text:
17.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/11
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 2. maj 2006 — Eurofood IFCS Ltd — Enrico Bondi mod Bank of America N.A., Pearse Farell, Official Liquidator, Director of Corporate Enforcement, Certificate/Note holders (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supreme Court)
 (Sag C-341/04) (1)
 (Retligt samarbejde i civile sager - forordning (EF) nr. 1346/2000 - insolvensbehandling - afgørelse om indledning af insolvensbehandling - centret for skyldnerens hovedinteresser - anerkendelse af insolvensbehandlingens virkninger - grundlæggende retsprincipper)
 (2006/C 143/20)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Supreme Court
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Enrico Bondi
 Sagsøgte: Bank of America N.A., Pearse Farell, Official Liquidator, Director of Corporate Enforcement, Certificate/Note holders
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Supreme Court — fortolkning af artikel 1, 2, 3 og 16 i Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om konkurs (EFT L 160, s. 1) — kendelse, der udnævner en foreløbig kurator, indtil endelig kendelse foreligger — spørgsmålet om denne kendelse kan betragtes som en afgørelse om indledning af insolvensbehandling — hvilken ret er kompetent til at indlede insolvensbehandlingen
 Konklusion
 1)
 Hvis en skyldner er et datterselskab, og dettes og dets moderselskabs hjemsted er beliggende i to forskellige medlemsstater, kan formodningen i henhold til artikel 3, stk. 1, andet punktum, i Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om konkurs, for, at centret for datterselskabets hovedinteresser befinder sig i den medlemsstat, hvor dets vedtægtsmæssige hjemsted er beliggende, kun afkræftes, hvis det på grundlag af omstændigheder, som er objektive og identificerbare for tredjemand, kan fastslås, at der foreligger en faktisk situation, som er forskellig fra den situation, som lokaliseringen til det vedtægtsmæssige hjemsted skal afspejle. Dette vil bl.a. kunne være tilfældet for et selskab, som ikke udøver nogen form for virksomhed i den medlemsstat, hvor dets hjemsted er beliggende. Hvis et selskab udøver sin virksomhed i den medlemsstat, hvor dets hjemsted er beliggende, er den omstændighed, at dets økonomiske beslutninger kontrolleres eller kan kontrolleres af et moderselskab med hjemsted i en anden medlemsstat, derimod ikke tilstrækkelig til at afkræfte den formodning, som er opstillet i forordningen.
 2)
 Artikel 16, stk. 1, første afsnit, i forordning nr. 1346/2000 skal fortolkes således, at en hovedinsolvensbehandling, som er indledt af en ret i en medlemsstat, skal anerkendes af retterne i de øvrige medlemsstater, uden at disse kan efterprøve kompetencen for retten i den stat, hvor insolvensbehandlingen er indledt.
 3)
 Artikel 16, stk. 1, første afsnit, i forordning nr. 1346/2000 skal fortolkes således, at en afgørelse truffet af en ret i en medlemsstat, som har modtaget en begæring støttet på skyldnerens insolvens om indledning af en bobehandling, der er omfattet af forordningens bilag A, udgør en afgørelse om indledning af insolvensbehandling i denne bestemmelses forstand, hvis denne afgørelse medfører, at skyldneren mister rådigheden over sine aktiver, og at der udpeges en kurator, der er omfattet af forordningens bilag C. At skyldneren mister rådigheden over sine aktiver, indebærer, at han mister retten til at forvalte sin formue.
 4)
 Artikel 26 i forordning nr. 1346/2000 skal fortolkes således, at en medlemsstat kan nægte at anerkende en insolvensbehandling, der er indledt i en anden medlemsstat, hvis afgørelsen om indledning af insolvensbehandling er truffet under åbenbar tilsidesættelse af den grundlæggende ret til kontradiktion, som tilkommer en person, der er berørt af en sådan behandling.
 (1) EUT C 251 af 9.10.2004.


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/34
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 30. september 2009 — Lior mod Kommissionen og Kommissionen mod Lior
 (Forenede sager T-192/01 og T-245/04) (1)
 (Voldgiftsklausul - programmerne Thermie og Altener II - kontrakter vedrørende projekter til fremme af fornyelige energikilder og energibesparelse - formaliteten - krav om betaling - dokumentation af omkostninger - krav om tilbagebetaling af ydet forskud - erstatning)
 2009/C 282/63
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger i sag T-192/01: Lior GEIE (Bruxelles, Belgien) (først ved avocats V. Marien og J. Choucroun, derefter ved avocat V. Marien)
 Sagsøgt i sag T-192/01: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (først ved H. Støvlbæk, som befuldmægtiget, bistået af avocat M. Bra, derefter ved H. Støvlbæk og M. Konstantinidis, som befuldmægtigede, bistået af avocat B. Wägenbaur)
 Sagsøger i sag T-245/04: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgt i sag T-245/04: Lior GEIE og Lior International NV (Hoeilaart, Belgien) (ved avocat V. Marien)
 Sagens genstand
 To søgsmål i medfør af artikel 238 EF, der er indledt af henholdsvis Lior GEIE og af Kommissionen som følge af syv kontrakter indgået mellem Kommissionen og Lior inden for rammerne af Thermie-programmet og en kontrakt indgået mellem Kommissionen og Lior inden for rammerne af Altener II-programmet.
 Konklusion
 1)
 Lior GEIE betaler Kommissionen:
 —
 6 156,75 EUR for kontrakten Biogaz, kontrakten Biomasse, og kontrakten Maxibrochure bioclimatique med tillæg af renter fra den 28. februar 2002 til den sats, Den Europæiske Centralbank anvender i forbindelse med sine vigtigste refinansieringstransaktioner i euro, som var i kraft i februar 2002, forhøjet med halvandet procentpoint ind til den 31. december 2002 og med tre og et halvt procentpoint fra og med den 1. januar 2003 og til betaling sker.
 —
 16 325,11 EUR for kontrakten Biomasse med tillæg af renter fra den 30. juni 2002 til den sats, Den Europæiske Centralbank anvender i forbindelse med sine vigtigste refinansieringstransaktioner i euro, som var i kraft i juni 2002, forhøjet med halvandet procentpoint ind til den 31. december 2002 og med tre og et halvt procentpoint fra og med den 1. januar 2003 og til betaling sker.
 —
 3 980 EUR for kontrakten Wind Energy med tillæg af renter fra den 15. januar 2002 til den sats, Den Europæiske Centralbank anvender i forbindelse med sine vigtigste refinansieringstransaktioner i euro, som var i kraft i januar 2002, forhøjet med halvandet procentpoint ind til den 31. december 2002 og med tre og et halvt procentpoint fra og med den 1. januar 2003 og til betaling sker.
 —
 36 000 EUR for kontrakten Transport med tillæg af renter fra den 31. august 2001 til den sats, Den Europæiske Centralbank anvender i forbindelse med sine vigtigste refinansieringstransaktioner i euro, som var i kraft i august 2001, forhøjet med halvandet procentpoint ind til den 31. december 2002 og med tre og et halvt procentpoint fra og med den 1. januar 2003 og til betaling sker.
 —
 36 000 EUR for kontrakten Photovoltaïque med tillæg af renter fra den 31. august 2001 til den sats, Den Europæiske Centralbank anvender i forbindelse med sine vigtigste refinansieringstransaktioner i euro, som var i kraft i august 2001, forhøjet med halvandet procentpoint ind til den 31. december 2002 og med tre og et halvt procentpoint fra og med den 1. januar 2003 og til betaling sker.
 2)
 Lior betaler Kommissionen 32 800 EUR for kontrakten Agores med tillæg af renter fra den 28. februar 2003 til den sats, Den Europæiske Centralbank anvender i forbindelse med sine vigtigste refinansieringstransaktioner i euro, som var i kraft i februar 2003, forhøjet med halvandet procentpoint til betaling sker.
 3)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende Kommissionens påstande om i sag T-245/04 at tilpligte Lior International NV in solidum at betale de beløb, Lior skylder.
 4)
 Ud over at bære sine egne omkostninger forbundet med hovedsagen i de forenede sager T-192/01 og T-245/04 betaler Lior en fjerdedel af de for Kommissionen med denne sag forbundne omkostninger.
 5)
 Lior betaler alle omkostninger for så vidt angår proceduren om særlige rettergangsformer i sag T-192/01 R.
 6)
 Kommissionen bærer tre fjerdedele af sine egne omkostninger forbundet med hovedsagen i sag T-192/01 og tre fjerdedele af sine egne omkostninger forbundet med den mod Lior iværksatte procedure i sag T-245/04.
 7)
 Kommissionen bærer sine egne omkostninger forbundet med søgsmålet mod Lior International i sag T-245/04.
 8)
 Lior International bærer sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 303 af 27.10.2001.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
8.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 164/21
 Sag anlagt den 12. april 2013 — Rubinum mod Kommissionen
 (Sag T-201/13)
 2013/C 164/37
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Rubinum, SA (Rubí, Spanien) (ved advokaterne C. Bittner og P.-C. Scheel)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 288/2013 annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren i det væsentlige gjort følgende syv anbringender gældende:
 1)
 Det første anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1831/2003 (1).
 Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at den anfægtede forordning navnlig er baseret på artikel 13, stk. 2, i forordning nr. 1831/2003, og at betingelserne i denne bestemmelse ikke er opfyldt i det foreliggende tilfælde. Sagsøgeren har navnlig anført, at den anfægtede forordning alene er baseret på antagelser, og at hverken overførselen af antibiotikaresistens eller produktionen af toksiner i forbindelse med det pågældende præparat således er blevet fastslået konkret.
 2)
 Det andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 9, stk. 1, i forordning nr. 1831/2003.
 Sagsøgeren har i denne forbindelse anført, at Kommissionen i henhold til artikel 9, stk. 1, i forordning nr. 1831/2003 burde have taget stilling til sagsøgerens ansøgning, der er fremsat i henhold til artikel 10, stk. 2, sammenholdt med artikel 7 i denne forordning.
 3)
 Det tredje anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 1831/2003
 Sagsøgeren har i denne forbindelse anført, at selskabet inden for rammerne af adskillige godkendelsesprocedurer på behørig vis og i tilstrækkeligt omfang har godtgjort, at det fodertilsætningsstof, som det fremstiller, ikke har nogen skadelig virkning på dyrs eller menneskers sundhed eller på miljøet i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 1831/2003. Kommissionen og EFSA har desuden ikke bestridt disse påstande.
 4)
 Det fjerde anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 6 i forordning (EF) nr. 178/2002 (2)
 Sagsøgeren har i denne forbindelse i det væsentlige gjort gældende, at den anfægtede forordning ikke er baseret på en korrekt og fuldstændig risikovurdering.
 5)
 Det femte anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 178/2002
 Sagsøgeren har i denne forbindelse bl.a. gjort gældende, at Kommissionen heller ikke kunne begrunde den anfægtede forordning i forsigtighedsprincippet i artikel 7 i forordning nr. 178/2002. Sagsøgeren har endvidere anført, at den anfægtede forordning også henset til forsigtighedsprincippet tilsidesætter betingelserne i artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 178/2002.
 6)
 Det sjette anbringende vedrører en tilsidesættelse af EU-rettens generelle principper
 Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af retten til at blive hørt, retten til en retfærdig rettergang og proportionalitetsprincippet.
 7)
 Det syvende anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 19 i forordning nr. 1831/2003
 Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at Kommissionen ikke har overholdt den i artikel 19 i forordning nr. 1831/2003 fastsatte frist på to måneder vedrørende undersøgelser af EFSA’s afgørelser eller undladelser, og at den først har taget stilling til søgerens ansøgning om undersøgelse af en udtalelse fra EFSA efter vedtagelsen af den anfægtede forordning.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1831/2003 af 22.9.2003 om fodertilsætningsstoffer (EUT L 268, s. 29).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28.1.2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed (EFT L 31, s. 1).


