text:
21.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 14. maj 2012 — Fastweb SpA mod Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni m.fl.
 (Sag C-232/12)
 2012/C 217/21
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Fastweb SpA
 Sagsøgt: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni m.fl.
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal fællesskabsbestemmelserne på området, og navnlig bestemmelserne i direktiv 2002/20/EF (1), fortolkes således, at de er til hinder for nævnte nationale lovgivning, navnlig lov nr. 266 af 2005, særligt på grund af den måde, hvorpå den konkret anvendes i praksis?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7.3.2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet) (EFT L 108, s. 21).


text:
26.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/30
 Sag anlagt den 7. januar 2011 — Bank Melli Iran mod Rådet
 (Sag T-7/11)
 2011/C 63/58
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Bank Melli Iran (Tehran, Iran) (ved advokaterne L. Defalque og S. Woog)
 Sagsøgt: Rådet for den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Punkt 5 i tabel B i bilaget til Rådets afgørelse 2010/644/FUSP af 25. oktober 2010 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP (1) og punkt 5 i tabel B i bilag VIII til Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25. oktober 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EF) nr. 423/2007 (2) annulleres og Rådets afgørelse indeholdt i skrivelse af 28. oktober 2010 annulleres.
 —
 Det fastslås, at artikel 20, stk. 1, litra b), i Rådets afgørelse af 26. juli 2010 (3) og artikel 16, stk. 2, litra a), i Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 er ulovlig og ikke finder anvendelse på sagsøgeren.
 —
 Rådet for den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for påstanden har sagsøgeren fremført følgende anbringender:
 1)
 Det første anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 215, stk. 2 og stk. 3 TEUF samt artikel 40 TEU, hvilket udgør en krænkelse af væsentlige formforskrifter, idet:
 —
 Rådet (FUSP) har vedtaget de restriktive foranstaltninger uden at give Rådet nogen skønsbeføjelser
 —
 afgørelse 2010/413/FUSP, som forordning nr. 961/2010 henviser til, fejlagtigt er baseret på artikel 29 TEU, idet den ikke fastlægger Unionens holdning til et bestemt spørgsmål af geografisk eller tematisk karakter, som fastsat i artikel 29, men fastlægger præcise forpligtelser for medlemsstaterne og personer under deres jurisdiktion
 —
 forordning nr. 691/2010 ikke indeholder de nødvendige bestemmelser om retsgarantier, hvilket er i strid med artikel 215, stk. 3, TEUF.
 2)
 Ifølge det andet anbringende har EU-lovgiver begået en fejl i valget af retsgrundlag for den anfægtede afgørelse og forordning, idet de restriktive sanktioner blev truffet over for sagsøgeren og selskabets datterselskaber, dvs. juridiske personer og ikke offentlige myndigheder, der ikke er opført på en liste af de Forenede Nationers Sikkerhedsråd. I denne forbindelse har sagsøgeren anført, at:
 —
 selv om artikel 29 TEU og 215 TEUF kan benyttes som hjemmelsgrundlag, når Unionens institutioner gennemfører FN-resolutionen, er disse artikler ikke nødvendigvis anvendelige, når administrative foranstaltninger som f.eks. indefrysning af midler, der tilhører juridiske personer og ikke offentlige myndigheder, skal vedtages
 —
 de anfægtede retsakter burde have været vedtaget på grundlag af artikel 75 TEUF, hvorved Europa-Parlamentet inddrages som led i den fælles beslutningsprocedure.
 3)
 Ifølge det tredje anbringende er den anfægtede afgørelse og forordning er vedtaget i strid med principperne om ligebehandling og ikke-forskelsbehandling, idet lignende afgørelser er vedtaget på et andet retligt grundlag såsom artikel 75 TEUF og således har en ramme indeholdende juridiske garantier, der er vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet, hvilket ikke var tilfældet for de anfægtede retsakter vedrørende sagsøgeren.
 4)
 Ifølge det fjerde anbringende er de anfægtede retsakter vedtaget i strid med sagsøgerens ret til forsvar, herunder navnlig sagsøgerens ret til at blive hørt, idet
 —
 sagsøgeren ikke modtog nogen beviser eller dokumenter til støtte for Rådets påstande, og idet de yderligere påstande, der blev fremsat i 2009 og bekræftet i 2010 i forbindelse med afgørelsen fra 2008, var vage og uklare, og at det var umuligt for sagsøgeren at fremsætte indsigelser over for disse
 —
 sagsøgeren blev nægtet adgang til dokumentationen og ret til at blive hørt
 —
 de anfægtede retsakter var ikke begrundet tilstrækkeligt, hvilket er i strid med sagsøgerens ret til effektiv retsbeskyttelse.
 5)
 Ifølge det femte anbringende udgør de anfægtede retsakter af de samme grunde, som er angivet med hensyn til det fjerde anbringende, en tilsidesættelse af principperne om sund offentlig forvaltning og om den berettigede forventning.
 6)
 Ifølge et sjette anbringende har Rådet ikke givet meddelelse om afgørelsen, herunder om begrundelsen for opførelsen på listen, hvilket er i strid med artikel 36, stk. 3 og stk. 4, i forordning nr. 961/2010, der rummer mulighed for en prøvelse af afgørelsen, når der fremsættes bemærkninger.
 7)
 Det syvende anbringende vedrører en åbenbar fejlfortolkning og magtfordrejning ved anvendelsen af Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26. juli 2010 i forhold til sagsøgeren, idet Rådet foretog en fejlfortolkning af dens artikel 20, stk. 1, litra b), da det besluttede, at sagsøgerens aktiviteter som beskrevet i de anfægtede retsakter opfylder betingelserne for at være aktiviteter, der skal sanktioneres.
 8)
 Det ottende anbringende vedrører en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og ejendomsretten, idet Rådet ikke har taget hensyn til afgørelsen fra de Forenede Nationers Sikkerhedsråd, hvilket bør medføre, at artikel 20, stk. 1, litra b), i Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26. juli 2010 ikke finder anvendelse.
 (1) EFT L 281, s 81.
 (2) EFT L 281, s. 1.
 (3) Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26.7.2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP (EFT L 195, s. 39).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
C 6/34 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.1.2000
 Sag anlagt den 22. oktober 1999 af Gebr. Jongste BV mod Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 a) Sagen antages til realitetsbehandling.
 (Sag T-249/99)
 b) Kommissionens beslutning af 20. juli 1999 (K(1999) 2539
 endelig udg.) (1) om Nederlandenes statsstøtte til fordel for
 (2000/C 6/60) 633 nederlandske tankstationer ved grænsen til Tyskland
 annulleres.
 (Processprog: nederlandsk) c) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 den 22. oktober 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Gebr. Jongste BV, Ouderkerk
 Denne sag er forbundet med sag T-210/99. Sagsøgeren har
 aan den Ijssel (Nederlandene) ved advokat R. van Gelder,
 desuden gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af
 Voorschoten.
 princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, og
 at beslutningen er utilstrækkeligt begrundet, da sagsøgeren har
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: videregivet støtten til kunderne, som derfor er de virkelige
 modtagere heraf.
 a) Kommissionens beslutning af 20. juli 1999 (K(1999) 2539
 endelig udg.) (1) om Nederlandenes statsstøtte til fordel for (1) EFT L 280 af 30.10.1999, s. 87.
 633 nederlandske tankstationer ved grænsen til Tyskland
 annulleres helt eller delvist for så vidt angår den del, der
 berører sagsøgeren.
 b) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sag anlagt den 26. oktober 1999 af Tankstation Jagt BV
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 som i sag T-210/99. (Sag T-259/99)
 (2000/C 6/62)
 (1) EFT L 280 af 30.10.1999, s. 87.
 (Processprog: nederlandsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 26. oktober 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Tankstation Jagt BV, Coevorden
 (Nederland), ved advokat J.J.L.M. Johannink, Coevorden.
 Sag anlagt den 25. oktober 1999 af Oliehandel Van den
 Belt BV mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Kommissionens
 ber beslutning af 20. juli 1999 (K(1999) 2539 endelig udg.) (1)
 om Nederlandenes statsstøtte til fordel for 633 nederlandske
 tankstationer ved grænsen til Tyskland annulleres, for så vidt
 (Sag T-253/99) den berører sagsøgeren.
 (2000/C 6/61)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Processprog: nederlandsk) Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 som i sag T-210/99.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 25. oktober 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De (1) EFT L 280 af 30.10.1999, s. 87.
 Europæiske Fællesskaber af Oliehandel Van den Belt BV,
 Drachten (Nederlandene), ved advokat J.F. Verwillingen,
 Drachten.


text:
9.2.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 37/22
 Kendelse afsagt af præsidenten for Retten i Første Instans den 22. november 2007 — V mod Parlamentet
 (Sag T-345/05 R III)
 (Særlige rettergangsformer - ophævelse af et Europa-Parlamentsmedlems immunitet - begæring om udsættelse af gennemførelse - manglende fumus boni juris)
 (2008/C 37/33)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: V (ved barristers J. Lofthouse og C. Hayes samt solicitor M. Monan)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved H. Krück, D. Moore og M. Windisch, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Begæring om genoptagelse af sagsøgerens første og anden begæring om foreløbige forholdsregler, der ved kendelser afsagt af præsidenten for Retten i Første Instans den 16. marts og den 27. juni 2007 i henholdsvis sag T-345/05 R og T-345/05 R II, V mod Parlamentet (ikke trykt i Samling af Afgørelser), ikke blev taget til følge.
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
30.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 202/27
 Appel iværksat den 15. april 2014 af Det Europæiske Lægemiddelagentur til prøvelse af Personalerettens dom af 5. februar 2014 i sag F-29/13, Drakeford mod EMEA
 (Sag T-231/14 P)
 2014/C 202/34
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMEA) (ved T. Jabłoński og N. Rampal Olmedo, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne D. Waelbroeck og A. Duron)
 Den anden part i appelsagen: David Drakeford (Dublin, Irland)
 Appellantens påstande
 —
 Personalerettens dom i sag F-29/13 ophæves, for så vidt som den annullerer EMEA’s afgørelse om ikke at forlænge indstævntes kontrakt.
 —
 Der gives medhold i de af appellanten nedlagte påstande i første instans, dvs. sagen forkastes fuldt ud som ugrundet.
 —
 Indstævnte tilpligtes at betale omkostningerne i denne instans og i sagen for Personaleretten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har appellanten fremsat tre anbringender.
 1.
 Det første anbringende vedrører de retlige fejl, der er begået af Personaleretten, for så vidt angår fortolkningen af artikel 8, stk. 1, i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union, idet Personaleretten fandt, at udtrykket »enhver senere fornyelse« skulle fortolkes som omhandlende enhver fremgangsmåde, hvorefter en midlertidigt ansat i henhold til artikel 2, litra a), i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union, ved udløbet af den pågældendes ansættelse på bestemt tid alene kan fortsætte sit ansættelsesforhold hos denne arbejdsgiver som ansat for en bestemt tid, endog selv om denne forlængelse knyttes til et forhøjet løntrin eller en udvikling i de funktioner, der udøves.
 2.
 Det andet anbringende vedrører den retlige fejl, som Personaleretten har begået, for så vidt angår dennes erklæring om en undtagelse til fortolkningen af artikel 8, stk. 1, i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union.
 3.
 Det tredje anbringende vedrører den retlige fejl, der er begået af Personaleretten, idet den gjorde brug af sin fulde prøvelsesret.


