text:
7.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 102/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Najwyższy (Polen) den 3. januar 2014 — Polska Telefonia Cyfrowa S.A. (Warszawa) mod Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
 (Sag C-3/14)
 2014/C 102/17
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Sąd Najwyższy
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Polska Telefonia Cyfrowa S.A.
 Sagsøgt: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 7, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) (1), sammenholdt med artikel 28 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet) (2) fortolkes således, at enhver foranstaltning, som træffes af de nationale tilsynsmyndigheder med henblik på opfyldelse af forpligtelsen i artikel 28 i direktiv 2002/22, indvirker på samhandelen mellem medlemsstaterne, blot såfremt den pågældende foranstaltning kan give slutbrugere fra andre medlemsstater adgang til ikke-geografiske numre på deres område?
 2)
 Skal artikel 7, stk. 3, sammenholdt med artikel 6 og 20, i direktiv 2002/21 fortolkes således, at den nationale tilsynsmyndighed ikke må gennemføre en konsolideringsprocedure, når den træffer afgørelse i en tvist mellem virksomheder, der udbyder elektroniske kommunikationsnet eller -tjenester, og denne tvist vedrører en af disse virksomheders opfyldelse af forpligtelsen i artikel 28 i direktiv 2002/22, heller ikke selv om den pågældende foranstaltning får indvirkning på samhandelen mellem medlemsstaterne, og den nationale tilsynsmyndighed i henhold til national ret er forpligtet til altid at gennemføre en konsolideringsprocedure, når den pågældende foranstaltning kan få indvirkning på samhandelen?
 3)
 Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende: Skal artikel 7, stk. 3, sammenholdt med artikel 6 og 20, i direktiv 2002/21, sammenholdt med artikel 288 TEUF og artikel 4, stk. 3, TEU, fortolkes således, at den nationale ret er forpligtet til ikke at anvende nationale bestemmelser, som pålægger den nationale tilsynsmyndighed altid at gennemføre en konsolideringsprocedure, når den har truffet en foranstaltning, som kan få indvirkning på samhandelen mellem medlemsstaterne?
 (1) EFT L 108, s. 33.
 (2) EFT L 108, s. 51.


text:
20.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 114/21
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. februar 2013 — Ellinika Nafpigeia AE mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-246/12 P) (1)
 (Appel - statsstøtte - skibsbygning - beslutning, der fastslår støtteforanstaltningers uforenelighed med fællesmarkedet - beskyttelse af væsentlige interesser med henblik på landets sikkerhed - konkurrencevilkår på det indre marked)
 2013/C 114/31
 Processprog: græsk
 Parter
 Appellant: Ellinika Nafpigeia AE (ved dikigoroi I. Drosos og V. Karagiannis)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved C. Urraca Caviedes og M. Konstantinidis, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 15. marts 2012 i sag T-391/08, Ellinika Nafpigeia mod Kommissionen, som frifandt Kommissionen for en påstand om delvis annullation af dens beslutning K(2008) 3118 endelig af 2. juli 2008, som erklærede den støtte, som de græske myndigheder havde tildelt Ellinika Nafpigeia (Hellenic Shipyards »HSY«) i forbindelse med ændringer af den oprindelige investeringsplan vedrørende omstillingen af dette skibsværft (statsstøtte C 16/04 (ex NN 29/2004, CP 71/2002 og CP 133/2005)), uforenelig med fællesmarkedet
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Ellinika Nafpigeia AE betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 200 af 7.7.2012.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
14.12.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 367/8
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 22. oktober 2013 — Staat der Nederlanden mod Essent NV m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)
 (Forenede sager C-105/12 — C-107/12) (1)
 (Præjudiciel forelæggelse - frie kapitalbevægelser - artikel 63 TEUF - ejendomsretlige ordninger - artikel 345 TEUF - elektricitets- eller gasdistributionssystemoperatører - privatiseringsforbud - forbud mod at have bånd til virksomheder, som producerer, leverer eller beskæftiger sig med handel med elektricitet eller gas - forbud mod aktiviteter, der kan skade netdriften)
 2013/C 367/12
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Staat der Nederlanden
 Sagsøgte: Essent NV (sag C-105/12), Essent Nederland BV (sag C-105/12), Eneco Holding NV (sag C-106/12) og Delta NV (sag C-107/12)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — fortolkning af artikel 63 TEUF og 345 TEUF — restriktioner for de frie kapitalbevægelser — ejendomsretlige ordninger — begreb — national lovgivning, der foreskriver et absolut forbud mod privatisering af energiforsyningsnetsoperatører
 Konklusion
 1)
 Artikel 345 TEUF skal fortolkes således, at den omfatter en ordning med privatiseringsforbud som den i hovedsagerne omhandlede, der indebærer, at aktier i en elektricitets- eller gasdistributionssystemoperatør, der er aktiv på det nederlandske område, skal ejes direkte eller indirekte af offentlige parter, som er udpeget ved national lovgivning. Denne fortolkning medfører imidlertid ikke, at artikel 63 TEUF ikke finder anvendelse på nationale bestemmelser som de i hovedsagerne omhandlede, der forbyder privatisering af elektricitets- eller gassystemsoperatører, eller som endog forbyder dels ejerskabs- eller kontrolbånd mellem selskaber, som udgør en del af en koncern, hvorunder en elektricitets- eller gassystemsoperatør, der er aktiv på det nederlandske område, henhører, og selskaber, der udgør en del af en koncern, som omfatter en virksomhed, der producerer, leverer eller beskæftiger sig med handel med elektricitet eller gas på samme område, dels at en sådan operatør og den koncern, som denne udgør en del af, gennemfører handlinger eller aktiviteter, der kan skade driften af det pågældende net.
 2)
 Hvad angår den i hovedsagerne omhandlede ordning med privatiseringsforbud, som er omfattet af artikel 345 TEUF, kan målene bag lovgivers valg af ejendomsretlig ordning tages i betragtning som tvingende almene hensyn med henblik på at begrunde restriktionen for de frie kapitalbevægelser. Hvad angår de andre forbud kan de mål, som består i at forebygge krydssubsidiering i vid forstand, herunder også strategisk udveksling af oplysninger, at skabe gennemsigtighed på elektricitets- og gasmarkedet og at forhindre konkurrencefordrejning, som tvingende almene hensyn begrunde de restriktioner for de frie kapitalbevægelser, der er forårsaget af nationale bestemmelser som de i hovedsagerne omhandlede.
 (1) EUT C 151 af 26.5.2012.


text:
28.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 25/33
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Naczelny Sąd Administracyjny (Republikken Polen) den 4. november 2011 — Maria Kozak mod Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie
 (Sag C-557/11)
 (2012/C 25/63)
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Maria Kozak
 Sagsøgt: Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie
 Præjudicielt spørgsmål
 Er den transportydelse, som et rejsebureau selv har leveret inden for rammerne af en samlet pris, som den har modtaget fra en rejsende for en rejseydelse, der er leveret til denne rejsende, hvilken ydelse pålægges afgift efter særordningen for rejsebureauer i artikel 306-310 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1), i sin egenskab af nødvendig del af leveringen af denne rejseydelse undergivet afgiftspligt i henhold til den for rejseydelser gældende normale afgiftssats, eller i henhold til den nedsatte sats, der i medfør af artikel 98, sammenholdt med nr. 5) i bilag III til direktivet, finder anvendelse på den ydelse, der består i befordring af personer?
 (1) EUT L 347, s. 1.


text:
10.1.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 7/31
 1) Kommissionens beslutning 2001/146/EF af 20. september 2) I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 2000 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81
 (COMP/36.653 — Opel) annulleres, for så vidt som denne
 3) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler de af
 fastslår eksistensen af en leveringsbegrænsningsforanstaltning,
 Kommissionen afholdte omkostninger.
 som er i strid med artikel 81, stk. 1, EF.
 2) Størrelsen af den bøde, som pålægges sagsøgerne ved den
 anfægtede beslutnings artikel 3, nedsættes til (1) EFT C 150 af 19.5.2001.
 35 475 000 EUR.
 3) I øvrigt frifindes Kommissionen.
 4) Sagsøgerne bærer fire femtedele af deres egne omkostninger
 og betaler fire femtedele af Kommissionens omkostninger;
 Kommissionen bærer en femtedel af sine egne omkostninger og
 betaler en femtedel af sagsøgernes omkostninger.
 RETTENS DOM
 (1) EFT C 61 af 24.2.2001.
 af 23. oktober 2003
 i sag T-255/01, Changzhou Hailong Electronics & Light
 Fixtures Co. Ltd og Zhejiang Yankon Group Co. Ltd mod
 Rådet for Den Europæiske Union (1)
 RETTENS DOM
 (»Dumping — fastsættelse af den normale værdi — markeds-
 af 16. oktober 2003 økonomiske vilkår — referenceland — artikel 2, stk. 7, i
 forordning (EF) nr. 384/96«)
 i sag T-47/01, Co-Frutta Soc. coop. rl mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (1) (2004/C 7/56)
 (»Annullationssøgsmål — aktindsigt — afgørelse 94/90/ (Processprog: engelsk)
 EKSF, EF, Euratom — afslag — reglen om dokumentets
 ophavsmand — magtfordrejning«)
 (2004/C 7/55)
 I sag T-255/01, Changzhou Hailong Electronics & Light
 Fixtures Co. Ltd, Changzhou (Kina), Zhejiang Yankon Group
 (Processprog: italiensk) Co. Ltd, tidligere Zheijang Sunlight Group Co. Ltd, Shangyu
 (Kina), ved P. Bentley, QC, og avocat F. Ragolle, mod Rådet for
 Den Europæiske Union (befuldmægtigede: S. Marquardt og
 G.M. Berrisch), støttet af Kommissionen for De Europæiske
 I sag T-47/01, Co-Frutta Soc. coop. rl, Padova (Italien), Fællesskaber (befuldmægtigede: V. Kreuschitz, T. Scharf og
 ved avvocati W. Viscardini, M. Paolin og S. Donà, mod S. Meany), angående en påstand om annullation af Rådets
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- forordning (EF) nr. 1470/2001 af 16. juli 2001 om indførelse
 gede: P. Stancanelli, P. Aalto og P. Wölker), angående en af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den
 påstand om annullation af den afgørelse fra Kommissionen, midlertidige told på importen af kompaktlysstofrør med
 som er indeholdt i skrivelsen af 31. juli 2000 fra Generaldirek- indbygget elektronisk drosselspole (CFL-i) med oprindelse i
 toratet for »Landbrug« og skrivelsen af 5. december 2000 fra Folkerepublikken Kina (EFT L 195, s. 8), har Retten (Femte
 Kommissionens generalsekretær om delvis afslag på aktindsigt Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 i de dokumenter, som sagsøgeren har anmodet om i forbindel- R. García-Valdecasas, og dommerne P. Lindh, J.D. Cooke,
 se med ordningen for indførsel af bananer, har Retten (Femte J. Pirrung og H. Legal; justitssekretær: fuldmægtig J. Plingers,
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R. García-Valde- den 23. oktober 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 casas, og dommerne P. Lindh og J.D. Cooke; justitssekretær: således:
 ekspeditionssekretær J. Palacio González, den 16. oktober
 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 1) Påstanden om annullation af den afgørelse, som er indeholdt i
 skrivelsen af 31. juli 2000 fra Generaldirektoratet for »Land- 2) Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler Rådets
 brug«, afvises. omkostninger.