text:
24.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 421/11
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 17. september 2014 — Commerz Nederland NV mod Havenbedrijf Rotterdam NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)
 (Sag C-242/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - konkurrence - statsstøtte - artikel 107, stk. 1, TEUF - begrebet støtte - garantier stillet af en offentlig virksomhed til en bank med henblik på ydelsen af lån til tredjemandslåntagere - garantier forsætligt stillet af denne offentlige virksomheds direktør i strid med virksomhedens vedtægtsmæssige bestemmelser - formodning om indsigelse fra den offentlige myndighed, der ejede denne virksomhed - om staten kan tilregnes garantierne))
 2014/C 421/14
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Commerz Nederland NV
 Sagsøgt: Havenbedrijf Rotterdam NV
 Konklusion
 Artikel 107, stk. 1, TEUF skal fortolkes således, at det for at afgøre, om garantier stillet af en offentlig virksomhed kan eller ikke kan tilregnes den offentlige myndighed, der kontrollerer den, sammen med alle de indicier, der fremgår af omstændighederne i hovedsagen og af den sammenhæng, hvori de indgår, er relevante omstændigheder, dels at nævnte virksomheds enedirektør, der har stillet disse garantier, har handlet ulovligt, bevidst har hemmeligholdt deres tildeling og har tilsidesat sin virksomheds vedtægter, dels at nævnte offentlige myndighed ville have modsat sig denne garantistillelse, hvis den var blevet oplyst herom. Disse oplysninger kan i en situation som den i hovedsagen omhandlede ikke i sig selv udelukke en sådan tilregnelse, medmindre det heraf følger, at de pågældende garantier blev stillet uden denne offentlige myndigheds indblanding.
 (1) EUT C 207 af 20.7.2013.


text:
16.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 336/22
 Rettens kendelse af 11. september 2013 — Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag T-475/11 P) (1)
 (Appel - personalesag - dækning af sagsomkostninger - manglende søgsmålsinteresse - åbenbart, at appellen skal afvises)
 2013/C 336/46
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat G. Cipressa)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og C. Berardis-Kayser, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af EU-Personaleretten (Anden Afdeling) den 20. juni 2011 i sag F-67/10, Marcuccio mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, med påstand om ophævelse af denne kendelse.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Luigi Marcuccio bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 311 af 22.10.2011.


text:
27.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/15
 Sag anlagt den 6. juni 2011 — Europa-Kommissionen mod Republikken Polen
 (Sag C-281/11)
 2011/C 252/29
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved L. Pignataro-Nolin og M. Owsiany-Hornung, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/41/EF af 6. maj 2009 om indesluttet anvendelse af genetisk modificerede mikroorganismer, idet den ikke har gennemført eller korrekt gennemført artikel 2, litra a), b), d), e) og f), artikel 3, stk. 3, artikel 4, stk. 3, artikel 6-8, artikel 9, stk. 1, artikel 9, stk. 2, litra a), artikel 10, stk. 3 og 4, artikel 18, stk. 1, andet afsnit, artikel 18, stk. 3 og 4, samt bilag V, del A, fjerde led, del B, første led, og del C, første led, til det nævnte direktiv.
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har gjort gældende, at Republikken Polen ikke har gennemført definitionerne »mikroorganisme«, »genetisk modificeret mikroorganisme« (GMM), »uheld« og »bruger« i artikel 2, henholdsvis litra a), b), d) og e), i direktiv 2009/41 på korrekt vis i polsk ret. Efter Kommissionens opfattelse foreligger der endvidere en tilsidesættelse derved, at polsk ret ikke omfatter en definition af »anmeldelse«, som omhandlet i direktivets artikel 2, litra f).
 Endvidere er direktivets artikel 3, stk. 3, artikel 6-8, artikel 9, stk. 1, artikel 9, stk. 2, litra a), artikel 18, stk. 1, andet afsnit, artikel 18, stk. 3 og 4, samt bestemmelserne i bilag V, del B, første led, og del C, første led, til direktiv 2009/41 ikke blevet gennemført i polsk ret.
 Det er Kommissionens opfattelse, at artikel 4, stk. 3, i direktiv 2009/41 er blevet gennemført ukorrekt, idet klasse 1 ifølge polsk ret alene omfatter aktiviteter, som ikke indebærer nogen risiko, mens direktivet også omfatter aktiviteter, der indebærer en ubetydelig risiko.
 Kommissionen har endvidere anført, at Republikken Polen ikke har gennemført artikel 10, stk. 3, i direktiv 2009/41 korrekt, idet den har begrænset muligheden for at fastsætte yderligere vilkår for indesluttet anvendelse af genetisk modificerede mikroorganismer til situationer, hvor beskyttelsen af menneskers sundhed eller miljøet kræver det, mens artikel 10, stk. 3, i direktiv 2009/41 ikke omhandler en sådan begrænsning.
 Endvidere er artikel 10, stk. 4, i direktiv 2009/41 ikke blevet gennemført korrekt i national ret, idet denne fastsætter en frist på 30 dage, som ikke er omhandlet i direktivet.
 Endelig har Kommissionen gjort gældende, at de polske myndigheder ikke fuldt ud har gennemført bilag V, del A, fjerde led, til direktiv 2009/41.


text:
2.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 34/32
 Rettens dom af 10. december 2014 — Novartis mod KHIM — Dr Organic (BIOCERT)
 (Sag T-605/11) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket BIOCERT - det ældre nationale ordmærke BIOCEF - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009))
 (2015/C 034/35)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Novartis (Basel, Schweiz) (ved advokat M. Douglas)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Dr Organic Ltd (Swansea, Det forenende Kongerige)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 28. september 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1030/2010–4) vedrørende en indsigelsessag mellem Novartis AG og Dr Organic Ltd.
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 28. september 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1030/2010-4) annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 32 af 4.2.2012.


text:
17.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/1
 Lister til fastlæggelse af sammensætningen af dommerkollegierne
 (2006/C 143/04)
 I henhold til procesreglementets artikel 11 b, stk. 2, har Domstolen den 16. maj 2006 udarbejdet følgende liste til fastlæggelse af sammensætningen af Store Afdeling:
 P.-J. Puissochet
 L. Bay Larsen
 R. Schintgen
 A. Ó Caoimh
 N Colneric
 E. Levits
 S. von Bahr
 U. Lõhmus
 A. Tizzano
 J. Klučka
 J. N. Cunha Rodrigues
 J. Malenovský
 R Silva de Lapuerta
 M. Ilešič
 K. Lenaerts
 A. Borg Barthet
 K. Schiemann
 G. Arestis
 J. Makarczyk
 E. Juhász
 P. Kūris
 I henhold til procesreglementets artikel 11 c, stk. 2, første afsnit, har Domstolen den 16. maj 2006 udarbejdet følgende liste til fastlæggelse af sammensætningen af Tredje Afdeling:
 P.-J. Puissochet
 A. Ó Caoimh
 S. von Bahr
 U. Lõhmus
 A. Tizzano
 J. Malenovský
 A. Borg Barthet
 I henhold til procesreglementets artikel 11 c, stk. 2, andet afsnit, har Domstolen den 16. maj 2006 udarbejdet følgende liste til fastlæggelse af sammensætningen af Sjette Afdeling:
 P.-J. Puissochet
 S. von Bahr
 A. Tizzano
 A. Borg Barthet
 U. Lõhmus
 A. Ó Caoimh