text:
24 . 6 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 159/29
 — Den stiltiende afvisning af 10 . februar 19 95 af sagsøge Slettelse af sag T-445/93 H
 rens klage annulleres i det omfang, det måtte være ( 95/C 159/60 )
 nødvendigt.
 — Sagsøgte tilpligtes at afholde sagens omkostninger . (Processprog: engelsk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Ved kendelse af 6 . april 1995 har formanden for Fjerde
 Udvidede Afdeling ved De Europseiske Fadlesskabers Ret i
 Sagsøgeren, der er tjenestemand i lønklasse A 5 i Revisions Første Instans besluttet, at sag T-445/93 , Eastern Electricity
 retten, og som har været formand for denne institutions pic, East Midlands Electricity pic, Electricity Association
 personaleudvalg i den i sagen omhandlede periode , har Services Limited, London Electricity pic, Manweb pic,
 kritiseret ansættelsesmyndigheden for at have tilsidesat visse Midlands Electricity pic, National Power pic, Northern
 retsgrundsætninger i forbindelse med udfærdigelsen af Electric pic, Norweb pic, PowerGen pic, Seeboard pic,
 bedømmelse af ham for tidsrummet 1992-1993 .
 Southern Electricity pic, South Wales Electricity pic, South
 Han har gjort gældende, at der er sket en overtrædelse af Western Electricity pic, The National Grid Company pic og
 tjenestemandsvedtægtens artikel 43 og af de almindelige Yorkshire Electricity Group pic mod Râdet for Den
 gennemførelsesbestemmelser til vedtægten derved, at hans Europseiske Union og Kommissionen for De Europaîiske
 bedømmelse blev udfærdiget af chefen for den tjenestegren, Fadlesskaber, skal slettes af registret.
 han oprindeligt var placeret i, idet han i det omhandlede
 tidsrum var blevet stillet til rådighed for personaleudvalget (!) EFT nr . C 57 af 4 . 3 . 1992 .
 på fuld tid .
 I de almindelige gennemførelsesbestemmelser er det desuden
 bestemt, at generalsekretæren i tilfælde af appel kun har
 kompetence for så vidt angår de af bedømmelsen omhand
 Slettelse af sag T-8/94 ( )
 lede tjenstemænd, der direkte henhører under direktøren for
 en retsgruppe , hvad personaleudvalget ikke gør, og disse ( 95/C 159/61 )
 bestemmelser er derfor blevet tilsidesat ved , at den endelige
 bedømmelse af sagsøgeren blev udfærdiget af generalsekre (Processprog: fransk)
 tæren .
 Ved kendelse af 10 . maj 1 995 har formanden for Anden
 Sagsøgeren har endelig fremhævet, at hans overordnede i det Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 i sagen omhandlede tidsrum ikke kunne tage hensyn til Instans besluttet, at sag T-8/94, H mod Kommissionen for
 udviklingen i hans fortjenester efter udfærdigelsen af den De Europæiske Fællesskaber, skål slettes af registret .
 sidste bedømmelse af ham, skønt de hverv, der udføres af
 medlemmer af personaleudvalget, hører med til den tjeneste, (M EFT nr . C 59 af 26 . 2 . 1994 .
 som tjenestemændene skal udføre .
 Slettelse af sag T-20/93 ( ) Slettelse af sag T-188/94 ( J )
 ( 95/C 159/59 ) ( 95/C 159/62 )
 (Processprog: fransk) (Processprog: fransk)
 Ved kendelse af 5 , april 1995 har formanden for Tredje Ved kendelse af 7, april 1995 har formanden for Anden
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 Instans besluttet, at sag T-20/93 , Willy Seghers mod Rådet Instans besluttet, at sag T-188/94, Nathalie Creste mod
 for Den Europæiske Union, skal slettes af registret. Rådet for Den Europæiske Union, skal slettes af
 (') EFT nr . C 89 af 31 . 3 . 1993 . registret.
 (M EFT nr . C 174 af 25 . 6 . 1994 .


text:
7.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 406/10
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 15. oktober 2015 — Nike European Operations Netherlands BV mod Sportland Oy, under likvidation (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Helsingin hovioikeus — Finland)
 (Sag C-310/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - forordning (EF) nr. 1346/2000 - artikel 4 og 13 - insolvensbehandling - skadelige handlinger - handling med henblik på tilbagelevering af betalinger foretaget før datoen for indledningen af insolvensbehandlingen - lovgivningen i den medlemsstat, hvor insolvensbehandlingen er indledt - lovgivningen i en anden medlemsstat, som regulerer den pågældende handling - lovgivningen »åbner i det pågældende tilfælde ikke nogen mulighed for at anfægte denne handling« - bevisbyrde))
 (2015/C 406/10)
 Processprog: finsk
 Den forelæggende ret
 Helsingin hovioikeus
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Nike European Operations Netherlands BV
 Sagsøgt: Sportland Oy, under likvidation
 Konklusion
 1)
 Artikel 13 i Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om insolvensbehandling skal fortolkes således, at anvendelse heraf er underlagt en betingelse om, at den pågældende handling ikke kan anfægtes på grundlag af den lovgivning, der finder anvendelse på handlingen (lex causae), henset til alle sagens omstændigheder.
 2)
 Med henblik på anvendelsen af artikel 13 i forordning nr. 1346/2000 og i tilfælde af, at sagsøgte i et søgsmål om ugyldighed i sig selv, omstødelse eller anfægtelse af en handling påberåber sig en bestemmelse i den lovgivning, der finder anvendelse på handlingen (lex causae), hvorefter denne handling alene kan anfægtes under de omstændigheder, der er fastsat i den pågældende bestemmelse, er det denne sagsøgte, der skal gøre den manglende opfyldelse af disse omstændigheder gældende og føre bevis herfor.
 3)
 Artikel 13 i forordning nr. 1346/2000 skal fortolkes således, at formuleringen »[der] ikke [er] nogen mulighed for at anfægte denne handling« også — ud over de insolvensretlige bestemmelser i den lovgivning, der finder anvendelse på handlingen (lex causae) — omfatter alle de almindelige retsforskrifter og principper i denne lovgivning.
 4)
 Artikel 13 i forordning nr. 1346/2000 skal fortolkes således, at den sagsøgte i et søgsmål om ugyldighed i sig selv, omstødelse eller anfægtelse af en handling skal godtgøre, at den lovgivning, der finder anvendelse på handlingen (lex causae), i sin helhed ikke gør det muligt at anfægte denne handling. Den nationale ret, for hvem et sådant søgsmål er indbragt, kan alene fastslå, at det tilkommer sagsøgeren at føre bevis for, at der findes en bestemmelse eller et princip i denne lovgivning, hvorefter den pågældende handling kan anfægtes, når denne ret finder, at sagsøgte i første omgang i henhold til de bestemmelser, der sædvanligvis finder anvendelse i henhold til national procesret, faktisk har godtgjort, at den pågældende handling ikke kan anfægtes i henhold til samme lovgivning.
 (1) EUT C 292 af 1.9.2014.


text:
25.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 147/21
 Sag anlagt den 8. marts 2013 — Eltek mod KHIM — Eltec Elektronik (ELTEK)
 (Sag T-139/13)
 2013/C 147/38
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Eltek SpA (Casale Monferrato, Italien) (ved advokaterne G. Floridia og R. Floridia)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Eltec Elektronik AG (Mainz, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 7. januar 2013 (som berigtiget den 22.1.2013) af appelkammeret, tilstillet og modtaget den 10. januar 2013 (sag R 511/2012-1), vedrørende indsigelsessag nr. B 992 851 og ansøgning om EF-varemærkeregistrering nr. 4 368 064 annulleres, som følge af fuldstændig overholdelse af alle kravene om gyldig registrering af hvert produkt.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger for retten, og indsigeren tilpligtes at betale de omkostninger, der er afholdt i forbindelse med sagen for indsigelsesafdelingen og for appelkammeret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Eltek SpA
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »ELTEK« for varer i klasse 9 — EF-varemærkeansøgning nr. 4 368 064
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Eltec Elektronik AG
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det tyske varemærke og international registrering »ELTEC«, hvor Benelux-landene, Spanien, Frankrig, Italien, Østrig og Portugal er designeret, for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 37, 38, 41 og 42
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Delvist afslag på indsigelsen
 Appelkammerets afgørelse: Klagen taget til følge og afslag på det ansøgte EF-varemærke vedrørende visse varer i klasse 9
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
7.8.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 201/20
 Sag anlagt den 24. maj 2004 af Société Freixenet SA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag T-190/04)
 (2004/C 201/42)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 24. maj 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Société Freixenet SA, Sant Sadurní d'Anoia (Spanien), ved avocats Fernand de Visscher, Emmanuel Cornu, Eric De Gryse og Donatienne Moreau.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Afgørelse truffet den 11. februar 2004 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 97/2001-4) annulleres, og det fastslås, at ansøgningen om EF-varemærke nr. 32532 skal bekendtgøres i henhold til artikel 40 i forordning nr. 40/94.
 —
 Subsidiært annulleres afgørelse truffet den 11. februar 2004 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 97/2001-4).
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ansøger om EF-varemærket:
 Sagsøgeren.
 EF-varemærket, der søges registreret:
 Et tredimensionalt mærke i form af en hvid, matteret flaske (registreringsansøgning nr. 32532).
 Varer eller tjenesteydelser:
 Varer i klasse 33 (mousserende vine).
 Undersøgelsesafdelingens afgørelse:
 Ansøgningen afslås.
 Appelkammerets afgørelse:
 Klagen afslås.
 Søgsmålsgrunde:
 Tilsidesættelse af artikel 73 i forordning nr. 40/94 for så vidt som appelkammerets afgørelse er støttet på et vist antal faktiske omstændigheder, som sagsøgeren ikke har haft lejlighed til at udtale sig om, samt af artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 7, stk. 3, i det omfang det omhandlede varemærke har fornødent særpræg.