text:
7.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 102/8
 Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 10. oktober 2013 — Ferenc Tibor Kovács mod Vas Megyei Rendőr-főkapitányság (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Szombathelyi Törvényszék — Ungarn)
 (Sag C-5/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 45 TEUF - arbejdskraftens frie bevægelighed - national lovgivning, hvorefter en fører, der anvender et køretøj med udenlandske nummerplader, har pligt til ved en politikontrol straks at fremlægge bevis for køretøjets retmæssige anvendelse, idet der ellers ifaldes bødestraf))
 2014/C 102/09
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Szombathelyi Törvényszék
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ferenc Tibor Kovács
 Sagsøgt: Vas Megyei Rendőr-főkapitányság
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Szombathelyi Törvényszék — fortolkning af princippet om fri bevægelighed for personer og af forbuddet mod forskelsbehandling samt af retten til en retfærdig rettergang — national færdselslovgivning, hvorefter alene motorkøretøjer med en registreringsattest og nummerplader udstedt af de nationale administrative myndigheder må køre på vejene inden for det nationale område, og at det kun under en kontrol kan godtgøres, om betingelserne for fravigelse af denne bestemmelse er opfyldt — pligt for en person, som har bopæl i medlemsstat A og arbejder i medlemsstat B, og som for at kunne køre til sin arbejdsplads har fået et motorkøretøj, der er indregistreret i medlemsstat B og ejet af den pågældendes arbejdsgiver, stillet til sin rådighed, til under enpolitikontrol på stedet at kunneføre bevis for, at han anvender køretøjet retmæssigt i medlemsstat A — ingen mulighed for føreren for at fremlægge beviset for retmæssigheden på et senere tidspunkt under en administrativ procedure
 Konklusion
 Artikel 45 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter i princippet alene motorkøretøjer med en administrativt udstedt registreringsattest og nummerplader udstedt af samme medlemsstat må køre på vejene inden for denne medlemsstat, og hvor en i samme medlemsstat bosiddende person, som baseret på det forhold, at han anvender et køretøj, som er stillet til rådighed af hans arbejdsgiver, der har hjemsted i en anden medlemsstat, ønsker at påberåbe sig en fravigelse af denne bestemmelse, ved en politikontrol på stedet skal kunne føre bevis for, at han opfylder betingelserne for anvendelse af denne fravigelse, der er fastsat i den pågældende nationale lovgivning, idet han ellers, uden mulighed for fritagelse, umiddelbart pålægges en bøde svarende til den, der pålægges ved overtrædelse af registreringspligten.
 (1) EUT C 114 af 20.4.2013.


text:
6.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 200/29
 Sag anlagt den 14. april 2016 — GRID applications mod EUIPO (APlan)
 (Sag T-154/16)
 (2016/C 200/41)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: GRID applications GmbH (Wien, Østrig) (ved advokat M. Meyenburg)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »APlan« — registreringsansøgning nr. 13 374 079
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 15. februar 2016 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1819/2015-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres med den følge, at EUIPO tillader registrering af EF-varemærkeansøgning CTM 13374079 i overensstemmelse med ansøgningen eller, subsidiært, som begrænset for vare- og tjenesteydelsesklasserne 9, 35 og 42, eller, mest subsidiært, kun for klasserne 9 og 42.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med klagesagens behandling ved Harmoniseringskontoret/EUIPO og sagens behandling for Retten.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7 i forordning nr. 207/2009.


text:
26.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/10
 Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 16. februar 2012 — straffesag mod Alessandro Sacchi (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Roma — Italien)
 (Sag C-255/10) (1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit - etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - hasardspil - indsamling af væddemål på sportsbegivenheder - krav om koncession - følger, der skal drages af en tilsidesættelse af EU-retten i forbindelse med tildelingen af koncessioner - tildeling af 16 300 supplerende koncessioner - ligebehandlingsprincippet og gennemsigtighedsforpligtelsen - retssikkerhedsprincippet - beskyttelse af indehaverne af forudgående koncessioner - nationale bestemmelser - obligatoriske minimumsafstande mellem steder for indsamling af væddemål - lovlighed - grænseoverskridende aktivitet, som kan sidestilles med den, der er genstand for koncessionen - forbud i henhold til de nationale bestemmelser - lovlighed)
 2012/C 151/17
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Roma
 Tiltalt i straffesagen
 Alessandro Sacchi
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale ordinario di Roma — fri bevægelighed for personer — etableringsfrihed — fri udveksling af tjenesteydelser — virksomhed med indgåelse af væddemål — national lovgivning, hvorved denne virksomhed underlægges en betingelse om opnåelse af en koncession og en tilladelse vedrørende offentlig sikkerhed — beskyttelse af retssubjekter, der har opnået koncessioner og tilladelser ved tildelingsprocedurer, hvorved andre erhvervsdrivende inden for samme sektor uretmæssigt er blevet udelukket — foreneligheden med artikel 43 EF og 49 EF
 Konklusion
 1)
 Såvel artikel 43 EF og 49 EF som ligebehandlings- og effektivitetsprincippet skal fortolkes således, at de er til hinder for, at en medlemsstat, som i strid med EU-retten har udelukket en kategori af erhvervsdrivende fra tildelingen af koncessioner på udøvelse af en økonomisk aktivitet, og som forsøger at rette op på denne tilsidesættelse ved at sende et betragteligt antal nye koncessioner i udbud, beskytter den markedsposition, der er opnået af de eksisterende erhvervsdrivende, ved bl.a. at fastsætte minimumsafstande mellem de nye koncessionshaveres og de eksisterende erhvervsdrivendes forretningssteder.
 2)
 Artikel 43 EF og 49 EF skal fortolkes således, at de er til hinder for, at der over for personer, der er knyttet til en erhvervsdrivende, som i strid med EU-retten var blevet udelukket fra et udbud, anvendes sanktioner for udøvelsen af organiseret væddemålsvirksomhed uden koncession og uden polititilladelse, også efter det nye udbud, der skulle rette op på denne tilsidesættelse af EU-retten, i det omfang dette udbud og den heraf følgende tildeling af nye koncessioner ikke på effektiv vis har rettet op på den ulovlige udelukkelse af den nævnte erhvervsdrivende fra det forudgående udbud.
 3)
 Det følger af artikel 43 EF og 49 EF, af ligebehandlingsprincippet, af gennemsigtighedsforpligtelsen samt af retssikkerhedsprincippet, at betingelserne og bestemmelserne i forbindelse med et udbud som det i hovedsagen omhandlede — og navnlig de bestemmelser, der fastsætter fortabelsen af retten til koncessioner, som er blevet tildelt på grundlag af et sådant udbud, såsom de bestemmelser, der er indeholdt i artikel 23, stk. 2, litra a), og stk. 3 i aftaleudkastet mellem det selvstændige organ, som administrerer statslige monopoler, og tilslagsmodtageren af koncessionen vedrørende hasardspil på andre begivenheder end hestevæddeløb — skal være formuleret klart, præcist og utvetydigt, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at undersøge.
 (1) EUT C 209 af 31.7.2010.


text:
8.3.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/15
 Sag anlagt den 10. januar 2003 af Kommissionen for De under de nationale sygesikringsordninger, hvoraf det fremgår,
 Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet at en beslutning, hvorved den kompetente nationale myndig-
 Luxembourg hed afgør, at et lægemiddel ikke må markedsføres til den
 pris, ansøgeren har foreslået at anvende, skal indeholde en
 (Sag C-9/03) begrundelse, »der bygger på objektive og kontrollable kriterier«,
 fortolkes således, at den myndighed, der i henhold til national
 (2003/C 55/25) belgisk ret er kompetent, på forhånd og i form af en alment
 gældende retsforskrift skal bestemme, hvilke kriterier den
 myndighed, der skal træffe afgørelse om den konkrete ansøg-
 ning, skal tage i betragtning, eller har den beslutningstagende
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den myndighed adgang til — i hver enkelt individuel beslutning —
 10. januar 2003 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxem- at angive, hvilke objektive og kontrollable kriterier den har
 bourg af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved lagt til grund for i det konkrete tilfælde at afslå ansøgningen,
 D. Martin og M. França, som befuldmægtigede, og med valgt eller er det tilstrækkeligt, at myndigheden formelt begrunder
 adresse i Luxembourg. sin individuelle beslutning med angivelse af de konkrete
 oplysninger, der er indeholdt i sagens akter, i hvilket tilfælde
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: det tilkommer domstolene at afgøre, om disse oplysninger
 udgør et objektivt og kontrollerbart kriterium?
 — Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsi-
 desat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets
 og Rådets direktiv 98/27/EF af 19. maj 1998 om søgsmål (1 ) EFT 1989 L 40, s. 8.
 med påstand om forbud på området beskyttelse af
 forbrugernes interesser (1), idet det ikke inden for den
 fastsatte frist har udstedt de nødvendige love og admi-
 nistrative bestemmelser for fuldt ud at efterkomme dette
 direktiv.
 — Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Sag anlagt den 14. januar 2003 af Kommissionen for De
 Søgsmålgrunde og væsentligste argumenter Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 Den ved direktivets artikel 8 fastsatte gennemførelsesfrist (Sag C-15/03)
 udløb den 1. januar 2001.
 (2003/C 55/27)
 ( 1) EFT L 166, s. 51.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 14. januar 2003 anlagt sag mod Republikken Østrig af
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Dr. Jürgen
 afsagt den 9. december 2002 af Raad van State (Belgien) i Grunwald, juridisk konsulent, og Minas Konstantinidis, Kom-
 sagen NV Boss Pharma mod den belgiske stat, repræsente- missionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med
 ret ved økonomiministeren valgt adresse i Luxembourg hos Luis Escobar Guerrero,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret C 254,
 (Sag C-11/03) Luxembourg-Kirchberg.
 (2003/C 55/26)
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Ved dom afsagt den 9. december 2002, indgået til Domstolens 1. Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine
 Justitskontor den 13. januar 2003, har Raad van State (Belgien) forpligtelser i henhold til artikel 3, stk. 1, i Rådets
 i sagen NV Boss Pharma mod den belgiske stat, repræsenteret direktiv 75/439/EØF af 16. juni 1975 om bortskaffelse af
 ved økonomiministeren, forelagt De Europæiske Fællesskabers olieaffald ( 1), idet den ikke har truffet de nødvendige
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende retlige og faktiske foranstaltninger til at prioritere behand-
 spørgsmål: ling af olieaffald ved regenerering, når dette er muligt ud
 fra tekniske, økonomiske og organisatoriske hensyn.
 Skal artikel 2, nr. 2, i Rådets direktiv 89/105/EØF (1) af
 21. december 1988 om gennemsigtighed i prisbestemmelserne 2. Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost-
 for lægemidler til mennesker og disse lægemidlers inddragelse ninger.