text:
1.11.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 264/13
 afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for og C.W.A. Timmermans samt dommerne C. Gulmann,
 Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, fra EF-finansiering (EFT D.A.O. Edward, A. La Pergola, P. Jann, V. Skouris, F. Macken,
 L 200, s. 28), for så vidt angår den del af beslutningen, der N. Colneric, S. von Bahr, J.N. Cunha Rodrigues og A. Rosas
 vedrører Kongeriget Spanien, har Domstolen (Første Afdeling), (refererende dommer); generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssek-
 sammensat af afdelingsformanden, M. Wathelet, og dommerne retær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 9. september 2003
 P. Jann og A. Rosas; generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekre- afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 tær: assisterende justitssekretær H. von Holstein, den 11. sep-
 tember 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: 1) Appellen forkastes.
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. 2) Christina Kik betaler sagens omkostninger.
 2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger. 3) Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber bærer deres egne omkostninger.
 (1) EFT C 303 af 27.10.2001.
 (1) EFT C 331 af 24.11.2001.
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 af 9. september 2003
 (Anden Afdeling)
 i sag C-361/01 P, Christina Kik mod Kontoret for Harmo-
 af 11. september 2003
 nisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (KHIM) (1)
 i sag C-22/02, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Den Italienske Republik (1)
 (»Forordning (EF) nr. 40/94 — artikel 115 — gældende
 sprogordning ved Kontoret for Harmonisering i det Indre
 Marked (Varemærker og Design) (KHIM) — ulovlighedsind- (»Traktatbrud — manglende gennemførelse af direktiv
 sigelse — forbud mod forskelsbehandling«) 1999/94/EF«)
 (2003/C 264/21) (2003/C 264/22)
 (Processprog: italiensk)
 (Processprog: nederlandsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- gjort i Samling af Afgørelser)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-22/02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 I sag C-361/01 P, Christina Kik (advokater: E.H. Pijnacker Hor- (befuldmægtiget: G. Valero Jordana og R. Amorosi) mod Den
 dijk og S.B. Noë) angående appel af dom afsagt den 12. juli Italienske Republik (befuldmægtiget: I.M. Braguglia, bistået af
 2001 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans A. De Stefano), angående en påstand om, at det fastslås, at Den
 (Fjerde Udvidede Afdeling) i sag T-120/99, Kik mod KHIM Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold
 (Sml. II, s. 2235), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/94/EF af 13. de-
 af denne dom, de andre parter i appelsagen: Kontoret for cember 1999 om adgang til forbrugeroplysninger om brænd-
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) stoføkonomi og CO2-emissioner i forbindelse med markedsfø-
 (KHIM) (befuldmægtigede: A. von Mühendahl, O. Montalto og ring af nye personbiler (EFT 2000 L 12, s. 16), idet den
 J. Miranda de Sousa) støttet af: Kommissionen for De Europæi- ikke har vedtaget eller i hvert fald ikke har underrettet
 ske Fællesskaber (befuldmægtigede: W. Wils og N. Rasmussen), Kommissionen om de love og administrative bestemmelser,
 Den Hellenske Republik (befuldmægtigede: A. Samoni-Rantou der er nødvendige for at efterkomme direktivet, har Domstolen
 og S. Vodina), Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 S. Ortiz Vaamonde) og Rådet for Den Europæiske Union R. Schintgen, og dommerne V. Skouris og N. Colneric
 (befuldmægtiget: G. Houttuin og A. Lo Monaco), har Domsto- (refererende dommer); generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssek-
 len, sammensat af præsidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afde- retær: R. Grass, den 11. september 2003 afsagt dom, hvis
 lingsformændene J.-P. Puissochet, M. Wathelet, R. Schintgen konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- C 264/14 DA Den Europæiske Unions Tidende 1.11.2003
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i 1) Overholdelse af forbuddet mod indirekte forskelsbehandling på
 henhold Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/94/EF grundlag af køn er en betingelse for, at enhver retsakt, der
 af 13. december 1999 om adgang til forbrugeroplysninger vedtages af Fællesskabets institutioner, er lovlig.
 om brændstoføkonomi og CO 2-emissioner i forbindelse med
 markedsføring af nye personbiler, idet den ikke har vedtaget de 2) Undersøgelsen af det første spørgsmål har intet frembragt, der
 love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at kan rejse tvivl om lovligheden af den bestemmelse, der er
 efterkomme direktivet. indeholdt i artikel 5, stk. 1, i Rådets direktiv 86/457/EØF af
 15. september 1986 om en særlig uddannelse til alment
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger. praktiserende læge og artikel 34, stk. 1, i Rådets direktiv 93/
 16/EØF af 5. april 1993 om fremme af den frie bevægelighed
 (1) EFT C 68 af 16.3.2002. for læger og gensidig anerkendelse af deres eksamensbeviser,
 certifikater og andre kvalifikationsbeviser, hvorefter deltidsud-
 dannelse til alment praktiserende læge skal omfatte et vist antal
 perioder med heltidsuddannelse.
 (1) EFT C 97 af 20.4.2002.
 DOMSTOLENS DOM
 af 9. september 2003
 i sag C-25/02, Katharina Rinke mod Ärztekammer Ham-
 burg (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af
 Bundesverwaltungsgericht) (1) DOMSTOLENS DOM
 (»Ligebehandling af mænd og kvinder — direktiv 86/457/
 EØF og 93/16/EØF — pligt til at udføre visse uddannelses- af 9. september 2003
 perioder på fuld tid i forbindelse med en deltidsuddannelse
 til alment praktiserende læge«) i sag C-151/02, Landeshauptstadt Kiel mod Norbert Jaeger
 (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landes-
 (2003/C 264/23) arbeitsgericht Schleswig-Holstein) (1)
 (Processprog: tysk) (»Socialpolitik — beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed
 og sundhed — direktiv 93/104/EF — begreberne »arbejdstid«
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- og »hvileperiode« — vagttjeneste (»Bereitschaftsdienst«), der
 gjort i Samling af Afgørelser) udføres af en læge på et hospital«)
 (2003/C 264/24)
 I sag C-25/02, angående en anmodning, som Bundesverwal-
 tungsgericht (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet
 (Processprog: tysk)
 til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Katharina
 Rinke mod Ärztekammer Hamburg, at opnå en præjudiciel
 afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 5 i Rådets direktiv (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 86/457/EØF af 15. september 1986 om en særlig uddannelse gjort i Samling af Afgørelser)
 til alment praktiserende læge (EFT L 267, s. 26) og artikel 34 i
 Rådets direktiv 93/16/EØF af 5. april 1993 om fremme af den
 frie bevægelighed for læger og gensidig anerkendelse af deres
 eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser I sag C-151/02, angående en anmodning, som Landesarbeitsge-
 (EFT L 165, s. 1) samt disse artiklers forenelighed med richt Schleswig-Holstein (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF
 forbuddet mod indirekte forskelsbehandling på grundlag af har indgivet til Domstolen for den for nævnte ret verserende
 køn, som det er fastlagt i Rådets direktiv 76/207/EØF af sag, Landeshauptstadt Kiel mod Norbert Jaeger, at opnå
 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebe- en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets
 handling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i
 beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejds- forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EFT L 307,
 vilkår (EFT L 39, s. 40), har Domstolen, sammensat af s. 18), og navnlig af direktivets artikel 2, nr. 1, og artikel 3,
 præsidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene har Domstolen, sammensat af præsidenten, G.C. Rodríguez
 J.-P. Puissochet, M. Wathelet, R. Schintgen og C.W.A. Timmer- Iglesias, afdelingsformændene M. Wathelet, R. Schintgen (refe-
 mans samt dommerne C. Gulmann, D.A.O. Edward, A. La rerende dommer) og C.W.A. Timmermans samt dommerne
 Pergola, P. Jann (refererende dommer) og V. Skouris, F. Macken C. Gulmann, D.A.O. Edward, P. Jann, V. Skouris, F. Macken,
 og N. Colneric, S. von Bahr, J.N. Cunha Rodrigues og A. Rosas; N. Colneric, S. von Bahr, J.N. Cunha Rodrigues og A. Rosas;
 generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: ekspeditions- generaladvokat: D. Ruíz-Jarabo Colomer; justitssekretær: eks-
 sekretær M.-F. Contet, den 9. september 2003 afsagt dom, hvis peditionssekretær H.A. Rühl, den 9. september 2003 afsagt
 konklusion lyder således: dom, hvis konklusion lyder således:


text:
C 135/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13.5.2000
 Sagsøgeren gør følgende gældende: — Misbrug af kompetence: Indførsel af EU/OLT-sukker og
 blandinger fra OLT følger direkte af OLT-afgørelsen og er
 — Tilsidesættelse af retten til kontradiktion og af princippet en af Rådet tilsigtet følge.
 om offentlighed i forvaltningen.
 — Artikel 308d i forordning nr. 2454/93 er erklæret for
 — Tilsidesættelse af procedureordningen i artikel 5 og 6 i anvendelig i strid med OLT-afgørelsens artikel 109.
 forordning (EF) nr. 2943/95.
 — Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
 — Magtfordrejning.
 Sag anlagt den 1. marts 2000 af British Steel Limited mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-48/00)
 Sag anlagt den 25. februar 2000 af Rica Foods (Free Zone)
 NV mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (2000/C 135/41)
 (Sag T-47/00)
 (Processprog: engelsk)
 (2000/C 135/40)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 1. marts 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 (Processprog: nederlandsk)
 Europæiske Fællesskaber af British Steel Limited ved solicitor
 John Pheasant og solicitor Matthew Readings og med valgt
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der adresse i Luxembourg hos advokatfirmaet Arendt & Meernach,
 den 25. februar 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De 8-10 rue Mathias Hardt.
 Europæiske Fællesskaber af Rica Foods (Free Zone) NV,
 Oranjestad (Aruba), ved advokat med møderet for Nederlande-
 nes Hoge Raad G. van der Wal, og med valgt adresse i Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Luxembourg hos advokat A. May, Route d’Esch 398.
 — Artikel 2 i Kommissionens beslutning K(1999) 4154
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: endelig udg. af 8. december 1999 annulleres.
 — Kommissionens forordning (EF) nr. 2423/1999 af 15. no- — Beslutningens artikel 1 annulleres.
 vember 199 om beskyttelsesforanstaltninger for sukker
 henhørende under KN-kode 1701 og for sukker og — Den bøde, der er fastsat i artikel 1, annulleres.
 kakaoblandinger henhørende under KN-kode 1806 10 30
 og 1806 10 90, med oprindelse i de oversøiske lande og
 territorier (EFT L 294, s. 11) annulleres. — Subsidiært nedsættes den bøde, der er fastsat i artikel 1.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. — Kommissionen tilpligtes at tilbagebetale bøden, subsidiært
 det beløb, hvormed den er nedsat, med rente fra tidspunktet
 for British Steel’s erlæggelse af bøden til tidspunktet for
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Kommissionens tilbagebetaling.
 — Forordning nr. 2423/1999 er uforståelig eller i hvert fald — Kommissionen tilpligtes at betale British Steel’s sagsom-
 utilstrækkeligt begrundet: Kommissionen har henvist til, at kostninger.
 beskyttelsesforanstaltningerne støttes på ikke nærmere
 præciserede vanskeligheder.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Åbenbar faktisk vildfarelse.
 — Fastsættelse af en mindsteimportpris på EU/OLT-sukker fra I den anfægtede beslutning fastslog Kommissionen, at flere
 OLT er en tilsidesættelse af OLT-afgørelsens artikel 109, producenter af sømløse stålrør overtrådte artikel 81, stk. 1, EF,
 stk. 1 og 2. og pålagde bl.a. sagsøgeren en bøde.
 ---pagebreak--- 13.5.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 135/23
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om, at beslutningen annulleres Sag anlagt den 9. marts 2000 af Coe Clerici Logistics Spa
 helt eller delvis, og gjort følgende anbringender gældende: mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-52/00)
 — Med hensyn til beslutningens artikel 2 er de leveringsaftaler,
 som British Steel indgik med Vallourec, Dalmine og MRW,
 ikke resultatet af en ulovlig aftale eller samordnet praksis i (2000/C 135/42)
 strid med artikel 81, stk. 1, EF, men er begrundet i den
 forretningsmæssige sammenhæng, hvori de blev indgået.
 (Processprog: italiensk)
 — Med hensyn til beslutningens artikel 1 er der ikke tilstræk-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 kelige beviser for at fastlå, at British Steel har begået
 den 9. marts 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 overtrædelser fra (og med) 1991.
 Europæiske Fællesskaber af Coe Clerici Logistics Spa, ved
 advokaterne Giuseppe Conte, Giuseppe Michele Giacomini og
 Elisabetta Minozzi, Genova.
 — Betragtet i den relevante forretningsmæssige sammenhæng
 er British Steel’s eventuelle medvirken til overtrædelsen Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 under alle omstændigheder kun af mindre grovhed og
 kortere varighed, således at en væsentligt nedsat bøde ville
 have været passende. Dersom det fastlås, at der foreligger — Skrivelse D17482 af 20. december 1999 fra Kommissio-
 en overtrædelse, bør den bøde, der er pålagt herfor, nens Genealdirektorat for Konkurrence annulleres.
 nedsættes væsentligt.
 — Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 — Kommissionen har ved fastlæggelsen af varigheden af
 overtrædelsen i artikel 1 lagt en ukorrekt væsentlig faktisk Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 omstændighed til grund. Kvoteordningen, der var foran-
 staltet af de japanske producenter, var godkendt af det
 japanske ministerium for udenrigshandel og industri indtil Sagsøgeren i denne sag har anfægtet sagsøgtes afvisning af
 1991 og ikke som angivet i beslutningen indtil 1990. sagsøgerens klage, hvori det blev anført, at havnevæsenet i
 Følgelig burde Kommissionen ud fra sin egen argumenta- Ancona Havn samt selskabet Ancona Merci S.C.p.A. den
 tion ikke have fastslået, at der forelå en overtrædelse forud 30. marts 1999 hindrede sagsøgeren i lodsning for egen
 for 1991. Dersom det fastslås, at der har foreligget en regning af kul på kaj nr. 25 i havnen. Nævnte kaj er den eneste,
 overtrædelse, bør boden derfor nedsættes i overensstem- sagsøgeren kan anvende, idet kun yden er udstyret med kraner,
 melse med den kortere varighed af overtrædelsen. der gør det muligt at lodse de varer, der er tale om. Nævnte
 havnevæsen og selskab har dermed overtrådt EF-traktatens
 artikel 86, jf. dens artikel 85.
 — Kommissionen har undladt at opfylde de retlige krav om
 i meddelelsen af klagepunkter at angive de væsentlige Sagsøgeren har til støtte for sine påstande gjort gældende, at
 omstændigheder, der er anført i artikel 15, stk. 2, i Rådets der foreligger en tilsidesættelse af retten til forsvar og af
 forordning nr. 17, og har derved tilsidesat British Steel’s princippet om retsvished samt magtfordrejning for så vidt
 ret til forsvar. Bøden skal derfor annulleres. angår den del af skrivelsen, der vedrørende anvendeligheden af
 Kommissionens forordning (EF) nr. 2842/98 af 22. december
 1998 om høringer i visse procedurer i henhold til traktatens
 artikel 85 og 86 (1). Sagsøgeren har herved navnlig fremhævet,
 — Kommissionen har fuldstændig undladt at tage hensyn til at selskabet Ancona Merci, der har koncession på driften af
 British Steel’s samarbejde med Kommissionen og har den kaj, som man bad om at måtte benytte til lodsning, er en
 derved tilsidesat British Steel’s berettigede forventninger virksomhed, der har opnået en eneret og har misbrugt sin egen
 og ligeledes princippet om ligebehandling. Bøden bør dominerede stilling ved at træffe afgørelse om adgangen for en
 derfor nedsættes. tredjemand, der er selskabets eneste eller største konkurrent på
 markedet for de samme former for virksomhed, til at lodse
 varer på egen hånd på selskabets kaj.
 I øvrigt udgør den anfægtede skrivelse en endelig afgørelse om
 henlæggelse af en klage i henhold til rådsforordning nr. 17,
 der er truffet i strid med fremgangsmåden ifølge artikel 6, 7 og
 8 i forordning nr. 2842/98.


