af 12.2.2008 om detaljerede regler for tilbagebetaling af moms i henhold til direktiv 2006/112/EF til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i tilbagebetalingsmedlemsstaten, men i en anden medlemsstat (EUT L 44, s. 23).


text:
13.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Belgien) den 29. december 2016 — Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Groupe d’Animation du Quartier Européen de la Ville de Bruxelles ASBL, Association du Quartier Léopold ASBL, Brusselse Raad voor het Leefmilieu ASBL, Pierre Picard og David Weytsman mod Région de Bruxelles-Capitale
 (Sag C-671/16)
 (2017/C 078/18)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d’État
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Groupe d’Animation du Quartier Européen de la Ville de Bruxelles ASBL, Association du Quartier Léopold ASBL, Brusselse Raad voor het Leefmilieu ASBL, Pierre Picard og David Weytsman
 Sagsøgt: Région de Bruxelles-Capitale
 Præjudicielle spørgsmål
 Skal artikel 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF (1) af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet fortolkes således, at begrebet »planer og programmer« omfatter en forordning om byplanlægning, der er vedtaget af en regional myndighed:
 —
 som indeholder en kortlægning, der fastsætter dens anvendelsesområde, der er begrænset til et enkelt kvarter, og som inden for dette område afgrænser forskellige blokke, hvor der gælder særlige regler for så vidt angår beliggenheden af og højden på bygninger, og
 —
 som ligeledes fastsætter særlige bestemmelser for anvendelsen af de zoner, der omkranser bygningerne, såvel som nøjagtige angivelser for den fysiske anvendelse af visse regler, der er fastsat under hensyntagen til vejene, de lige linjer, der krydser disse veje vinkelret og afstandene i forhold til byggelinjen for disse veje, og
 —
 som forfølger et formål om fornyelse af det omhandlede kvarter, og
 —
 som fastsætter regler for udformningen af ansøgningerne om byggetilladelse, der er betinget af en vurdering af indvirkningen på miljøet i dette kvarter?
 (1) EFT L 197, s. 30.


text:
6.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/53
 Sag anlagt den 14. september 2010 — ArcelorMittal España mod Kommissionen
 (Sag T-399/10)
 ()
 2010/C 301/84
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: ArcelorMittal España, SA (Gozón, Spanien) (ved lawyers A. Creus Carreras og A. Valiente Martin)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 1-4 i Kommissionens beslutning K(2010) 4387 endelig af 30. juni 2010 i sag COMP/38.344 — annulleres, for så vidt som de vedrører ArcelorMittal España SA
 —
 Subsidiært, den ArcelorMittal España SA pålagte bøde annulleres.
 —
 Mere subsidiært, størrelsen af den ArcelorMittal España SA pålagte bøde nedsættes.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med sit søgsmål har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af artikel 1-4 i Kommissionens beslutning K(2010) 4387 endelig af 30. juni 2010 i sag COMP/38.344 — Forspændingsstål, ved hvilken Kommissionen finder, at sagsøgerne sammen med andre virksomheder har tilsidesat artikel 101 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen ved at deltage i en vedvarende aftale eller samordnet praksis i forspændingsstålsektoren på fælleseuropæisk og/eller på nationalt/regionalt plan. Yderligere er der nedlagt påstand om nedsættelse af den sagsøgeren pålagte bøde.
 Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål gjort seks anbringender gældende.
 For det første har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat den grundlæggende ret til en upartisk domstol i henhold til artikel 6, stk. 1, i Den Europæiske Konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (EMK), og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, i det omfang at bøden var pålagt af en administrativ myndighed, som samtidigt udøver undersøgende og dømmende beføjelser.
 For det andet har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen har begået fejl ved beregningen af bøden, hvilket har ført til, at sagsøgeren er blevet pålagt en større bøde.
 For det tredje har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen fejlagtigt har antaget, at sagsøgeren udøvede en afgørende indflydelse på Emesa og Galycas forud for december 1997.
 For det fjerde har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen ulovligt har afvist at tildele sagsøgeren delvis bødefritagelse i henhold til nr. 23 i samarbejdsmeddelelsen (1), selv om sagsøgeren skaffede afgørende bevismateriale for tidsperioden for og alvorligheden af tilsidesættelsen og således opfyldte de betingelser, der er angivet heri.
 Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen på ukorrekt vis har anvendt den »specifikke forhøjelse i præventivt øjemed« som indeholdt i pkt. 30 i Kommissionens retningslinjer for beregning af bøder 2006 (2), hvilket førte til en ulovlig 20 % forhøjelse af den sagsøgeren pålagte bøde.
 (1) Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager, EFT 2002 C 45, s. 3.
 (2) Retningslinjer for beregning af bøder efter artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1/2003, EUT 2006 C 210, s. 2.


text:
1.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 292/41
 Rettens dom af 16. juli 2014 — Langguth Erben mod KHIM (gengivelse af en flaske til alkoholholdige drikkevarer)
 (Sag T-66/13) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om et tredimensionelt varemærke - gengivelse af en flaske til alkoholholdige drikkevarer - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), og stk. 2, artikel 75, artikel 76, stk. 1, og artikel 77 i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2014/C 292/50
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG (Traben-Trarbach, Tyskland) (ved advokaterne R. Kunze og G. Würtenberger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved G. Marten, G. Schneider og D. Walicka, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 22. november 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 129/2012-1) vedrørende en ansøgning om registrering af et tredimensionelt varemærke, der består af formen på en flaske til alkoholholdige drikkevarer som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM).
 (1) EUT C 108 af 13.4.2013.


text:
C 299/40 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 26.9.98
 industrien for årene 1994, 1995 og 1996; den anden og Slettelse af sag T-49/98 (1)
 tredje beslutning vedrùrer årene 1997 og 1998. Samtlige (98/C 299/72)
 anfñgtede beslutninger indeholder driftsstùtte i medfùr af
 kodeksens artikel 3 (1), lukningsstùtte i medfùr af kodek- (Processprog: nederlandsk)
 sens artikel 4, såvel som stùtte til dñkning af exceptionelle
 udgifter i medfùr af kodeksens artikel 5. Ved kendelse af 15. juli 1998 har formanden for Anden
 Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste
 Instans besluttet, at sag T-49/98, ALZ NV mod Kommissi-
 Sagsùgeren hñvder at vñre alvorlig berùrt af disse beslut- onen for De Europñiske Fñllesskaber, skal slettes af regi-
 ninger, da den britiske kulindustri i de sidste ti år har steret.
 undergået en massiv strukturomlñgning og rationalisering,
 og da selskabet også sùgte at finde et marked for kulafsñt- (1) EFT C 137 af 2.5.1998.
 ningen uden for kongeriget, navnlig i Tyskland og Spa-
 nien.
 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter er, bort-
 set fra sùgsmålsgrunden om god forvaltningsskik, de Slettelse af sagerne T-56/98 og T-56/98 R (1)
 samme som i sag T-110/98 (2).
 (98/C 299/73)
 (1) Kommissionens beslutning nr. 3632/93/EKSF af 28. december (Processprog: engelsk)
 1993 om fñllesskabsordningen for statsstùtte til kulindustrien
 (EFT L 329 af 30. 12. 1993, s. 12). Ved kendelse af 17. juli 1998 har formanden for Fùrste
 (2) Se side 38 i denne Tidende. Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste
 Instans besluttet, at sagerne T-56/98 og T-56/98 R, VTech
 Electronics (UK) plc mod Kommissionen for De Europñ-
 iske Fñllesskaber, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 166 af 30.5.1998.
 Delvis slettelse af sag T-185/96 (1)
 (98/C 299/71)
 (Processprog: fransk) Slettelse af sag T-60/98 (1)
 (98/C 299/74)
 Ved kendelse af 10. juli 1998 har formanden for Tredje
 Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste (Processprog: fransk)
 Instans besluttet, at navnet på sagsùgeren Max Labat
 Ved kendelse af 2. juli 1998 har formanden for Anden
 Automobiles 17 skal slettes på listen over sagsùgerne i sag
 Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste
 T-185/96, Max Labat Automobiles 17 og Riviera Auto
 Instans besluttet, at sag T-60/98, Ecord Consortium for
 Service Ets Dalmasso mod Kommissionen for De Europñ-
 Russian Co-operation, dannet af fùlgende sammenslutnin-
 iske Fñllesskaber.
 ger: Danagro Adviser A/S, Plunkett Foundation og Irish
 Agri-Food Development Ltd, mod Kommissionen for De
 (1) EFT C 54 af 22.2.1997. Europñiske Fñllesskaber, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 209 af 4.7.1998.