text:
11.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 39/16
 Sag anlagt den 2. december 2011 — Garner CAD Technic m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-614/11)
 2012/C 39/33
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Garner CAD Technic GmbH (Weßling, Tyskland), GCT Design Organisation GmbH (Weßling) og SG Aerospace GmbH (Weßling) (ved advokaterne R. Zehetmeier-Müller, M. Schweda, C. Wünschmann, F. Loose, I. Dörr og J. Eggers)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af 26. januar 2011 om Tysklands statsstøtte C 7/2010 (ex CP 250/2009 og NN 5/2010) »KStG, Sanierungsklausel«, sagsnr. K(2011) 275 endelig, EUT L 235, s. 26, annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne i det væsentlige anført følgende anbringender.
 1)
 Tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF: Saneringsklausulen udgør ikke statsstøtte
 Sagsøgerne har i denne sammenhæng bl.a. gjort gældende, at saneringsklausulen i § 8c, stk. 1a, i den tyske lov om selskabsskat (KStG) ikke medfører den i artikel 107, stk. 1, TEUF forudsatte selektive virkning, idet den ikke begunstiger visse virksomheder eller visse produktioner. Endvidere er det sagsøgernes opfattelse, at saneringsklausulen ikke udgør en undtagelse til det referencesystem, der er fastsat i tysk skatteret, om hovedsagelig ubegrænset overførsel af tab og intertemporal udligning, men derimod bidrager til dette referencesystems virkning.
 2)
 Tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF: manglende selektivitet i mangel af sondring mellem erhvervsdrivende, der henset til det forfulgte mål befinder sig i en sammenlignelig retlig og faktisk situation
 Sagsøgerne har i den forbindelse gjort gældende, at saneringsklausulen kommer enhver virksomhed i retlig form af et selskab til gode på de samme betingelser og uden noget spillerum for skøn. Sagsøgerne er af den opfattelse, at saneringsklausulen udgør en generel skattepolitisk foranstaltning, der af denne grund ikke falder ind under forbuddet mod statsstøtte.
 3)
 Tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF: Saneringsklausulen kan begrundes med skattesystemets indre opbygning
 Sagsøgerne har i denne sammenhæng gjort gældende, at selv hvis man fulgte Kommissionens opfattelse og antog, at saneringsklausulen havde en selektiv karakter, ville den være berettiget ud fra de forfatningsretlige principper om beskatning efter kapacitet, undgåelse af overbeskatning og overholdelse af proportionalitetsprincippet.
 4)
 Tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF: Sagsøgerne har ikke draget fordel af statsmidler
 Sagsøgerne har gjort gældende, at de ikke har draget fordel af statsmidler. De har hertil bl.a. gjort gældende, at der ikke var blevet givet en ny formuefordel til det tabsramte selskab i medfør af saneringsklausulen, snarere blot at et allerede bestående formueforhold efter princippet om ubegrænset overførsel af tab som fastsat ved intertemporal udligning ikke blev ændret.
 5)
 Åbenbar urigtig bedømmelse på grund af utilstrækkelig hensyntagen til den tyske skattelovgivning
 Sagsøgerne har i den forbindelse bl.a. gjort gældende, at Kommissionen ikke tager behørigt hensyn til relevante tyske skatteregler, og at den anfægtede afgørelse derved er behæftet med alvorlige fejl.


text:
C 348/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.12.2001
 Sag anlagt den 17. oktober 2001 af Kommissionen for De lingen af ordren. Kommissionen har tilføjet, at det pågældende
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik dekret er i strid med direktivets artikel 36, stk. 2, og med det
 almindelige princip om gennemsigtighed, for så vidt som de
 objektive kriterier for bedømmelsen af buddene kan opdeles
 (Sag C-412/01) i undergrupper inden åbningen af buddene. Endelig har
 Kommissionen påpeget, at Den Italienske Republik ikke har
 underrettet Kommissionen om, at dekret nr. 116/97 var
 (2001/C 348/35) vedtaget, og at den således tilsidesat direktivets artikel 44,
 stk. 2.
 (1) EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 17. okto-
 ber 2001 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved Michel Nolin, som
 befuldmægtiget, bistået af avvocato Massimo Moretto.
 Sag anlagt den 17. oktober 2001 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 (Sag C-414/01)
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat de
 (2001/C 348/36)
 forpligtelser, der påhviler den i henhold til direktiv
 92/50/EØF, navnlig direktivets artikel 23, 32, 36 og 44,
 idet den i artikel 2 i dekret nr. 116 af 27. februar 1997
 fra den italienske ministerpræsident gennem henvisning
 til artikel 14 i lovbekendtgørelse nr. 157 af 17. marts Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 17. okto-
 1995 blandt de kriterier for tildeling af ordren, som de ber 2001 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen
 ordregivende myndigheder kan tage i betragtning ved for De Europæiske Fællesskaber ved I. Martı́nez del Peral, som
 afgørelsen af, hvilket bud der er det økonomisk mest befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 fordelagtige, har anført de udvælgelseskriterier, der er L. Escobar, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret,
 opregnet i artikel 32 i direktiv 92/50/EØF (1), og blandt C 254, Kirchberg.
 kriterierne for tildeling af ordren derudover har anført
 kvalitetsgodkendelse og »andre omstændigheder, som de
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 ordregivende myndigheder måtte fastlægge med henblik
 på særligt at kvalificere den bydende i relation til den
 tjenesteydelse, der er genstand for licitationen«, og endvi- — Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 dere har fastsat, at kriterierne for bedømmelse af buddene forpligtelser i henhold til artikel 15, stk. 1, i Europa-
 kan opdeles i undergrupper inden åbningen af buddene, Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF (1) af 20. maj
 og ikke har meddelt Kommissionen ordlyden af dekret 1997 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler
 nr. 116/97. vedrørende fjernsalg, idet det ikke har sat de nødvendige
 love og administrative bestemmelser i kraft for at efter-
 komme direktivet.
 — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. — Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kongeriget Spanien burde i henhold til artikel 15, stk. 1, i
 direktiv 97/7/EF have sat de nødvendige love og administrative
 Kommissionen har anført, at de anfægtede bestemmelser i bestemmelser for at efterkomme direktivet i kraft senest den
 dekret nr. 116/97 er i åbenbar modstrid med direktiv 92/50, 4. juni 2000.
 idet der i henhold til bestemmelserne også kan anvendes
 bedømmelseskriterier vedrørende de bydendes tekniske formå-
 (1) EFT L 144 af 4.6.1997, s. 19.
 en i forbindelse med vurderingen af, hvilket bud der er
 det økonomisk mest fordelagtige, og udvælgelsesproceduren
 således er blandet sammen med proceduren vedrørende tilde-


text:
13.2.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 37/43
 Sag anlagt den 8. december 2009 — Leali mod Kommissionen
 (Sag T-489/09)
 2010/C 37/60
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Leali SpA (Odolo, Italien) (ved avvocato G. Belotti)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning i sag COMP. 37 956 — Rundt armeringsstål, genvedtagelse — K(2009) 7492 endelig udg., vedtaget af Kommissionen den 30. september 2009, annulleres.
 —
 Den pålagte bøde nedsættes.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som i sag T-472/09, SP mod Kommissionen.


text:
16.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 336/27
 Sag anlagt den 6. september 2013 — Systran mod Kommissionen
 (Sag T-481/13)
 2013/C 336/57
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Systran SA (Paris, Frankrig) (ved advokat J. Hoss)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelserne af 5. juli 2013 og af 21. august 2013 truffet af Europa-Kommissionen eller Den Europæiske Union annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen og Den Europæiske Union tilpligtes at betale alle sagsomkostningerne.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved nærværende søgsmål har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelser, hvorved denne efter Domstolens dom af 18. april 2013, Kommissionen mod Systran og Systran Luxembourg (sag C-103/11 P, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), inddriver udligningsrenter med tillæg af morerenter fra 19. august 2013 for det beløb, som Kommissionen havde betalt sagsøgeren i forbindelse med erstatningen efter Rettens dom af 16. december 2010, Systran og Systran Luxembourg mod Kommissionen (sag T-19/07, Sml. II, s. 6083), som blev ophævet ved Domstolens dom.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1)
 Første anbringende om Kommissionens manglende kompetence til at træffe de anfægtede afgørelser, for så vidt som Kommissionen ikke ville have kompetence til at tilkende sig selv udligningsrenter, idet sådanne renter alene kan tilkendes af en retsinstans, eftersom de har til formål at erstatte et tab, der følger af, at en af parterne ikke har opfyldt sine forpligtelser. Sagsøgeren gør gældende, at tilkendelsen af udligningsrenter ikke er del af afviklingen af virkningerne af en dom afsagt af Domstolen.
 2)
 Andet anbringende om en tilsidesættelse af de generelle principper i EU-retten såvel henset til tilkendelsen af renter som til det generelle princip om forbud mod ugrundet berigelse. Sagsøgeren gør gældende:
 —
 at Kommissionen har tilsidesat det generelle princip i EU-retten eller det fælles princip i medlemsstaterne om tilkendelse af udligningsrenter, idet den tilkender sig selv udligningsrenter, uden at der er nogen skade, som sagsøgeren er skyld i
 —
 at Kommissionen har tilsidesat det generelle princip om forbud mod ugrundet berigelse, idet en privatretlig juridisk person pålægges en forpligtelse, der ikke er fastsat i traktaten, og under alle omstændigheder henset til beregningen af rentebeløbet, idet den tilkender sig selv et fast rentebeløb med tillæg af 2 % på grund af inflation.
 3)
 Tredje anbringende om en magtfordrejning begået af Kommissionen, for så vidt som denne ikke ville kunne basere sig på artikel 299 TEUF for at kræve betaling af udligningsrenter i mangel af retsgrundlag, der tillægger den denne kompetence, og i mangel af en retsafgørelse, der tilpligter sagsøgeren at betale dem.


text:
26.11.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 296/17
 Sag anlagt den 7. oktober 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-372/05)
 (2005/C 296/33)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. oktober 2005 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Dr. Günter Wilms, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, 9, 10 og 11 i forordning nr. 1552/89 (1), henholdsvis forordning nr. 1150/2000 (2), idet den har nægtet at beregne og overføre egne indtægter, som i tidsrummet fra den 1. januar 1998 til og med den 31. december 2002 ikke er blevet opkrævet på grund af toldfritagelse ved indførsel af militært udstyr, og idet den har nægtet at betale morarenter som følge af manglende overdragelse af egne indtægter til Kommissionen.
 2.
 Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Forbundsrepublikken Tyskland indrømmede fra den 1. januar 1998 toldfritagelse ved indførsel af militært udstyr og indbetalte som følge heraf ingen egne toldindtægter. Sagsøgte beregnede ikke — på trods af at være blevet opfordret hertil — de egne indtægter, som på grund af denne toldfritagelse ikke var blevet indbetalt, og stillede dem ikke rettidigt til rådighed for Kommissionen. Endvidere nægtede sagsøgte at udlevere de detaljerede oplysninger om de faktiske indførsler, som var nødvendige for beregningen af morarenterne, samt at betale morarenterne.
 Denne toldfritagelse udgør en tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 26 samt EF-toldkodeksens artikel 20, som ikke kan begrundes med henvisning til EF-traktatens artikel 296. Artikel 296 EF skal som en undtagelse fra det almindelige princip om opkrævning af told fortolkes snævert, og i overensstemmelse med denne snævre fortolkning skal en medlemsstat, der ønsker at påberåbe sig denne forskrift, godtgøre, at samtlige betingelser for at anvende den er til stede.
 I det foreliggende tilfælde betyder det, at det påhviler de tyske myndigheder at godtgøre, i hvilket omfang opkrævning af told bringer Forbundsrepublikken Tysklands væsentlige sikkerhedsinteresser i fare. Medlemsstaten skal også godtgøre, at der under de særlige betingelser har foreligget en konkret trussel mod statens sikkerhed. De tyske myndigheder har imidlertid ikke tilvejebragt konkrete indicier eller holdepunkter for, hvorledes og hvorfor forsvarsevnen skulle forringes ved opkrævning af visse toldafgifter. Andre medlemsstater opkræver told på sådanne indførsler uden at rejse indsigelse om en trussel mod den nationale sikkerhed. Henset til disse medlemsstater ville en anerkendelse af fritagelsen være uretfærdig og uansvarlig, da de ville skulle bære de finansielle følger.
 Det hensyn til militære hemmeligheder, som de tyske myndigheder har gjort gældende, kan heller ikke begrunde en sådan tilsidesættelse af fællesskabsretten, da fællesskabsorganernes sikring af fortroligheden af følsomme data alene er et procedurespørgsmål, som ikke kan fritage sagsøgte fra dennes materielle forpligtelse til at indbetale de tilsvarende egne indtægter til Fællesskabet.
 Den omstændighed, at Rådets forordning nr. 150/2003 under bestemte forudsætninger giver mulighed for suspension af told på de fastsatte varer efter dens ikrafttræden den 1. januar 2003, kan ikke begrunde tilsidesættelse af EF-toldretten på et tidligere tidspunkt: Før denne forordnings ikrafttræden har der nemlig ikke foreligget nogen suspension af den fælles toldtarif, og tolden har altså skullet opkræves indtil den 31. december 2002, og de hertil svarende egne indtægter har skullet indbetales til Fællesskabet.
 (1) EFT L 155, s. 1.
 (2) EFT L 130, s. 1.