text:
10.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 395/24
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 7. august 2014 — Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Sachsen mod Tomislaw Trapkowski
 (Sag C-378/14)
 (2014/C 395/29)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzhof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Sachsen
 Sagsøgt: Tomislaw Trapkowski
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Finder artikel 60, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 987/2009 (1) anvendelse i et tilfælde, hvor en person, som bor i en medlemsstat (indlandet), har krav på børnetilskud for børn, som bor i en anden medlemsstat (udlandet) hos den anden ægtefælle, som lever adskilt fra ham, med den konsekvens, at den fiktion, ifølge hvilken der ved anvendelsen af artikel 67 og 68 i forordning nr. 883/2004 (2) skal tages hensyn til hele familiens situation, som om alle de involverede personer var omfattet af lovgivningen i den pågældende medlemsstat og bosat der, navnlig med hensyn til en persons ret til at gøre krav på sådanne ydelser, fører til, at kravet på børnetilskud udelukkende tilkommer den af forældrene, som bor i den anden medlemsstat (udlandet), fordi det i den nationale lovgivning i den første medlemsstat (indlandet) er fastsat, at det i tilfælde af, at flere er berettiget til børnetilskud, er den af forældrene, der har barnet boende hos sig, der har krav på ydelsen?
 2)
 Hvis det første spørgsmål besvares bekræftende:
 Skal artikel 60, stk. 1, tredje punktum, i forordning nr. 987/2009 under de under 1. skildrede omstændigheder fortolkes således, at kravet på børnetilskud i henhold til den nationale lovgivning i indlandet tilkommer den af forældrene, der bor i denne medlemsstat (indlandet), fordi den anden af forældrene, som bor i den anden medlemsstat (udlandet) ikke har ansøgt om børnetilskud?
 3)
 Hvis det andet spørgsmål under de i første spørgsmål skildrede omstændigheder besvares således, at det forhold, at den af forældrene, som bor i et andet EU-land, ikke har ansøgt om børnetilskud, fører til, at kravet på børnetilskud overgår til den af forældrene, som bor i indlandet:
 Efter hvilken periode må det antages, at den af forældrene, som bor i EU-udlandet, ikke »udøver« retten til børnetilskud i henhold til artikel 60, stk. 1, tredje punktum, i forordning nr. 987/2009 med den konsekvens, at denne ret tilfalder den af forældrene, som bor i indlandet?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 af 16.9.2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT L 284, s. 1).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29.4.2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT L 166, s. 1).


text:
7.6.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/29
 Sag anlagt den 22. februar 2008 — Republikken Cypern mod Kommissionen
 (Sag T-93/08)
 (2008/C 142/52)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Republikken Cypern (ved T. Kliridis)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af udbudsbekendtgørelsen EuropeAid/125671/C/SER/CY med henblik på indgåelse af en kontrakt vedrørende »Technical Assistance on Crop Husbandry and Irrigation«, offentliggjort — udelukkende på engelsk — den 14. december 2007 eller omkring dette tidspunkt på webstedet http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/, og annullation af bekendtgørelsens artikel 5 og 28.2.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren påstår, at den anfægtede udbudsbekendtgørelse er ulovlig af følgende grunde:
 —
 For det første fordi Kommissionen ved offentliggørelsen af den omtvistede udbudsbekendtgørelse overskred og/eller tilsidesatte dens hjemmel, nemlig Rådets forordning (EF) nr. 389/2006 af 27. februar 2006 om oprettelse af et instrument for økonomisk støtte til fremme af den økonomiske udvikling af det tyrkisk-cypriotiske samfund og om ændring af forordning (EF) nr. 2667/2000 om Det Europæiske Genopbygningsagentur (1).
 —
 For det andet fordi den pågældende udbudsbekendtgørelse strider mod og/eller er uforenelig med artikel 299 EF, som ændret ved artikel 19 i akten vedrørende tiltrædelsesvilkårene for Den Tjekkiske Republik, Republikken Estland, Republikken Cypern, Republikken Letland, Republikken Litauen, Republikken Ungarn, Republikken Malta, Republikken Polen, Republikken Slovenien og Den Slovakiske Republik (2) (herefter »tiltrædelsesakten af 2003«) og af protokol nr. 10 om Cypern i tiltrædelsesakten af 2003 (3).
 —
 For det tredje fordi udbudsbekendtgørelsen strider mod og/eller er uforenelig med de forpligtelser, som følger af internationale bindende retsregler og af FN Sikkerhedsråds resolution 541 (1983) og 550 (1984).
 —
 For det fjerde fordi udbudsbekendtgørelsen strider mod og/eller er uforenelig med princippet om det korrekte samarbejde mellem Den Europæiske Unions institutioner og medlemsstaterne, som nedfældet i artikel 10 EF.
 —
 For det femte fordi udbudsbekendtgørelsen ikke blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende.
 (1) EUT L 65, s. 5.
 (2) EUT L 236, s. 33.
 (3) EUT L 236, s. 955.


text:
19.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/45
 Sag anlagt den 29. juli 2016 — sheepworld mod EUIPO (Beste Mama)
 (Sag T-422/16)
 (2016/C 343/61)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: sheepworld AG (Ursensollen, Tyskland) (ved advokat S. von Rüden)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »Beste Mama« — registreringsansøgning nr. 14 169 304
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 13. maj 2016 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 95/2016–4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de i forbindelse med sagen påløbne omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
20.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 114/9
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. februar 2013 — Manfred Beker og Christa Beker mod Finanzamt Heilbronn (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)
 (Sag C-168/11) (1)
 (Frie kapitalbevægelser - indkomstskat - kapitalindtægter - dobbeltbeskatningsoverenskomst - udbytte, der er udloddet af selskaber med hjemsted i medlemsstater og tredjelande - fastlæggelse af det maksimale beløb for i udlandet opkrævet kildeskat, der kan modregnes i den nationale indkomstskat - manglende hensyntagen til de personlige udgifter og til de udgifter, som er knyttet til privat livsførelse - begrundelse)
 2013/C 114/11
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzhof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Manfred Beker og Christa Beker
 Sagsøgt: Finanzamt Heilbronn
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesfinanzhof — fortolkning af artikel 56 EF — national lovgivning om indkomstskat for fysiske personer, hvorefter der i den i udlandet betalte skat kun kan fradrages den del af den indenlandske indkomstskat, der vedrører udenlandske indkomster — metode til fastlæggelse af denne del af den indenlandske indkomstskat, der medfører forholdsmæssig opdeling af særlige udgifter og ekstraordinære udgifter, der også kan fradrages i udenlandske indkomster og således medfører en tilsvarende nedsættelse af loftet for fradrag af udenlandsk skat
 Konklusion
 Artikel 63 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter — når fuldt skattepligtige personers udenlandske indtægter i den stat, hvorfra indtægterne stammer, er underlagt en skat, der svarer til den indkomstskat, der opkræves i nævnte medlemsstat — den udenlandske skat i forbindelse med en ordning, der har til formål at begrænse dobbeltbeskatning, modregnes i indkomstskatten i denne medlemsstat ved at gange den skat, der skyldes i henhold til de indkomster, der er skattepligtige i samme medlemsstat, herunder udenlandske indtægter, med forholdet mellem nævnte udenlandske indtægter og summen af de samlede indtægter, idet sidstnævnte sum ikke tager hensyn til særlige eller ekstraordinære udgifter som udgifter, der er knyttet til privat livsførelse eller til de personlige eller familiemæssige forhold.
 (1) EUT C 211 af 16.7.2011.


text:
17.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 94/1
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 4. marts 2004
 i de forenede sager C-19/01, C-50/01 og C-84/01, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) mod Alberto Barsotti m.fl., Milena Castellani mod Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) mod Anna Maria Venturi (anmodninger om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Pisa, Tribunale di Siena og Corte Suprema di cassazione (1)
 (»Socialpolitik - beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens - (direktiv 80/987/EØF) - begrænsning af garantiinstitutionernes betalingspligt - loft over garantien for betaling - forskud betalt af arbejdsgiveren - direktivets sociale sigte«)
 (2004/C 94/01)
 Processprog: italiensk
 I de forenede sager C-19/01, C-50/01 og C-84/01, angående anmodninger, som henholdsvis Tribunale di Pisa (Italien) og Tribunale di Siena (Italien) samt Corte Suprema di cassazione (Italien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i de for nævnte retter verserende sager, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) mod Alberto Barsotti m.fl. (sag C-19/01), Milena Castellani mod Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) (sag C-50/01), Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) mod Anna Maria Venturi (sag C-84/01), at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. oktober 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens (EFT L 283, s. 23), har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af V. Skouris som fungerende formand for Anden Afdeling og dommerne R. Schintgen og N. Colneric (refererende dommer); generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den 4. marts 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 3, stk. 1, og artikel 4, stk. 3, første afsnit, i Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. oktober 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens skal fortolkes således, at de ikke bemyndiger en medlemsstat til at begrænse garantiinstitutionernes betalingsforpligtelse til et beløb, der dækker de pågældende arbejdstageres grundlæggende behov, og som fradrages de betalinger, som arbejdsgiveren har foretaget i den periode, der er dækket af garantien.
 (1) EFT C 79 af 10.3.2001
 EFT C 95 af 24.3.2001
 EFT C 118 af 21.4.2001.


text:
30.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/15
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 af 29. april 2004
 i de forenede sager C-468/01 P – C-472/01 P, Procter & Gamble Company mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (Appel - EF-varemærker - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 - tabletter i tredimensional form til vaskemaskine eller opvaskemaskine - absolut registreringshindring - fornødent særpræg)
 (2004/C 118/27)
 Processprog: engelsk
 I de forenede sager C-468/01 P – C-472/01 P, Procter & Gamble Company, Cincinnati (USA) (advocaten: C. van Nispen og G. Kuipers), angående appel af fem domme afsagt den 19. september 2001 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-117/00, Procter & Gamble mod KHIM (firkantet tablet i hvid og svagt grøn), (Sml. II, s. 2723), i sag T-118/00, Procter & Gamble mod KHIM (firkantet tablet i hvid med grønne prikker og svagt grøn), (Sml. II, s. 2731), i sag T-119/00, Procter & Gamble mod KHIM (firkantet tablet i hvid med gule og blå prikker), (Sml. II, s. 2761), i sag T-120/00, Procter & Gamble mod KHIM (firkantet tablet i hvid med blå prikker), (Sml. II, s. 2769), og i sag T-121/00, Procter & Gamble mod KHIM (firkantet tablet i hvid med grønne og blå prikker), (Sml. II, s. 2777), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af disse domme, den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: D. Schennen og C. Røhl Søberg), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af V. Skouris som fungerende formand for Sjette Afdeling og dommerne J.N. Cunha Rodrigues, J.-P. Puissochet, R. Schintgen og F. Macken (refererende dommer); generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: ekspeditionssekretær M. Múgica Arzamendi, den 29. april 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Appellerne forkastes.
 2)
 Procter & Gamble Company betaler sagsomkostningerne.
 (1) EFT C 68 af 16.3.2002.