text:
21.10.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 302/33
 — Fiskerisektoren kan ikke, uden at der sker tilsidesættelse Sag anlagt den 30. august 2000 af Gruppo Ormeggiatori
 af princippet om ligebehandling mellem de forskellige del Porto di Venezia Scrl mod Kommissionen for De
 sektorer, udelukkes fra bagatelreglen, der finder anvendel- Europæiske Fællesskaber
 se på området for statsstøtte, i det mindste når støtten,
 som i sagen her, angår sociale byrder pålagt af staten med
 henblik på, at virksomheden holdes i gang, og ikke (Sag T-228/00)
 omkostninger ved en investering foretaget af den er-
 hvervsdrivende efter eget ønske.
 (2000/C 302/77)
 — Den meget ringe størrelse af de sagsøgende virksomheder,
 deres lokale karakter og den skade, der vil kunne blive
 forårsaget af betaling af byrderne, betyder, at man ikke
 kan anvende en argumentation, hvorefter byrderne har (Processprog: italiensk)
 virkning på samhandelen mellem medlemsstaterne.
 — Tilsidesættelsen af traktatens artikel 87, stk. 3, litra d), for Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 så vidt som Chioggia og Venedig Lagune har sådanne den 30. august 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 kulturelle særegenheder knyttet til fiskeriet, som der ikke Europæiske Fællesskaber af Gruppo Ormeggiatori del Porto di
 kan bortses fra. Venezia Scrl ved advokat Francesco Munari, Genova.
 (1) EFT L 150 af 23.6.2000, s. 50. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (2) EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1.
 — Annullation af Kommissionens beslutning af 25. novem-
 ber 1999 vedrørende foranstaltningerne for virksomhe-
 derne i Venedig og Chioggia, der var fastsat i lov
 nr. 30/1997 og lov nr. 206/1995 om nedsættelse af
 de sociale bidrag, for så vidt som beslutningen fra
 Sag anlagt den 28. august 2000 af Andrea Gaul mod anvendelsesområdet for artikel 4 udelukker virksomhe-
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber der, såsom den sagsøgende, der befinder sig i samme
 situation som de i artiklen nævnte virksomheder, således
 at Kommissionen har pligt til at vedtage alle nødvendige
 (Sag T-225/00) og hensigtsmæssige retsakter for at opfylde Rettens dom.
 (2000/C 302/76)
 — Der træffes enhver anden nødvendig afgørelse med
 henblik på at sikre dommens effektive virkning, ligesom
 (Processprog: tysk) der fremsættes krav om erstatning af alle sagsomkostnin-
 ger med udbetaling til sagsøgeren.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 28. august 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Andrea Gaul, Olching (Forbundsre-
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 publikken Tyskland), ved advokat Christian Boetzkes, Ham-
 burg (Forbundsrepublikken Tyskland). Sagsøgeren har nedlagt
 følgende påstande: Den anfægtede beslutning i denne sag er den samme som den
 beslutning, der er genstand for sag T-218/00, Cooperativa
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers afgørelse af Mare Azzurro m.fl. mod Kommissionen og T-221/00, Casinò
 29. maj 2000, hvorefter sagsøgeren efter afslutning af den Municipale di Venezia mod Kommissionen (1).
 almindelige udvælgelsesprøve KOM/A/12/98, fagområde 01
 (jura) ikke blev optaget på listen over egnede ansøgere,
 annulleres i henhold til artikel 231 EF. Til støtte for påstandene gør sagsøgeren — en virksomhed, der
 af det offentlige har fået overdraget at varetage fortøjningsvirk-
 somheden i Venedig havn — gjort følgende gældende:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren deltog i Kommissionens almindelige udvælgelses- — Tilsidesættelse af artikel 87 og 88 EF samt af artikel 7,
 prøve KOM/A/12/98 på fagområdet jura og opnåede ikke de stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts
 resultater, der var nødvendige for at blive optaget på listen 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-
 over egnede ansøgere. Sagsøgeren gør til støtte for søgsmålet traktatens artikel 93 (2).
 gældende, at dette resultat ikke er forståeligt. Hun har tvært-
 imod under prøven ført bevis for, at hun i tilstrækkeligt — Magtfordrejning ud fra synspunktet om en åbenbar fejl
 omfang har de krævede kundskaber og kvalifikationer. og om uberettiget forskelsbehandling.
 — Manglende begrundelse.


text:
24.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 279/24
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Audiencia Provincial de Alicante (Spanien) den 25. juni 2015 — Banco Popular Español, S.A. mod Emilio Irles López y Teresa Torres Andreu io
 (Sag C-308/15)
 (2015/C 279/30)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Audiencia Provincial de Alicante
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Banco Popular Español, S.A.
 Sagsøgt: Emilio Irles López y Teresa Torres Andreu
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er det foreneligt med princippet om, at urimelige kontraktvilkår ikke binder forbrugeren, således som anerkendt i artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF (1) af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, når de genoprettende virkninger, der er afledt af, at et urimeligt vilkår om en minimumsrentesats i en lånekontrakt er blevet erklæret ugyldigt, ikke tillægges tilbagevirkende kraft fra tidspunktet for indgåelsen af kontrakten, men fra en senere dato?
 2)
 Er kriteriet om, at god tro hos de berørte parter kan være grundlag for en begrænsning af den tilbagevirkende kraft, der afledes af et urimeligt vilkår, et selvstændigt begreb i EU-retten, der skal fortolkes ensartet i alle medlemsstaterne?
 3)
 Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, hvilke forudsætninger skal da være opfyldt, for at det kan fastslås, at der foreligger god tro hos de berørte parter?
 4)
 Er det under alle omstændigheder i overensstemmelse med god tro hos de berørte parter, når den erhvervsdrivende ved udarbejdelsen af kontrakten forårsagede den manglende gennemsigtighed, der var afgørende for, at vilkåret var urimeligt?
 5)
 Er risikoen for alvorlige forstyrrelser som grundlag for begrænsningen af den tilbagevirkende kraft, der afledes af et urimeligt vilkår, et selvstændigt begreb i EU-retten, der skal fortolkes ensartet?
 6)
 Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, hvilke kriterier skal der da tages hensyn til?
 7)
 Skal risikoen for alvorlige forstyrrelser vurderes alene under hensyntagen til, at disse kan finde sted i forhold til den erhvervsdrivende, eller skal der også tages hensyn til det tab, som en forbruger lider ved en manglende fuld tilbagebetaling af de beløb, der er indbetalt i henhold til den nævnte minimumsrentesats?
 8)
 Er den automatiske udvidelse af begrænsningen af de virkninger af den tilbagevirkende kraft, som følger af ugyldighedserklæringen af et vilkår om en minimumsrentesats for forbrugere, en begrænsning, der fastsættes under et søgsmål, der er anlagt af en forbrugersammenslutning mod [tre] kreditinstitutter, til at omfatte individuelle søgsmål, der anlægges af kunder, der har indgået en aftale om lån med pant i fast ejendom med andre kreditinstitutter, med henblik på at få et vilkår om en minimumsrentesats erklæret ugyldigt som følge af dettes urimelige karakter, forenelig med princippet om, at urimelige kontraktvilkår ikke binder forbrugeren, således som anerkendt i artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13, og den ret til adgang til effektive retsmidler, som er anerkendt ved artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (2)?
 (1) EFT L 95, s. 29.
 (2) EFT C 364, s. 1.


text:
10. 1. 98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 7/9
 gennemfùrelse af de omhandlede direktiver i grñsk ret. om levnedsmidler og forbrugsgenstande), jf. punkt 2.19/
 Den har derfor anlagt sùgsmål med henblik på at få fast- 2.3411 ff. i de vejledende retningslinjer for kùd og kùd-
 slået Den Hellenske Republiks tratatbrud. produkter, som er indeholdt i den tyske Lebensmittelbuch,
 således som disse forskrifter anvendes i den foreliggende
 (1) EFT L 340 af 31. 12. 1993, s. 35. sag af Landkreis Grafschaft Bentheim og Staatsanwalt
 (2) EFT L 303 af 31. 10. 1990, s. 6. Osnabrück, i strid med EéF-traktatens artikel 30 ff., dvs.
 med det heri indeholdte diskriminationsforbud?
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 22. oktober 1997 af Verwaltungsgerichtshof, Sag anlagt den 12. november 1997 af Kommissionen for
 Wien, i sagen universitetsprofessor dr. Gerhard Köbler De Europñiske Fñllesskaber mod Den Hellenske Republik
 mod forbundsministeren for videnskab, forskning og kunst
 (Sag C-386/97)
 (Sag C-382/97)
 (98/C 7/21)
 (98/C 7/19)
 Ved kendelse afsagt den 22. oktober 1997, indgået til Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 Domstolens Justitskontor den 7. november 1997, har Ver- 12. november 1997 anlagt sag mod Den Hellenske Repu-
 waltungsgerichtshof, Wien, i sagen universitetsprofessor blik af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved
 dr. Gerhard Köbler mod forbundsministeren for viden- Maria Kontou-Durande, Kommissionens Juridiske Tjene-
 skab, forskning og kunst forelagt De Europñiske Fñlles- ste, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Car-
 skabers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse los Gómez de la Cruz, ligeledes Kommissionens Juridiske
 af fùlgende spùrgsmål: Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg.
 Hjemler EF-traktatens artikel 48 og artikel 1, 2 og 3 i for-
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 ordning (EéF) nr. 1612/68 (1), der navnlig fastslår arbejds-
 kraftens ret til fri bevñgelighed og ret til adgang til
 arbejdsmarkedet inden for Fñllesskabet, også en ret til, at
 der som led i en aflùnningsordning, hvor lùnnens stùrrelse 1) Det fastslås, at den Hellenske Republik ikke inden for
 bl.a. afhñnger af ancienniteten, skal tages hensyn til den fastsatte frist har udstedt de love eller administra-
 beskñftigelse, der ud fra et indholdsmñssigt synspunkt har tive bestemmelser, som er nùdvendige for at efter-
 samme vñrdi, men som tidligere er udùvet i en anden komme Rådets direktiv 95/23/EF af 22. juni 1995 om
 medlemsstat, på samme måde som lignende beskñftigelse, ñndring af Rådets direktiv 64/433/EéF om sundheds-
 der tidligere er udùvet i indlandet? mñssige betingelser for produktion og afsñtning af
 fersk kùd (1), hvorved Den Hellenske Republik har til-
 sidesat sine forpligtelser efter traktaten og dette direk-
 (1) EFT 1968 II, s. 468.
 tiv.
 2) Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 30. oktober 1997 af Amtsgericht Nordhorn i Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 bùdesagen mod Arnoldus Theodorus Maria van der Laan
 (Sag C-383/97)
 I henhold til artikel 189, stk. 3, i traktaten om oprettelse
 (98/C 7/20) af Det Europñiske Fñllesskab, er direktiver bindende for
 de medlemsstater, som de retter sig til, med hensyn til det
 tilstrñbte formål. Fristen for gennemfùrelse af direktivet i
 Ved kendelse afsagt den 30. oktober 1997, indgået til national ret udlùb den 1. juli 1995, uden at Den Hellenske
 Domstolens Justitskontor den 10. november 1997, har Republik har truffet de fornùdne foranstaltninger til fuldt
 Amtsgericht Nordhorn i bùdesagen mod Arnoldus Theo- ud at omsñtte det omhandlede direktiv til national grñsk
 dorus Maria van der Laan forelagt De Europñiske Fñlles- ret.
 skabers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse
 af fùlgende spùrgsmål:
 (1) EFT L 243 af 11. 10. 1995, s. 7.
 Er § 17, stk. 1, nr. 2, litra b), henholdsvis nr. 5, i Lebens-
 mittel- und Bedarfsgegenständegesetz (LMBG; herefter: lov


text:
18.9.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 309/27
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 21. juni 2017 — Finanzamt B mod A-Brauerei
 (Sag C-374/17)
 (2017/C 309/35)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzhof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Finanzamt B
 Sagsøgt: A-Brauerei
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 107, stk. 1, TEUF fortolkes således, at der foreligger en støtte, der er forbudt i henhold til denne bestemmelse, når der i henhold til en medlemsstats lovgivning ikke opkræves afgift på erhvervelse af fast ejendom for en afgiftspligtig erhvervelse i forbindelse med en omdannelse (fusion), såfremt visse retssubjekter (virksomhed, der udøver kontrol, og et kontrolleret selskab) deltager i omdannelsesdispositionen og det kontrollerede selskab har været helejet af den virksomhed, der udøver kontrol, inden for fem år før den retlige disposition og fem år efter den retlige disposition?