text:
14.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 302/2
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 16. juli 2015 — Huawei Technologies Co. Ltd mod ZTE Corp. og ZTE Deutschland GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Düsseldorf — Tyskland)
 (Sag C-170/13) (1)
 ((Konkurrence - artikel 102 TEUF - virksomhed, der er indehaver af et standard-essentielt patent, og som over for standardiseringsorganet har påtaget sig at indrømme tredjeparter licens på dette patent på retfærdige, rimelige og ikke-diskriminerende vilkår, normalt kaldet »FRAND« (»fair, reasonable and non-discriminatory«) - misbrug af dominerende stilling - patentkrænkelsessøgsmål - søgsmål med påstand om undladelse - søgsmål med påstand om tilbagekaldelse af produkter - søgsmål med påstand om fremlæggelse af regnskabsoplysninger - erstatningssøgsmål - forpligtelser, der påhviler indehaveren af et standard-essentielt patent))
 (2015/C 302/02)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landgericht Düsseldorf
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Huawei Technologies Co. Ltd
 Sagsøgte: ZTE Corp. og ZTE Deutschland GmbH
 Konklusion
 1)
 Artikel 102 TEUF skal fortolkes således, at en indehaver af et patent, der er essentielt for en standard, der er fastsat af et standardiseringsorgan, og som har påtaget sig en uigenkaldelig forpligtelse over for dette organ til at indrømme tredjeparter licens på retfærdige, rimelige og ikke-diskriminerende vilkår, normalt kaldet »FRAND« (»fair, reasonable and non-discriminatory«), ikke misbruger sin dominerende stilling som omhandlet i denne artikel ved at anlægge patentkrænkelsessøgsmål med påstand om undladelse af krænkelse af indehaverens patent eller tilbagekaldelse af produkter, som er blevet fremstillet under anvendelse af dette patent, når:
 —
 indehaveren, inden dette søgsmål anlægges, for det første har givet den påståede patentkrænker meddelelse om den krænkelse, vedkommende foreholdes, idet patentet angives, og det præciseres, hvorledes det er blevet krænket, og for det andet, efter at den påståede patentkrænker har udtrykt ønske om at indgå en licensaftale på FRAND-vilkår, har overbragt denne krænker et konkret, skriftligt licenstilbud på sådanne vilkår, som bl.a. præciserer licensafgiften og fremgangsmåden for dens beregning, og
 —
 denne krænker fortsætter med at udnytte patentet uden hurtigt at følge op på dette tilbud i overensstemmelse med sædvanlig anerkendt handelspraksis inden for området og i god tro, hvilket skal afgøres på grundlag af objektive kriterier og bl.a. indebærer fraværet af enhver forhalingstaktik.
 2)
 Artikel 102 TEUF skal fortolkes således, at det ikke under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede er forbudt for en virksomhed, som indtager en dominerende stilling, og som er indehaver af et patent, der er essentielt for en standard, der er fastsat af et standardiseringsorgan, med hensyn til hvilket virksomheden over for standardiseringsorganet har påtaget sig at indrømme licenser på FRAND-vilkår, at anlægge patentkrænkelsessøgsmål mod en påstået patentkrænker af virksomhedens patent med påstand om fremlæggelse af regnskabsoplysninger vedrørende tidligere brug af dette patent eller tildeling af skadeserstatning for sådan brug.
 (1) EUT C 215 af 27.7.2013.


text:
6.10.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 351/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Budapesti XX., XXI. és XXIII. Kerületi Bíróság (Ungarn) den 28. juli 2014 — Herrenknecht AG mod Hév-Sugár Kft.
 (Sag C-366/14)
 2014/C 351/07
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Budapesti XX., XXI. és XXIII. Kerületi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Herrenknecht AG
 Sagsøgt: Hév-Sugár Kft.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Hvorledes skal artikel 23, stk. 1, i Rådets forordning nr. 44/2001/EF (1) fortolkes for så vidt angår spørgsmålet om, hvilken ret der er enekompetent, når de kontraherende parter i kontraktens generelle betingelser har aftalt flere forskellige retter som værende kompetente til at påkende tvister, der opstår i forbindelse med kontrakten, og kan sagsøgeren frit vælge værneting mellem de i aftalen anførte retter, som har enekompetence, og dem, der har en alternativ kompetence, og kan det deraf udledes, at den ret, der påkender tvisten, er enekompetent?
 2)
 Hvorledes skal Romkonventionens artikel 3, stk. 1, (2) fortolkes for så vidt angår spørgsmålet om, hvilken materiel ret der skal anvendes ved bedømmelsen af kontrakten, når parterne i kontraktens generelle betingelser har aftalt flere medlemsstaters love, og hvilken lov skal i givet fald finde anvendelse?
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22.12.2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT 2001 L 12, s. 1).
 (2) Konvention om, hvilken lov der skal anvendes på kontraktlige forpligtelser åbnet for undertegnelse i Rom den 19.6.1980 (EFT L 266 af 9.10.1980, s. 1).


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Najwyższy (Polen) den 28. oktober 2009 — Polska Telefonia Cyfrowa Spółka z o.o. mod Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
 (Sag C-410/09)
 2010/C 24/33
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Sąd Najwyższy
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Polska Telefonia Cyfrowa Spółka z o.o.
 Sagsøgt: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
 Præjudicielt spørgsmål
 Tillader tiltrædelsesaktens artikel 58 (EUT 2003 L 236, s. 33), at bestemmelser i Kommissionens retningslinjer (EFT 2002 C 165, s. 6) gøres gældende over for borgerne i en medlemsstat, når den nationale tilsynsmyndighed i henhold til artikel 16, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) (EFT L 108, s. 33) skal iagttage disse retningslinjer så nøje som muligt ved sin analyse af de relevante markeder, og retningslinjerne ikke er blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende på den pågældende stats sprog, selv om dette sprog er et af Den Europæiske Unions officielle sprog?


text:
17.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/30
 Sag anlagt den 5. september 2012 — Lifted Research og LRG Europe mod KHIM — Fei Liangchen (Lr geans)
 (Sag T-390/12)
 2012/C 355/65
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Lifted Research Group, Inc (Irvine, De Forenede Stater) og LRG Europe Ltd (Hertfordshire, Det Forenede Kongerige) (ved M. Edenborough, QC)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Fei Liangchen (Zhejiang, Kina)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 13. juni 2012 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1199/2010-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger i forbindelse med dette søgsmål. Subsidiært, hvis den anden part i sagen intervenerer, tilpligtes sagsøgte og intervenienten in solidum at betale sagsøgerens omkostninger i forbindelse med dette søgsmål.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærkerne: Fei Liangchen
 Det omhandlede EF-varemærker: Figurmærket »Lr geans« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 18 og 25 — EF-varemærkeansøgning nr. 5572631.
 Indehaver af de i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Lifted Research Group, Inc og LRG Europe Ltd.
 De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: EF-varemærkeregistrering nr. 2473627 af ordmærket »LIFTED RESEARCH GROUP« for varer i klasse 8; EF-varemærkeregistrering nr. 1591478 af ordmærket »LIFTED RESEARCH GROUP« for varer i klasse 25; EF-varemærkeregistrering nr. 4709325 af ordmærket »L R G« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 9, 16, 25, 28, 35, 41 og 42; EF-varemærkeregistrering nr. 2473601 af ordmærket »L R G« for varer i klasse 18; EF-varemærkeregistrering nr. 1591452 af ordmærket »L R G« for varer i klasse 25; EF-varemærkeregistrering nr. 4708897 af figurmærket, som forestiller et træ med et kors, for varer i klasse 3, 9 og 25; EF-varemærkeregistrering nr. 4709218 af figurmærket »L« for varer i klasse 9, 18 og 25; EF-varemærkeregistrering nr. 4988127 af figurmærket »L« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 18, 25 and 35; ikke-registrerede tegn »LIFTED RESEARCH GROUP«, »LRG«, »L r geans«, »L«, »Lrg« og »Lr geans«, der anvendes erhvervsmæssigt i Den Europæiske Union, for varer i klasse 3, 18 and 25.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet i sin helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde:
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning nr. 207/2009.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 4, i Rådets forordning nr. 207/2009, sammenholdt med Regel 19, stk. 1, i Kommissionens forordning nr. 2868/95.


text:
16.5.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/33
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 25. marts 2009 — L’Oréal mod KHIM — Spa Monopole (SPA THERAPY)
 (Sag T-109/07) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket SPA THERAPY - ældre nationalt ordmærke SPA - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 2009/C 113/68
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: L’Oréal SA (Paris, Frankrig) (ved avocat E. Baud)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgien) (ved avocats E. Cornu, L. De Brouwer og D. Moreau)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 24. januar 2007 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 468/2005-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV og L’Oréal SA
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 L’Oréal SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 140 af 23.6.2007.


text:
23.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 184/21
 Personalerettens kendelse (Tredje Afdeling) af 25. april 2012 — Oprea mod Kommissionen
 (Sag F-108/11) (1)
 (Personalesag - almindelig udvælgelsesprøve - ikke adgang til udvælgelsesprøven - administrativ procedure - ulovlig gennemførelse - åbenbart afvisningsgrundlag)
 2012/C 184/44
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Valentin Oprea (Bruxelles, Belgien), (ved advokaterne A. Fratini og F. Filpo)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved M.J. Currall og B. Eggers, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af den af udvælgelseskomitéen for den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AD/198/10 trufne afgørelse om ikke at give sagsøgeren adgang til nævnte udvælgelsesprøve på grund af, at han angiveligt manglede erhvervserfaring.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Valentin Oprea betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 25 af 28.1.2012, s. 69.


text:
13.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/15
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 7. april 2016 — sag indledt af Degano Trasporti Sas di Ferrucio Degano & Co., under likvidation (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Udine — Italien)
 (Sag C-546/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - moms - artikel 4, stk. 3, TEU - direktiv 2006/112/EF - insolvens - akkordprocedure - delvis betaling af momskrav))
 (2016/C 211/17)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Udine
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Degano Trasporti Sas di Ferrucio Degano & Co., under likvidation
 Procesdeltager: Pubblico Ministero presso il Tribunale di Udine
 Konklusion
 Artikel 4, stk. 3, TEU samt artikel 2, artikel 250, stk. 1, og artikel 273 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem er ikke til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der fortolkes således, at en erhvervsdrivende, som er insolvent, kan indgive en begæring til en ret om indledning af en akkordprocedure med henblik på at afvikle den erhvervsdrivendes gæld gennem en afvikling af dennes aktiver, hvorved den erhvervsdrivende kun foreslår delvis betaling af en merværdiafgiftsskyld, idet denne ved en sagkyndig erklæring, som er udfærdiget af en uafhængig sagkyndig, godtgør, at der ikke ville opnås større dækning af denne merværdiafgiftsskyld i tilfælde af den erhvervsdrivendes konkurs.
 (1) EUT C 81 af 9.3.2015.