text:
23.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 357/24
 Sag anlagt den 17. august 2017 — Liaño Reig mod SRB
 (Sag T-557/17)
 (2017/C 357/32)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Carmen Liaño Reig (Alcobendas, Spanien) (ved advokat F. López Antón)
 Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Med støtte i dette sagsanlægs anbringende 3.1.-3.4 annulleres det i afgørelsens artikel 6, stk. 1, litra d), vedtagne afviklingsværktøj bestående i en konvertering til ny-emitterede aktier i Banco Popular Español SA af kapitalinstrumentet på niveau 2 vedrørende efterstående obligationer udstedt af BPE Financiaciones SA med nr. ISIN XS0550098569, identificeret som #4, for så vidt som dette afviklingsværktøj er ubegrundet og i strid med forordningen og Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 —
 Såfremt Retten tager den i det foregående punkt nedlagte påstand til følge, og henset til at en annullation af en afgørelse truffet af en afviklingsinstans i overensstemmelse med direktivets artikel 85, stk. 3, sidste afsnit, ikke berører de efterfølgende administrative foranstaltninger eller transaktioner, der er baseret på den annullerede afgørelse, tilpligtes Den Fælles Afviklingsinstans (SRB) i overensstemmelse med forordningens artikel 87, stk. 3, at erstatte sagsøgeren det tab, som denne har lidt, som følge af, at den i det foregående punkt nævnte afgørelse annulleres.
 —
 Herved fastsættes det tab, som sagsøgeren har lidt, til 50 000 EUR, der svarer til den nominelle værdi af den af BPE Financiaciones SA udstedte obligation med nr. ISIN XS0550098569, der udløber den 22. oktober 2020, og som tilhørte sagsøgeren på datoen for afgørelsen, tillagt renter med en årlig sats på 6,873 %, som er påløbet denne obligation fra den 7. juni 2017 (datoen for afgørelsen) til den 22. oktober 2020 (obligationens udløbsdato), idet obligationens værdi og renterne opgøres til deres nutidsværdi på den dag, betaling sker.
 —
 Subsidiært — i forhold til de i de foregående punkter nedlagte påstande — tilpligtes SRB med støtte i dette sagsanlægs anbringende 3.5 til at betale en erstatning til sagsøgeren på et beløb svarende til den sum, som denne ville have oppebåret i sin egenskab af indehaver af obligationen med nr. ISIN XS0550098569, udstedt af BPE Financiaciones SA, såfremt dette selskab på datoen for afgørelsen var blevet likvideret som følge af en almindelig insolvensbehandling, idet det tages i betragtning, at sagsøgeren ikke har modtaget nogen form for kompensation eller modydelse hverken som følge af konverteringen af den af sagsøgeren ejede nævnte obligation til ny-emitterede aktier i Banco Popular Español SA eller i medfør af overførslen af disse aktier til Banco Santander SA.
 —
 Såfremt de i spansk ret opstillede kriterier for at kunne indlede en almindelig insolvensbehandling mod BPE Financiaciones SA, der ville føre til en likvidation af dette selskab på datoen for afgørelsen, ikke er opfyldt (hvilket er sagsøgerens opfattelse), fastsættes den sum, som sagsøgeren bør modtage i erstatning, til 50 000 EUR svarende til den nominelle værdi af ovennævnte obligation udstedt af BPE Financiaciones SA.
 —
 Såfremt de i spansk ret fastsatte kriterier for at kunne indlede en almindelig insolvensbehandling, der ville føre til en likvidation af BPE Financiaciones SA på datoen for afgørelsen, er opfyldt, er det krævede erstatningsbeløb lig med det beløb, som følger af den vurdering, der skal foretages i overensstemmelse med forordningens artikel 20, stk. 16-18.
 —
 Subsidiært — i forhold til de i de foregående punkter nedlagte påstande — tilpligtes SRB med støtte i dette sagsanlægs anbringende 3.6 til at erstatte sagsøgeren den forholdsmæssige sum, som denne ville have oppebåret, hvis alle de af Banco Popular Español SA udstedte efterstående obligationer — der ikke er blevet konverteret til aktier i dette selskab, og som fortsat bestod på datoen for afgørelsen — var blevet konverteret til aktier i Banco Popular Español SA i overensstemmelse med bestemmelserne i afgørelsens artikel 6, stk. 1, litra d).
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der er gjort gældende i sag T-478/17, Mutualidad de la Abogacía og Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores og Químicos mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán og Bueno og SFL mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans, T-483/17, García Suárez m.fl. mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans, T-484/17, Fidesban m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans og T-497/17, Sáchez del Valle og Calatrava Real State 2015 mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans, og T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans.


text:
C 317/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.11.2001
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS angående en begæring om fastsættelse af de udgifter, som
 Kommissionen skal erstatte sagsøgeren som følge af Rettens
 den 5. juli 2001 dom af 23. marts 2000, Gogos mod Kommissionen (sag
 T-95/98, Sml. Pers. II, s. 219), har Retten (Anden Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, A.W.H. Meij, og dommerne
 i sag T-25/99, Colin Arthur Roberts og Valérie Ann A. Potocki og Pirrung; justitssekretær: H. Jung, den 12. juni
 Roberts mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 skaber (1)
 (Konkurrence — aftaler om levering af øl — klage — EF- De udgifter, som sagsøgeren i sag T-95/98 kan kræve erstattet,
 traktatens artikel 85, stk. 1 (nu artikel 81, stk. 1, EF)) fastsættes til 800 000 BEF.
 (2001/C 317/46)
 (1) EFT C 258 af 15.8.98.
 (Processprog: engelsk)
 I sag T-25/99, Colin Arthur Roberts og Valérie Ann Roberts,
 Kempston (Det Forenede Kongerige), ved barrister B. Bedford
 og solicitors S. Ferdinand og J. Kelly, mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: Klaus Wiedner
 og Nicholas Khan), hvori der er nedlagt påstand om annullation
 af Kommissionens beslutning af 12. november 1998, har KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 J. Azizi, og dommerne K. Lenaerts og M. Jaeger; justitssekretær: den 19. juni 2001
 fuldmægtig J. Palacio González, den 5. juli 2001 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således:
 i sag T-145/00, Jutta Hotzel-Wagenknecht mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Sagsøgerne betaler sagens omkostninger. (Tjenestemænd — efterladtepension — nedsættelse — søgs-
 målsfrist — afvisning)
 (1) EFT C 86 af 27.3.1999.
 (2001/C 317/48)
 (Processprog: tysk)
 I sag T-145/00, Jutta Hotzel-Wagenknecht, Alfaz del Pi
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (Spanien), ved avocat H.-M. Becker, mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Curral,
 C. Berardis-Kayser og B. Wägenbaur), angående en hovedpå-
 den 12. juni 2001
 stand om annullation af Kommissionens afgørelse af 25. maj
 1999 om nedsættelse af sagsøgerens efterladtepension, har
 i sag T-95/98 DEP, Christos Gogos mod Kommissionen Retten (Første Udvidede Afdeling), sammensat af præsidenten,
 for De Europæiske Fællesskaber (1) B. Vesterdorf, og dommerne A. Potocki, J. Pirrung, M. Vilaras
 og N.J. Forwood; justitssekretær: H. Jung, den 19. juni 2001
 (Fastsættelse af de udgifter, som kan kræves erstattet) afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 (2001/C 317/47) 1) Sagen afvises.
 (Processprog: græsk) 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 I sag T-95/98 DEP, Christos Gogos, tjenestemand ved Kommis-
 (1) EFT C 233 af 12.8.2000.
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, ved advokat C.N. Taga-
 ras, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: J. Currall),


text:
27.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/29
 Sag anlagt den 5. september 2012 — EDF mod Kommissionen
 (Sag T-389/12)
 (2012/C 331/55)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Électricité de France SA (EDF) (Paris, Frankrig) (ved advokaterne A. Creus Carreras og A. Valiente Martin)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse K(2012) 4617 endelig af 28. juni 2012 om afslag på at indrømme sagsøgeren en forlængelse til den 31. december 2014 af fristen i den endelige investeringsbeslutning fastsat i en af forpligtelserne i fusionskontrolproceduren (sag COMP/M.5549 — EDF/SEGEBEL) annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført fem anbringender.
 1)
 Første anbringende om
 —
 en retlig fejl og urigtig anvendelse af artikel 72 ff. i Kommissionens meddelelse om løsningsforslag, der kan accepteres i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 og Kommissionens forordning (EF) nr. 802/2004 (1).
 2)
 Andet anbringende om
 —
 et åbenbart urigtigt skøn vedrørende sagens væsentlige faktiske omstændigheder.
 3)
 Tredje anbringende om
 —
 tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
 4)
 Fjerde anbringende om
 —
 magtfordrejning og/eller tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik.
 5)
 Femte anbringende om
 —
 manglende begrundelse, idet Kommissionen ikke har givet nogen begrundelse for beslutningen.
 (1) EUT 2008 C 267, s. 1.


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/19
 Appel iværksat den 3. juni 2013 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 20. marts 2013 i sag T-92/11, Jørgen Andersen mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-303/13 P)
 2013/C 252/29
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Europa-Kommissionen (ved L. Armati og T. Maxian Rusche, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Jørgen Andersen, Kongeriget Danmark og Danske Statsbaner (DSB)
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 20. marts 2013, meddelt til Kommissionen den 22. marts 2013, i sag T-92/11 Jørgen Andersen mod Europa-Kommissionen ophæves
 og
 —
 påstanden om annullation af Kommissionens afgørelse 2011/3/EF (1) af 24. februar 2010 vedrørende kontrakter om offentlig trafikbetjening mellem Transportministeriet og Danske Statsbaner (statsstøtte C 41/08 (ex NN 35/08) tages ikke til følge, og
 —
 sagsøgeren i første instans tilpligtes at betale sagens omkostninger
 subsidiært,
 —
 det fastslås, at det tredje anbringende for førsteinstansen ikke er begrundet, og sagen hjemvises til Retten til behandling af det første og det andet anbringende for førsteinstansen
 —
 afgørelsen om sagens omkostninger i første instans og under appelsagen udsættes.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Kommissionen har fremført et enkelt appelanbringende om en tilsidesættelse af artikel 108, stk. 2 og 3, artikel 288 og 297, stk. 1, TEUF, idet det blev fastslået, at Kommissionen havde anvendt forordning (EF) nr. 1370/2007 (2) med tilbagevirkende kraft.
 Det er Kommissionens opfattelse, at en bedømmelse af den omhandlede støtte på grundlag af forordning (EF) nr. 1370/2007 ikke medfører en anvendelse af denne forordning med tilbagevirkende kraft, men er forenelig med princippet om øjeblikkelig anvendelse, hvorefter en EU-retsakt fra sin ikrafttræden finder anvendelse på endnu ikke indtrådte virkninger af en situation, der er opstået, mens den gamle regel var gældende.
 Domstolens retspraksis sondrer med hensyn til tilbagevirkende kraft mellem en endeligt etableret retlig situation (som den nye regel ikke finder anvendelse på), og midlertidige situationer, der opstod under den gamle regel, men som endnu ikke er afsluttede.
 Kommissionen finder, at Retten begik en retlig fejl, idet den fastslog, at statsstøtte, der ydes af en medlemsstat under tilsidesættelse af anmeldelsespligten og standstill-forpligtelsen udgør en endeligt etableret retlig situation, snarere end en midlertidig situation. Det fremgår af bestemmelserne og retspraksis om tilbagesøgning af ulovlig støtte, at modtageren af sådan støtte ikke kan anses for at have modtaget denne støtte endeligt før det tidspunkt, hvor Kommissionen godkender støtten, og godkendelsesafgørelsen er blevet endelig. I betragtning af, at den kontrol, som Kommissionen skal føre med statsstøtte i medfør af artikel 108 TEUF, har sit grundlag i ufravigelige principper, kan støttemodtagerne principielt ikke have nogen berettiget forventning om, at den støtte, de har modtaget, er lovlig, medmindre den er blevet ydet under iagttagelse af proceduren i nævnte traktatbestemmelse.
 Kommissionen har endelig ligeledes bemærket, at den appellerede dom er i åben og direkte modstrid med tidligere domme fra Domstolen om det samme spørgsmål.
 (1) EUT L 7, s.1.
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1370/2007 af 23.10.2007 om offentlig personbefordring med jernbane og ad vej og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 1191/69 og (EØF) nr. 1107/70 (EUT L 315, s. 1).