text:
30.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/24
 Sag anlagt den 27. februar 2004 af Kongeriget Sverige mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 (Sag C-102/04)
 (2004/C 106/43)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 27. februar 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Kongeriget Sverige ved A. Kruse, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Sverige.
 Kongeriget Sverige har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens direktiv 2003/112/EF af 1. december 2003 (1) om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF (2) for at optage paraquat som aktivt stof annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Den 1. december 2003 vedtog Kommissionen direktiv 2003/112/EF. I kraft af dette direktiv blev paraquat optaget som aktivt stof i bilag I til Rådets direktiv 91/414 af 5. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler.
 Med vedtagelsen af direktivet har Kommissionen tilsidesat artikel 6 EF og artikel 174 EF, artikel 5 i Rådets direktiv 91/414/EF og artikel 7, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3600/92 af 11. december 1992 om de nærmere bestemmelser for iværksættelse af første fase af det arbejdsprogram, der er omhandlet i artikel 8, stk. 2, i direktiv 91/414/EØF om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler.
 Med vedtagelsen af direktivet har Kommissionen klart overskredet grænsen for sit skøn, da den har undladt at anvende forsigtighedsprincippet, sammenholdt med risikovurderingen og risikostyringen af paraquat i relation til såvel menneskers som dyrs sundhed. Tilsidesættelsen af forsigtighedsprincippet har igen ført til, at det høje beskyttelsesniveau, der er foreskrevet i EF-traktaten og direktiv 91/414/EØF, ikke har kunnet nås. Med tilsidesættelsen af princippet om et højt beskyttelsesniveau kan Kommissionen heller ikke antages at have taget hensyn til miljøbeskyttelseskravene og det i EF-traktaten foreskrevne integrationsprincip. Kommissionen har således tilsidesat artikel 6 EF og artikel 174, stk. 2, EF samt artikel 5 i direktiv 91/414/EØF.
 Kommissionen har endvidere håndteret sagen fejlagtigt, idet den ikke har taget hensyn til tilgængelige offentlige oplysninger om paraquat og risiciene ved dette stof. Herved har Kommissionen tilsidesat artikel 174, stk. 3, EF og artikel 5, stk. 1, i direktiv 91/414/EØF samt artikel 7, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3600/92.
 (1) EUT L 321 af 6.12.2003, s. 32.
 (2) EFT L 230 af 19.8.1991, s. 19.


text:
8.12.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 297/12
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 11. marts 2007 — Lämmerzahl GmbH mod Freie Hansestadt Bremen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hanseatisches Oberlandesgericht — Tyskland)
 (Sag C-241/06) (1)
 (Offentlige kontrakter - direktiv 89/665/EØF - klageprocedurer i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter - præklusionsfrist - effektivitetsprincippet)
 (2007/C 297/18)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Hanseatisches Oberlandesgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Lämmerzahl GmbH
 Sagsøgt: Freie Hansestadt Bremen
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hanseatisches Oberlandesgericht — fortolkning af artikel 1, stk. 1 og 3, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter (EFT L 395, s. 33), som ændret ved Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (EFT L 209 s. 1) — ingen ret til efterprøvelse af et tilslag på en kontrakt, der skønnes at have en værdi på under 200 000 EUR — forældelse af alle klagepunkter vedrørende en fejlagtig værdiansættelse af kontraktværdien ved offentliggørelse af udbudsbekendtgørelsen
 Konklusion
 1)
 I overensstemmelse med artikel 9, stk. 4, i og bilag IV til Rådets direktiv 93/36/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb, som ændret ved Kommissionens direktiv 2001/78/EF af 13. september 2001, skal udbudsbekendtgørelsen vedrørende en kontrakt, som henhører under anvendelsesområdet for dette direktiv, præcisere kontraktens samlede mængde eller omfang. Undladelse af en sådan angivelse skal kunne gøres til genstand for en klage i henhold til artikel 1, stk. 1, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler.
 2)
 Direktiv 89/665, som ændret ved direktiv 92/50, særligt dets artikel 1, stk. 1 og 3, er til hinder for, at en præklusionsregel i national ret anvendes på en sådan måde, at en tilbudsgivers klageadgang vedrørende valget af udbudsprocedure eller vurderingen af en kontrakts værdi nægtes, når den ordregivende myndighed ikke klart har angivet den pågældende kontrakts samlede mængde eller omfang til tilbudsgiveren. Samme bestemmelser i direktivet er ligeledes til hinder for, at en sådan regel generelt gælder for klager over den ordregivende myndigheds afgørelser, herunder afgørelser truffet under faser i udbudsproceduren, der ligger efter den frist, som er fastsat i denne præklusionsregel.
 (1) EUT C 212 af 2.9.2006.


text:
19.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 16/33
 Rettens dom af 25. november 2014 — Brouwerij Van Honsebrouck mod KHIM — Beverage Trademark (KASTEEL)
 (Sag T-375/12) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - international registrering, hvor Det Europæiske Fællesskab er designeret - ordmærket KASTEEL - det ældre nationale ordmærke CASTEL BEER - relativ registreringshindring - reel brug af det ældre varemærke - artikel 42, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 207/2009 - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 - artikel 76, stk. 1, i forordning nr. 207/2009)
 (2015/C 016/52)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Brouwerij Van Honsebrouck (Ingelmunster, Belgien) (ved advokat P. Maeyaert)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Beverage Trademark Co. Ltd BTM (Tortola, De Britiske Jomfruøer, Det Forenede Kongerige) (ved advokat R. Dequiré-Portier)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 8. juni 2012 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 652/2011-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Beverage Trademark Co. Ltd BTM og Brouwerij Van Honsebrouck
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Brouwerij Van Honsebrouck bærer sine egne omkostninger og betaler de af Harmoniseringskontoret og Beverage Trademark Co. Ltd BTM afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 343 af 10.11.2012.


text:
25.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/36
 Rettens dom af 1. juli 2014 — You-View.tv mod KHIM — YouView TV (YouView+)
 (Sag T-480/13) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket YouView+ - det ældre Benelux-figurmærke You View You-View.tv - for sen fremlæggelse af dokumenter - skønsbeføjelse i medfør af artikel 76, stk. 2, i forordning (EF) nr. 207/2009 - begrebet »andet er fastsat« - regel 20, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2868/95))
 2014/C 282/47
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: You-View.tv (Anvers, Belgien) (ved advokat S. Criel)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved P. Bullock og N. Bambara, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: YouView TV Ltd (London, Det Forenede Kongerige)
 Sagens genstand
 Sag anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 18. juni 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2112/2012-4) vedrørende en indsigelsessag mellem You-View.tv og YouView TV Ltd.
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 18. juni 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2112/2012-4) vedrørende en indsigelsessag mellem You-View.tv og YouView TV Ltd, annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 3)
 Harmoniseringskontoret betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 344 af 23.11.2013.


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/59
 Sag anlagt den 30. april 2014 — Fritz Winter Eisengießerei mod Kommissionen
 (Sag T-310/14)
 2014/C 223/61
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Fritz Winter Eisengießerei GmbH & Co. KG (Stadallendorf, Tyskland) (ved advokaterne D. Greinacher, J. Martin og B. Scholtka)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure vedrørende støtte til el fra vedvarende energikilder og fra grubegas i henhold til loven om forrang for vedvarende energi (EEG) og reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere over for Forbundsrepublikken Tyskland — Statsstøtte SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) af 18. december 2013, offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 7. februar 2014, C 37, s. 73, annulleres i medfør af artikel 263, stk. 1, TEUF, for så vidt som Kommissionen kvalificerede den særlige godtgørelsesordning i EEG’s § § 40 og 41 som statsstøtte som omhandlet i artikel 107 TEUF.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til artikel 87, stk. 3, i Rettens procesreglement.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende: tilsidesættelse af artikel 107 TEUF
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen med urette har kvalificeret støtten til vedvarende energi i form af den afgiftsbaserede ordning såvel som den særlige godtgørelsesordning til reduktion af EEG-afgiften som støtte og derfor ikke burde have indledt den formelle undersøgelsesprocedure.
 —
 Sagsøgeren har herved anført, at Kommissionen i forbindelse med den foreløbige vurdering af spørgsmålet, om den særlige godtgørelsesordning udgjorde støtte, anlagde et åbenbart ukorrekt skøn, eftersom den særlige godtgørelsesordning som en undtagelse til EEG-afgiften ikke indebærer nogen fordel, som energiintensive forbrugere ikke ville have opnået under normale markedsvilkår.
 —
 Sagsøgeren har videre anført, at statsmidler ikke var berørt. Eftersom allerede indtægterne fra EEG-afgiften ikke udgjorde statsmidler, kunne undtagelsen for energiintensive forbrugere heller ikke berøre statsmidler.
 —
 Sagsøgeren har desuden gjort gældende, at den særlige godtgørelsesordning heller ikke er konkurrencefordrejende. Den fastsætter højest de konkurrencebetingelser, som ville gøre sig gældende uden EEG-afgiften.
 2.
 Andet anbringende: tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen med vedtagelsen af afgørelsen ligeledes har tilsidesat princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. Den tyske ordning til støtte af vedvarende energi er allerede blevet undergivet en indgående støtteretlig undersøgelse. I forbindelse med denne undersøgelse konkluderede Kommissionen i 2002, at ordningen ikke er forbundet med en overførsel af statsmidler. Eftersom EEG 2012 i denne henseende ikke indeholder nogen væsentlige ændringer af den daværende retstilstand, burde de berørte økonomiske operatører kunne forvente, at der ikke blev foretaget en fornyet undersøgelse, men at ordningen ville fortsætte.
 3.
 Tredje anbringende: magtfordrejning
 Endelig er det sagsøgerens opfattelse, at Kommissionen har misbrugt de skønsbeføjelser, som den er tillagt i artikel 107 TEUF og 108 TEUF. Med indledningen af undersøgelsesproceduren forfølger Kommissionen i det væsentlige det mål at opnå en grundlæggende harmonisering af støtte til el fra vedvarende energi. Dette grundlæggende mål fremgår også af det nye udkast til retningslinjer for miljø- og energistøtte, hvori Kommissionen for første gang fastsætter detaljerede bestemmelser for støtte til vedvarende energi. Kommissionen skal imidlertid med henblik på en harmonisering anvende den til dette formål fastsatte procedure for tilnærmelse af lovgivningerne i henhold til artikel 116 TEUF og 117 TEUF.


text:
15.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/35
 Personalerettens kendelse (Tredje Afdeling) af 11. juni 2009 — Ketselidis mod Kommissionen
 (Sag F-72/08) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - søgsmål - forudgående administrativ klage - foreløbigt svar - undskyldelig fejl - foreligger ikke - stiltiende afvisning - klage indgivet for sent - afvisning - dom afsagt af en af Fællesskabets retsinstanser - væsentlig ny omstændighed - foreligger ikke)
 2009/C 193/58
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Michalis Ketselidis (Bruxelles, Belgien) (ved avocat S.A. Pappas)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Martin og K. Hermann, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Annullation af den stiltiende afvisning af sagsøgerens ansøgning om en ændring af beregningen af pensionsgivende tjenesteår, som skal tages i betragtning ved overførslen til fællesskabsordningen af de pensionsrettigheder, han har optjent i Grækenland
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Michalis Ketselidis betaler alle sagens omkostninger.
 (1) EUT C 272 af 25.10.2008, s. 51.