text:
8.3.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/23
 Slettelse af sag C-108/02 (1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 (2003/C 55/64)
 (1 ) EFT C 131 af 1.6.2002.
 Ved kendelse af 12. december 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-108/
 02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registeret.
 Slettelse af sag C-274/02 ( 1)
 ( 1) EFT C 131 af 1.6.2002.
 (2003/C 55/67)
 Ved kendelse af 5. december 2002 har præsidenten for De
 Slettelse af sag C-120/02 (1) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-274/02,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 (2003/C 55/65) Franske Republik, skal slettes af registeret.
 (1 ) EFT C 233 af 28.9.2002.
 Ved kendelse af 12. december 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-120/
 02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Storhertugdømmet Luxembourg, skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 131 af 1.6.2002. Slettelse af sag C-356/02 ( 1)
 (2003/C 55/68)
 Slettelse af sag C-129/02 (1) Ved kendelse af 12. december 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-356/02,
 (2003/C 55/66) Anne Hennecart mod Office national de l’emploi (ONEm)
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra tribunal de travail de
 Nivelles), skal slettes af registeret.
 Ved kendelse af 17. december 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-129/02, (1 ) EFT C 289 af 23.11.2002.


text:
16.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/16
 Appel iværksat den 6. december 2012 af El Corte Inglés, SA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 27. september 2012 i sag T-39/10, El Corte Inglés, SA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-578/12 P)
 2013/C 46/30
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: El Corte Inglés, SA (ved abogada E. Seijo Veiguela og abogado J.L. Rivas Zurdo)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Emilio Pucci International BV
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom af 27. september 2012 i sag T-39/10 ophæves i sin helhed.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale El Corte Inglés, SA’s omkostninger.
 —
 Emilio Pucci International BV tilpligtes at betale El Corte Inglés, SA’s omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten gør gældende, at der foreligger risiko for forveksling (artikel 8, stk. 1, litra b), i varemærkeforordningen (1)) mellem på den ene side de ældre varemærker »EMIDIO TUCCI« og »E. TUCCI«, og på den anden side den anfægtede varemærkeansøgning »PUCCI« for så vidt angår alle de angivne varer i klasse 3, 9, 14, 18, 25 og 28, eftersom selskabet har godtgjort at have gjort reel brug af alle dets spanske varemærker, ligesom der er et varemærke (EF-varemærkeansøgning nr. 3679528), der ikke er genstand for denne forpligtelse, og idet de omtvistede tegn ligner hinanden til forveksling. Endvidere er betingelserne for anvendelse af varemærkeforordningens artikel 8, stk. 5, også opfyldt i den foreliggende sag, idet de ældre varemærker er velkendte i Spanien i forhold til artikler forbundet med mode, og tredjemands brug af et lignende tegn ville skade dette renommé og medføre en utilbørlig udnyttelse heraf.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).


text:
20.10.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 247/30
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 12. september 2007 — UFEX m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-60/05) (1)
 (Konkurrence - misbrug af dominerende stilling - markedet for internationale kurertjenester - beslutning om afvisning af klage - en EF-retsinstans' annullation af beslutningen om afvisning af klagen - revurdering og ny afvisning af klagen - offentlig virksomhed)
 (2007/C 247/48)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Union française de l'express (UFEX) (Roissy-en-France, Frankrig), DHL Express (France) SAS, tidligere DHL International SA (Roissy-en-France), Federal express international (France) SNC (Gennevilliers, Frankrig) og CRIE SA (Asnières, Frankrig) (ved avocats É. Morgan de Rivery og J. Derenne)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (først ved A. Bouquet og O. Beynet, derefter ved A. Bouquet og V. Di Bucci, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Chronopost SA (Issy-les-Moulineaux, Frankrig) (ved avocat D. Berlin) og La Poste (Paris, Frankrig) (ved avocat H. Lehman)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning SG-Greffe (2004) D/205294 af 19. november 2004 om afvisning af den klage, sagsøgerne havde indgivet over det franske postvæsen og den franske stat vedrørende markedet for internationale kurertjenester.
 Konklusion
 1)
 CRIE SA slettes fra listen over sagsøgere.
 2)
 Kommissionen for de Europæiske Fællesskaber frifindes.
 3)
 Union française de l'express (UFEX), DHL Express (France) SAS og Federal express international (France) SNC bærer deres egne omkostninger og betaler tre fjerdedele af Chronopost SA's og La Postes omkostninger. Chronopost SA og La Poste bærer en fjerdedel af deres egne omkostninger. CRIE SA bærer sine egne omkostninger og betaler en fjerdedel af Kommissionens omkostninger. Kommissionen bærer tre fjerdedele af sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 93 af 16.4.2005.


text:
20.10.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 247/29
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 12. september 2007 — Prym og Prym Consumer mod Kommissionen
 (Sag T-30/05) (1)
 (Konkurrence - karteller - Det europæiske marked for syartikler (nåle) - opdeling af produktmarkeder - opdeling af det geografiske marked - bøde - retningslinjer for beregningen af bøder - begrundelsespligt - overtrædelsens grovhed og varighed - samarbejdsmeddelelsen)
 (2007/C 247/46)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: William Prym GmbH & Co. KG (Stolberg, Tyskland) og Prym Consumer GmbH & Co. KG (Stolberg) (ved Rechtsanwalt H. Meyer-Lindemann)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved F. Castillo de la Torre og K. Mojzesowicz, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Principalt, påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2004) 4221 endelig udg. af 26. oktober 2004 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] (sag COMP/F-1/38.338 — PO/Nadeln), for så vidt som den vedrører sagsøgerne, og, subsidiært, påstand om nedsættelse af den bøde, der er blevet pålagt sagsøgerne.
 Konklusion
 1)
 Den bøde, der er blevet pålagt William Prym GmbH & Co. KG og Prym Consumer GmbH & Co. KG ved artikel 2 i Kommissionens beslutning K(2004) 4221 endelig udg. af 26. oktober 2004 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] (sag COMP/F-1/38.338 — PO/Nadeln), fastsættes til 27 mio. EUR.
 2)
 I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 3)
 William Prym og Prym Consumer bærer 90 % af deres egne omkostninger og betaler 90 % af Kommissionens omkostninger. Kommissionen bærer 10 % af sine egne omkostninger og betaler 10 % af William Pryms og Prym Consumers omkostninger.
 (1) EUT C 106 af 30.4.2005.


text:
Nr . C 208/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12 . 8 . 95
 støttemodtagende virksomheds indsigelse mod kravet under henvisning til artikel 123 i kongelig anordning af
 om tilbagebetaling. Den støttemodtagende virksomhed 20 . december 1963 gør gældende, at han har bevaret retten
 gik nemlig ud fra , at støtten var en med fællesmarkedet til arbejdsløshedsydelser, men godtgør, at han på tidspunk
 forenelig regionalstøtte , som skulle anmeldes efterføl tet for ansøgningens indgivelse opfyldte betingelserne om
 gende til Kommissionen i overensstemmelse med ventetid for at erhverve ret til arbejdsløshedsydelser ?
 bestemmelserne om sådan støtte . Desuden blev den
 støtte til Pyrsa, som var omhandlet i den første beslut
 ning, beslutning NN 12/91 , også faktisk ved den (M EFT nr . L 149 af 5 . 7 . 1971 , s . 2 .
 efterfølgende kontrol anset for forenelig af Kommissio
 nen . Indgivelsen af annullationssøgsmålet i sag C
 198/91 , Cook mod Kommissionen, havde ikke suspen
 siv virkning. Under disse omstændigheder er det absolut
 rimeligt og forståeligt, at den støttemodtagende virk
 somhed nærede berettiget forventning om, at støtten var
 forenelig med fællesmarkedet, når yderligere henses til,
 at Domstolen ved sin dom af 19 . maj 1993 i nævnte sag
 på ingen måde erklærede støtten for direkte uforenelig, Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 men for ulovlig på grund af manglende gennemførelse af afsagt den 11 . april 1995 af Bundesverwaltungsgericht i
 den foreskrevne procedure i traktatens artikel 93 , stk. 2 . sagen Recep Tetik mod Land Berlin, part: Oberbundesan
 Det var ikke før i marts 1994 , at Pyrsa fik tildelt en walt ved Bundesverwaltungsgericht
 støtte , som Kommissionen selv i første omgang havde ( Sag C-171/95 )
 erklæret forenelig med fællesmarkedet, men nu har
 erklæret uforenelig. ( 95/C 208/17 )
 — Under alle forhold bør renterne først beregnes fra det Ved kendelse afsagt den 11 . april 1995 , indgået til Dom
 tidspunkt, da Kommissionen vedtog sin beslutning om stolens Justitskontor den 7. juni 19 95 , har Bundesverwal
 at erklære den tidligere til Pyrsa ydede støtte for tungsgericht i sagen Recep Tetik mod Land Berlin, part:
 uforenelig med fællesmarkedet, dvs . fra den 14 . marts Oberbundesanwalt ved Bundesverwaltungsgericht, forelagt
 1995 .
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (M EFT nr . C 251 af 27 . 9 . 1988 .
 ( 2 ) EFT nr . C 326 af 11 . 11 . 1992 , s . 5 . 1 ) Har en tyrkisk sømand , der i tiden 1980-1988 havde
 haft beskæftigelse på søgående skibe, registreret i en
 medlemsstat, tilknytning til denne medlemsstats lovlige
 arbejdsmarked i den i artikel 6 , stk. 1 , i Associerings
 rådet-EØF/Tyrkiets afgørelse nr. 1/80 om udvikling af
 associeringen forudsatte betydning, og må det antages,
 at han har lovlig beskæftigelse dér, såfremt hans
 ansættelsesforhold var undergivet national ret, og
 såfremt han betalte indkomstskat til denne medlemsstat
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 15 . maj 1995 af Belgiens Cour de Cassation og var socialforsikret dér, når hans opholdstilladelse var
 (Tredje Afdeling ), i sagen Office National de l'Emploi mod begrænset til erhvervsmæssig beskæftigelse inden for
 Calogero Spataro søfart og ikke tillod ham at tage bopæl i land .
 ( Sag C-170/95 )
 ( 95/C 208/16 )
 Er det herved af betydning, at denne form for beskæf
 tigelse ifølge tysk ret ikke kræver arbejdstilladelse, og at
 søfolk til dels er omfattet af særlige arbejds- og
 Ved dom afsagt den 15 . maj 19 95 , indgået til Domstolens socialforsikringsretlige ordninger ?
 Justitskontor den 6 . juni 19 95 , har Belgiens Cour de
 Cassation (Tredje Afdeling), i sagen Office National de 2 ) Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende:
 l'Emploi mod Calogero Spataro forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 relse af følgende spørgsmål : Mister en tyrkisk sømand sit krav på at få meddelt
 opholdstilladelse, såfremt han frivilligt, og ikke f.eks . af
 sundhedsmæssige årsager, opsiger sit arbejde, indgiver
 Skal artikel 69 , stk. 4, i forordning ( EØF ) nr. 1408/71 af ansøgning om opholdstilladelse med henblik på beskæf
 14 . juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger tigelse i land elleve dage senere og efter, at hans
 på arbejdstagere , selvstændige erhvervsdrivende og deres opholdstilladelse er udløbet, og er arbejdsløs efter at
 familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet ( 1 ), have fået meddelt afslag på sin ansøgning ?
 som affattet ved forordning ( EØF ) nr . 2001 /83 , fortolkes
 således, at betingelsen om, at en arbejdsløs efter at være
 vendt tilbage til Belgien skal have været beskæftiget i mindst
 tre måneder , finder anvendelse, når den arbejdsløse ikke