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/19
 Rettens kendelse af 30. juni 2011 — Al Saadi mod Kommissionen
 (Sag T-4/10) (1)
 (Sagsøgers dødsfald - retssuccessorernes manglende videreførelse af sagen - ufornødent at træffe afgørelse)
 2011/C 282/36
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Faraj Faraj Al Saadi (Leicester, Det Forenede Kongerige) (ved barrister J. Jones og solicitor Mudassar Arani)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved M. Konstantinidis, T. Scharf og E. Paasivirta, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union (ved R. Szostak og E. Finnegan, som befuldmægtigede), Den Italienske Republik (først ved avvocato dello Stato G. Pa1mieri, derefter ved avvocato dello Stato G. Albenzio) og Den Franske Republik (ved G. de Bergues, E. Belliard og L. Butel, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 954/2009 af 13. oktober 2009 om 114. ændring af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 af 27. maj 2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, for så vidt som sagsøgerens navn er opført på listen over personer, grupper og enheder, som disse bestemmelser finder anvendelse på (EUT L 269, s. 20).
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 51 af 27.2.2010.


text:
7.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/46
 Sag anlagt den 19. maj 2014 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-45/14)
 2014/C 212/60
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne D. de Abreu Caldas, M. de abreu Caldas og J.-N. Louis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen om overførsel af sagsøgerens pensionsrettigheder til Unionens pensionsordning, hvori anvendes de nye almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11 og 12 i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelsen af 25. september 2013 om beregning af godskrivningen af de pensionsrettigheder, sagsøgeren har erhvervet før sin tiltrædelse af tjenesten ved Kommissionen.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
17.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 229/15
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 14. juli 2005
 i sag T-312/03, Wassen International Ltd mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ældre nationalt figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »Selenium Spezial A-C-E« - ansøgning om SELENIUM-ACE som EF-ordmærke - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2005/C 229/29)
 Processprog: engelsk
 I sag T-312/03, Wassen International Ltd, Leatherhead (Det Forenede Kongerige), ved barrister M. Edenborough og solicitor S. Mayer, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: S. Laitinen og M. Capostagno), den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret var: Stroschein Gesundkost GmbH, Hamburg (Tyskland), angående en påstand om annullation af afgørelse truffet den 18. juni 2003 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 121/2002-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Wassen International Ltd og Stroschein Gesundkost GmbH, har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Jaeger, og dommerne V. Tiili og O. Czúcz; justitssekretær: assisterende justitssekretær B. Pastor, den 14. juli 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 264 af 1.11.2003.


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/38
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 8. marts 2007 — France Télécom mod Kommissionen
 (Sag T-339/04) (1)
 (»Konkurrence - beslutning om iværksættelse af kontrol - loyalt samarbejde med de nationale domstole - loyalt samarbejde med de nationale konkurrencemyndigheder - artikel 20, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1/2003 - Kommissionens meddelelse om samarbejdet inden for netværket af konkurrencemyndigheder - begrundelse - proportionalitet«)
 (2007/C 95/76)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: France Télécom SA, tidligere Wanadoo SA (Paris, Frankrig) (ved avocats H. Calvet og M.-C. Rameau)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved É. Gippini Fournier og O. Beynet, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Annullation af Kommissionens beslutning K(2004)1929 af 18. maj 2004 i sag COMP/C-1/38.916, hvorved France Télécom SA, samt alle de virksomheder, som denne kontrollerer direkte eller indirekte, herunder Wanadoo SA og alle de virksomheder, som Wanadoo SA kontrollerer direkte eller indirekte, pålægges pligt til at underkaste sig en kontrolundersøgelse i henhold til artikel 20, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i artikel 81 [EF] og 82 [EF] (EFT 2003 L 1, s. 1).
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 France Télécom SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 262 af 23.10.2004.


text:
29.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 189/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nederlandene) den 18. april 2013 — Wagenborg Passagiersdiensten BV m.fl. mod Minister van Infrastructuur en Milieu, de andre parter: Wagenborg Passagiersdiensten BV og Terschellinger Stoombootmaatschappij BV
 (Sag C-207/13)
 2013/C 189/14
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 College van Beroep voor het Bedrijfsleven
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Eigen Veerdienst Terschelling BV, MPS Stortemelk BV, MPS Willem Barentsz BV, MS Spathoek NV og G.A.F. Lakeman, som driver virksomhed under navnet Rederij Waddentransport
 Sagsøgt: Minister van Infrastructuur en Milieu
 De andre parter: Wagenborg Passagiersdiensten BV og Terschellinger Stoombootmaatschappij BV
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er klassificeringen af den nederlandske del af Vadehavet som indre vandveje (zone 2-vandveje) i bilag I til direktiv 2006/87/EF (1) til hinder for, at forordning nr. 3577/92 (cabotageforordningen) finder anvendelse på offentlig personbefordring i Vadehavet mellem det nederlandske fastland og vadehavsøerne Terschelling, Vlieland, Ameland og Schiermonnikoog?
 2)
 Er anvendelsen af cabotageforordningen til hinder for, at forordning nr. 1370/2007 (PSO-forordningen) (2) finder anvendelse, henset til PSO-forordningens artikel 1, stk. 2?
 3)
 Kan medlemsstaterne på grundlag af PSO-forordningens artikel 1, stk. 2, frit erklære kun en eller flere dele af denne forordning, in casu artikel 5, stk. 3, og den hermed sammenhængende artikel 5, stk. 4, for anvendelig på offentlig personbefordring ad vandveje?
 4)
 Kan undtagelsen i PSO-forordningens artikel 5, stk. 4, i særdeleshed det der nævnte afstandskriterium på 300 000 kilometer, (uden videre) erklæres for anvendelig på offentlig personbefordring ad vandveje?
 5)
 Såfremt spørgsmål 4 besvares bekræftende, hvilke retsvirkninger må der da knyttes til den omstændighed, at der i dette tilfælde er blevet tildelt koncessioner til offentlig personbefordring ad vandveje, uden at betingelserne i PSO-forordningens artikel 7, stk. 2, var opfyldt?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/87/EF af 12.12.2006 om fastsættelse af tekniske forskrifter for fartøjer på indre vandveje og om ophævelse af Rådets direktiv 82/714/EØF (EUT L 389, s. 1).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1370/2007 af 23.10.2007 om offentlig personbefordring med jernbane og ad vej og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 1191/69 og (EØF) nr. 1107/70 (EUT L 315, s. 1).


text:
24.12.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 330/21
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 18. oktober 2005 — Leite Mateus mod Kommissionen
 (Sag T-51/04) (1)
 (»Tjenestemænd - karriereudviklingsrapport - bedømmelsesperiode 2001/2002«)
 (2005/C 330/52)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Carlos Alberto Leite Mateus (Zaventem, Belgien) [ved: avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal]
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber [ved: befuldmægtigede J. Currall og H. Krämer]
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af den af bedømmeren i appelleddet trufne afgørelse af 14. marts 2003 om udfærdigelse af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for bedømmelsesåret 2001/2002.
 Domskonklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 94 af 17.4.2004.


text:
8.9.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/7
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 18. juli 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 (Sag C-155/06) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 96/29/Euratom - beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling - manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist)
 (2007/C 211/11)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Patakia og D. Lawunmi, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved C. White, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse af alle de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme artikel 53 i Rådets direktiv 96/29/Euratom af 13. maj 1996 om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling (EFT L 159, s. 1) — manglende bestemmelser, der giver mulighed for passende intervention i en strålerelateret nødsituation eller i tilfælde af vedvarende bestråling, som skyldes eftervirkningerne af en strålerelateret nødsituation eller en tidligere eller gammel praksis eller arbejdsaktivitet
 Konklusion
 1)
 Det fastslås, at Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 53 i Rådets direktiv 96/29/Euratom af 13. maj 1996 om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling, ved ikke inden for den fastsatte frist at have vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at muliggøre en passende intervention i alle situationer med en vedvarende udsættelse for ioniserende stråler, som skyldes eftervirkningerne af en strålerelateret nødsituation eller en tidligere eller gammel praksis eller arbejdsaktivitet.
 2)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 121 af 20.5.2006.


text:
25.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 199/3
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 26. juni 2007 — Hutchison 3G UK Ltd, mmO2 plc, Orange 3G Ltd, T-Mobile (UK) Ltd, Vodafone Group Services Ltd mod Commissioners of Customs & Excise (anmodning om præjudiciel afgørelse fra VAT and Duties Tribunal, London, Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-369/04) (1)
 (Sjette momsdirektiv - afgiftspligtige transaktioner - begrebet økonomisk virksomhed - artikel 4, stk. 2 - tildeling af licenser til udnyttelse af en defineret del af radiofrekvensspektret, der er forbeholdt telekommunikationstjenester)
 (2007/C 199/05)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 VAT and Duties Tribunal, London
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Hutchison 3G UK Ltd, mmO2 plc, Orange 3G Ltd, T-Mobile (UK) Ltd, Vodafone Group Services Ltd
 Sagsøgt: Commissioners of Customs & Excise
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — VAT and Duties Tribunal, London — fortolkning af artikel 4, stk. 1, 2 og 5, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — begrebet »økonomisk virksomhed« — aktiviteter eller virksomhed udøvet af et offentligretligt organ i dets egenskab af offentlig myndighed — tildeling af frekvenser til mobiltelefonioperatører ved auktion
 Konklusion
 Artikel 4, stk. 1 og 2, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at tildeling af licenser såsom licenser til tredjegenerations-mobilkommunikation, de såkaldte »UMTS-licenser«, der foretages af den nationale tilsynsmyndighed, som er ansvarlig for frekvenstildelingen, ved afholdelse af auktion over brugsrettigheder til teleudstyr, ikke er økonomisk virksomhed i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i denne bestemmelse, og følgelig ikke er omfattet af dette direktivs anvendelsesområde.
 (1) EUT C 273 af 6.11.2004.