text:
1.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 180/42
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 10. juni 2009 — Polen mod Kommissionen
 (Sag T-257/04) (1)
 (Landbrug - fælles markedsordning - overgangsforanstaltninger som følge af nye medlemsstaters tiltrædelse - forordning (EF) nr. 1972/2003 om foranstaltninger for samhandelen med landbrugsprodukter - annullationssøgsmål - søgsmålsfrist - begyndelsestidspunkt - for sent anlagt søgsmål - ændring af en bestemmelse i en forordning - genoptagelse af søgsmålet til prøvelse af denne bestemmelse og af alle bestemmelser, der udgør en samlet helhed med bestemmelsen - delvis antagelse til realitetsbehandling - proportionalitet - princippet om forbud mod forskelsbehandling - berettiget forventning - begrundelse)
 2009/C 180/76
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Republikken Polen (først ved J. Pietras, derefter ved E. Ośniecka-Tamecka, T. Nowakowski, M. Dowgielewicz og B. Majczyna, som befuldmægtigede, bistået af avocat M. Szpunar)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (først ved A. Stobiecka-Kuik, L. Visaggio og T. van Rijn, derefter ved M. van Rijn, H. Tserepa-Lacombe og A. Szmytkowska, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af artikel 3, artikel 4, stk. 3, og artikel 4, stk. 5, ottende led, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1972/2003 af 10. november 2003 om overgangsforanstaltninger for samhandelen med landbrugsprodukter som følge af Den Tjekkiske Republiks, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse (EUT L 293, s. 3), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 230/2004 af 10. februar 2004 (EUT L 39, s. 13) og Kommissionens forordning (EF) nr. 735/2004 af 20. april 2004 (EUT L 114, s. 13)
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Republikken Polen bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 251 af 9.10.2004.


text:
18.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 167/26
 Sag anlagt den 2. april 2009 — Breige Martin mod Europol
 (Sag F-38/09)
 2009/C 167/52
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Breige Martin (Dublin, Irland) (ved P. de Casparis)
 Sagsøgt: Den Europæiske Politienhed (Europol)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen af 12. juni 2008, hvorved sagsøgeren fik meddelelse om, at der ikke var mulighed for at tilbyde ham en fast stilling, og af afgørelsen af 7. januar 2009 om afslag på klagen over den første afgørelse.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelsen af 12. juni 2008, hvorved Europol meddelte sagsøgeren, at det ikke var muligt at tilbyde ham fastansættelse, samt af afgørelsen af 7. januar 2009, hvorved han fik afslag på den klage, han havde indgivet over afgørelsen af 12. juni 2008.
 —
 Europol tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
18.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 346/14
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 21. oktober 2010 — straffesag mod Emil Eredics og Mária Vassné Sápi (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Szombathelyi Városi Bíróság — Republikken Ungarn)
 (Sag C-205/09) (1)
 (Politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager - rammeafgørelse 2001/220/RIA - ofres retsstilling i straffesager - offerbegrebet - juridisk person - mægling i straffesager - gennemførelsesregler)
 2010/C 346/23
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Szombathelyi Városi Bíróság
 Tiltalte i straffesagen i hovedsagen
 Emil Eredics og Mária Vassné Sápi
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Szombathelyi Városi Bíróság — fortolkning af artikel 1, litra a), og artikel 10 i Rådets rammeafgørelse 2001/220/RIA af 15. marts 2001 om ofres stilling i forbindelse med straffesager — straffesag, hvor ofret er en juridisk person og hvor anvendelse af mægling er udelukket ved national lovgivning — begrebet »offer« i rammeafgørelsen — er andre personer end fysiske personer omfattet for så vidt angår mægling i straffesager? — betingelser for at anvende mægling i straffesager
 Konklusion
 1)
 Artikel 1, litra a), og artikel 10 i Rådets rammeafgørelse 2001/220/RIA af 15. marts 2001 om ofres stilling i forbindelse med straffesager skal fortolkes således, at »offer«-begrebet ikke omfatter juridiske personer med henblik på fremme af mægling i straffesager som omhandlet i nævnte artikel 10, stk. 1.
 2)
 Artikel 10 i rammeafgørelse 2001/220 skal fortolkes således, at medlemsstaterne i henhold til denne bestemmelse ikke har pligt til at muliggøre mægling for alle lovovertrædelser, hvis materielle elementer fastsat i henhold til national ret i det væsentlige svarer til de materielle elementer for lovovertrædelser, for hvilke der udtrykkeligt er foreskrevet mægling i nævnte lovgivning.
 (1) EUT C 205 af 29.8.2009.


text:
27.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/1
 Edsaflæggelse — nyt medlem af Domstolen
 2010/C 80/02
 Efter at Pedro Cruz Villalón ved afgørelse truffet af repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer den 30. november 2009 (1) er blevet udnævnt til generaladvokat ved De Europæiske Fællesskabers Domstol for perioden fra den 30. november 2009 til den 6. oktober 2015, har han den 14. december 2009 aflagt ed for Domstolen.
 (1) EUT L 14 af 20.1.2010, s. 12.


text:
9.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshofs (Østrig) den 12. januar 2011 — Leopold Sommer mod Landesgeschäftsstelle des Arbeitsmarktservice Wien
 (Sag C-15/11)
 2011/C 113/04
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgerichtshofs
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Leopold Sommer
 Sagsøgt: Landesgeschäftsstelle des Arbeitsmarktservice Wien
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Finder Rådets direktiv 2004/114/EF (1) af 13. december 2004 om betingelserne for tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold med henblik på studier, elevudveksling, ulønnet erhvervsuddannelse eller volontørtjeneste (herefter »direktivet om studerende«) i Østrig anvendelse på en bulgarsk studerende henset til punkt 14, stk. 1 eller 3, i punkt 1. Fri bevægelighed for personer i bilag VI til traktaten om Bulgariens tiltrædelse, liste omhandlet i artikel 20 i protokollen (2): Overgangsforanstaltninger for Bulgarien?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Er EU-retlige forskrifter, herunder navnlig artikel 17 i direktivet om studerende til hinder for en national ordning, hvorefter der – som det er tilfældet i henhold til de bestemmelser i loven om udlændinges beskæftigelse, der er relevante for hovedsagen – i alle tilfælde og under alle omstændigheder skal foretages en undersøgelse af arbejdsmarkedssituationen, inden der gives beskæftigelsestilladelse til en arbejdsgiver, der ønsker at beskæftige en studerende, som allerede har opholdt sig på Østrigs område i mere end et år (stk. 3 i direktivet om studerende), og hvorefter tildelingen af en beskæftigelsestilladelse, såfremt et fastsat maksimum for antallet af beskæftigede udlændinge er overskredet, er underlagt yderligere betingelser?
 (1) EUT L 375, s. 12.
 (2) Protokol om vilkårene og de nærmere bestemmelser for optagelse af Republikken Bulgarien og Rumænien i Den Europæiske Union – Bilag VI: Liste omhandlet i artikel 20 i protokollen: Overgangsforanstaltninger for Bulgarien – 2. Fri bevægelighed, EUT 2005 L 157, s. 104.


text:
11.1.2003 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 7/3
 foregående år, med forbehold af forældelsesfristerne i artikel 3, stk. 1, Afsnit A, punkt 3, i bilaget til Rådets direktiv 93/22/EØF af
 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 10. maj 1993 om investeringsservice i forbindelse med værdipapirer,
 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle hvori begrebet »porteføljepleje af værdipapirbeholdninger« defineres,
 interesser. er til hinder for, at nationale regler fraviger denne definition ved ikke
 med henblik på direktivets gennemførelse at kræve, at porteføljepleje
 af værdipapirbeholdninger varetages »skønsmæssigt for de enkelte
 I medfør af artikel 9, stk. 2, fjerde afsnit, i forordning nr. 3887/92 kunder« og »efter instruks fra investorerne«. Der er imidlertid intet til
 anvendes nedsættelserne i bestemmelsens første og andet afsnit ikke,
 hinder for, at en medlemsstat via national lovgivning udvider
 hvis landbrugeren kan bevise, at han ved arealbestemmelsen korrekt anvendelsen af direktivets bestemmelser til transaktioner, der ikke er
 har baseret sig på oplysninger, der er godkendt af myndighederne.
 omfattet af direktivet, såfremt det klart fremgår, at den pågældende
 Det påhviler den nationale ret at efterprøve, om dette er tilfældet i
 nationale lovgivning ikke er en gennemførelse af direktivet, men følger
 tvisten i hovedsagen. af lovgivers frie vilje.
 ( 1) EFT C 285 af 7.10.2000.
 (1 ) EFT C 355 af 9.12.2000.
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling) DOMSTOLENS DOM
 af 21. november 2002 (Femte Afdeling)
 i sag C-356/00, Antonio Testa, Lido Lazzeri mod Commis-
 sione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) af 21. november 2002
 (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribuna-
 le amministrativo regionale per la Toscana) (1)
 i sag C-436/00, X og Y mod Riksskatteverket (anmodning
 om præjudiciel afgørelse indgivet af Regeringsrätten) (1)
 (»Direktiv 93/22/EØF — investeringsservice i forbindelse
 med værdipapirer — porteføljepleje af værdipapirbeholdnin-
 ger«) (»Etableringsfrihed — frie kapitalbevægelser — indkomst-
 skat — skattefordele ved overdragelse af aktier til underpris
 til selskaber, hvori overdrageren ejer en andel«)
 (2003/C 7/04)
 (Processprog: italiensk) (2003/C 7/05)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (Processprog: svensk)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-356/00, angående en anmodning, som Tribunale
 amministrativo regionale per la Toscana (Italien) i medfør af
 artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i de for
 nævnte ret verserende sager, Antonio Testa, Lido Lazzeri mod
 Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob), I sag C-436/00, angående en anmodning, som Regeringsrätten
 procesdeltager: Banca Fideuram SpA, at opnå en præjudiciel (Sverige) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen
 afgørelse vedrørende fortolkningen af afsnit A, punkt 3, i for i den for nævnte ret verserende sag, X og Y mod
 bilaget til Rådets direktiv 93/22/EØF af 10. maj 1993 om Riksskatteverket, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 investeringsservice i forbindelse med værdipapirer (EFT L 141, fortolkningen af artikel 43 EF, 46 EF, 48 EF, 56 EF og 58 EF,
 s. 27), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afde- har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 lingsformanden, M. Wathelet, og dommerne C.W.A. Timmer- manden, M. Wathelet, og dommerne C.W.A. Timmermans
 mans, A. La Pergola, P. Jann og S. von Bahr (refererende (refererende dommer), D.A.O. Edward, P. Jann og A. Rosas;
 dommer); generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: eks- generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær: assisterende justits-
 peditionssekretær L. Hewlett, den 21. november 2002 afsagt sekretær H. von Holstein, den 21. november 2002 afsagt dom,
 dom, hvis konklusion lyder således: hvis konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- C 7/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11.1.2003
 1) Artikel 43 EF og 48 EF er til hinder for en national lovgivning indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
 som den i hovedsagen omtvistede, i henhold til hvilken Cofidis SA mod Jean-Louis Fredout, at opnå en præjudiciel
 overdrageren ved overdragelse af aktier i selskaber til underpris afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 93/
 ikke kan udskyde beskatningen af kapitalgevinsterne af disse 13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i
 aktier, når overdragelsen sker til en udenlandsk juridisk person, forbrugeraftaler (EFT L 95, s. 29), har Domstolen (Femte
 som overdrageren direkte eller indirekte ejer en andel i — dog Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Wathelet, og
 under forudsætning af, at denne andel kan give overdrageren en dommerne C.W.A. Timmermans, D.A.O. Edward, A. La
 sådan indflydelse på beslutningerne i den udenlandske juridiske Pergola og P. Jann (refererende dommer); generaladvokat:
 person, at han kan træffe afgørelse om dens drift — eller til et A. Tizzano; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett,
 svensk aktieselskab, der er datterselskab af en sådan udenlandsk den 21. november 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 juridisk person. således:
 2) Artikel 56 EF og 58 EF er til hinder for en national lovgivning
 som den i hovedsagen omtvistede, i henhold til hvilken Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige
 overdrageren ved overdragelse af aktier i selskaber til underpris kontraktvilkår i forbrugeraftaler er til hinder for en national ordning,
 ikke kan udskyde beskatningen af kapitalgevinsterne af disse der i sager, anlagt af erhvervsdrivende mod forbrugere på grundlag af
 aktier, når overdragelsen sker til en udenlandsk juridisk person, en gensidig kontrakt, forbyder den nationale ret efter udløbet af en
 som overdrageren direkte eller indirekte ejer en andel i, der ikke forældelsesfrist af egen drift eller efter en indsigelse fra forbrugeren at
 kan give overdrageren en sådan indflydelse på beslutningerne i henvise til et urimeligt vilkår i kontrakten.
 den udenlandske juridiske person, at han kan træffe afgørelse
 om dens drift.
 (1 ) EFT C 61 af 24.2.2001.
 ( 1) EFT C 45 af 10.2.2001.
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 (Femte Afdeling)
 af 21. november 2002
 af 21. november 2002
 i sag C-473/00, Cofidis SA mod Jean-Louis Fredout (an- i sag C-23/01, Robelco NV mod Robeco Groep NV
 modning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van
 d’instance de Vienne) (1) Beroep te Brussel) (1)
 (»Direktiv 93/13/EØF — urimelige kontraktvilkår i forbru- (»Direktiv 89/104/EØF — artikel 5, stk. 5 — bestemmelser
 geraftaler — søgsmål rejst af en erhvervsdrivende — natio- om beskyttelse mod brug af et tegn med andet formål end at
 nal bestemmelse med forbud til de nationale domstole mod, skelne mellem varer eller mellem tjenesteydelser — omfanget
 efter udløb af en forældelsesfrist, af egen drift eller efter af en sådan beskyttelse — tegn, der ligner varemærket«)
 indsigelse fra forbrugeren at fastslå et urimeligt kontraktvil-
 kår«)
 (2003/C 7/07)
 (2003/C 7/06)
 (Processprog: nederlandsk)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-23/01, angående en anmodning, som Hof van Beroep
 I sag C-473/00, angående en anmodning, som tribunal d’ins- te Brussel (Belgien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 tance de Vienne (Frankrig) i medfør af artikel 234 EF har Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Robelco