text:
24.5.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 128/13
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 10. april 2008 — adidas AG og adidas Benelux BV mod Marca Mode CV, C&A Nederland, H&M Hennes & Mauritz Netherlands BV og Vendex KBB Nederland BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)
 (Sag C-102/07) (1)
 (EF-varemærker - artikel 5, stk. 1, litra b), artikel 5, stk. 2, og artikel 6, stk. 1, litra b), i direktiv 89/104/EØF - friholdelsesbehov - figurmærker med tre striber - motiv med to striber, som konkurrenter bruger som dekoration - klagepunkt vedrørende det forhold, at varemærket skades og udvandes)
 (2008/C 128/21)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: adidas AG og adidas Benelux BV
 Sagsøgte: Marca Mode CV, C&A Nederland, H&M Hennes & Mauritz Netherlands BV og Vendex KBB Nederland BV
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) — fortolkning af artikel 3, stk. 1, litra b) og c), i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EFT 1989 L 40, s. 1) — udelukkelse fra registrering eller ugyldighed — manglende fornødent særpræg — erhvervelse ved brug — den almene interesse i, at rådigheden over tegn, som af den relevante del af offentligheden anses for tegn, der skal udsmykke varen, men ikke give den særpræg, ikke utilbørligt begrænses
 Konklusion
 Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at der ikke ved vurderingen af omfanget af en varemærkeindehavers eneret kan tages hensyn til friholdelsesbehovet, undtagen i det omfang begrænsningen af varemærkets virkninger som defineret i samme direktivs artikel 6, stk. 1, litra b), finder anvendelse.
 (1) EUT C 82 af 14.4.2007.


text:
Nr . C 354/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23 . 11 . 96
 kes således, at bestemmelsen, i tilfælde hvor et selskab for gennemførelsen af den kunstneriske eller underhold
 har modtaget et rentefrit lån, omfatter de sparede ningsmæssige hovedydelse.
 renteudgifter.
 2 ) Den omstændighed, at den erhvervsdrivende derudover
 2 ) Artikel 1 0 i direktiv 69/335/EØF er ikke til hinder for, at har påtaget sig at mikse de lydeffekter, som han selv skal
 et moderselskab, der har ydet et rentefrit lån til et afsine skabe, med visse optiske effekter, som frembringes af
 datterselskaber, indkomstsbeskattes på grundlag af en andre erhvervsdrivende, kan ikke ændre besvarelsen af
 fikseret rente. det første spørgsmål.
 (') EFT nr . C 351 af 10 . 12 . 1994 . ( 1 ) EFT nr . C 392 af 31 . 12 . 1994 .
 DOMSTOLENS DOM
 ( Sjette Afdeling ) DOMSTOLENS DOM
 af 26 . september 1996 ( Sjette Afdeling )
 i sag C-327/94, Jürgen Dudda mod Finanzamt Bergisch af 26. september 1996
 Gladbach ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanz i sag C-43/95 , Data Delecta Aktiebolag, Ronny Forsberg,
 gericht Köln ) ( ! ) mod MSL Dynamics Ltd ( anmodning om præjudiciel
 (Sjette momsdirektiv — fortolkning af artikel 9, stk. 2, afgørelse fra Hogsta Domstolen ) (')
 litra c) — lydformidling afkunstneriske eller underholdende (Ligebehandling — forskelsbehandling på grundlag af
 forestillinger — leveringsstedet for ydelsen) nationalitet — sikkerhedsstillelse for sagsomkostninger
 ( 96/C 354/ 14 ) (cautio judicatum solvi)
 ( 96/C 354/ 15 )
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: svensk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-327/94, angående en anmodning, som Finanzgericht
 Köln ( Tyskland ) i medfør af EF-traktatens artikel 177 har
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende I sag C-43/95 , angående en anmodning, som Hogsta
 Domstolen i medfør af EF-traktatens artikel 177 har
 sag Jürgen Dudda mod Finanzamt Bergisch Gladbach at
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende
 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af
 artikel 9 , stk . 2 , litra c ), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF sag Data Delecta Aktiebolag, Ronny Forsberg, mod MSL
 af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes Dynamics Ltd at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 fortolkningen af EF-traktatens artikel 6 , har Domstolen
 lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles mervær
 ( Sjette Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, C. N.
 diafgiftssystem : Ensartet beregningsgrundlag ( EFT 145 ,
 s . 1 ), har Domstolen ( Sjette Afdeling ), sammensat af Kakouris , og dommerne G. F. Mancini og P. J. G. Kapteyn
 ( refererende dommer ); generaladvokat: A. La Pergola ;
 afdelingsformanden, C. N. Kakouris ( refererende dommer ),
 justitssekretær: R. Grass, den 26 . september 1996 afsagt
 og dommerne G. Hirsch og P. J. G. Kapteyn; generaladvo
 dom, hvis konklusion lyder således :
 kat: N. Fennelly; justitssekretær : assisterende justitssekre
 tær H. von Holstein, den 26 . september 1996 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således : EF-traktatens artikel 6, stk . 1 , skal fortolkes således, at det
 er i strid med bestemmelsen , at en medlemsstat kræver, at
 1 ) Artikel 9, stk . 2, litra c), første led, i Rådets direktiv juridiske personer med hjemsted i en anden medlemsstat,
 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af som har anlagt sag ved en ret i førstnævnte medlemsstat
 medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — mod en af dennes statsborgere eller et selskab med hjemsted
 Det fælles merværdiafgiftssystem : Ensartet beregnings dér, skal stille sikkerhed for de sagsomkostninger, som de
 grundlag skal fortolkes således, at en erhvervsdrivendes kan blive tilpligtet at betale, når dette ikke kan kræves af
 virksomhed, hvorved denne varetager lydformidlingen juridiske personer i den pågældende medlemsstat, og sagen
 ved kunstneriske eller underholdende forestillinger og har sammenhæng med udøvelsen af grundlæggende frihe
 herved tilpasser valget og betjeningen af det anvendte der, som er sikret ved fællesskabsretten .
 apparatur til de akustiske forhold og de tilstræbte
 lydeffekter samt leverer det pågældende apparatur og (") EFT nr . C 1 19 af 13 . 5 . 1995 .
 stiller det herfor nødvendige betjeningspersonale til
 rådighed, omfattes af bestemmelsen, såfremt den
 erhvervsdrivendes ydelse udgør en nødvendig betingelse


text:
17.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 229/24
 Sag anlagt den 13. juni 2005 af Javier Maria Vega Bordell mod Europa-Parlamentet
 (Sag T-228/05)
 (2005/C 229/53)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 13. juni 2005 anlagt sag mod Europa-Parlamentet af Javier Maria Vega Bordell, Bruxelles, ved avocats Sébastien Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen, Jean-Noël Louis og Etienne Marchal, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Annullation af afgørelsen om at udnævne sagsøgeren til tjenestemand ved De Europæiske Fællesskaber, for så vidt som sagsøgerens indplacering ved ansættelsen fastsættes i henhold til artikel 12 i vedtægtens bilag XIII.
 2.
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 De af sagsøgeren påberåbte søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter er identiske med dem, der er påberåbt i sag T-130/05, Albert-Bousquet m.fl. mod Kommissionen (1), og ligner for visses vedkommende dem, der er påberåbt i sag T-58/05, Centeno Mediavilla m.fl. mod Kommissionen (2).
 (1) EUT C 132 af 28.5.2005, s. 31.
 (2) EUT C 93 af 16.4.2005, s. 38.


text:
27 . 9 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 295/27
 Slettelse af sag C-328/95 ( ' ) Slettelse af sag C-64/97 (')
 ( 97/C 295/54 ) ( 97/C 295/55 )
 Ved kendelse af 3 . juli 1997 har formanden for Femte
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol
 besluttet, at sag C-328/95, Kommissionen for De Europæ Ved kendelse af 3 . juli 1997 har præsidenten for De Euro
 iske Fællesskaber mod Den Italienske Republik, skal slet pæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-64/97,
 tes af registret. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Italienske Republik, skal slettes af registret.
 ( 1 ) EFT C 333 af 9 . 12 . 1995 .
 (') EFT C 108 af 5 . 4. 1997.


text:
1.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/24
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenien) den 29. marts 2013 — Damijan Vnuk mod Zavarovalnica Triglav d.d.
 (Sag C-162/13)
 2013/C 156/37
 Processprog: slovensk
 Den forelæggende ret
 Vrhovno sodišče Republike Slovenije
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Damijan Vnuk
 Sagsøgt: Zavarovalnica Triglav d.d.
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal begrebet [transport med] »køretøjer« som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 72/166/EØF af 24. april 1972 (1) om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse fortolkes således, at det ikke omfatter omstændighederne i den foreliggende sag, hvor sagsøgtes forsikringstager stødte ind i sagsøgerens stige med en traktor med anhænger under stabling af høballer ved høladen, idet denne hændelse ikke er indtruffet i forbindelse med færdsel på offentlig vej?
 (1) EFT 1972 II, s. 345.


text:
6.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 70/15
 Rettens dom af 25. januar 2017 — ANKO mod Kommissionen
 (Sag T-768/14) (1)
 ((Voldgiftsbestemmelse - tilskudsaftale indgået inden for rammerne af det syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (2007-2013) - projektet Pocemon - støtteberettigede omkostninger - modkrav - tilbagebetaling af betalte beløb - morarenter))
 (2017/C 070/21)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Athen, Grækenland) (ved advokat V. Christianos)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved R. Lyal og P. Arenas, som befuldmægtigede, bistået af advokat O. Lytra)
 Sagens genstand
 For det første en påstand støttet på artikel 272 TEUF om at det fastslås, at Kommissionens krav om tilbagebetaling af den støtte, der er udbetalt til sagsøgeren i medfør af aftalerne nr. 216088 til finansiering af projektet »Platform til overvågning og diagnosticering af autoimmune sygdomme«, indgået inden for rammerne af syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (2007-2013), erklæres ugrundet, og for det andet et modkrav om at sagsøgeren tilpligtes at tilbagebetale den støtte, som uberettiget er udbetalt i forbindelse med denne kontrakt.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias betaler et beløb på 377 733,93 EUR til Europa-Kommissionen forhøjet med morarenter på 3,75 % regnet fra den 3. maj 2014 og indtil fuldstændig betaling af ovennævnte beløb.
 3)
 ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 65 af 23.2.2015.