text:
3.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 364/53
 Personalerettens kendelse (Anden Afdeling) af 20. juli 2016 — Polizzi mod Kommissionen
 (Sag F-138/14) (1)
 ((Personalesag - tjenestemænd - pensioner - overførsel af nationale pensionsrettigheder - forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår - ikke-bebyrdende retsakt - afvisning af sagen - anmodning om, at der træffes afgørelse, uden at behandlingen af sagens realitet indledes - procesreglementets artikel 83))
 (2016/C 364/69)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Rosalba Polizzi (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved J. Currall og G. Gattinara, som befuldmægtigede, og derefter ved G. Gattinara og F. Simonetti, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om beregning af sagsøgerens pensionsrettigheder i forbindelse med en overførsel af disse til Unionens pensionsordning, hvorved anvendes de nye almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11 og 12 i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Rosalba Polizzi bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 34 af 2.2.2015, s. 55.


text:
C 289/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13.10.2001
 2. Ville det ikke udgøre et alternativ, der var mere i registreret, begår en strafbar handling ved at føre et
 overensstemmelse med de grundlæggende rettigheder, motorkøretøj i Nederlandene?
 såfremt forpligtelsen til offentliggørelse af selskabsoplys-
 ninger blev begrænset til sådanne virksomheder, for
 hvilke en uafhængig revisor har fastslået, at der består et 2. Er en national ordning som den i første spørgsmål
 problem vedrørende bestemte virksomhedsnøgletal og beskrevne, som har de deri nævnte følger, en hindring for
 dermed et særligt behov for oplysning af offentligheden? den frie bevægelighed for personer, og i bekræftende fald,
 kan denne hindring da være berettiget af hensyn til, at det
 skal være muligt periodisk at forny de på dokumentet
 3. Er den pligt til offentliggørelse, der består i henhold til anbragte oplysninger og tilpasse dokumentet til den
 det første og fjerde direktiv, i overensstemmelse med fremadskridende tekniske viden med hensyn til de krav,
 de grundlæggende rettigheder, der er omfattet af Den der må stilles til dokumentet af hensyn til beskyttelse
 Europæiske Unions charter om grundlæggende rettig- mod og bekæmpelse af svig?
 heder?
 4. Er offentliggørelsesdirektivernes bestemmelser blevet æn-
 dret i materiel henseende af bestemmelserne i databeskyt- (1) EFT 1991 L 237, s. 1.
 telsesdirektivet, telesektordirektivet og den administrative
 bistandsforordning?
 (1) EFT L 65, s. 8.
 (2) EFT L 222, s. 11.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 12. juni 2001 af Simvulio Tis Epikratias i sagen
 Panagiotis Markopoulos m.fl. mod Udviklingsministeren
 og Sammenslutningen af Edsvorne Revisorer m.fl
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 27. juni 2001 af Arrondissementsrechtbank (Sag C-255/01)
 Rotterdam i sagen S. Klip-Krüger mod direktionen for
 den juridiske person Dienst Wegverkeer
 (2001/C 289/19)
 (Sag C-253/01)
 Ved dom afsagt den 12. juni 2001, indgået til Domstolens
 (2001/C 289/18) Justitskontor den 3. juli 2001, har Simvulio Tis Epikratias i
 sagen Panagiotis Markopoulos m.fl. mod Udviklingsministeren
 og Sammenslutningen af Edsvorne Revisorer m.fl. forelagt
 Ved kendelse afsagt den 27. juni 2001, indgået til Domstolens De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 Justitskontor den 2. juli 2001, har Arrondissementsrechtbank præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Rotterdam i sagen S. Klip-Krüger mod direktionen for den
 juridiske person Dienst Wegverkeer forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse a) Kan den nationale lovgivningsmyndighed på grundlag af
 af følgende spørgsmål: artikel 15 i Rådets ottende direktiv 84/253/EØF af
 10. april 1984 (1) gøre brug af den beføjelse, der er
 indeholdt i denne artikel, til at give forskellige grupper af
 1. Skal Rådets direktiv 91/439/EØF (1) af 29. juli 1991 om personer mulighed for at få meddelt autorisation til
 kørekort — navnlig direktivets artikel 1, stk. 1 og 2 — revision af regnskaber, ved fravigelse af de gældende
 fortolkes således, at en national ordning til gennemførelse bestemmelser, uden at disse personer først har bestået
 af direktivet er i overensstemmelse dermed, når der i en faglig kvalifikationseksamen, når den pågældende
 henhold til denne ordning inden for et år efter flytningen medlemsstat tidligere, inden udgivelsen af direktivet, har
 af den sædvanlige bopæl til Nederlandene består, eller i indført en sådan kvalifikationseksamen ved lov i sin
 hvert fald opstår en ombytningspligt for indehaveren af interne lovgivning? Og kan den nationale lovgivning
 et i Forbundsrepublikken Tyskland af den kompetente gentagne gange gøre brug af beføjelsen til at fastsætte
 myndighed udstedt kørekort, som har livsvarig gyldighed, overgangsbestemmelser på grundlag af ovennævnte arti-
 idet et kørekort, som er udstedt for mere end ti år siden i kel i direktivet, navnlig når dette sker efter udløbet af
 en anden medlemsstat, ikke kan registreres i Nederlande- fristen, der er sat til den 1. januar 1999 (artikel 15 samt
 ne, og når indehaveren, såfremt kørekortet ikke er artikel 30, stk. 2, i direktivet)?


text:
20.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 114/22
 Appel iværksat den 14. maj 2012 af H-Holding AG til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 2. marts 2012 i sag T-594/11, H-Holding AG mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-235/12 P)
 2013/C 114/32
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: H-Holding AG (ved advokát R. Závodný)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Den Europæiske Unions Domstol (Syvende Afdeling) har ved kendelse af 28. februar 2013 fornægtet appellen og pålagt appellanten at bære sine egne omkostninger.


text:
C 161/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2.6.2001
 Slettelse af sag C-237/00 (1) Slettelse af sag C-344/99 (1)
 (2001/C 161/22) (2001/C 161/25)
 Ved kendelse af 9. januar 2001 har præsidenten for De Ved kendelse af 12. marts 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-237/00, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-344/99,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storher- Den Italienske Republik mod Kommissionen for De Europæi-
 tugdømmet Luxembourg, skal slettes af registeret. ske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 233 af 12.8.2000. (1) EFT C 333 af 20.11.1999.
 Slettelse af sag C-120/00 (1)
 Slettelse af sag C-359/00 (1)
 (2001/C 161/23)
 (2001/C 161/26)
 Ved kendelse af 9. marts 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-120/00, Ved kendelse af 12. marts 2001 har præsidenten for De
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-359/00,
 Franske Republik, skal slettes af registeret. Réunion des assureurs maladie mod Jean Marc Laboup (an-
 modning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de commerce
 de Foix et de l’Ariège), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 163 af 10.6.2000.
 (1) EFT C 335 af 25.11.2000.
 Slettelse af sag C-182/95 (1)
 (2001/C 161/24) Slettelse af sag C-21/00 (1)
 Ved kendelse af 12. marts 2001 har præsidenten for De (2001/C 161/27)
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-182/95,
 T. Port GmbH & Co. mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas Ved kendelse af 13. marts 2001 har præsidenten for De
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Ham- Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-21/00,
 burg), skal slettes af registeret. Hamadeh Adnan mod Sociétà Fiat Sava SpA (anmodning om
 præjudiciel afgørelse fra Giudice di pace di Massa), skal slettes
 (1) EFT C 208 af 12.8.1995. af registeret.
 (1) EFT C 79 af 18.3.2000.


text:
C 144/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.6.2002
 3. Skal den, der har anskaffet enheden mere end 50 år — at de særlige ikke-bidragspligtige ydelser, for hvilke der
 tidligere, være den nuværende indehaver? kan opstilles bopælskrav, er anført i bilag IIa, der blev
 indført ved forordning nr. 1247/92 (2) af 30. april 1992,
 4. Medfører undtagelsesbestemmelsen i artikel 32 i forord-
 ning (EF) nr. 1808/2001 (2), at styrelsesrådets bedømmel- — at tillæg til minimumspensionen er anført blandt de
 se i henhold til artikel 2, litra w), i forordning (EF) nr. 338/ ydelser, der er undergivet bopælskrav i bilagets afsnit H,
 97 ikke er nødvendig? Italien, litra e), og
 — at tillægget til minimumspensionen har ikke de egenska-
 (1) Rådets forordning (EF) af 9.12.1996 om beskyttelse af vilde dyr ber, der kendetegner en selvstændig ydelse, men snarere
 og planter ved kontrol af handelen hermed (EFT L 61 af 3.3.1997, skal betragtes som en integreret del af den ydelse, der skal
 s. 1). udredes?
 (2) Kommissionens forordning (EF) af 30.8.2001 om gennemførelses-
 bestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 338/97 om beskyttelse
 af vilde dyr og planter ved kontrol af handelen hermed (EFT L Er dette bilag med andre ord foreneligt med EF-traktatens
 250 af 19.9.2001, s. 1). artikel 39 og 42, for så vidt som det forbyder eksport af denne
 ydelse, når der ikke er tale om en særlig ikke-bidragspligtig
 ydelse, men snarere om en ydelse, som er en del af en
 bidragspligtig ydelse (i dette tilfælde alderspension), som ikke
 må være underlagt noget bopælskrav?
 (1) EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2.
 (2) EFT L 136 af 19.5.1992, s. 1.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 5. april 2002 af Tribunale di Roma —
 Sezione Lavoro 3 — i sagen Lidia Marcaletti mod Istituto
 nazionale della previdenza sociale (INPS)
 (Sag C-158/02)
 Sag anlagt den 2. maj 2002 af Kongeriget Spanien mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (2002/C 144/47)
 (Sag C-165/02)
 Ved kendelse afsagt den 5. april 2002, indgået til Domstolens (2002/C 144/48)
 Justitskontor den 29. april 2002, har Tribunale di Roma —
 Sezione Lavoro 3 — i sagen Lidia Marcaletti mod Istituto
 nazionale della previdenza sociale (INPS) forelagt De Europæi-
 ske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel
 afgørelse af følgende spørgsmål: Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2. maj
 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af Kongeriget Spanien ved Abogado del Estado
 — Er bilag IIa til forordning nr. 1408/7 (1) gyldigt, for så vidt Rosario Silva de Lapuerta, og med valgt adresse i Luxembourg
 som det tillæg, der kan ydes til minimumspensionen efter på Spaniens Ambassade, 4-6, boulevard E. Servais.
 italiensk lovgivning, er anført i afsnit H Italien, litra e),
 blandt de ydelser, der ikke er eksportable, når der henses
 til, Kongeriget Spanien har nedlagt følgende påstande:
 — at de ydelser inden for de forskellige sociale sikringsgrene, — Annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 494/
 som er omfattet af forordningens saglige anvendelsesom- 2002 af 19. marts 2002 om supplerende tekniske
 råde, er anført i artikel 4 i forordning (EØS) nr. 1408/71, foranstaltninger for genopbygning af kulmulebestanden i
 ICES-underområde III, IV, V, VI og VII og ICES-afsnit
 VIIIa,b,d,e (1).
 — at forordningens artikel 1, litra t), indeholder en fælles-
 skabsretlig definition af begreberne »ydelser«, »pensioner«
 og »renter«, — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
Nr . C 189/ 12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 7 . 95
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom Justice, Queen's Bench Division, i sagen The Queen mod
 afsagt den 25 . januar 1995 af Supremo Tribunal Admi Ministry of Agriculture, Fisheries and Food, ex parte B. L.
 nistrative i sagen Fåbrica de Queijo Eru Portuguesa, Lda. Lay, og The Queen mod Ministry of Agriculture, Fisheries
 mod Alfândega de Lisboa and Food, ex parte D. G. Gage og D. J. Gage forelagt De
 ( Sag C-164/95 ) Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 ( 95/C 189/23 )
 1 ) Skal en medlemsstat ved fastlæggelsen af en delerhver
 Ved dom afsagt den 25 . januar 1995 , indgået til Domstolens vers ret til en referencemængde efter artikel 1 , stk . 2, og
 Justitskontor den 29 . maj 1995 , har Supremo Tribunal artikel 2 i Rådets forordning ( EØF ) nr . 2055/93 af
 Administrative i sagen Fåbrica de Queijo Eru Portuguesa, 19 . juli 1993 om tildeling af en specifik reference
 Lda . mod Alfândega de Lisboa forelagt De Europæiske mængde til visse produkter af mælk eller mejeriproduk
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø ter ('), når henses til denne forordning og de generelle
 relse af følgende spørgsmål : fællesskabsretlige principper om beskyttelse af den
 berettigede forventning, om proportionalitet og om
 1 . Skal den pågældende ost C ) i henhold til Kommissio ejendomsrettens ukrænkelighed, fordele reference
 nens forordning ( EØF ) nr. 316 af 7, februar 1991 ( 2 ) mængden mellem overdrageren og delerhververen på
 henføres under toldposition 0406 20 90 som » ost af grundlag af en konstatering af, hvor stor en del af
 enhver art, revet eller i pulverform « eller under toldpo bedriften der blev anvendt til mælkeproduktion på det
 sition 0406 90 11 som » anden ost, til forarbejd tidspunkt, da overdrageren afgav ikke-markedsførings
 ning «? tilsagnet, for derefter at foretage en forholdsmæssig
 fordeling af referencemængden mellem overdrageren og
 2 . Er den pågældende forordning af fortolkende karakter, erhververen på grundlag af den del af de pågældende
 således at den finder anvendelse på import af den arealer, som er anvendt til mælkeproduktion, og som er
 pågældende ost med tilbagevirkende gyldighed ? blevet overdraget til delerhververen ?
 3 . Hvis et af eller begge ovennævnte spørgsmål besvares 2 ) Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende, ønskes det
 benægtende, er det da i den foreliggende sag de oplyst, hvorvidt bestemmelserne i artikel 1 , stk. 2, og
 forklarende bemærkninger til De Europæiske Fælles artikel 2 i Rådets forordning ( EØF ) nr . 2055/93 er
 skabers kombinerede nomenklatur i den udgave, som er ugyldige , idet de strider mod generelle fællesskabsretlige
 trykt i De Europæiske Fællesskabers Tidende nr. C 263 principper, herunder navnlig princippet om beskyttelse
 af 18 . oktober 1990 , s . 110, eller de tidligere forklarende af den berettigede forventning, proportionalitetsprin
 bemærkninger, der skal anvendes ? cippet og princippet om ejendomsrettens ukrænkelig
 hed .
 4 . Under hvilken af de to ovennævnte positioner skal den
 pågældende ost uanset besvarelsen af ovenstående
 henføres ? 3 ) Såfremt spørgsmål 1 og 2 besvares benægtende, ønskes
 det oplyst, hvorvidt en medlemsstat ved fastlæggelsen af
 en delerhververs ret til en referencemængde efter arti
 (') Dvs . ost fra en medlemsstat i Fællesskabet, der af eksportøren kel 1 , stk . 2 , og artikel 2 i Rådets forordning ( EØF )
 var betegnet som revet ost (» grated cheese «), der var findelt og nr . 2055/93 kan foretage en forholdsmæssig fordeling af
 havde undergået en industriel proces , hvorunder ilt ved injek
 tion var blevet erstattet med en nitrogen/002-opløsning for at referencemængden mellem overdrageren og delerhver
 øge holdbarheden, og derefter var pakket og presset i plastik veren på grundlag af størrelsen af den del af overdra
 sække indeholdende hver ca . 1 5 kg, med høj fugtighedsgrad , der gerens bedrift, som er blevet overdraget til erhverve
 havde form af en kompakt pasta eller masse , og som efter at ren .
 være udpakket og udsat for luftens påvirkning smuldrede i
 uensartede klumper . (') EFT nr . L 187 af 29 . 7 . 1993 , s . 8 .
 ( 2 ) EFT nr . L 37 af 9 . 2 . 1991 , s . 25 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 22 . maj 1995 af tribunal administratif d'Amiens
 afsagt den 26. april 1995 af High Court of Justice, Queen's (Tredje Afdeling ) i sagen Société sucrière agricole de Maizy
 Bench Division, i sagen The Queen mod Ministry of og Société sucrière de Berneuil-sur-Aisne mod Directeur
 Agriculture, Fisheries and Food, ex parte B. L. Lay, og The régionale des impôts
 Queen mod Ministry of Agriculture, Fisheries and Food, ex ( Sag C- 1 72/95 )
 parte D. G. Gage og D. J. Gage
 ( 95/C 189/25 )
 ( Sag C-165/95 )
 ( 95/C 189/24 ) Ved dom afsagt den 22 . maj 1995 , indgået til Domstolens
 Justitskontor den 6 , juni 1995 , har Tribunal administratif
 Ved kendelse afsagt den 26 . april 1 995 , indgået til Dom d'Amiens (Tredje Afdeling ) i sagen Société sucrière agricole
 stolens Justitskontor den 30 . maj 1 995 , har High Court of de Maizy og Société sucrière de Berneuil-sur-Aisne mod
 ---pagebreak--- 22 . 7 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 189/ 13
 Directeur régional des impôts forelagt De Europæiske 2 . Er det kriterium, EF-Kommissionen har anvendt i sin
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø beslutning af 6 , maj 1993 — dvs . fartøjets » tekniske
 relse af følgende spørgsmål : egnethed til indlandsskibsfart « — ikke, under hensyn til
 proportionalitetsprincippet, i strid med formålet med og
 systematikken i Rådets forordning ( EØF ) nr. 1101/89 af
 Hvad betinger, at den i artikel 8 i Rådets forordning ( EØF ) 27. april 1989 om strukturel sanering af indlandsskibs
 nr . 1785/81 af 30 . juni 1981 om den fælles markedsordning farten, for så vidt som kriteriet indebærer, at også
 for sukker ( ! ), i artikel 12 i Kommissionens forordning fartøjer, som i virkeligheden ikke benyttes til transport
 ( EØF ) nr . 1998/78 af 18 . august 1978 om gennemførelses på nettet af vandveje, der er indbyrdes forbundne i
 bestemmelser til ordningen med udligning af lageromkost EF-medlemsstaterne, bringes ind under bidragsforplig
 ninger for sukker ( 2 ) samt i artikel 6 i Rådets forordning telsen inden for rammerne af den såkaldte » gammel for
 ( EØF ) nr. 1358/77 af 20 . juni 1977 om fastlæggelse af ny-ordning «.
 almindelige regler for udligning af lageromkostninger for så
 vidt angår sukker ( 3 ), omhandlede lagerafgiftspligt indtræ
 der ? 3 . Er det — under hensyn til målsætningen for det
 almindelige formål med og den særlige systematik i
 Rådets forordning ( EØF ) nr . 1101 /89 af 27 . april 1989
 Flvornår forfalder den absorptionsafgift, der er fastsat ved om strukturel sanering inden for indlandsskibsfarten —
 artikel 32a i Rådets forordning ( EØF ) nr . 934/86 af tilstrækkeligt til, at der indtræder bidragspligt inden for
 24 . marts 1986 om den fælles markedsordning for suk rammerne af den såkaldte » gammel for ny-ordning «, at
 ker ( 4 ) og Rådets forordning ( EØF ) nr . 1914/87 af 2 , juli et fartøj rent teoretisk er egnet til indlandsskibsfart i den
 1987 om indførelse for produktionsåret 1986/87 af en forstand , at det kun efter en omfattende og bekostelig
 særlig absorptionsafgift for sukker ( 5 )? ombygning, som af samme grund er økonomisk urea
 listisk, ville kunne gøres egnet til indlandsskibsfart, eller
 i den forstand, at en benyttelse af fartøjet til transport ad
 M EFT nr . L 177 af 1 . 7 . 1981 , s . 4 . sejlbare vandveje økonomisk set ville være fuldstændig
 2) EFT nr . L 231 af 23 . 8 . 1978 , s . 5 . urentabel på grund af, at fartøjet ikke er konstrueret
 ?) EFT nr . L 156 af 25 . 6 . 1977, s . 4 . eller udrustet til indlandsskibsfart .
 4) EFT nr . L 87 af 2 . 4 . 1986 , s . 1 .
 M EFT nr . L 188 af 8 . 7 . 1987, s . 1 .
 4 . Kan EF-Kommissionens beslutning af 6 , maj 1993
 vedrørende M/S » Smaragd « — under hensyn til målsæt
 ningen med , det almindelige formål med og den særlige
 systematik i Rådets forordning ( EØF ) nr . 1101 /89 af
 27. april 1989 om strukturel sanering inden for ind
 landsskibsfarten — antages at være gyldig, for så vidt
 som der ved beslutningen pålægges en pligt til at betale
 engangsbidrag inden for rammerne af den såkaldte
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom » gammel for ny-ordning « for et fartøj , der er specielt
 afsagt den 6 , juni 1995 af Rechtbank van Koophandel, konstrueret, bygget og udrustet som bunkersskib ude
 Antwerpen, i sagen NV Wiljo mod den belgiske stat lukkende til det formål at forsyne havgående skibe med
 ( Sag C-178/95 ) brændstof og hverken er særlig egnet eller bestemt til
 ( 95/C 189/26 )
 udførelse af transport i fremmed regning, eller endog for
 egen regning, af brændstofprodukter på sejlbare vand
 veje, og dermed ikke forøger tonnagen inden for
 indlandsskibsfarten .
 Ved dom afsagt den 6 , juni 1995 , indgået til Domstolens
 Justitskontor den 8 , juni 1995 , har Rechtbank van Koop
 handel , Antwerpen, i sagen NV Wiljo mod den belgiske stat 5 . Udgør Kommissionens anvendelse af fartøjets tekniske
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod egnethed som kriterium i stedet for den faktiske
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : benyttelse af fartøjet ikke en tilsidesættelse af forbuddet
 mod forskelsbehandling, eftersom det af Kommissionen
 anvendte kriterium indebærer, at der for fartøjer, der er
 1 . Skal udtrykket » specialiserede fartøjer « i artikel 8 , taget i brug i Belgien, Nederlandene, Luxembourg,
 stk . 3 , litra c ), i Rådets forordning ( EØF ) nr . 1101 /89 af Tyskland og Frankrig skal betales engangsbidrag i
 27 . april 1989 om strukturel sanering inden for ind bestemte tilfælde, uden at fartøjet faktisk benyttes i
 landsskibsfarten — under hensyn til forordningens indlandsskibsfarten, og det dermed ikke bidrager til en
 målsætning, dens almindelige formål og dens særlige forøgelse af tonnagen inden for indlandsskibsfarten,
 systematik — forstås således, at det tager sigte på mens engangsbidraget for ibrugtagning af et fartøj i de
 fartøjer, som på grund af deres særlige konstruktion og øvrige medlemsstater kun skal betales, såfremt den
 udrustning eller deres særlige benyttelse ikke forøger faktiske benyttelse (på nettet af vandveje der er indbyr
 tonnagen inden for indlandsskibsfarten og dermed ikke des forbundne inden for Fællesskabet) giver anledning
 er af en sådan karakter, at de påvirker den strukturelle dertil .
 overkapacitet med hensyn til godstransporten på nettet
 af vandveje, der er indbyrdes forbundne i EF-medlems
 staterne .