text:
6.10.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 351/11
 Sag anlagt den 15. juli 2014 — Sotiropoulou m.fl. mod Rådet
 (Sag T-531/14)
 2014/C 351/13
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøgere: Leimonia Sotiropoulou (Patrasso, Grækenland) og 63 andre sagsøgere (ved dikigoros K. Chrisogonos)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgernes påstande
 —
 Rådet tilpligtes at erstatte det økonomiske tab, som sagsøgerne har lidt i perioden fra den 1. januar 2013 til den 31. maj 2014 som følge af den ulovlige afkortelse af deres hovedpensioner ved Rådet for Den Europæiske Unions afgørelser nævnt nedenfor, for et beløb på i alt 8 70 504,11 EUR.
 —
 Rådet tilpligtes at betale hver sagsøger 3 000,00 EUR som erstatning for det immaterielle tab, som de har lidt som følge af den ulovlige afkortelse af deres hovedpensioner ved Rådet for Den Europæiske Unions afgørelser nævnt nedenfor.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Dette søgsmål vedrører en påstand om erstatning i henhold til artikel 268 TEUF for det tab, som sagsøgerne har lidt ved den drastiske afkortelse af deres hovedpensioner ved gennemførelsen af de foranstaltninger vedrørende og indgreb i det græske pensionssystem, som er fastsat i Rådet for Den Europæiske Unions angiveligt ulovlige afgørelser 2010/320/EU af 8. juni 2010 (1), 2010/486/EU af 7. september 2010 (2), 2011/57/EU af 20. december 2010 (3), 2011/257/EU af 7. marts 2011 (4), 2011/734/EU af 12. juli 2011 (5), 2011/791/EU af 8. november 2011 (6), 2012/211/EU af 13. marts 2012 (7) og 2013/6/EU af 4. december 2012 (8).
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender:
 1.
 Det første anbringende om en tilsidesættelse af princippet om tildelte kompetencer og subsidiaritetsprincippet
 —
 Sagsøgerne har gjort gældende, at Rådet for Den Europæiske Unions anfægtede afgørelser, som navnlig vedrører vedtagelsen af detaljerede foranstaltninger, politikker og indgreb vedrørende social sikring og pensionssystemet, blev vedtaget af Rådet i under overskridelse af de beføjelser, som det er indrømmet ved traktaten, og i strid med princippet om tildelte kompetencer og subsidiaritetsprincippet som omhandlet i artikel 4 TEU og 5 TEU, sammenholdt med artikel 2 TEUF-6 TEUF. Rådet for Den Europæiske Union kan ved vedtagelsen af afgørelser i henhold til artikel 126, stk. 9, TEUF og artikel 136 TEUF, rettet til Grækenland, ikke detaljeret fastsætte Grækenlands politik i ovennævnte sektorer, som henhører under Grækenlands enekompetence som medlemsstat i Den Europæiske Union. Disse afgørelser er med deres indhold derfor ulovlige og medfører, at Den Europæiske Union ifalder et erstatningsansvar uden for kontrakt om betaling af erstatning til sagsøgerne for det tab, der er forårsaget ved den ved afgørelserne fastsatte afkortelse af deres pensioner.
 2.
 Det andet anbringende om en tilsidesættelse af de grundlæggende rettigheder i henhold til artikel 1, 25 og 34 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder
 —
 Sagsøgerne har gjort gældende, at Rådet for Den Europæiske Unions afgørelser pålagde vedtagelsen af foranstaltninger vedrørende pensionssystemet, som i alvorlig grad ødelagde sagsøgernes økonomiske situation og førte til en omvæltning af situationer, som sagsøgerne stolede på. De drastiske nedskæringer og forkortelser af pensionerne, som var pålagt i henhold til de foranstaltninger, der var identificeret i Rådet for Den Europæiske Unions ovennævnte afgørelser, medførte en betydelig nedsættelse af forsikringsdækningen og en hurtig forværring af pensionisternes levestandard, herunder sagsøgernes, som med afkortelsen af pensionerne blev frataget størstedelen af de indtægter, de tidligere havde. Vedtagelsen og gennemførelsen af de pågældende afkortelser var en direkte tilsidesættelse af sagsøgernes rettigheder til menneskelig værdighed, ældres værdige og uafhængige levevilkår samt af adgangen til social sikring og sociale tjenester, som sikrer beskyttelse i tilfælde som alderdom. Disse rettigheder er direkte fastsat i artikel 1, 25 og 34 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Det gør i sig selv de pågældende afgørelser ulovlige og medfører, at Den Europæiske Union ifalder et erstatningsansvar uden for kontrakt til at erstatte sagsøgernes tab forårsaget heraf ved forkortelsen af deres pensioner.
 (1) Rådets afgørelse 2010/320/EU af 8.6.2010 rettet til Grækenland med henblik på at styrke og skærpe den finanspolitiske overvågning og med pålæg om at træffe foranstaltninger til den nedbringelse af underskuddet, der skønnes nødvendig for at rette op på situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud (EUT L 145 af 11.6.2010, s. 6).
 (2) Rådets afgørelse 2010/786/EU af 7.9.2010 om ændring af afgørelse 2010/320/EU rettet til Grækenland med henblik på at styrke og skærpe den finanspolitiske overvågning og med pålæg om at træffe foranstaltninger til den nedbringelse af underskuddet, der skønnes nødvendig for at rette op på situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud (EUT L 241 af 14.9.2010, s. 12).
 (3) Rådets afgørelse 2011/57/EU af 20.12.2010 om ændring af afgørelse 2010/320/EU rettet til Grækenland med henblik på at styrke og skærpe den finanspolitiske overvågning og med pålæg om at træffe foranstaltninger til den nedbringelse af underskuddet, der skønnes nødvendig for at rette op på situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud (EUT L 26 af 29.1.2011, s. 15).
 (4) Rådets afgørelse 2011/257/EU af 7.3.2011 om ændring af afgørelse 2010/320/EU rettet til Grækenland med henblik på at styrke og skærpe den finanspolitiske overvågning og med pålæg om at træffe foranstaltninger til den nedbringelse af underskuddet, der skønnes nødvendig for at rette op på situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud (EUT L 110 af 29.4.2011, s. 26).
 (5) Rådets afgørelse af 2011/734/EU 12.7.2011 rettet til Grækenland med henblik på at styrke og skærpe den finanspolitiske overvågning og med pålæg om at træffe foranstaltninger til den nedbringelse af underskuddet, der skønnes nødvendig for at rette op på situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud (EUT L 296 af 15.11.2011, s. 38).
 (6) Rådets afgørelse af 2011/791/EU 8.11.2011 om ændring af afgørelse 2011/734/EU rettet til Grækenland med henblik på at styrke og skærpe den finanspolitiske overvågning og med pålæg om at træffe foranstaltninger til den nedbringelse af underskuddet, der skønnes nødvendig for at rette op på situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud (EUT L 320 af 3.12.2011, s. 28).
 (7) Rådets afgørelse 2012/211/EU af 13.3.2012 om ændring af afgørelse 2011/734/EU rettet til Grækenland med henblik på at styrke og skærpe den finanspolitiske overvågning og med pålæg om at træffe foranstaltninger til den nedbringelse af underskuddet, der skønnes nødvendig for at rette op på situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud (EUT L 113 af 25.4.2012, s. 8).
 (8) Rådets afgørelse 2013/6/EU af 4.12.2012 om ændring af afgørelse 2011/734/EU rettet til Grækenland med henblik på at styrke og skærpe den finanspolitiske overvågning og med pålæg om at træffe foranstaltninger til den nedbringelse af underskuddet, der skønnes nødvendig for at rette op på situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud (EUT L 4 af 9.1.2013, s. 40).