text:
C 200/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.7.2001
 — havde bopæl i denne medlemsstat uden at udøve erhvervs- DOMSTOLENS DOM
 mæssig beskæftigelse dér og dér modtog pension fra den
 anden medlemsstat som pensioneret tjenestemand
 (Første Afdeling)
 — samtidig i sin bopælsstat er underlagt bestemmelserne
 vedrørende sociale sikringsgrene, som den nævnte forord- af 10. maj 2001
 ning finder anvendelse på.
 Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 i sag C-444/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet skaber mod Den Italienske Republik (1)
 finder derimod i princippet ikke i anvendelse på en person, der
 har flyttet sin bopæl fra en medlemsstat, hvor han er ophørt
 med at arbejde, til en anden medlemsstat, hvor han hverken har (»Traktatbrud — direktiv 92/106/EØF — manglende gen-
 eller søger arbejde. nemførelse inden for den fastsatte frist«)
 2) Udtrykket »ikke har ret til pension eller rente«, der er indeholdt (2001/C 200/28)
 i artikel 28a i forordning nr. 1408/71, som ændret og
 ajourført ved forordning nr. 2001/83, som ændret ved
 forordning nr. 3096/95, skal fortolkes således, at det finder
 anvendelse på en situation, hvor der til den pågældende faktisk (Processprog: italiensk)
 hverken udbetales en pension på grundlag af bopæl, såsom
 folkepension i henhold til finsk ret, eller en pension på grundlag
 af erhvervsarbejde i henhold til lovgivningen i den medlemsstat,
 hvor den pågældende har bopæl, uden at det er nødvendigt at (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 efterprøve, om den pågældende eventuelt ikke ville kunne have gjort i Samling af Afgørelser)
 ret hertil.
 I sag C-444/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 3) Det generelle princip, der følger af forordning nr. 1408/71, ber (befuldmægtigede: M. Wolfcarius og S. Dragone) mod Den
 som ændret og ajourført ved forordning nr. 2001/83, som Italienske Republik (befuldmægtiget: U. Leanza, bistået af
 ændret ved forordning nr. 3096/95, og som gennemføres O. Fiumara), angående en påstand om, at det fastslås, at Den
 ved nævnte forordnings artikel 33, hvorefter pensions- eller Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser efter Rådets
 rentemodtageren ikke på grund af sin bopæl på en medlemsstats direktiv 92/106/EØF af 7. december 1992 om indførelse af
 område kan afkræves lovpligtige sikringsbidrag til dækning af fælles regler for visse former for kombineret godstransport
 ydelser, som bæres af en anden medlemsstats institution, er til mellem medlemsstaterne (EFT L 368, s. 38), navnlig direktivets
 hinder fr, at den medlemsstat, på hvis område pensions- eller artikel 2, da den har opretholdt en bevillings- og kontingent-
 rentemodtageren har bopæl, kræver, at denne betaler bidrag ordning for kombineret transport mellem medlemsstaterne,
 eller tilsvarende beløb, der er foreskrevet ved dens lovgivning uanset at den har ændret den særlige bevillingsordning til en
 til dækning af ydelser ved alderdom, uarbejdsdygtighed og generel bevillingsordning, har Domstolen (Første afdelings),
 arbejdsløshed, når den pågældende oppebærer ydelser, der har sammensat af afdelingsformanden, M. Wathelet, og dommerne
 et tilsvarende formål, og som afholdes af institutionen i den P. Jann (refererende dommer) og L. Sevón; generaladvokat:
 medlemsstat, der er kompetent med hensyn til pensioner. L.A. Geelhoed; justitssekretær: R. Grass, den 10. maj 2001
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 4) Den omstændighed, at Republikken Finland og Kongeriget
 Sverige i medfør af artikel 36, stk. 3, i forordning nr. 1408/71, 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i
 som ændret og ajourført ved forordning nr. 2001/83, som henhold til artikel 2 i Rådets direktiv 92/106/EØF af
 ændret ved forordning nr. 3096/95, og artikel 23 i den 7. december 1992 om indførelse af fælles regler for visse former
 nordiske konvention om social sikring af 15. juni 1992 for kombineret godstransport mellem medlemsstaterne, idet
 (106/93), gensidigt har givet afkald på refusion af udgifter i den har opretholdt en bevillings- og kontingentordning for
 forbindelse med naturalydelser, der udredes af en institution i kombineret transport mellem medlemsstaterne, uanset at den
 en af disse medlemsstater for en institution i en anden har ændret den særlige bevillingsordning til en generel
 medlemsstats regning, har ikke nogen betydning for fortolknin- bevillingsordning.
 gen af nævnte forordnings artikel 28a og artikel 33, stk. 2.
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 6 af 8.1.2000.
 (1) EFT C 34 af 5.2.2000.


text:
27.1.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 20/41
 Sag anlagt den 22. december 2006 — Bleyaert mod Rådet
 (Sag F-144/06)
 (2007/C 20/64)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Eric Bleyaert (Maldegem, Belgien) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Ansættelsesmyndighedens afgørelse om ikke at opføre sagsøgeren på listen over de tjenestemænd, der blev udvalgt til at følge uddannelsesprogrammet i forbindelse med certificeringsproceduren for bedømmelsesåret 2005 annulleres.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, som er tjenestemand ved Rådet i lønklasse AST 8, indgav ansøgning til certificeringsproceduren for bedømmelsesåret 2005. Hans navn, som var opført på den foreløbige liste over de tjenestemænd, der blev udvalgt til at følge uddannelsesprogrammet i certificeringsåret 2005, blev ikke opført på den endelige liste, offentliggjort den 22. maj 2006, som ansættelsesmyndigheden udarbejdede under hensyntagen til udtalelsen fra det paritetiske udvalg for certificeringsproceduren. Dette udvalg havde hørt sagsøgeren den 17. maj 2006.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet først anført, at begrundelsespligten er tilsidesat, så meget mere som ansættelsesmyndigheden ikke har besvaret hans klage. Sagsøgeren har dernæst anført, at der er sket tilsidesættelse af vedtægtens artikel 45a og af artikel 5 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til nævnte artikel i vedtægten. Det paritetiske udvalg, som kun kan høre de tjenestemænd, som anfægtede den foreløbige liste, var navnlig ikke berettiget til at indkalde sagsøgeren. Under alle omstændigheder er det sidstnævntes opfattelse, at der ligeledes er sket tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, for så vidt som det paritetiske udvalg ikke har hørt alle de tjenestemænd, der var opført på den foreløbige liste.


text:
24.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 421/14
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 1. oktober 2014 — Rådet for Den Europæiske Union mod Alumina d.o.o. og Europa-Kommissionen
 (Sag C-393/13 P) (1)
 ((Appel - dumping - gennemførelsesforordning (EU) nr. 464/2011 - import af zeolit A i pulverform med oprindelse i Bosnien-Hercegovina - forordning (EF) nr. 1225/2009 - artikel 2 - fastsættelse af den normale værdi - begrebet »normal handel«))
 2014/C 421/18
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Rådet for Den Europæiske Union (ved J.-P. Hix, som befuldmægtiget, bistået først ved advokat G. Berrisch, derefter ved advokat D. Gerardin)
 Den anden part i appelsagen: Alumina d.o.o. (ved advokaterne J.-F. Bellis og B. Servais) og Europa-Kommissionen
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Rådet for Den Europæiske Union betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 274 af 21.9.2013.


text:
15.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 448/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Bari (Italien) den 22. september 2014 — straffesag mod Nicola Seminario
 (Sag C-437/14)
 (2014/C 448/08)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Bari
 Tiltalt i straffesagen
 Nicola Seminario
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 49 ff. TEUF og artikel 56 ff. TEUF ifølge den fortolkning, som Den Europæiske Unions Domstol har anlagt heraf i dom af 16. februar 2012 [i de forenede sager C-72/10 og C-77/10], fortolkes således, at de er til hinder for, at der iværksættes et udbud vedrørende koncessioner, der er af kortere varighed end tidligere tildelte koncessioner, selv om nævnte udbud er blevet iværksat med det erklærede formål at afhjælpe følgerne af den ulovlige udelukkelse af et vist antal erhvervsdrivende fra tidligere udbud?
 2)
 Skal artikel 49 ff. TEUF og artikel 56 ff. TEUF ifølge den fortolkning, som Den Europæiske Unions Domstol har anlagt heraf i ovennævnte dom, fortolkes således, at de er til hinder for, at et krav om tidsmæssig tilpasning af koncessionernes udløb udgør en tilstrækkelig begrundelse for, at varigheden af koncessionerne i udbuddet er blevet begrænset i forhold til varigheden af de koncessioner, der tidligere er blevet tildelt?
 3)
 Skal artikel 49 ff. TEUF og artikel 56 ff. TEUF ifølge den fortolkning, som Den Europæiske Unions Domstol har anlagt heraf i ovennævnte dom, fortolkes således, at de er til hinder for, at der fastsættes en forpligtelse til vederlagsfrit at overdrage anvendelsen af egne materielle og immaterielle aktiver, som udgør nettet til forvaltning af indsamling af væddemål, såfremt aktiviteten ophører ved udløbet af koncessionens varighed eller som følge af afgørelser om fortabelse eller tilbagekaldelse?


text:
21.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/21
 Rettens dom af 13. juni 2012 — Hotel Reservation Service Robert Ragge mod KHIM — Promotora Imperial (iHotel)
 (Sag T-277/11) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket iHotel - det ældre EF-figurmærke i-hotel - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2012/C 217/45
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Hotel Reservation Service Robert Ragge GmbH (Köln, Tyskland) (ved advokaterne M. Koch og D. Hötte)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Promotora Imperial, SA (Pozuelo de Alarcón, Spanien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 24. februar 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 832/2010-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Promotora Imperial, SA og Hotel Reservation Service Robert Ragge GmbH.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Hotel Reservation Service Robert Ragge GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Harmoniseringskontoret.
 (1) EUT C 238 af 13.8.2011.


text:
26.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/53
 Sag anlagt den 29. oktober 2012 — Internationaler Hilfsfonds mod Kommissionen
 (Sag T-482/12)
 2013/C 26/106
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Internationaler Hilfsfonds eV (Rosbach, Tyskland) (ved advokat H.-H. Heyland)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens stiltiende afgørelse, hvorved der blev truffet afgørelse om afslag på sagsøgerens anden begæring af 4. oktober 2012, annulleres.
 —
 Subsidiært annulleres Kommissionens afgørelse af 28. august 2012 delvist, idet denne ikke tog hensyn til de betingelser, der er indeholdt i Rettens dom af 22. maj 2012 i sag T-300/10.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet anfører sagsøgeren i det væsentlige, at Kommissionen i sin afgørelse ikke fuldt ud har taget hensyn til de retningslinjer, der fremgår af Rettens dom af 22. maj 2012 i sag T-300/10 (Internationaler Hilfsfonds mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser).


text:
16.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 224/44
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 14. juni 2006 — Italien mod Kommissionen
 (Sag T-110/05) (1)
 (Fugleinfluenza - undtagelsesforanstaltninger til støtte for markedet for æg - fravær af undtagelsesforanstaltninger til støtte for markedet for fjerkrækød - annullationssøgsmål - afvisning)
 (2006/C 224/95)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Den Italiensk Republik (ved G. Aiello, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Cattabriga og L. Visaggio, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 2102/2004 af 9. december 2004 om undtagelsesforanstaltninger til støtte for markedet for æg i Italien (EUT L 365, s. 10), for så vidt som denne ikke fastsætter undtagelsesforanstaltninger til støtte for markedet for fjerkrækød i henhold til artikel 14 i Rådets forordning (EØF) nr. 2777/75 af 29. oktober 1975 om den fælles markedsordning for fjerkrækød (EFT L 282, s. 77)
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1) EUT C 115 af 14.5.2005.