text:
20.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 127/5
 Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 12. februar 2015 — Società Sogno di Tolosa Ltd m.fl. mod Ministero dell'Economia e delle Finanze og Agenzia delle Dogane e dei Monopoli di Stato (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)
 (Sag C-480/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - procesreglementets artikel 99 - enslydende præjudicielle spørgsmål - artikel 49 TEUF og 56 TEUF - etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - hasardspil - national lovgivning - omorganisering af koncessionssystemet gennem en synkronisering af udløbstidspunktet - nyt udbud - koncessioner med en kortere varighed end de tidligere koncessioner - restriktion - tvingende almene hensyn - proportionalitet))
 (2015/C 127/07)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Società Sogno di Tolosa Limited, Ds di Dimarco Enzo & C. Sas, Centro Servizi di Barillà Marco, Assok di Rambaldi Stefano e Casbarra Luca Snc, Dg Comunicazioni di Di Giorno Giancarlo, Tamara Maraboli, Andrea Cappiello, Depa di Delberba C. Sas, Luca Campioni, Danio Milazzo, Andrea Menna, Emilio Schiavone, Sandro Casalboni, Lorena Bertora og Andromeda di Novellis Alessandro e Stellini Roberto Snc
 Sagsøgte: Ministero dell’Economia e delle Finanze og Agenzia delle Dogane e dei Monopoli di Stato
 Procesdeltagere: Carmelo Sisino, Gianni Viano, Vincenzo Brancati, Marco Decortes, Filippo Sangineto, Luca Piccolo, Salvatore Rosolia, Giada Aricò, Giuseppe Parrelli, Wett-Pads Vermittlungs og Galassio Game Srl
 Konklusion
 Artikel 49 TEUF og 56 TEUF samt ligebehandlingsprincippet og effektivitetsprincippet skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der foreskriver afholdelse af et nyt udbud af koncessioner med en kortere varighed end de tidligere tildelte koncessioner ved hjælp af en omorganisering af systemet gennem en synkronisering af udløbstidspunktet for koncessionerne.
 (1) EUT C 7 af 12.1.2015.


text:
24.10.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 256/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Det Forenede Kongerige) den 24. juli 2009 — Pace plc mod The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 (Sag C-289/09)
 2009/C 256/17
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 First-tier Tribunal (Tax Chamber)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Pace plc
 Sagsøgt: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal en set-top boks med kommunikationsfunktion (herefter »STB«) og et harddiskdrev (herefter »HDD«) tariferes i underposition 8528 71 13 i den kombinerede nomenklatur (herefter »KN«), således som anført i Kommissionens forordning nr. 1549/2006 (1) og Kommissionens forordning nr. 1214/2007 (2), der ændrer bilag I til Rådets forordning nr. 2658/87, på trods af de forklarende bemærkninger til KN (herefter »KNFK«), som Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber vedtog den 7. maj 2008 (2008/C113/02) vedrørende KN-underposition 8521 90 00 og underposition 8528 71 13?
 2)
 For det tilfælde, at en STB med en HDD med specifikationerne for en STB-HDD skal tariferes i KN underposition 8521 90 00, vil anvendelsen af en positiv toldsats da være ulovlig i henhold til fællesskabsretten som en følge af en tilsidesættelse af Fællesskabets forpligtelser i henhold til overenskomsten om handel med informationsteknologiprodukter og artikel II:1, litra b), i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994, eller medfører tariferingen i position 8521 den konklusion, at det pågældende produkt ikke er omfattet af den relevante del af ITA?
 3)
 Skal bestemmelserne i artikel 12, stk. 5, litra a), nr. i), forstås således, at BTO af 8. april 2005, som Pace plc støttede sig til, automatisk ophørte med at være gyldig efter den 31. december 2006, da den ikke længere var i overensstemmelse med bestemmelserne i Kommissionens forordning nr. 1549/2006. Skal artikel 12, stk. 5, litra a), nr. i), navnlig fortolkes således, at Kommissionens forordning nr. 1549/2006 ikke er omfattet af begrebet en »forordning« hvad angår denne artikel, enten fordi den er en årlig opdatering af KN, eller fordi den ikke er en specifik tariferingsforordning?
 4)
 Skal bestemmelserne i toldkodeksens artikel 12, stk. 6, forstås således, at når der vedtages en årlig KN-opdatering, som ikke indeholder bestemmelser, der bekræfter rækkevidden af en til rådighed værende skånefrist for indehavere af BTO’er, så er sådanne indehavere ikke berettiget til en skånefrist, eller bør de være berettiget til den sædvanlige skånefrist på seks måneder for Kommissionens tariferingsforordninger i henhold til princippet om den berettigede forventning?
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 1549/2006 af 17.10.2006 om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EUT L 301, s. 1).
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 1214/2007 af 20.9.2007 om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EUT L 286, s. 1).


text:
21.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/25
 Appel iværksat den 30. juni 2015 af Hitachi Chemical Europe GmbH and Polynt SpA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 30. april 2015 i sag T-135/13, Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA og Sitre Srl mod Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA)
 (Sag C-324/15 P)
 (2015/C 311/31)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellanter: Hitachi Chemical Europe GmbH og Polynt SpA (ved advokat C. Mereu)
 De andre parter i appelsagen: Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA), Sitre Srl, REACh ChemAdvice GmbH, New Japan Chemical, Kongeriget Nederlandene og Europa-Kommissionen
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom i sag T-135/13 ophæves.
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres, eller subsidiært hjemvises sagen til Retten med henblik på realitetsbehandling af appellanternes annullationssøgsmål.
 —
 Indstævnte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostninger, herunder sagsomkostningerne ved Retten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanterne gør gældende, at idet Retten frifandt ECHA for appellanternes påstand om annullation, tilsidesatte Retten EU-retten. Appellanterne gør navnlig gældende, at Retten begik flere retlige fejl i forbindelse med sin begrundelse og fortolkning af de retlige rammer, der fandt anvendelse på appellanternes situation. Dette resulterede i, at Retten begik følgende retlige fejl:
 —
 Retten har afgivet modstridende og fejlagtige bemærkninger vedrørende nødvendigheden af hensyntagen til risikovurderingen i henhold til REACH-forordningens artikel 57, litra f) (1), hvilket førte til en fejlfortolkning af samme bestemmelse.
 —
 Retten har afgivet modstridende bemærkninger og har fraveget fra fast retspraksis vedrørende status og betydningen af vejledende dokumenter ved fortolkningen af, hvad der menes med »problematiske i samme grad« i samme forordnings artikel 57, litra f).
 —
 Rettens har anvendt REACH-forordningens artikel 60, stk. 2, fejlagtigt, hvilket har ført til en utilstrækkelig begrundelse.
 —
 Retten har anvendt en forkert juridisk bestemmelse ved sin afvisning af argumenterne vedrørende arbejdstager- og forbrugereksponering, hvorved artikel 57, litra f), blev forkert anvendt.
 På denne baggrund gør appellanterne gældende, at Rettens afgørelse i sag T-135/13 skal ophæves, og den anfægtede afgørelse skal annulleres.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18.12.2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF (EUT L 396, s. 1).