text:
22 . 11 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 357/27
 Georgien og Armenien, dels om annullation af Kommissio 3 ) Hver part betaler sine omkostninger.
 nens afvisning af erstatningskrav, har Retten (Tredje Afde
 ling), sammensat af afdelingsformanden, B. Vesterdorf, og (') EFT C 54 af 22 . 2 . 1997.
 dommerne C. P. Briët og A. Potocki; justitssekretær: H.
 Jung, den 18 . juli 1997 afsagt kendelse, hvis konklusion
 lyder således:
 1 ) Sagen afvises. KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 17. september 1997
 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger. i sag T-26/97, Antillean Rice Mills NV mod Kommissio
 nen for De Europæiske Fællesskaber ( : )
 (') EFT C 180 af 22 . 6 . 1996 .
 (Annullationssøgsmål — ophævelse af den anfægtede rets
 akt med tilbagevirkende gyldighed — ufornødent at træffe
 afgørelse)
 ( 97/C 357/52 )
 (Processprog: nederlandsk)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 3 . oktober 1997 I sag T-26/97, Antillean Rice Mills NV, Bonaire (Neder
 landske Antiller), ved advokaterne W. Knibbeler, Amster
 i sag T-l 84/96, Eric Banda mod Kommissionen for De dam, og K. J. Defares, Rotterdam, og med valgt adresse i
 Europæiske Fællesskaber (') Luxembourg hos advokat M. Loesch, 11 , rue Goethe,
 (Stillingtagen ufornøden — afvisning) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( befuldmægtiget: T. van Rijn ), angående en påstand om
 97/C 357/51
 annullation af Kommissionens forordning ( EF ) nr. 21 /97 af
 8 . januar 1997 om beskyttelsesforanstaltninger over for
 indførsel af ris med oprindelse i de oversøiske lande og ter
 (Processprog: fransk)
 ritorier ( EFT L 5 af 9 . 1 . 1997, s. 24 ), har Retten ( Fjerde
 Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts,
 I sag T-l 84/96, Eric Banda, lokalt ansat ved Kommissio og dommerne P. Lindh og J. D. Cooke; justitssekretær: H.
 nen for De Europæiske Fællesskaber, ved advokat Marc- Jung, den 17 . september 1997 afsagt kendelse, hvis kon
 Albert Lucas, Liège, og med valgt adresse i Luxembourg klusion lyder således:
 hos advokat Evelyne Korn, 21 , rue de Nassau, mod Kom
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægti 1 ) Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 gede : Florence Clotuche og Christine Berardis-Keyser),
 hvori der principalt er nedlagt påstand om annullation af 2 ) Hver part betaler sine egne omkostninger, herunder
 Kommissionens afgørelse om, at valgene, som blev afholdt omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige
 mellem den 5 . og den 20 . december 1994, i region nr. 11 forholdsregler.
 til regionalrådet for lokalt ansatte kendes ugyldige, og om
 fornyet afholdelse af valgene, og subsidiært er nedlagt (>) EFT C 108 af 5 . 4 . 1997 .
 påstand om annullation af Kommissionens reglement af
 8 . marts 1990 med titlen » Overgangsordning for perso
 nale, som gør tjeneste udenfor Fællesskabet « og om annul
 lation af valgene, som blev afholdt mellem den 4. og den
 15 . november 1996, i region nr. 11 til regionalrådet for
 lokalt ansatte, har Retten ( Anden Afdeling ), sammensat af KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 afdelingsformanden, A. Kalogeropoulos, og dommerne
 C. P. Briët og C. W. Bellamy; justitssekretær: H. Jung, den den 29. september 1997
 3 . oktober 1997 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder i sag T-83/97, Société anonyme de traverses en béton
 således :
 armé ( Sateba ) mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber i 1 )
 1 ) Det er ufornødent at tage stilling til den af sagsøgeren (Offentlige kontrakter — klage — procedure med henblik
 i hans egenskab af valgkandidat nedlagte påstand om på konstatering af traktatbrud — beslutning om henlæg
 annullation af Kommissionens afgørelse om, at valg gelse — annullationssøgsmål — afvisning)
 ene, som blev afholdt mellem den 5. og den 20. decem ( 97/C 357/53 )
 ber 1 994, i region nr. 1 1 til regionalrådet for lokalt
 ansatte kendes ugyldige, og om fornyet afholdelse af
 valgene. (Processprog: fransk)
 I sag T-83/97, Société anonyme de traverses en béton armé
 2 ) I øvrigt afvises sagen. ( Sateba ), Paris, ved advokat Jacques Manseau, Paris, og


text:
C 6/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.1.2000
 1) Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets 2) EF-traktatens artikel 73 B, stk. 1, og artikel 73 D, stk. 1,
 direktiv 92/100/EØF af 19. november 1992 om udlejnings- litra b), er til hinder for en national regel som § 33, Tarifpost 8,
 og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede stk. 4, 1. pkt., i Gebührengesetz.
 rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret, idet det
 ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og
 administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme (1) EFT C 72 af 7.3.1998.
 direktivet.
 2) Irland betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 258 af 15.8.1998.
 Sag anlagt den 23. september 1999 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod HITESYS SpA
 DOMSTOLENS DOM (Sag C-356/99)
 (Sjette Afdeling) (2000/C 6/16)
 af 14. oktober 1999
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 23. sep-
 tember 1999 anlagt sag mod HITESYS SpA af Kommissionen
 i sag C-439/97, Sandoz GmbH mod Finanzlandesdirektion for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent Eugenio
 für Wien, Niederösterreich und Burgenland (anmodning de March, som befuldmægtiget, bistået af advokat Dal Ferro,
 om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof) (1) Vicenza, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos
 Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg.
 (»Lånekontrakter — stempelafgift — nærmere regler for
 beskatning — forskelsbehandling«)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (2000/C 6/15)
 1. Sagsøgte, HITESYS SpA, tilpligtes at tilbagebetale
 132 500 EUR som hovedstol samt 61 032,8 EUR i renter
 (Processprog: tysk) 8,25 %, med løbetid fra 8.1.1994 til 8.9.1999 for et beløb
 på i alt 194 443,7 EUR, hvortil skal lægges 30 364 EUR i
 rente for hver yderligere dag med forsinkelse, indtil betaling
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- sker, i relation til finansieringen af kontrakt JOU2-CT93-
 gjort i Samling af Afgørelser) 0417.
 I sag C-439/97, angående en anmodning, som Verwaltungsge- 2. HITESYS tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 richtshof (Østrig) i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu
 artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 ret verserende sag, Sandoz GmbH mod Finanzlandesdirektion Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 für Wien, Niederösterreich und Burgenland, at opnå en
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens
 artikel 73 B og 73 D (nu artikel 56 EF og 58 EF) og af artikel 1 Under sagen, der er anlagt i medfør af en værnetingsklausul, er
 og 4 i Rådets direktiv 88/361/EØF af 24. juni 1988 om der nedlagt påstand om betaling af forskudsbeløb vedrørende
 gennemførelse af traktatens artikel 67 (EFT L 178, s. 5), har kontrakt JOU2-CT93-0417 om et forskningsprojekt inden
 Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af formanden for for ikke-nuklear energi JOULE 11 (1991-1994)-programmet
 Anden Afdeling, R. Schintgen, som fungerende formand for vedtaget af De Europæiske Fællesskabers Ministerråd (1). Kom-
 Sjette Afdeling, og dommerne P.J.G. Kapteyn (refererende missionen har besluttet at ophæve kontrakten, som efter
 dommer) og G. Hirsch; generaladvokat: P. Léger; justitssekre- italiensk ret blev indgået mellem parterne; Kommissionen
 tær: ekspeditionssekretær D. Louterman-Hubeau, den 14. ok- påberåber sig herved misligholdelse fra sagsøgtes side.
 tober 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) EF-traktatens artikel 73 B, stk. 1, og artikel 73 D, stk. 1,
 (1) Rådets beslutning 91/484/EØF af 9.9.1991, EFT L 257 af
 litra b), og stk. 3 (nu artikel 56, stk. 1, EF og artikel 58, stk. 1, 14.9.1991, s. 37.
 litra b), og stk. 3, EF), skal fortolkes således, at de ikke er til
 hinder for, at der i henhold til en national regel som § 33,
 Tarifpost 8, stk. 1, i Gebührengesetz lægges en afgift på lån, der
 er optaget i en anden medlemsstat.


text:
C 271 /8 DA | De Europæiske Fællesskabers Tidende 6 . 9 . 97
 — Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet: 2 ) Er det i den forbindelse af betydning, at størstedelen af
 Såfremt staten tog initiativ til at statsgarantien de østrigske børnehaver drives af statslige institutioner
 straks blev stillet i bero for at efterkomme Kom eller med økonomisk støtte herfra ?
 missionens foreløbige beslutning, kunne kreditor
 bankerne omgående kræve, at de respektive tilgo
 dehavender indfries gennem staten, enten af EPAC
 — som herved ville gå konkurs med efterfølgende
 opløsning — eller af den portugisiske stat i hen
 hold til dennes kontraktmæssige ansvar. Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 24 . marts 1997 af Handelsgericht Wien i sagen
 Pfeiffer Großhandel Ges.m.b.H. mod Löwa Warenhandel
 Den foranstaltning, som Kommissionen vil Ges.m.b.H.
 anordne, er således åbenbart indgribende og urime
 lig og helt uforholdsmæssig henset til de eventuelle ( Sag C-255/97)
 skader — som Kommissionen end ikke søgte at ( 97/C 271 / 11 )
 identificere — som følge af, at staten opretholder
 garantien, indtil der er truffet endelig beslutning.
 Ved kendelse afsagt den 24. marts 1997, indgået til Dom
 stolens Justitskontor den 14 . juli 1997, har Handelsgericht
 — Manglende forudsætninger for Kommissionens Wien i sagen Pfeiffer Großhandel Ges.m.b.H. mod Löwa
 udøvelse af sin kontrolbeføjelse : Den omstændig Warenhandel Ges.m.b.H. forelagt De Europæiske Fælles
 hed i sig selv, at staten stiller garanti, er ikke skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 udtryk for en støtte, såvel fordi garantien ikke kan af følgende spørgsmål :
 anses for en støtte, for så vidt som den ikke kan
 sidestilles med en statslig indfrielse af skyldige Skal EF-traktatens artikel 30 og 52 ff. fortolkes således, at
 beløb vedrørende hovedstol eller renter på vegne af
 de er til hinder for at bringe nationale retsforskrifter i
 det selskab, til fordel for hvilket, der er stillet
 anvendelse, hvorefter det varemærke eller den firmabeteg
 garanti , i tilfælde af manglende opfyldelse, som nelse, der er ældst i prioritet, skal nyde beskyttelse,
 fordi EPAC ville være i stand til at klare sig helt såfremt der er tale om mærker eller betegnelser, der kan
 uden statsgaranti og fuldstændig ville genvinde sin
 forveksles, således at det i tre østrigske delstater forbydes
 økonomiske ligevægt, blot dets tilgodehavende hos en virksomhed at anvende et varemærke eller en firmabe
 Silapor, som staten indestår for, indfries. tegnelse, som selskaber, der indgår i samme koncern som
 denne, lovligt anvender i andre medlemsstater ?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 24. oktober 1996 af Landesgericht Linz i sagen afsagt den 7. juli 1997 af Tribunal de commerce de Bru
 Gabriele Gruber mod Silhouette International Schmied
 xelles i sagen Anklagemyndigheden mod Déménagements-
 GmbH & Co. KG
 Manutention Transport SA, forkortet D. M. Transport
 ( Sag C-249/97) ( Sag C-256/97)
 ( 97/C 271 / 10 ) ( 97/C 271 / 12 )
 Ved dom afsagt den 7. juli 1997, indgået til Domstolens
 Ved kendelse afsagt den 24 . oktober 1996 , indgået til Justitskontor den 15 . juli 1997, har Tribunal de commerce
 Domstolens Justitskontor den 8 . juli 1997, har Landesge de Bruxelles i sagen Anklagemyndigheden mod Déménage
 richt Linz i sagen Gabriele Gruber mod Silhouette Interna ments-Manutention Transport SA, forkortet D. M. Trans
 tional Schmied GmbH & Co. KG forelagt De Europæiske port, forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 afgørelse af følgende spørgsmål : mål :
 1 ) Skal traktatens artikel 92 fortolkes således, at foran
 1 ) Er det foreneligt med EF-traktatens artikel 119, at det staltninger, der er truffet af et offentligt organ som
 som følge af mangel på børneinstitutioner overvejende O.N.S.S. , og som vedrører henstand med betalinger,
 er kvinder, der må afslutte deres ansættelsesforhold for kan anses for at være statsstøtte i den nævnte bestem
 at passe børn, og at disse kvinder, til trods for at de melses forstand, når en erhvervsmæssig virksomhed
 opfylder yderligere betingelser ( længere virksomheds som følge af disse foranstaltninger i mindst otte år har
 tilknytning), kun får maksimalt halvdelen af den fra kunnet tilbageholde en del af de beløb, den indeholder
 trædelsesgodtgørelse, som den faktiske varighed af i forhold til sine ansatte , og anvende disse beløb til at
 deres beskæftigelse berettiger dem til ( jf. AngG § 23a, opretholde sine erhvervsmæssige aktiviteter, når virk
 stk. 3 ), medens mænd får fratrædelsesgodtgørelse for somheden ikke kan opnå en finansiering på alminde
 hele beskæftigelsesperioden ? lige markedsvilkår eller forøge egenkapitalen ?


text:
27.10.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 380/20
 Sag anlagt den 2. september 2014 — Infusion Brands mod KHIM (DUALTOOLS)
 (Sag T-648/14)
 2014/C 380/27
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Infusion Brands, Inc. (Myer Lake Circle Clearwater, De Forenede Stater) (ved advokat K. Piepenbrink)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 1. juli 2014 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 398/2014-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Et figurmærke i farverne hvid, sort og grøn, der indeholder ordbestanddelen »DUALTOOLS« for varer og tjenesteydelser i klasse 7, 8 og 35 — EF-varemærkeansøgning nr. 1 2 0 27 496
 Undersøgerens afgørelse: Delvist afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 207/2009.


text:
23.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 389/39
 Rettens dom af 2. oktober 2015 — The Tea Board mod KHIM — Delta Lingerie (DARJEELING collection de lingerie)
 (Sag T-626/13) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - figurmærket Darjeeling collection de lingerie - det ældre EF-ordfællesmærke og det ældre EF-figurfællesmærke DARJEELING - relative registreringshindringer - artikel 8, stk. 1, litra b), og stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 389/41)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: The Tea Board (Calcutta, Indien) (ved advokaterne A. Nordemann og M. Maier)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved S. Palmero Cabezas, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Delta Lingerie (Cachan, Frankrig) (ved advokaterne G. Marchais og P. Martini-Berthon)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 17. september 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1501/2012-2) vedrørende en indsigelsessag mellem The Tea Board og Delta Lingerie
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 17. september 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1501/2012-2) annulleres for så vidt angår de varer, der er omfattet af det varemærke, der søges registreret, og henhører under klasse 25 i Nicearrangementet af 15. juni 1957 vedrørende international klassificering af varer og tjenesteydelser til brug ved registrering af varemærker, som revideret og ændret, og tjenesteydelserne »detailsalg af dameundertøj og damelingeri, dufte, eau de toilette og kosmetiske præparater, husholdningslinned og badelinned«, der er omfattet af det varemærke, der søges registreret, og henhører under det nævnte arrangements klasse 35.
 2)
 I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 3)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 45 af 15.2.2014.


text:
2.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 197/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 16. maj 2008 — The Sporting Exchange Ltd, der driver forretning under navnet »Betfair«, andre parter i sagen: Minister van Justitie, Stichting de Nationale Sporttotalisator og Scientific Games Racing
 (Sag C-203/08)
 (2008/C 197/17)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad van State
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: The Sporting Exchange Ltd, der driver forretning under navnet »Betfair«
 Andre parter: Minister van Justitie, Stichting de Nationale Sporttotalisator og Scientific Games Racing
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 49 EF fortolkes således, at anvendelsen af denne artikel har til følge, at de kompetente myndigheder i en medlemsstat ikke på grund af et lukket bevillingssystem, der er gældende i medlemsstaten, kan forbyde, at en udbyder af tjenesteydelser, der allerede har fået udstedt en bevilling i en anden medlemsstat til levering af tjenesteydelser via Internettet, også udbyder disse tjenesteydelser i førstnævnte medlemsstat?
 2)
 Finder den fortolkning af artikel 49 EF og særligt lighedsprincippet og den deraf følgende gennemsigtighedsforpligtelse, som EF-Domstolen har foretaget i enkelte sager, der vedrørte koncessioner, anvendelse på proceduren for udstedelse af en bevilling til at udbyde tjenesteydelser på hasardspilsområdet i et ved lov fastsat enbevillingssystem?
 3
 a)
 Kan forlængelse af bevillingen til den eksisterende bevillingshaver i et ved lov fastsat enbevillingssystem, uden at potentielt interesserede får mulighed for at konkurrere om denne bevilling, være et egnet og forholdsmæssigt middel til at opfylde tvingende almene hensyn, som Domstolen har anerkendt som begrundende en restriktion for den fri udveksling af tjenesteydelser med hensyn til hasardspil? I bekræftende fald under hvilke betingelser?
 b)
 Afhænger besvarelsen af spørgsmål 3a af, om spørgsmål 2 besvares bekræftende eller benægtende?


text:
20.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 222/19
 Rettens kendelse af 26. april 2016 – EGBA og RGA mod Kommissionen
 (Sag T-238/14) (1)
 ((Annullationssøgsmål - statsstøtte - penge- og hasardspil - støtte påtænkt af Frankrig til fordel for væddeløbsselskaberne - skattelignende afgift på onlinehestevæddemål - afgørelse, hvorved støtten erklæres forenelig med det indre marked - forening - ikke individuelt berørt - en regelfastsættende retsakt, som omfatter gennemførelsesforanstaltninger - afvisning))
 (2016/C 222/23)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: European Gaming and Betting Association (EGBA) (Bruxelles, Belgien) og The Remote Gambling Association (RGA) (London, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor S.-P. Brankin og advokaterne T. De Meese, E. Wijckmans og M. Mudrony)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Bouchagiar og P.-J. Loewenthal, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Den Franske Republik (ved D. Colas og J. Bousin, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse 2014/19/EU af 19. juni 2013 om statsstøtte SA.30753 (C 34/10) (ex N 140/10), som Frankrig påtænker at iværksætte til fordel for væddeløbsselskaberne (EUT 2014, L 14, s. 17)
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 European Gaming and Betting Association (EGBA) og The Remote Gambling Association (RGA) bærer deres egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.
 3)
 Den Franske Republik bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 212 af 7.7.2014.


text:
18.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 121/46
 Sag anlagt den 20. februar 2017 — M&T Emporia Ilektrikon — Ilektronikon Eidon mod EUIPO (fluo.)
 (Sag T-120/17)
 (2017/C 121/66)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon AE (Thessaloniki, Grækenland) (ved advokat A. Spyridonos)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Det omtvistede varemærke: Et EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »fluo.« — registreringsansøgning nr. 14 664 486
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 2. december 2016 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 863/2016-2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres for så vidt angår den del, hvormed der blev givet afslag på det pågældende varemærke, og det tillades, at varemærket registreres for alle de varer i Niceklassifikationens klasse 9, som der er ansøgt om.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale alle sagens omkostninger i alle retsinstanser.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009.


text:
2.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 330/15
 Sag anlagt den 4. august 2017 — Sánchez del Valle og Calatrava Real State 2015 mod Kommissionen og SRB
 (Sag T-497/17)
 (2017/C 330/20)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøgere: Manuel Alfonso Sánchez del Valle (Madrid, Spanien) og Calatrava Real State 2015, SL (Madrid) (ved advokaterne B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín og B. Fernández García)
 Sagsøgte: Europa-Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)
 Sagsøgernes påstande
 —
 Den Fælles Afviklingsinstans’ afgørelse (SRB/EES/2017/08) truffet på eksekutivmødet den 7. juni 2017, hvorved der blev vedtaget en afviklingsordning for Banco Popular Español S.A., annulleres.
 —
 Kommissionens afgørelse (EU) 2017/1246 af 7. juni 2017 om godkendelse af afviklingsordningen for Banco Popular Español S.A, annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans samt de parter, der er interveneret i sagen til hel eller delvis støtte for deres påstande, tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført 11 anbringender.
 1.
 Det første anbringende om manglende eller utilstrækkelig begrundelse af den anfægtede afgørelse, hvorved artikel 41, stk. 2, og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder er blevet tilsidesat.
 2.
 Det andet anbringende om, at artikel 20, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 af 15. juli 2014 er blevet tilsidesat, for så vidt som der ikke blev foretaget en rimelig, forsigtig og realistisk værdiansættelse af Banco Populars aktiver og passiver af en uafhængig person inden afgørelsen om afvikling.
 3.
 Artikel 18, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 18, stk. 4, litra c), i forordning nr. 806/2014, er blevet tilsidesat, for så vidt som der ved de anfægtede afgørelser blev vedtaget en afviklingsordning for Banco Popular, selv om dette pengeinstitut ikke havde solvensproblemer den 6. juni 2017 og dets likviditetsproblemer var forbigående.
 4.
 Artikel 18, stk. 1, litra b), i forordning nr. 806/2014, er blevet tilsidesat, for så vidt som der ved de anfægtede afgørelser blev vedtaget en afviklingsordning for Banco Popular, selv om det så ud til, at andre foranstaltninger, iværksat af den private sektor, inden for en passende tidshorisont ville kunne forhindre, at enheden blev nødlidende.
 5.
 Artikel 14, stk. 2, i forordning nr. 806/2014 er blevet tilsidesat, eftersom det ikke blev forsøgt at minimere afviklingsomkostningerne og undgå værditab, der ikke var nødvendige for at nå afviklingsmålene.
 6.
 Artikel 22 i forordning nr. 806/2014 er blevet overtrådt, idet der mangler en vægtning af de anfægtede afgørelser og en vedtagelse af de i artikel 22, stk. 2, omhandlede afviklingsværktøjer som alternativ til et virksomhedssalg og under hensyntagen til de i artikel 22, stk. 3, nævnte faktorer.
 7.
 Artikel 15, stk. 1, litra g), i forordning nr. 806/2014 er blevet overtrådt, for så vidt som aktionærerne burde have modtaget mere, end hvad de ville have modtaget i tilfælde af konkurs.
 8.
 Artikel 29 i forordning nr. 806/2014 er blevet overtrådt.
 9.
 Ejendomsretten er blevet krænket og chartrets artikel 17 dermed tilsidesat.
 10.
 Retten til en effektiv domstolsprøvelse er blevet tilsidesat, eftersom det er umuligt for aktionærerne at forsvare sig.
 11.
 Der er sket en tilsidesættelse af den ret, som tilkommer aktionærer og andre værdipapirsindehavere, der berøres af nedskrivning eller konvertering, til at blive hørt, før den individuelle foranstaltning til nedskrivning af deres formue, som påvirker dem negativt, bliver vedtaget.


text:
24.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 239/3
 Domstolens udtalelse (plenum) af 16. maj 2017 — Europa-Kommissionen
 (Udtalelse 2/15)
 ((Udtalelse afgivet i medfør af artikel 218, stk. 11, TEUF - frihandelsaftale mellem Den Europæiske Union og Republikken Singapore - aftale »af den nye generation«, der er forhandlet efter EU-traktatens og EUF-traktatens ikrafttrædelse - kompetence til at indgå aftalen - artikel 3, stk. 1, litra e), TEUF - fælles handelspolitik - artikel 207, stk. 1, TEUF - handel med varer og tjenesteydelser - direkte udenlandske investeringer - offentlige udbud - handelsrelaterede aspekter af intellektuel ejendomsret - konkurrence - handel med tredjelande og bæredygtig udvikling - social beskyttelse af arbejdstagerne - miljøbeskyttelse - artikel 207, stk. 5, TEUF - tjenesteydelser på transportområdet - artikel 3, stk. 2, TEUF - international aftale, der kan berøre fælles regler eller ændre deres rækkevidde - regler i den afledte EU-ret på området for den frie udveksling af tjenesteydelser på transportområdet - udenlandske investeringer, der ikke er direkte - artikel 216 TEUF - aftale, der er nødvendig for at opfylde et af målene med traktaterne - fri bevægelighed for kapital og betalinger mellem medlemsstater og tredjelande - succession af traktater på investeringsområdet - erstatning af investeringsaftalerne mellem medlemsstaterne og Republikken Singapore - aftalens institutionelle bestemmelser - tvistbilæggelse mellem investorer og stater - tvistbilæggelse mellem parterne))
 (2017/C 239/03)
 Processprog: alle officielle sprog
 Part, som anmoder om udtalelsen
 Europa-Kommissionen (ved U. Wölker, B. De Meester, R. Vidal-Puig og M. Kocjan, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 Frihandelsaftalen mellem Den Europæiske Union og Republikken Singapore henhører under Unionens enekompetence med undtagelse af følgende bestemmelser, der henhører under en delt kompetence mellem Unionen og medlemsstaterne:
 —
 bestemmelserne i afdeling A (Investeringsbeskyttelse) i aftalens kapitel 9 (Investeringer), for så vidt som disse vedrører investeringer mellem Unionen og Republikken Singapore, der ikke er direkte
 —
 bestemmelserne i afdeling B (Tvistbilæggelse mellem investorer og stater) i nævnte kapitel 9 og
 —
 bestemmelserne i den nævnte aftales kapitel 1 (Mål og generelle definitioner), 14 (Gennemsigtighed), 15 (Tvistbilæggelse), 16 (Mæglingsordning) og 17 (Institutionelle, almindelige og afsluttende bestemmelser), for så vidt som disse kapitler vedrører bestemmelserne i nævnte kapitel 9, og for så vidt som de sidstnævnte bestemmelser henhører under en delt kompetence mellem Unionen og medlemsstaterne.
 —
 bestemmelserne i afdeling A (Investeringsbeskyttelse) i aftalens kapitel 9 (Investeringer), for så vidt som disse vedrører investeringer mellem Unionen og Republikken Singapore, der ikke


text:
26.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/3
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 22. december 2010 — i sagen indledt af Robert Koller (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission (Østrig))
 (Sag C-118/09) (1)
 (Begrebet »en ret i en af medlemsstaterne« i artikel 234 EF’s forstand - anerkendelse af eksamensbeviser - direktiv 89/48/EØF - advokat - optagelse på faglig sammenslutnings medlemsliste i en anden medlemsstat end den, hvor eksamensbeviset er blevet godkendt)
 2011/C 63/05
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission
 Parter i hovedsagen
 Robert Koller
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — fortolkning af Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed (EFT L 19, s. 16) — anvendelse af direktivet på en østrigsk statsborger, der efter godkendelse af hans eksamensbevis og supplerende studier af mindre end tre års varighed ved et spansk universitet er blevet optaget i det spanske advokatsamfund, og som efter at have udøvet sit erhverv i Spanien i tre uger søger om adgang til at aflægge egnethedsprøven med henblik på optagelse i det østrigske advokatsamfund på grundlag af det i Spanien udstedte bevis, der kvalificerer til udøvelse af erhvervet
 Konklusion
 1)
 Indehaveren af et kvalifikationsbevis, der er udstedt i værtslandet, kan påberåbe sig bestemmelserne i Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/19/EF af 14. maj 2001, for at få adgang til det lovregulerede advokaterhverv i denne medlemsstat, under forudsætning af at han bestået en egnethedsprøve, når kvalifikationsbeviset er udstedt for en postgymnasial uddannelse af mere end tre års varighed, og indehaveren også har et ligestillet kvalifikationsbevis udstedt i en anden medlemsstat for en supplerende uddannelse af mindre end tre års varighed, der har givet vedkommende adgang til i den sidstnævnte medlemsstat at optage det lovregulerede advokaterhverv, hvilket vedkommende rent faktisk udøvede dér på datoen for sin ansøgning om adgang til egnethedsprøven.
 2)
 Direktiv 89/48, som ændret ved direktiv 2001/19, skal fortolkes således, at det er til hinder for, at de kompetente myndigheder i værtslandet afslår at give en person, der befinder sig i en situation som sagsøgeren i hovedsagen, adgang til egnethedsprøven til udøvelse af advokaterhvervet, når den pågældende ikke kan fremlægge bevis for at have gennemført den praktiske uddannelse, som kræves i henhold til denne medlemsstats lovgivning.
 (1) EUT C 141 af 20.6.2009.


text:
14.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/21
 Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 16. januar 2014 — Ilona Baradics m.fl. mod QBE Insurance (Europe) Ltd Magyarországi Fióktelepe og Magyar Állam (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Ítélőtábla — Ungarn)
 (Sag C-430/13) (1)
 ((Artikel 99 i Domstolens procesreglement - pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure - national lovgivning, der fastsætter en minimumsprocent af salget af en rejse som rejsearrangørens garanti for, at denne i tilfælde af insolvens kan tilbagebetale de af forbrugerne erlagte beløb))
 2014/C 112/25
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Fővárosi Ítélőtábla
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Ilona Baradics, Adrienn Bóta, Éva Emberné Stál, Lászlóné György, Sándor Halász, Zita Harászi, Zsanett Hideg, Katalin Holtsuk, Gábor Jancsó, Mária Katona, Gergely Kézdi, László Korpás, Ferencné Kovács, Viola Kőrösi, Tamás Kuzsel, Attila Lajtai, Zsolt Lőrincz, Ákos Nagy, Attiláné Papp, Zsuzsanna Peller, Ágnes Petkovics, László Pongó, Zsolt Porpáczy, Zsuzsanna Rávai, László Román, Zsolt Schneck, Mihály Szabó, Péter Szabó, Zoltán Szalai, Erika Szemeréné Radó, Zsuzsanna Szigeti, Nikolett Szőke, Péter Tóth, Zsófia Várkonyi og Mónika Veress
 Sagsøgte: QBE Insurance (Europe) Ltd Magyarországi Fióktelepe og Magyar Állam
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Fővárosi Ítélőtábla — fortolkning af artikel 7 og 9 i Rådets direktiv 90/314/EØF af 13. juni 1990 om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure — forbrugere, der med en rejsearrangør har indgået aftaler om pakkerejser, i henhold til hvilke de har betalt acontobeløb og i enkelte tilfælde betalt hele rejsens pris — rejsearrangør, der er blevet insolvent inden påbegyndelsen af de nævnte forbrugeres rejser — forenelighed med det nævnte direktiv af en national lovgivning, der fastsætter en minimumsprocent af salget af en rejse som rejsearrangørens garanti for, at denne i tilfælde af insolvens kan tilbagebetale de af forbrugerne indbetalte midler
 Konklusion
 1)
 Artikel 7 i Rådets direktiv 90/314/EØF af 13. juni 1990 om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning, i det omfang den i denne lovgivning foreskrevne fremgangsmåde ikke har til virkning effektivt at sikre forbrugeren tilbagebetaling af samtlige erlagte beløb og hjemtransport i tilfælde af rejsearrangørens insolvens. Det tilkommer den forelæggende ret at fastslå, om dette er tilfældet for så vidt angår den nationale lovgivning, der er omhandlet i den sag, der er anlagt for den.
 2)
 Artikel 7 i direktiv 90/314 skal fortolkes således, at en medlemsstat ikke har nogen skønsmargen for så vidt angår omfanget af de risici, der skal være dækket af den garanti, som rejsearrangøren eller -formidleren skal indfri over for forbrugerne. Det tilkommer den forelæggende ret at undersøge, om de kriterier, der er fastsat af den berørte medlemsstat med henblik på fastsættelse af garantibeløbet, har til formål eller til følge at begrænse omfanget af de risici, som garantien skal dække, hvilket i givet fald er åbenbart uforeneligt med de forpligtelser, der følger af det nævnte direktiv, og udgør en tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af EU-retten, som, under forudsætning af at det konstateres, at der foreligger en direkte årsagssammenhæng, vil kunne medføre et erstatningsansvar for den berørte medlemsstat.
 (1) EUT C 344 af 23.11.2013.


text:
10.7.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/16
 Sag anlagt den 6. maj 2004 af Petrotub SA mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag T-174/04)
 (2004/C 179/32)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 6. maj 2004 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Union af Petrotub SA ved lawyer A.L. Merckx, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 235/2004 af 10. februar 2004 om ændring af forordning (EF) nr. 2320/97 om indførelse af endelig antidumpingtold på importen af visse sømløse rør af jern eller ulegeret stål med oprindelse i bl.a. Rumænien, for så vidt angår importen til Det Europæiske Fællesskab af varer fremstillet af Petrotub SA og Republica SA (1), annulleres.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Den anfægtede forordning blev vedtaget af Rådet med henblik på at efterkomme De Europæiske Fællesskabers Domstols dom af 9. januar 2003 i sag C-76/00 P. Denne dom omstødte De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans' dom af 15. december 1999 i forenede sager T-33/98 og T-34/98, Petrotub og Republica mod Rådet (2), og annullerede Rådets forordning (EF) nr. 2320/97 af 17. november 1997 om indførelse af endelig antidumpingtold på importen af visse sømløse rør af jern eller ulegeret stål, for så vidt som den vedrørte Petrotub SA og Republica SA.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet gjort gældende, at Rådet har overskredet sin skønsmargen i henhold til artikel 233 EF ved at opfylde dommen på en måde, der er i strid med artikel 6, stk. 1 og 9, og artikel 2, stk. 11, i forordning (EF) 384/96 (3). Særligt har sagsøgeren gjort gældende, at artikel 6, stk. 9, blev tilsidesat, idet den anfægtede forordning blev vedtaget på grundlag af den oprindelige undersøgelse, selv om der var forløbet mere end 15 måneder siden dens indledning. Endvidere er artikel 6, stk. 1, tilsidesat, idet de vedtagne antidumpingforanstaltninger ikke længere var baseret på information, der vedrørte en periode på mindst seks måneder umiddelbart forud for indledningen af proceduren. Sagsøgeren har også anført, at den anfægtede forordning ikke indeholder tilstrækkelig begrundelse for, hvorfor de to første metoder til beregning af dumpingmargenen i artikel 2, stk. 11, i forordning 384/96 blev fravalgt til fordel for den tredje metode. Sagsøgeren har derfor gjort gældende, at den anfægtede forordning også tilsidesatte artikel 2, stk.11, i forordning nr. 384/96 samt artikel 253 EF.a
 (1) EUT L 40 af 12.2.2004, s. 12.
 (2) Sml. II, s. 3837.
 (3) EFT L 56 af 6.3.1996, s. 1.


text:
21.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 152/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Belgien) den 8. marts 2011 — Non profit-organisationen PRO-BRAINE (A.S.B.L.), Michel Bernard og Charlotte de Lantsheere mod Commune de Braine-le-Château
 (Sag C-121/11)
 2011/C 152/25
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d’État
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Non profit-organisationen PRO-BRAINE (A.S.B.L.), Michel Bernard og Charlotte de Lantsheere
 Sagsøgt: Commune de Braine-le-Château
 Præjudicielt spørgsmål
 Udgør den endelige afgørelse om fortsat drift af et godkendt eller allerede operationelt deponeringsanlæg, der er truffet i medfør af artikel [14b] i Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald (1), en tilladelse i henhold til artikel 1, stk. 2, i direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (2)?
 (1) EFT L 182, s. 1.
 (2) EFT L 175, s. 40.


text:
28.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 320/45
 Sag anlagt den 5. august 2015 — AlzChem AG mod Kommissionen
 (Sag T-451/15)
 (2015/C 320/63)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: AlzChem AG (Trostberg, Tyskland) (ved advokat A. Borsos)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling og erklæres begrundet.
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af 26. maj 2015, Ares (2015) 2176662, der er truffet i henhold til artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter som følge af ansøgning nr. GESTDEM 2015/1640, annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører en urigtig retsanvendelse og et åbenbart urigtigt skøn for så vidt angår anvendelsen af en generel formodning i forbindelse med undtagelsen vedrørende beskyttelsen af formålet med undersøgelser på EU-plan. Sagsøgeren har anført følgende fejl:
 —
 Kommissionen har begået en retlig fejl i forbindelse med anvendelsen af de generelle undtagelser.
 —
 Kommissionen har begået en retlig fejl for så vidt angår beskyttelsen af formålet med undersøgelser.
 —
 Kommissionen har begået en retlig fejl og udøvet et åbenbart urigtigt skøn for så vidt angår vurderingen af den mere tungtvejende offentlige interesse i at sikre adgang til en effektiv domstolsprøvelse (artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder), og
 —
 Kommissionen har begået en retlig fejl for så vidt angår anvendelsen af den grundlæggende ret til aktindsigt (artikel 42 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder).
 2.
 Andet anbringende vedrører en urigtig retsanvendelse og et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med anvendelsen af undtagelsen om beskyttelse af forretningsmæssige interesser.
 3.
 Tredje anbringende vedrører en manglende begrundelse for afslag på begæringen om aktindsigt i en ikke-fortrolig udgave af dokumenterne eller adgang til disse på stedet.


text:
9.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 81/20
 Rettens kendelse af 13. januar 2015 — Istituto di vigilanza dell’urbe mod Kommissionen
 (Sag T-579/13) (1)
 ((Annullations- og erstatningssøgsmål - offentlige tjenesteydelseskontrakter - udbudsprocedure - levering af vagtvirksomheds- og receptionsydelser - afvisning af en tilbudsgivers bud - tildeling af kontrakten til en anden tilbudsgiver - åbenbart, at søgsmålet delvist ikke kan antages til realitetsbehandling, delvist er retligt ugrundet))
 (2015/C 081/26)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Istituto di vigilanza dell’urbe SpA (Rom, Italien) (ved advokaterne D. Dodaro og S. Cianciullo)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved L. Cappelletti og F. Moro, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse, hvorved den afviste det bud, som sagsøgeren havde afgivet i forbindelse med en udbudsbekendtgørelse offentliggjort i Supplement til Den Europæiske Unions Tidende (2013/S 101-172120), og tildelte en anden tilbudsgiver del nr. 1 vedrørende levering af vagtvirksomheds- og receptionsydelser, samt af enhver akt, der ligger til grund herfor, er forbundet hermed eller er en følge heraf, deriblandt den med den valgte tilbudsgiver indgåede kontrakt, dels en påstand om erstatning for det tab, der er lidt som følge af tildelingen af kontrakten til den valgte tilbudsgiver.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Istituto di vigilanza dell’urbe SpA bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler, i overensstemmelse med sidstnævntes påstand herom.
 (1) EUT C 377 af 21.12.2013.


text:
18.11.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/5
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 12. september 2006 — Cadbury Schweppes plc, Cadbury Schweppes Overseas Ltd mod Commissioners of Inland Revenue (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Special Commissioner, London, Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-196/04) (1)
 (Etableringsfrihed - lovgivning om kontrollerede udenlandske selskaber - medregning af kontrollerede udenlandske selskabers overskud i moderselskabets beskatningsgrundlag)
 (2006/C 281/08)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Special Commissioner, London
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Cadbury Schweppes plc, Cadbury Schweppes Overseas Ltd
 Sagsøgt: Commissioners of Inland Revenue
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Special Commissioner, London — national lovgivning, der henfører overskud i et datterselskab, der er hjemmehørende i en anden medlemsstat, hvor skattesatsen er lavere, til et moderselskab — pligt for moderselskabet til at betale en skat for at udligne forskellen mellem de to skattesatser — forenelighed med artikel 43 EF, 49 EF og 56 EF
 Konklusion
 Artikel 43 EF og 48 EF skal fortolkes således, at de er til hinder for, at der i beskatningsgrundlaget for et hjemmehørende selskab, der er etableret i en medlemsstat, medregnes overskud, der er optjent af et CFC-selskab i en anden medlemsstat, når disse overskud dér beskattes på et lavere niveau end det, der finder anvendelse i den første stat, medmindre en sådan medregning kun angår rent kunstige arrangementer, der har til formål at undgå den normalt skyldige nationale skat. Anvendelsen af en sådan skattemæssig foranstaltning skal derfor undlades, når det på grundlag af objektive omstændigheder, som kan efterprøves af tredjemand, fremgår, at CFC-selskabet, uanset at der foreligger skattemæssige bevæggrunde, reelt er etableret i værtsmedlemsstaten og dér faktisk udøver økonomisk virksomhed.
 (1) EUT C 168 af 26.6.2004.


text:
24.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 366/9
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 4. oktober 2012 — Finnair Oyj mod Timy Lassooy (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein oikeus — Finland)
 (Sag C-22/11) (1)
 (Luftfart - forordning (EF) nr. 261/2004 - kompensation til passagerer ved boardingafvisning - begrebet »boardingafvisning« - ikke omfattet af kvalifikationen »boardingafvisning« - aflysning af en flyvning på grund af strejke i afgangslufthavnen - omorganisering af de flyvninger, som efterfulgte den aflyste flyvning - ret til kompensation til passagererne på disse flyvninger)
 2012/C 366/15
 Processprog: finsk
 Den forelæggende ret
 Korkein oikeus
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Finnair Oyj
 Sagsøgt: Timy Lassooy
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Korkein oikeus — fortolkning af artikel 2, litra j), artikel 4, 5 og 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 91 (EUT L 46, s. 1) — usædvanlige omstændigheder — fly aflyst på grund af strejke blandt personalet i afgangslufthavnen — omlægning af afgange for at mindske de negative virkninger for passagererne til den aflyste afgang — omlægning som også berører afgangene efter den aflyste afgang — ret til kompensation for passagerer til disse afgange
 Konklusion
 1)
 Begrebet »boardingafvisning« som omhandlet i artikel 2, litra j), og artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 skal fortolkes således, at det ikke kun omfatter boardingafvisninger, som skyldes tilfælde af overbookning, men ligeledes boardingafvisninger af andre grunde, såsom driftsmæssige grunde.
 2)
 Artikel 2, litra j), og artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 261/2004 skal fortolkes således, at det forhold, at der indtræffer »usædvanlige omstændigheder«, som medfører, at et luftfartsselskab omorganiserer de flyvninger, som skal gennemføres efter at disse omstændigheder er indtrådt, ikke kan begrunde »boardingafvisning« på de nævnte efterfølgende flyvninger eller fritage dette luftfartsselskab fra dets forpligtelse til at yde kompensation i henhold til artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 261/2004, til en passager, som bliver nægtet boarding på en af de flyvninger, som er chartret efter de nævnte omstændigheders indtræden.
 (1) EUT C 80 af 12.3.2011.


text:
19.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 340/25
 Sag anlagt den 22. august 2011 — Natura Selection mod KHIM — Menard (natura)
 (Sag T-461/11)
 2011/C 340/52
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Natura Selection, SL (Barcelona, Spanien) (ved advokat E. Sugrañes Coca)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Ernest Menard SA (Bourseul, Frankrig)
 Sagsøgerens påstande
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling.
 —
 Det pålægges Harmoniseringskontoret at fremlægge bevis for, at der foreligger et velkendt varemærke, således som sagsøgeren henviste til under klagesag nr. R 2454/2010-2 og som det anføres i stævningens punkt 39.
 —
 Afgørelse truffet den 8. juni 2011 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret i sag R 2454/2010-2 og indsigelsesafdelingens afgørelse af 21. oktober 2010 i sag B 1072513 annulleres.
 —
 Ansøgningen om registrering af figurmærke nr. 4713368, »natura«, der blev afslået ved indsigelsesafdelingens afgørelse i sag B 1072513 for varer i klasse 20, imødekommes fuldt ud.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Natura Selection, SL
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »natura« for varer og tjenesteydelser i klasse 14, 20, 25 og 35
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Ernest Menard SA
 Det påberåbte varemærke eller tegn: Ordmærket »natura« for varer og tjenesteydelser i klasse 19 og 20
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 (1), da der ikke foreligger nogen risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/36
 Sag anlagt den 17. juni 2013 — Westermann Lernspielverlag mod KHIM — Diset (bambinoLÜK)
 (Sag T-333/13)
 2013/C 252/60
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Westermann Lernspielverlag GmbH (Braunschweig, Tyskland) (ved advokat A. Nordemann)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Diset, SA (Barcelona, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 3. april 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1323/2012-2) i forbindelse med indsigelsessag nr. B 1 724 593 (EF-varemærkeansøgning nr. 009080359) mellem DISET, S.A. og Westermann Lernspielverlag GmbH annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Westermann Lernspielverlag GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »bambinoLÜK« for varer i klasse 9, 16 og 28 — EF-varemærkeansøgning nr. 9080359
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Diset, SA
 Det påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærke af figurmærket »BAMBINO« for varer i klasse 16, 28 og 41
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen delvist taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Klagen delvist taget til følge og EF-varemærkeansøgningen kan opretholdes for visse varer i klasse 9
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
31.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/41
 Sag anlagt den 7. juni 2017 — Aldo Supermarkets mod EUIPO — Aldi Einkauf (ALDI)
 (Sag T-359/17)
 (2017/C 249/56)
 Stævningen er affattet på fransk
 Parter
 Sagsøger: Aldo Supermarkets (Varna, Bulgarien) (ved advokat C. Saettel)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Tyskland)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »ALDI« — registreringsansøgning nr. 12 749 586
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 29. marts 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 976/2016-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af regel 19 i forordning nr. 2868/95
 —
 Der foreligger en selvmodsigelse i begrundelsen, for så vidt som appelkammeret har medgivet i den anfægtede afgørelses punkt 18, at indsigelsesformularen indeholdt en gengivelse i farve af det ældre varemærke, og i den anfægtede afgørelses punkt 24, at sagsøgeren havde fremlagt en PDF-fil, der viste en gengivelse af varemærket i farve, selv om disse udtalelser er uforenelige med den konstatering, der er foretaget i den anfægtede afgørelses punkt 22-25, hvoraf i det væsentlige fremgår, at sagsøgeren ikke har godtgjort eksistensen af sit ældre varemærke, idet denne ikke har fremlagt en gengivelse i farve af dette varemærke
 —
 Tilsidesættelse af retten til forsvar og kontradiktionsprincippet, for så vidt som appelkammeret af egen drift rejste spørgsmålet om tilsidesættelse af gennemførelsesforordningens regel 19, uden at have hørt parterne om dette anbringende, selv om kontradiktionsprincippet pålægger appelkamrene at høre parterne om ethvert anbringende, som de af egen drift påtænker at behandle
 —
 Tilsidesættelse af artikel 42, stk. 2, i forordning nr. 207/2009 og af gennemførelsesforordningens regel 22, stk. 3 og 4.


text:
8.3.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 af 28. januar 2003 2) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 i sag C-334/99, Forbundsrepublikken Tyskland mod Kom- (1 ) EFT C 366 af 18.12.1999.
 missionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (»EKSF-traktaten og EF-traktaten — statsstøtte — Kommis-
 sionens sammensætning — anmeldelse til Kommissionen af
 støtte og påtænkte støtteforanstaltninger — anmeldelsesbe-
 grebet og anmeldelsens indhold — EKSF-traktatens anven- DOMSTOLENS DOM
 delsesområde — femte kodeks for støtte til jern- og stålindus-
 trien — Kommissionens kompetence i tidsmæssig henseende af 21. januar 2003
 — artikel 87, stk. 2, litra c), EF — privatiseringsprocedure
 — princippet om en privat investor — offentligt udbud —
 i sag C-512/99, Forbundsrepublikken Tyskland mod Kom-
 gennemsigtighed«) missionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (2003/C 55/01) (»Tilnærmelse af lovgivninger — direktiv 97/69/EF —
 farlige stoffer — strengere nationale bestemmelser — tids-
 (Processprog: tysk) mæssig anvendelse af artikel 95 EF — forpligtelse til loyalt
 samarbejde — betingelser for godkendelse af nye nationale
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- bestemmelser«)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (2003/C 55/02)
 (Processprog: tysk)
 I sag C-334/99, Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmægti-
 get: C.-D. Quassowski, bistået af advokat J. Sedemund) mod
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 gede: D. Triantafyllou og K.-D. Borchardt), angående en gjort i Samling af Afgørelser)
 påstand om annullation af artikel 4-7 i Kommissionens
 beslutning 1999/720/EF, EKSF af 8. juli 1999 om den
 statsstøtte, som Tyskland har ydet til Gröditzer Stahlwerke I sag C-512/99, Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmægti-
 GmbH og dets datterselskab Walzwerk Burg GmbH (EFT gede: W.-D. Plessing og B. Muttelsee-Schön) mod Kommissio-
 L 292, s. 27), har Domstolen, sammensat af præsidenten, nen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: G. zur
 G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene J.-P. Puissochet, Hausen) støttet af Republikken Finland (befuldmægtigede:
 M. Wathelet, R. Schintgen og C.W.A. Timmermans samt T. Pynnä og E. Bygglin), angående en påstand om annullation
 dommerne C. Gulmann, D.A.O. Edward, A. La Pergola, af Kommissionens beslutning 1999/836/EF af 26. oktober
 V. Skouris (refererende dommer), S. von Bahr og J.N. Cunha 1999 om Tysklands nationale bestemmelser om mineraluld,
 Rodrigues; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssek- som afviger fra direktiv 97/69/EF om 23. tilpasning til
 retær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 28. januar 2003 den tekniske udvikling af Rådets direktiv 67/548/EØF om
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: tilnærmelse af lovgivning om klassificering, emballering og


text:
14 . 6 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 181 / 19
 Sag anlagt den 7. April 1997 af Willem Stols mod Rådet — Kommissionen tilpligtes at betale samtlige omkostnin
 for Den Europæiske Union ger i sagen .
 ( Sag T-99/97)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 ( 97/C 181/36 )
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 (Processprog: fransk) de i sag T- 16/97 (') anførte.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er (M EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 der den 7. april 1997 anlagt sag mod Rådet for Den Euro
 pæiske Union af Willem Stols, Halsteren ( Nederlandene ),
 ved advokat Nicolas Lhoëst, Bruxelles, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30,
 rue de Cessange .
 Sag anlagt den 7. april 1997 af Pablo Jimenez Fernandez
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-101/97)
 — Rådets afgørelse af 13 . august 1996 om ikke at imøde
 komme sagsøgerens ansøgning om, at det blev overve ( 97/C 181 /38 )
 jet, hvorvidt bestemmelsen i vedtægtens artikel 31 ,
 stk . 2, burde bringes i anvendelse, annulleres. (Processprog: fransk)
 — Om nødvendigt annulleres Rådets udtrykkelige afvis Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 ning af 27. december 1996 af sagsøgerens klage . ■der den 7. april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Pablo Jimenez Fernandez,
 — Rådet tilpligtes at betale samtlige omkostninger i sag Overijse ( Belgien ), ved advokat Nicolas Lhoëst, Bruxelles,
 en .
 og med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson
 SARL, 30, rue de Cessange .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til — Kommissionens afgørelse af 17. juni 1996 om ikke at
 de i sag T-16/97 (') anførte . imødekomme sagsøgerens ansøgning om, at det blev
 overvejet, hvorvidt bestemmelsen i vedtægtens
 (M EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27. artikel 31 , stk. 2, burde bringes i anvendelse, annulle
 res .
 — Om nødvendigt annulleres Kommissionens udtrykke
 lige afvisning af 27. december 1996 af sagsøgerens
 klage .
 Sag anlagt den 7. april 1997 af André Pening mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber — Kommissionen tilpligtes at betale samtlige omkostnin
 ( Sag T-100/97) ger i sagen .
 ( 97/C 181 /37 )
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 (Processprog: fransk)
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er de i sag T-16/97 (') anførte.
 der den 7. april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af André Pening, Waterloo (') EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 ( Belgien ), ved advokat Nicolas Lhoëst, Bruxelles, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL,
 30, rue de Cessange.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sag anlagt den 7. april 1997 af Massimo Lombardini mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Kommissionens afgørelse af 12 . juni 1996 om ikke at
 imødekomme sagsøgerens ansøgning om, at det blev ( Sag T-102/97)
 overvejet, hvorvidt bestemmelsen i vedtægtens 97/C 181 /39 )
 artikel 31 , stk. 2, burde bringes i anvendelse, annulle
 res . (Processprog: fransk)
 — Om nødvendigt annulleres Kommissionens udtrykke Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 lige afvisning af 27. december 1996 af sagsøgerens der den 7. april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 klage . De Europæiske Fællesskaber af Massimo Lombardini, Bru


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/15
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 17. juli 2008 — Flughafen Köln/Bonn GmbH mod Hauptzollamt Köln (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland))
 (Sag C-226/07) (1)
 (Direktiv 2003/96/EF - EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet - artikel 14, stk. 1, litra a) - fritagelse for energiprodukter, der anvendes til produktion af elektricitet - mulighed for beskatning af miljøpolitiske hensyn - direkte virkning af fritagelsen)
 (2008/C 223/23)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Düsseldorf
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Flughafen Köln/Bonn GmbH
 Sagsøgt: Hauptzollamt Köln
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Finanzgericht Düsseldorf — fortolkning af artikel 14, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (EUT L 283, s. 51) — direkte virkning — national lovgivning, hvorefter gasolie, der er anvendt til produktion af elektricitet, ikke er fritaget for afgift på mineralolie
 Konklusion
 Artikel 14, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet, har, for så vidt som det i denne bestemmelse er fastsat, at energiprodukter, der anvendes til produktion af elektricitet, fritages for den i direktivet foreskrevne beskatning, direkte virkning, således at den kan påberåbes af en borger for de nationale retter — for så vidt angår en periode, hvor den pågældende medlemsstat ikke inden for den fastsatte frist har gennemført direktivet — under en tvist med denne stats toldmyndigheder som den, der foreligger i hovedsagen, med henblik på at udelukke anvendelsen af en national lovgivning, som er uforenelig med denne bestemmelse, og følgelig opnå refusion af en afgift, som er i strid hermed.
 (1) EUT C 155 af 7.7.2007.


text:
6.8.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/28
 Sag anlagt den 31. december 2004 af SUCCESS-MARKETING Unternehmensberatungsgesellschaft m.b.H. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag T-506/04)
 (2005/C 193/47)
 Det sprog, stævningen er affattet på: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 31. december 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af SUCCESS-MARKETING Unternehmensberatungsgesellschaft m.b.H. ved Rechtsanwälte G. Secklehner og C. Ofner, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Den anden part i sagen for appelkammeret var CHIPITA INTERNATIONAL S.A. INTERNATIONAL DIVISION, Athen.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Afgørelse truffet den 15. oktober 2004 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 39/2004-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Det registrerede EF-varemærke, der er begæret erklæret ugyldigt:
 Figurmærket PAN SPEZIALITÄTEN for varer i klasse 30 (færdige bageblandinger til brød, kager, rundstykker, croissanter, pizza ...) — EF-varemærke nr. 382 374.
 EF-varemærkets indehaver:
 CHIPITA INTERNATIONAL S.A. INTERNATIONAL DIVISION.
 Begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt, indgivet af:
 Sagsøgeren.
 Annullationsafdelingens afgørelse:
 Afvisning af begæringen om ugyldighedserklæring.
 Appelkammerets afgørelse:
 Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde:
 —
 Det registrerede varemærke har ikke fornødent særpræg i henhold til artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94.
 —
 Varemærket er beskrivende og dermed ikke beskyttelsesegnet efter den nævnte forordnings artikel 7, stk. 1, litra c), for så vidt angår varer, der indeholder korn eller er fremstillet af kornprodukter. I forhold til varer, som ikke indeholder korn eller er fremstillet af kornprodukter, er varemærket vildledende i henhold til forordningens artikel 7, stk. 1, litra g).