text:
11.1.2003 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 7/7
 Klett mod Bundesministerin für Bildung, Wissenschaft und Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte Udvidede Afdeling) i
 Kultur, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolknin- sag T-187/99, Agrana Zucker und Stärke mod Kommissionen
 gen af artikel 12 EF og 39 EF samt artikel 19b i Rådets direktiv (Sml. II, s. 1587), hvori der er nedlagt påstand om, at denne
 78/686/EØF af 25. juli 1978 om gensidig anerkendelse af dom ophæves, den anden part i appelsagen: Kommissionen
 eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede M. Erhart
 tandlæger og om foranstaltninger, der skal lette den faktiske og D. Triantafyllou), har Domstolen (Tredje Afdeling), sam-
 udøvelse af retten til etablering og fri udveksling af tjenesteydel- mensat af afdelingsformanden, J.-P. Puisochet, og dommerne
 ser (EFT L 233, s. 1), som ændret ved akten vedrørende F. Macken og J.N. Cunha Rodrigues (refererende dommer);
 vilkårene for Kongeriget Norges, Republikken Østrigs, Repu- generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den
 blikken Finlands og Kongeriget Sveriges tiltrædelse og tilpas- 5. november 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 ningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæi- således:
 ske Union (EFT 1994 C 241, s. 21, og EFT 1995 L 1, s. 1), og
 af artikel 3 og 9 i Rådets direktiv 93/16/EØF af 5. april 1993
 om fremme af den frie bevægelighed for læger og gensidig 1) Appellen forkastes.
 anerkendelse af deres eksamensbeviser, certifikater og andre
 kvalifikationsbeviser (EFT L 165, s. 1), som ændret ved
 førnævnte tiltrædelsesakt, har Domstolen (Fjerde Afdeling), 2) Agrana Zucker und Stärke AG betaler sagens omkostninger.
 sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans (refe-
 rerende dommer) og dommerne D.A.O. Edward og S. von
 Bahr; generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den (1 ) EFT C 203 af 27.10.2001.
 5. november 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 således:
 Artikel 19b i Rådets direktiv 78/686/EØF af 25. juli 1978 om
 gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre
 kvalifikationsbeviser for tandlæger og om foranstaltninger, der skal
 lette den faktiske udøvelse af retten til etablering og fri udveksling af
 tjenesteydelser, som ændret ved akten vedrørende vilkårene for
 Kongeriget Norges, Republikken Østrigs, Republikken Finlands og
 Kongeriget Sveriges tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 danner grundlag for Den Europæiske Union, skal fortolkes således, se afsagt den 15. august 2002 af Bundessozialgericht
 at en person, som ikke har erhvervet titlen som alment praktiserende i sagen Roberto Adanez-Vega mod Bundesanstalt für
 læge ved et østrigsk universitet, ikke kan få adgang til den Arbeit
 specialuddannelse til tandlæge, der udbydes i denne medlemsstat.
 ( 1) EFT C 227 af 11.8.2001. (Sag C-372/02)
 (2003/C 7/13)
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Tredje Afdeling) Ved kendelse afsagt den 15. august 2002, indgået til Domstol-
 ens Justitskontor den 16. oktober 2002, har Bundessozialge-
 af 5. november 2002 richt i sagen Roberto Adanez-Vega mod Bundesanstalt für
 Arbeit forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 i sag C-321/01 P, AGRANA Zucker und Stärke AG ( 1) anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (Appel — statsstøtte — tiltrædelsesakten for Republikken
 Østrig — fælles erklæring nr. 31 i slutakten til tiltrædelses- 1. Er en person, der mere end to måneder efter afslutning af
 akten for Republikken Østrig) sin obligatoriske værnepligt i Spanien ansøger om ydelser
 fra den tyske arbejdsløshedsforsikring,
 (2003/C 7/12)
 a) omfattet af spansk ret i medfør af artikel 13, stk. 2,
 (Processprog: tysk) litra e), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 (1)
 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige
 gjort i Samling af Afgørelser) erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der
 flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajour-
 ført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 (2) af
 I sag C-321/01 P, AGRANA Zucker und Stärke AG, Wien 2. juni 1983, som ændret ved Rådets forordning
 (Østrig) (Rechtsanwälte: W. Barfuss og H. Wollmann), angåen- (EØF) nr. 2195/91 ( 3) af 25. juni 1991 — i det
 de appel af dom afsagt den 7. juni 2001 af De Europæiske følgende FO 1408/71 — eller
 ---pagebreak--- C 7/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11.1.2003
 b) af tysk ret i medfør af artikel 13, stk. 2, litra f), i FO bb) Hvis spørgsmål 3.c), aa) besvares bekræftende:
 1408/71?
 Indeholder artikel 71, stk. 1, litra b), nr. ii),
 2. Hvis spørgsmål 1, a) besvares bekræftende: første led, i FO 1408/71 også den regel, at den
 seneste beskæftigelse på en anden medlemsstat
 område med henblik på ydelser til arbejdsløse
 a) udgør den aftjente værnepligt i Spanien »seneste skal betragtes som om, den var tilbagelagt i
 beskæftigelse ... i en anden medlemsstat end den bopælsstaten, uden at det er fornødent at
 kompetente stat« i artikel 71, stk. 1, i FO 1408/71’s foretage en prøvelse af, om betingelserne i
 forstand? artikel 67 i FO 1408/71 er opfyldt? (svarer til
 spørgsmål 2. b)
 b) Hvis spørgsmål 2, a), besvares bekræftende:
 4. Såfremt perioden med aftjening af værnepligt i Spanien
 hverken efter artikel 71 eller artikel 67 i FO nr. 1408/71
 Indeholder artikel 71, stk. 1, litra b), nr. ii), første skal medregnes ved afgørelsen af, om sagsøgeren har krav
 led, i FO 1408/71 også den regel, at den seneste på ydelser fra den tyske arbejdsløshedsforsikring, har
 beskæftigelse på en anden medlemsstat område med sagsøgeren da et sådant krav i medfør af ligebehandlings-
 henblik på ydelser til arbejdsløse skal betragtes som princippet i artikel 3 i FO nr. 1408/71 eller i medfør af
 om, den var tilbagelagt i bopælsstaten, uden at andre fællesskabsretlige bestemmelser?
 det er fornødent at foretage en prøvelse af, om
 betingelserne i artikel 67 i FO 1408/71 er opfyldt?
 (1 ) EFT 1971 II, s. 366.
 (2 ) EFT L 230 af 22.8.1983, s. 6.
 c) Hvis spørgsmål 2. b), besvares benægtende: (3 ) EFT L 206 af 29.7.1991, s. 2.
 På hvilke betingelser er en periode med aftjening af
 værnepligt, der efter national (spansk) ret hverken
 udgør en forsikringsperiode under arbejdsløsheds-
 forsikringen, eller en hermed ligestillet periode, en
 beskæftigelsesperiode, der efter artikel 67, stk. 1, i
 FO nr. 1408/71 er tilbagelagt som arbejdstager efter
 en anden medlemsstats lovgivning?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 17. september 2002 af Oberster Gerichtshof
 3. Hvis spørgsmål 1. b), besvares bekræftende: der Republik Österreich i sagen Sakir Öztürk mod Pen-
 sionsversicherungsanstalt der Arbeiter
 a) har en person, der for over ét år siden har afsluttet
 sin seneste forsikringsperiode i Tyskland, og som (Sag C-373/02)
 derefter har aftjent ni måneders værnepligt i Spanien,
 »senest«, jf. artikel 67, stk. 3, i FO 1408/71, tilbage-
 lagt forsikringsperioder efter tysk ret? (2003/C 7/14)
 b) Hvis spørgsmål 3. a), besvares bekræftende:
 Ved kendelse afsagt den 17. september 2002, indgået til
 Under hvilke betingelser er en periode med aftjening Domstolens Justitskontor den 17. oktober 2002, har Oberster
 af værnepligt, der efter national (spansk) ret hverken Gerichtshof der Republik Österreich i sagen Sakir Öztürk
 udgør en forsikringsperiode under arbejdsløsheds- mod Pensionsversicherungsanstalt der Arbeiter forelagt De
 forsikringen, eller en hermed ligestillet periode, en Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi-
 beskæftigelsesperiode, der efter artikel 67, stk. 1, i ciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 FO nr. 1408/71 er tilbagelagt som arbejdstager efter
 en anden medlemsstats lovgivning? (svarer til 2. c).
 1. Skal reglerne vedrørende associeringen mellem EØF og
 Tyrkiet (navnlig artikel 9 i Aftalen om oprettelse af
 c) Hvis FO nr. 1408/71 ikke finder anvendelse på en associering mellem Det Europæiske Økonomiske
 sagsøgeren (spørgsmål 3. a) og b): Fællesskab og Tyrkiet af 12. september 1963) fortolkes
 således, at de er til hinder for en national ordning i en
 medlemsstat, hvorefter det bl.a. er en betingelse for
 aa) udgør den aftjente værnepligt i Spanien »seneste opnåelse af krav på førtidspension ved arbejdsløshed, at
 beskæftigelse ... var bosat i en anden medlems- arbejdstageren inden for et bestemt tidsrum forud for
 stat end den kompetente stat« i artikel 71, skæringsdagen har modtaget en pengeydelse på grund
 stk. 1, i FO 1408/71’s forstand? (svarer til af arbejdsløshed fra arbejdsløshedsforsikringen i den
 spørgsmål 2. a) pågældende medlemsstat?


text:
1.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 431/9
 Appel iværksat den 20. august 2014 af Basic AG Lebensmittelhandel til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 26. juni 2014 i sag T-372/11 — Basic AG Lebensmittelhandel mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-400/14 P)
 (2014/C 431/15)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Basic AG Lebensmittelhandel (ved Rechtsanwälte D. Altenburg og T. Haug)
 De andre parter i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Repsol YPF, SA
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Afgørelsen, der blev truffet af Den Europæiske Unions Ret den 26. juni 2014 (sag T-372/11), ophæves og sagen hjemvises til Retten til fornyet behandling
 —
 Indstævnte tilpligtes at betale alle omkostningerne i denne sag.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten anfægter Rettens fortolkning af definitionen af »distributionstjenesteydelser«, som — af retlige grunde — er et indledende spørgsmål i forhold til vurderingen af spørgsmålet, om tjenesteydelserne er af lignende art. Appellanten gør følgelig gældende, at Retten har lagt en fejlagtig opfattelse til grund som det retlige grundlag for dens efterfølgende vurdering af risikoen for forveksling mellem de omtvistede varemærker.
 Appellanten fremhæver, at Domstolens hovedfunktion er at give en ensartet fortolkning af begrebet og omfanget af de pågældende tjenesteydelser (dommen i sag C-418/02, Praktiker, præmis 33, og dommen i de forenede sager C-414/99–C-416/99, Zino Davidoff og Levi Strauss, præmis 42 og 43) og »IP-Translator«-dommen (sag C-307/10 af 19.6.2012), hvorefter »varer og tjenesteydelser skal kunne defineres på en objektiv måde for at opfylde varemærkets funktion som en oprindelsesangivelse« og appellanten anmoder Domstolen om en »tiltrækkelig præcis og klar« definition af »distributionstjenesteydelser«.
 Det er appellantens opfattelse, at tjenesteydelsen »distribution« skal forstås meget snævert og kun omfatter aktiviteterne »transport, pakning og opbevaring af varer«, men ikke tjenesteydelser inden for »detail- og engroshandel«. Appellanten fremhæver endvidere, at Domstolen i »Praktiker«-dommen præciserede, at formålet med »detailhandel« (klasse 35) — modsat tjenesteydelserne i klasse 39 — er at sælge varer til forbrugere, eftersom disse aktiviteter »bl.a. [består] i udvælgelsen af et varesortiment, der udbydes til salg, og af tilbuddet om forskellige ydelser, som har til formål at få forbrugeren til at indgå aftalen med denne handlende frem for med en konkurrent«.
 Efter appellantens opfattelse kan der ikke ses bort fra den almindelige klassifikation af »distribution« i klasse 39 i Niceklassifikationen, eftersom Domstolen i sin argumentation i Praktiker-afgørelsen udtrykkeligt henviste til den vejledende bemærkning til klasse 35 i Niceklassifikationen (sag C-418/02, præmis 36).
 Derfor skal Rettens afgørelse ophæves og hjemvises til fornyet behandling.