text:
C 108/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.4.2001
 og M.S.H. de Ranitz, Amsterdam og med valgt adresse i 1) Sagen afvises.
 Luxembourg hos advokat M. Loesch, 11, rue Goethe, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- 2) Sagsøgerne betaler sagens omkostninger.
 get: W. Wils), angående en begæring om delvis udsættelse af
 gennemførelsen af Kommissionens beslutning 2000/117/EF af
 26. oktober 1999 om en procedure i henhold til EF-traktatens
 artikel 81 (sag IV/33.884 — Nederlandse Federatieve Vereni- (1) EFT C 149 af 27.5.2000.
 ging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied og
 Technische Unie (FEG og TU)) (EFT 2000 L 39, s. 1), har
 Rettens præsident den 14. december 2000 afsagt kendelse,
 hvis konklusion lyder således:
 1) Det tillades CEF City Electrical Factors BV og CEF Holdings
 Ltd at intervenere til støtte for sagsøgtes påstande for så vidt
 angår sagen om foreløbige forholdsregler.
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 FØRSTE INSTANS
 2) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 3) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. den 31. oktober 2000
 i sag T-76/00 R, Bruno Farmaceutici SpA m.fl. mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag om foreløbige forholdsregler — tilbagekaldelse af
 tilladelserne til markedføring af humanmedicinske lægemid-
 ler, der indeholder stoffet »amfepramon« — direktiv
 75/319/EØF — uopsættelighed — interesseafvejning)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (2001/C 108/37)
 den 19. oktober 2000
 (Processprog: tysk)
 i sag T-58/00, Bond van de Fegarbel-Beroepsverenigingen
 m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska- I sag T-76/00 R, Bruno Farmaceutici SpA, Rom, Essential
 ber (1) Nutrition Ltd, Brough (Det Forenede Kongerige), Hoechst
 Marion Roussel Ltd, Uxbridge (Det Forenede Kongerige),
 Hoechst Marion Roussel SA, Bruxelles, Marion Merrell SA,
 (Annullationssøgsmål — Kommissionens forordning (EF) Puteaux (Frankrig), Marion Merrell SA, Barcelona (Spanien),
 nr. 2790/1999 — afvisning) Sanova Pharma GmbH, Wien, og Temmler Pharma GmbH &
 Co. KG, Marburg (Tyskland), ved advokat B. Sträter, Bonn, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Bonn og
 (2001/C 108/36) Schmidt, 7, Val Sainte-Croix, mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: H. Støvlbæk og
 B. Wägenbaur), angående en begæring om udsættelse af
 gennemførelsen af Kommissionens beslutning af 9. marts
 (Processprog: nederlandsk) 2000 om tilbagekaldelse af tilladelserne til markedsføring af
 humanmedicinske lægemidler, der indeholder »amfepramon«
 [K(2000) 453], har Rettens præsident den 31. oktober 2000
 I sag T-58/00, Bond van de Fegarbel-Beroepsverenigingen,
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 Bruxelles, Jules Appeltants, Grâce-Hollogne (Belgien), og Benny
 Corbeels, Louvain (Belgien), ved advokat J. Van Hoof, Bruxelles,
 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat F. Brouxel, 1) I forhold til sagsøgerne udsættes gennemførelsen af Kommissio-
 6, rue Zithe, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska- nens beslutning af 9. marts 2000 om tilbagekaldelse af
 ber (befuldmægtiget: W. Wils), angående en påstand om tilladelserne til markedsføring af humanmedicinske lægemidler,
 annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 2790/1999 der indeholder »amfepramon« [K(2000) 453].
 af 22. december 1999 om anvendelse af EF-traktatens arti-
 kel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 praksis (EFT L 336, s. 21), har Retten (Tredje Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne
 K. Lenaerts og M. Jaeger; justitssekretær: H. Jung, den 19. okto-
 ber 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:


text:
8.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 439/30
 Sag anlagt den 19. september 2014 — Bayerische Motoren Werke mod Kommissionen
 (Sag T-671/14)
 (2014/C 439/41)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Bayerische Motoren Werke AG (München, Tyskland) (ved advokaterne M. Rosenthal, G. Drauz og M. Schütte)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse af 9. juli 2014 i sag SA.32009 (2011/C) annulleres i medfør af artikel 263, stk. 4, TEUF, for så vidt som det deri fastslås, at det beløb, der overstiger 17 mio. EUR (2 8 2 57 273 EUR) af den ansøgte støtte på 4 5 2 57 273 EUR, er uforenelig med det indre marked.
 —
 Subsidiært annulleres afgørelsen af 9. juli 2014 i sag SA.32009 (2011/C) i medfør af artikel 263, stk. 4, TEUF, for så vidt som det deri fastslås, at det beløb, der i henhold til artikel 6, stk. 2, i forordning (EU) nr. 800/2008 (1) ikke skal anmeldes, på 22,5 mio. EUR er uforeneligt med det indre marked.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes i henhold til artikel 87 i Rettens procesreglement at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.
 1.
 Første anbringende: En tilsidesættelse af artikel 108, stk. 3, TEUF
 —
 Sagsøgeren har anført, at Kommissionen har tilsidesat artikel 108, stk. 3, TEUF, idet den har tilsidesat sin pligt til at foretage en påpasselig og upartisk undersøgelse, og dermed tiltrådte den efterfølgende åbenbart urigtigt, at meddelelsen om en indgående prøvelse af store investeringsprojekter kunne anvendes fuldt ud til.
 —
 Sagsøgeren har endvidere anført, at der ved en korrekt bedømmelse af sagsøgerens markedsposition ikke havde været grundlag for en indgående prøvelse. Gennemførelsen af en indgående efterprøvelse uden forudgående fastlæggelse af markedspositionen og den herpå beroende forskelsbehandling af sagsøgeren udgør et åbenbart urigtigt skøn.
 2.
 Andet anbringende: En tilsidesættelse af artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF
 —
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF, idet den åbenbart urigtigt har begrænset støttens tilskyndelsesvirkning og hensigtsmæssighed til den forudgående skønnede omkostningsforskel mellem München og Leipzig på 17 mio. EUR.
 —
 Sagsøgeren har i denne sammenhæng anført, at Kommissionens automatiske indgående efterprøvelse, der er forbundet med denne omkostningsforskel, udgør et åbenbart urigtigt skøn, der i sidste ende hindrede en retlig korrekt skønsudøvelse, navnlig ved efterprøvelsen af støttens hensigtsmæssighed og virkninger.
 3.
 Subsidiært anbringende: En tilsidesættelse af artikel 108, stk. 3, TEUF og af forordning nr. 800/2008
 —
 Sagsøgeren har subsidiært gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 108, stk. 3, TEUF og forordning nr. 800/2008, idet den åbenbart fejlagtigt har forbudt Forbundsrepublikken Tyskland at tildele sagsøgeren en støtte på grundlag af den godkendte støtteordning i Investitionszulagengesetz med et beløb, der ligger under anmeldelsestærsklen på 22,5 mio. EUR.
 —
 Denne begrænsning af støttebeløbet under anmeldelsestærsklen udgør efter sagsøgerens opfattelse et åbenbart urigtigt skøn, hvorved Kommissionen har overskredet sine kompetencer og retsstridigt undergivet sagsøgeren en forskelsbehandling i forhold til støttemodtagere, der har modtaget beløbet på 22,5 mio. EUR, som ikke skal anmeldes.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 800/2008 af 6.8.2008 om visse former for støttes forenelighed med fællesmarkedet i henhold til traktatens artikel 87 og 88 (Generel gruppefritagelsesforordning) (EUT L 214, s. 3).


text:
23.6.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 140/21
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 3. maj 2007 — Tsarnavas mod Kommissionen
 (Sag T-343/04) (1)
 (Tjenestemænd - bedømmelsesrapport - ugyldighed - annullationssøgsmål - retlig interesse - erstatningssøgsmål - afvisning)
 (2007/C 140/34)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Vassilios Tsarnavas (Volos, Grækenland) (ved avocats N. Lhoëst og B. D'Orléans)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Berardis-Kayser og D. Martin, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels påstand om annullation af bedømmeren i appelledets afgørelse af 4. august 2003 om oprettelse af sagsøgerens endelige bedømmelsesrapport for perioden fra 1. juli 1997 til 30. juni 1999, dels påstand om erstatning for den ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt som følge af den forsinkede oprettelse af hans bedømmelsesrapport og den chikane, han har været udsat for.
 Konklusion
 1)
 Bedømmeren i appelledets afgørelse af 4. august 2003 om oprettelse af sagsøgerens endelige bedømmelsesrapport for perioden fra 1. juli 1997 til 30. juni 1999 annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 3)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af sagsøgerens omkostninger.
 (1) EUT C 262 af 23.10.2004.


text:
8.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/45
 Sag anlagt den 2. november 2004 af Jean-Claude Heyraud mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-441/04)
 (2005/C 6/88)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 2. november 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Jean-Claude Heyraud, Bruxelles, ved avocats Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis og Etienne Marchal, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af Kommissionens afgørelse om udfærdigelse af listen over tjenestemænd forfremmet til lønklasse A3 i anden forfremmelsesrunde i forfremmelsesåret 2003 og om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren i denne sag, som er tjenestemand i lønklasse A4, har anfægtet ansættelsesmyndighedens afslag på at forfremme ham til den højere lønklasse i anden forfremmelsesrunde i forfremmelsesåret 2003.
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af vedtægtens artikel 45 samt af princippet om forbud mod forskelsbehandling.
 Sagsøgeren har herved anført, at Kommissionen har foretaget en »standardisering« af de points for fortjeneste, der af generaldirektoraterne og tjenestegrenene tildeles forfremmelsesværdige tjenestemænd i mellemlederstillinger i lønklasse A4 med henblik på at foretage den i vedtægten foreskrevne sammenligning af fortjenester. Det standardiserede point fastsættes i forhold til det gennemsnitlige antal points for fortjeneste, der tildeles de tjenestemænd i lønklasse A4, der kan forfremmes til lønklasse A3 i anden forfremmelsesrunde.
 Den af Kommissionen anvendte metode er kun relevant, for så vidt som beregningen af gennemsnittet sker på grundlag af et tilstrækkeligt antal forfremmelsesværdige tjenestemænd. Eftersom sagsøgeren imidlertid er den eneste tjenestemand i lønklasse A4 i sin tjenestegren, der kan forfremmes i anden forfremmelsesrunde i forfremmelsesåret 2003 blev han tildelt en standardkarakter på 100, uafhængigt af hans fortjenester og af de specifikke kriterier, der anvendes af hans tjenestegren med henblik på fastsættelsen af points for fortjeneste.


text:
28.1.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/1
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 17. november 2005
 i sag C-90/03, Kongeriget Spanien mod Rådet for Den Europæiske Union (1)
 (Fiskeri - Rådets forordning (EF) nr. 2792/1999 - Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet - nærmere regler og betingelser - væsentlig formmangel - tilsidesættelse af artikel 254 EF)
 (2006/C 22/01)
 Processprog: spansk
 I sag C-90/03, angående et annullationssøgsmål i henhold til artikel 230 EF, anlagt den 28. februar 2003, Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: N. Díaz Abad), støttet af Den Hellenske Republik (befuldmægtigede: V. Kontolaimos og G. Kanellopoulos), Den Franske Republik (befuldmægtigede: G. de Bergues og A. Colomb) mod Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtigede: J. Monteiro og F. Florindo Gijón), støttet af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: T. van Rijn og S. Pardo Quintillán), har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas, og dommerne J. Malenovský, S. von Bahr (refererende dommer), A. Borg Barthet og U. Lõhmus; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: R. Grass, den 17. november 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 3)
 Den Franske Republik, Den Hellenske Republik og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 135 af 7.6.2003.


text:
10.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 24. marts 2011 — Jörg-Detlef Müller mod Bundesrepublik Deutschland
 (Sag C-143/11)
 2011/C 269/35
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesverwaltungsgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Jörg-Detlef Müller
 Sagsøgt: Bundesrepublik Deutschland
 Præjudicielt spørgsmål
 Finder direktiv 2000/78/EF om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (1) anvendelse på nationale forskrifter vedrørende tilkendelse af hjælp (»Beihilfe«) til tjenestemænd i tilfælde af sygdom?
 (1) EUT L 303, s. 16.


text:
26.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/29
 Rettens kendelse af 23. marts 2012 — Ecologistas en Acción mod Kommissionen
 (Sag T-341/11) (1)
 (Aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - stiltiende afslag på aktindsigt - retlig interesse - udtrykkelig afgørelse vedtaget efter sagsanlægget - ufornødent at træffe afgørelse)
 2012/C 151/48
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Ecologistas en Acción-CODA (Madrid, Spanien) (ved advokat J. Doreste Hernández)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved I. Martínez del Peral og P. Costa de Oliveira, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Kongeriget Spanien (først ved abogado del Estado M. Muñoz Pérez, bistået af advokat J.M. Rodriguez Cârcamo, derefter ved abogado del Estado S. Centeno Huerta)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens stiltiende afgørelse, hvorved sagsøgeren blev nægtet aktindsigt i visse dokumenter vedrørende godkendelse af projektet vedrørende konstruktionen af en havn i Granadilla (Tenerife, Spanien), som den spanske forvaltning har forelagt Kommissionen i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (EFT L 206, s. 7).
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler Ecologistas en Acción-CODA’s omkostninger.
 3)
 Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 252 af 27.8.2011.


text:
13.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/38
 Sag anlagt den 20. januar 2017 — Kwang Yang Motor mod EUIPO — Schmidt (CK1)
 (Sag T-45/17)
 (2017/C 078/53)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kwang Yang Motor Co., Ltd (Kaohsiung, Taiwan) (ved advokaterne A. González Hähnlein og A. Kleinheyer)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Udo Schmidt (Reken, Tyskland)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Kwang Yang Motor Co., Ltd
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »CK1« — registreringsansøgning nr. 12 514 956
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 2. november 2016 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 2193/2015-2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
2.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig) den 2. januar 2013 — Cartier parfums — lunettes SAS og Axa Corporate Solutions Assurance SA mod Ziegler France SA, Montgomery transports Sàrl, Société Inko Trade SRO, Société Jaroslave Mateja og Société Groupama transport
 (Sag C-1/13)
 2013/C 63/22
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Cartier parfums — lunettes SAS og Axa Corporate Solutions Assurance SA
 Sagsøgte: Ziegler France SA, Montgomery transports Sàrl, Société Inko Trade SRO, Société Jaroslave Mateja og Société Groupama transport
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 27, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2001 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (1) fortolkes således, at kompetencen for den ret, ved hvilken en sag først er anlagt, skal anses for fastslået, når parterne ikke har gjort gældende, at denne ret er inkompetent, eller når denne ret har erklæret sig kompetent ved en endelig afgørelse uanset af hvilken grund, herunder at klagemulighederne er udtømt?
 (1) EFT L 12, s. 1.


text:
20.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/28
 Appel iværksat den 24. november 2016 af Valéria Anna Gyarmathy til prøvelse af Personalerettens dom af 5. marts 2015 i sag F-97/13, Gyarmathy mod FRA
 (Sag T-196/15 P)
 (2017/C 086/37)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Valéria Anna Gyarmathy (Györ, Ungarn) (ved advokat A. Cech)
 Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder (FRA)
 Appellantens påstande
 —
 Den appellerede dom ophæves i sin helhed og de i førsteinstansen nedlagte påstande tages til følge i deres helhed.
 —
 FRA tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har appellanten fremført fem anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører urigtig gengivelse af beviser og væsentlige unøjagtigheder i Personalerettens faktiske bedømmelse af spørgsmålet om tilsidesættelse af stillingsopslagets ordlyd.
 2.
 Andet anbringende vedrører Personalerettens undladelse af, i strid med appellantens ret til en retfærdig rettergang i henhold til artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 6, stk. 1, i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, at give en fyldestgørende begrundelse for dens bedømmelse af de spørgsmål, der opstod som følge af udvælgelsesproceduren.
 3.
 Tredje anbringende vedrører Personalerettens undladelse af at vedtage yderligere processuelle foranstaltninger, der kunne have gjort det muligt for appellanten at underbygge hendes anbringende om manglende upartiskhed, objektivitet eller uafhængighed hvad angår udvælgelsesproceduren.
 4.
 Fjerde anbringende vedrører det forhold, at Personaleretten begik en retlig fejl, da den fastslog, at appellantens anbringende i første instans vedrørende besættelsen af den pågældende stilling, skulle afvises med den begrundelse, at det ikke var blevet fremsat under den administrative procedure.
 5.
 Femte anbringende vedrører det forhold, at Personaleretten begik en retlig fejl ved at fastslå, at appellantens anbringende i første instans vedrørende udvælgelseskomitéens ulovlige sammensætning og tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af køn skulle afvises med den begrundelse, at det ikke var blevet fremsat under den administrative procedure og ikke var tæt forbundet med påstandene i klagen (reglen om overensstemmelse).


text:
21.9.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 274/33
 Sag anlagt den 17. juli 2013 — ZZ mod ECB
 (Sag F-73/13)
 2013/C 274/55
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat L. Levi)
 Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ECB)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af ECB’s afgørelse af 28. maj 2013 om disciplinær afskedigelse af sagsøgeren og påstand om erstatning af det ikke-økonomiske tab, sagsøgeren har lidt.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af ECB’s afgørelse af 28. maj 2013 om disciplinær afskedigelse af sagsøgeren med virkning fra den 31. august 2013.
 —
 Følgelig genansættes sagsøgeren med den fornødne offentlighed med henblik på at genoprette hans omdømme.
 —
 Under alle omstændigheder tilpligtes ECB at betale erstatning for det af sagsøgeren lidte ikke-økonomiske tab, der efter billighed opgøres til 20 000 EUR.
 —
 Den Europæiske Centralbank tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
C 289/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23.11.2002
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 12. juli 2002 den 10. september 2002
 i sag T-223/01, Japan Tobacco Inc. og JT International SA
 i sag T-302/00, Anthony Goldstein mod Kommissionen mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske
 for De Europæiske Fællesskaber (1) Union ( 1)
 (Stævning — formkrav — konkurrence — afvisning af (Annullationssøgsmål — artikel 7 i direktiv 2001/37/EF —
 klagen — åbenbart, at sagen skal afvises eller forkastes) formaliteten — søgsmålskompetence og direkte interesse)
 (2002/C 289/46) (2002/C 289/47)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: engelsk)
 I sag T-223/01, Japan Tobacco Inc., Tokyo, og JT International
 I sag T-302/00, Anthony Goldstein, Harrow, Middlesex (Det SA, Genève (Schweiz), ved advocaat O. Brouwer og solicitor
 Forenede Kongerige), ved solicitor R. St John Murphy, mod P. Lomas, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Europa-
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- Parlamentet (befuldmægtigede: C. Pennera og M. Moore) og
 get: P. Oliver), angående en påstand om annullation af Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtiget: E. Karlsson),
 Kommissionens afgørelse af 7. juli 2000 om afvisning af angående en påstand om annullation af artikel 7 i Europa-
 sagsøgerens klage vedrørende den tilsidesættelse af artikel 81 Parlamentets og Rådets direktiv 2001/37/EF af 5. juni 2001
 EF og 82 EF, som General Medical Council, uddannelsesinstitu- om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og admi-
 tioner og forsikringsselskaber påstås at have begået, har nistrative bestemmelser om fremstilling, præsentation og salg
 Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, af tobaksvarer (EFT L 194, s. 26), har Retten (Femte Afdeling),
 M. Vilaras, og dommerne V. Tiili og P. Mengozzi, justitssekre- sammensat af afdelingsformanden, J.D. Cooke, og dommerne
 tær: H. Jung, den 12. juli 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion R. García-Valdecasas og P. Lindh; justitssekretær: H. Jung, den
 lyder således: 10. september 2002, afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 således:
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 1) Sagen afvises.
 2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger i forbindelse med
 2) Sagsøgerne betaler sagens omkostninger.
 nærværende sag og sagerne T-302/00 R og T-302/00
 R II om foreløbige forholdsregler samt betaler Kommissionens
 omkostninger i forbindelse med nærværende sag og sag T-302/
 00 R om foreløbige forholdsregler. 3) Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende begæringerne
 om intervention.
 ( 1) EFT C 355 af 9.12.2000.
 (1 ) EFT C 3 af 5.1.2002.


text:
30.6.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 186/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM til de sociale sikringsordninger udelukkende er omfattet af
 lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område de har bopæl,
 (Sjette Afdeling)
 har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 af 8. marts 2001 manden, C. Gulmann, og dommerne V. Skouris, J.-P. Puisso-
 chet (refererende dommer), R. Schintgen og F. Macken; general-
 i sag C-68/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 advokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: R. Grass, den
 skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (1)
 8. marts 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (»Traktatbrud — etableringsfrihed — fri udveksling af
 tjenesteydelser — social sikring — forordning (EØF) 1) Forbundsrepublikken Tyskland frifindes.
 nr. 1408/71 — finansiering af social sikring for kunstnere 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens
 og journalister, der udøver selvstændig virksomhed — afgift, omkostninger.
 opkrævet hos virksomheder, der markedsfører kunstneres og
 journalisters værker, og beregnet på grundlag af disses
 honorarer — hensyntagen til honorarer til kunstnere og (1) EFT C 121 af 1.5.1999.
 journalister, der er omfattet af lovgivningen om social
 sikring i en anden medlemsstat«)
 (2001/C 186/01)
 DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: tysk)
 (Første Afdeling)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 af 8. marts 2001
 I sag C-68/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtigede: P. Hillenkamp og A. Buschmann) mod i sag C-240/99, sag rejst af Försäkringsaktiebolaget Skandia
 Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmægtigede: W.-D. Ples- (publ) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Regerings-
 sing og C.-D. Quassowski) angående en påstand om, at det rätten) (1)
 fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 51, 52 og/eller (»Sjette momsdirektiv — fritgelser — forsikrings- og genfo-
 59 (efter ændring nu artikel 42 EF, 43 EF og/eller 49 EF) samt skringstransaktioner«)
 afsnit II, navnlig bestemmelserne i artikel 13, stk. 1, og stk. 2,
 litra b), sammenholdt med artikel 14a, stk. 2, første punktum, (2001/C 186/02)
 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om
 anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere,
 (Processprog: svensk)
 selvstændige erhversdrivende og deres familiemedlemmer, der
 flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved
 Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 (EFT (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 1997 L 28, s. 1), idet Forbundsrepublikken Tyskland anvender gjort i Samling af Afgørelser)
 §§ 23 ff. i Künstlersozialversicherungsgesetz (den tyske lov
 om social sikring for kunstnere og journalister, der driver I sag C-240/99, angående en anmodning, som Regeringsrätten
 selvstændig virksomhed) på kunstnere og journalister, som har (Sverige) i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234
 bopæl i en anden medlemsstat i Den Europæiske Union EF) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret
 og normalt udøver selvstændig virksomhed både dér og i verserende sag, der er rejst mod Försäkringsaktiebolaget Skan-
 Forbundsrepublikken Tyskland, og som dermed med hensyn dia (publ), at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortol-