text:
C 378/14 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 5.12.98
 at regulere bioteknologiske opfindelser med henblik på dighed. Efter direktiv 98/44/EF vil det vñre muligt
 at virkeliggùre et af Fñllesskabets mål inden for fñlles- at gùre enkelte dele af det menneskelige legeme
 markedets rammer. Det er derfor ukorrekt, at der i for- patenterbare. En sådan instrumentalisering af
 bindelse med vedtagelsen af direktiv 98/44/EF blev levende menneskeligt materiale er uacceptabel i
 valgt en procedure, hvorefter kvalificeret flertal er til- forhold til den menneskelige vñrdighed.
 strñkkeligt, idet der skulle have vñret anvendt en pro-
 cudere, hvorefter der krñves enstemmighed. Ð Indgreb i patienters selvbestemmelsesret: Der er
 ikke fastsat nogen bestemmelser med hensyn til
 den mulige modtager af bioteknologisk behandlet
 Ð Tilsidesñttelse af EF-traktatens artikel 3 B, stk. 2 (sub- materiale eller materiale, som er fremkommet ved
 sidiaritetsprincippet), subsidiñrt EF-traktatens arti- anvendelse af bioteknologi. Det indebñrer, at en
 kel 3 B, jf. artikel 190: Medlemsstaternes patentlovgiv- patient uden at vñre vidende herom og dermed
 ning er nñsten fuldstñndig harmoniseret ved tiltrñdel- uden at have givet samtykke hertil kan blive
 sen af den europñiske patentkonvention. Afklaringen behandlet med sådant materiale, selv om han, hvis
 af beskyttelsen af bioteknologiske opfindelser, som han var vidende herom, ville have nñgtet dette.
 efter fjerde betragtning tilstrñbes med direktiv 98/44/
 EF, må derfor ske ved anvendelse af den europñiske Ð Tilsidesñttelse af EF-traktatens artikel 100 A, jf. arti-
 patentkonvention. Det er således et mål, hvis opfyl- kel 189 B, stk. 2: Kommissionen udùver sin virksom-
 delse udmñrket kan sikres af medlemsstaterne. Hertil hed i overensstemmelse med kollegialitetsprincippet.
 kommer yderligere, at denne fremgangsmåde vil have Kommissionens forslag, som var en nùdvendig forud-
 den fordel, at den europñiske patentkonvention også sñtning for vedtagelsen af det anfñgtede direktiv,
 gñlder for andre stater end Den Europñiske Unions skulle imidlertid have vñret udarbejdet af kommissñr-
 medlemsstater. Det er derfor heller ikke godtgjort, at kollegiet for så vidt angår den endelige tekst, som blev
 der er tale om et mål for Fñllesskabet, der på grund af forelagt Europa-Parlamentet og Rådet, idet det er en
 den påtñnkte handlings omfang eller virkninger bedre vñsentlig del af Fñllesskabets lovgivningsprocedure.
 kan gennemfùres på fñllesskabsplan, og det fremgår Når henses til den generelle rñkkevidde af den foran-
 heller ikke af det anfñgtede direktivs begrundelse. staltning, Europa-Parlamentet og Rådet vedtog på
 grundlag af forslaget, skulle teksten også have vñret til
 rådighed for alle kommissionsmedlemmerne på alle
 Ð Tilsidesñttelse af retssikkerhedsprincippet: Den neder- Fñllesskabets officielle sprog, da Kommissionen traf
 landske regering anfùrer, at direktiv 98/44/EF kun i sin beslutning.
 begrñnset omfang fjerner en eventuel usikkerhed med
 hensyn til patentering af bioteknologiske opfindelser, (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/44/EF af 6. juli
 og samtidig skabes der nye usikkerhedsmomenter. 1998 om retlig beskyttelse af bioteknologiske opfindelser (EFT
 L 213 af 30.7.1998, s. 13).
 Ð Direktiv 98/44/EF er i strid med folkeretlige forpligtel-
 ser:
 Ð Til trods for artikel 1, stk. 2, i direktivet 98/44/EF Sag anlagt den 21. oktober 1998 af Kommissionen for De
 fratages medlemsstaterne muligheden for at vñlge, Europñiske Fñllesskaber mod Kongeriget Belgien
 om de vil gùre brug af adgangen til at fastsñtte en
 (Sag C-378/98)
 undtagelse i henhold til TRIPs-aftalens artikel 27,
 stk. 3, litra b). (98/C 378/24)
 Ð Direktiv 98/44/EF er ikke i overensstemmelse med Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 bestemmelserne i artikel 2 i aftalen om de tekniske 21. oktober 1998 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af
 handelshindringer; det fremgår i hvert fald ikke af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved juri-
 direktivets begrundelse. disk konsulent GeÂrard Rozet, som befuldmñgtiget, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz,
 Wagnercentret, Kirchberg.
 Ð Direktiv 98/44/EF er i strid med den europñiske
 patentkonvention.
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber har ned-
 lagt fùlgende påstande:
 Ð Direktiv 98/44/EF er i strid med konventionen om
 den biologiske mangfoldighed. Ð Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 189,
 stk. 4, og artikel 2 og 3 i Kommissionens beslutning af
 Ð Tilsidesñttelse af grundlñggende rettigheder: 4. december 1996, som blev meddelt det den
 20. december 1996, idet det ikke inden for de fastsatte
 frister har truffet de nùdvendige foranstaltninger med
 Ð Indgreb i den menneskelige vñrdighed: Det menne- henblik på fra de begunstigede virksomheder at sùge
 skelige legeme er bñreren af den menneskelige vñr- tilbagebetalt den statsstùtte, der er ydet inden for ram-
 ---pagebreak--- 5.12.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 378/15
 merne af Maribel II/III-ordningen, som ved denne Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 beslutning blev erklñret for ulovlig og uforenelig med
 fñllesmarkedet. a) Det fastslås, at Den Italienske Republik har undladt at
 opfylde sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten,
 Ð Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost- idet den ikke ved lov eller administrativt har udstedt
 ninger. de bestemmelser, der er nùdvendige for at efterkomme
 Rådets direktiv 94/33/EF af 22. juni 1994 om beskyt-
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: telse af unge på arbejdspladsen (1), og/eller idet den
 Det annullationssùgsmål (1), der er anlagt mod Kommissio- ikke har givet Kommissionen underretning herom.
 nens beslutning af 4. december 1996, har ikke opsñttende
 b) Den Italienske Republik tilpligtes at afholde sagens
 virkning. Det eneste argument, en medlemsstat kan påbe-
 omkostninger.
 råbe sig med henblik på at undgå at tilbagebetale ulovlig
 statsstùtte, er argumentet om, at det er fuldstñndigt umu- Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 ligt at efterkomme beslutningen korrekt.
 EF-traktatens artikel 189, hvorefter et direktiv med hensyn
 Kommissionen gùr imidlertid gñldende, for det fùrste, at til det tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat,
 Kongeriget Belgien ikke reelt har opfyldt sin forpligtelse til som det rettes til, indebñrer, at medlemsstaterne er forplig-
 loyalt samarbejde. Kongeriget Belgien har Ð netop som tet til at overholde de frister for gennemfùrelse, der er fast-
 det havde indledt forhandlinger med Kommissionen med sat i direktiverne. Denne frist udlùb i det foreliggende til-
 henblik på at forelñgge den dels de eventuelle problemer, fñlde den 22. juni 1996, hvor Den Italienske Republik
 som tilbagesùgningen af den ulovligt ydede statsstùtte endnu ikke havde udstedt de bestemmelser, der er nùdven-
 havde skabt, dels hovedtrñkkene i et forslag om en lñn- dige for at efterkomme det i Kommissionens påstande
 gere tilbagebetalingsordning, og selv om Kommissionen nñvnte direktiv.
 ikke havde modsat sig dette forslag Ð indtaget det stik
 modsatte standpunkt, idet det har sat sig ud over rammer- (1) EFT L 216 af 20.8.1994, s. 12.
 ne for det loyale samarbejde med Kommissionen og anlagt
 sag med påstand om, at det er ude af stand til at gennem-
 fùre beslutningen.
 For det andet gùr Kommissionen gñldende, at Kongeriget
 Belgien ikke har taget det mindste skridt over for de
 Slettelse af sag C-51/98 (1)
 pågñldende virksomheder med henblik på at sùge stats-
 stùtten tilbagebetalt. (98/C 378/26)
 For det trejde gùr den gñldende, at Kongeriget Belgien Ved kendelse af 8. september 1998 har prñsidenten for De
 ikke har foreslået den alternative måder at efterkomme Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag C-51/
 beslutningen på, som kunne have fùrt til, at de opståede 98 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Arbeitsge-
 vanskeligheder blev overvundet. richt, Wiesbaden), Urlaubs- und Lohnausgleichskasse der
 Bauwirtschaft mod Works in The World Srl, skal slettes af
 (1) Sag C-75/97, jf. EFT C 131 af 26.4.1997, s. 5. registeret.
 (1) EFT C 137 af 2.5.1998.
 Sag anlagt den 26. oktober 1998 af Kommissionen for De
 Europñiske Fñllesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-385/98) Slettelse af sag C-255/98 (1)
 (98/C 378/25) (98/C 378/27)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den Ved kendelse af 12. oktober 1998 har prñsidenten for De
 26. oktober 1998 anlagt sag mod Den Italienske Republik Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved de C-255/98, Kongeriget Spanien mod Kommissionen for De
 juridiske konsulenter Pieter Jan Kuijper og Antonio Aresu, Europñiske Fñllesskaber, skal slettes af registeret.
 som befuldmñgtigede, og med valgt adresse i Luxembourg
 hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg. (1) EFT C 278 af 5.9.1998.


text:
15.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/27
 Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 3. juli 2014– Forbundsrepublikken Tyskland mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-102/13 P) (1)
 ((Appel - annullationssøgsmål - søgsmålsfrist - gyldigheden af forkyndelsen af en beslutning fra Kommissionen over for en medlemsstats faste repræsentation - fastsættelse af datoen for denne forkyndelse - Domstolens procesreglement - artikel 181 - appel åbenbart ugrundet))
 2014/C 315/42
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og J. Möller, som befuldmægtigede)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved R. Sauer og T. Maxian Rusche, som befuldmægtigede)
 Konklusion.
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 164 af 8.6.2013.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
28.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 234/45
 Sag anlagt den 21. juni 2010 — K-Mail Order mod KHIM — IVKO (MEN’Z)
 (Sag T-279/10)
 ()
 2010/C 234/81
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: K-Mail Order GmbH & Co. KG (Pforzheim, Tyskland) (ved Rechtsanwältin T. Zeiher)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: IVKO Industrieprodukt-Vertriebskontakt GmbH (Baard-Wanderath, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 30. marts 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 746/2009-1) annulleres.
 —
 Indsigelsen mod registreringen af den anfægtede EF-varemærkeansøgning tages til følge, subsidiært hjemvises sagen til appelkammeret med henblik på videre behandling.
 —
 Den tabende part tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: IVKO Industrieprodukt-Vertriebskontakt GmbH.
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket MEN’Z for varer i klasse 9, 14 og 18.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: K-Mail Order GmbH & Co. KG.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det i Tyskland erhvervsmæssigt anvendte firmanavn »WENZ« for varer i klasse 14, 18 og 25.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afvisning af indsigelsen.
 Appelkammerets afgørelse: Afvisning af klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 4, sammenholdt med artikel 41, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009 (1) samt artikel 76, stk. 1, idet sagsøgerens firmanavn ikke kun har lokal betydning.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).


text:
9.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/13
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 9. november 2016 — Sabrina Wathelet mod Garage Bietheres & Fils SPRL (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d'appel de Liège — Belgien)
 (Sag C-149/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 1999/44/EF - forbrugerkøb og garantier i forbindelse hermed - anvendelsesområde - begrebet »sælger« - mellemmand - særlige omstændigheder))
 (2017/C 006/15)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d'appel de Liège
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Sabrina Wathelet
 Sagsøgt: Garage Bietheres & Fils SPRL
 Konklusion
 Begrebet »sælger« som omhandlet i artikel 1, stk. 2, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF af 25. maj 1999 om visse aspekter af forbrugerkøb og garantier i forbindelse hermed skal fortolkes således, at det ligeledes omfatter en erhvervsdrivende, der handler som mellemmand for en privatpersons regning, og som ikke behørigt har informeret forbrugeren om, at ejeren af den solgte vare er en privatperson, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at undersøge under hensyn til alle sagens omstændigheder. Den ovenstående fortolkning afhænger ikke af, om mellemmanden modtager et vederlag eller ej for sin formidling.
 (1) EUT C 213 af 29.6.2015.


text:
11.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 60/20
 Appel iværksat den 22. december 2005 af Republikken Østrig til prøvelse af dom afsagt den 5. oktober 2005 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling) i de forenede sager T-366/03 og T-235/04
 (Sag C-454/05 P)
 (2006/C 60/40)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. december 2005 iværksat appel af Republikken Østrig ved Dr. Harald Dossi, med valgt adresse i Luxembourg, til prøvelse af dom afsagt den 5. oktober 2005 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling) i de forenede sager T-366/03 og T-235/04.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Dom af 5. oktober 2005 afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling) i de forenede sager T-366/03 og T-235/04, Land Oberösterreich og Republikken Østrig mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1) vedrørende søgsmål med påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2003/653/EF af 2. september 2003 om de af Republikken Østrig i henhold til EF-traktatens artikel 95, stk. 5, meddelte nationale bestemmelser om forbud mod anvendelse af genetisk modificerede organismer i regionen Oberösterreich (2), ophæves.
 2.
 Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagsomkostninger.
 3.
 Annullation af den nævnte kommissionsbeslutning, eller subsidiært hjemvisning af sagen til Retten, for at denne kan træffe afgørelse herom.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Appellanten har gjort gældende, at Rettens dom af 5. oktober 2005 er behæftet med en procedurefejl, der er til skade for Republikken Østrig, og som tilsidesætter fællesskabsretten.
 Ifølge appellanten er det udelukkende betingelsen om et »specifikt problem«, der fuldt ud er blevet behandlet i den appellerede dom. Efter Retten først var kommet til den konklusion, at der ikke var tale om noget specifikt problem for den sagsøgende medlemsstat, blev de øvrige betingelser i artikel 95, stk. 5, EF ikke undersøgt yderligere. Retten behandlede heller ikke spørgsmålet om et »specifikt problem« med den omhu, der var nødvendig med henblik på sagens afgørelse. Ved at undlade at foretage en grundig undersøgelse af de herom fremsatte argumenter, har Retten tilsidesat appellantens ret til at blive hørt samt begrundelsespligten, hvilket udgør en dobbel procedurefejl.
 Appellanten har anført, at den videnskabelige risikovurdering er særlig vigtig, for så vidt angår beskyttelse af miljøet og navnlig ved anvendelse af forsigtighedsprincippet, og at dette inden for rammerne af den i artikel 95, stk. 5, EF omhandlede procedure indebærer en grundig undersøgelse af de videnskabelige argumenter og særligt, såfremt der er den mindste tvivl om, hvorvidt det beskyttelsesniveau, der er indført med harmoniseringsforanstaltningen, er tilstrækkeligt. Hverken Kommissionen eller efterfølgende Retten foretog en grundig undersøgelse af Republikken Østrigs anbringender, og der blev heller ikke foretaget nogen grundig undersøgelse af den anmeldte foranstaltnings nødvendighed for miljøet. Såvel Kommissionens beslutning som Rettens dom er baseret på en undersøgelse foretaget af EFSA, som kun tilnærmelsesvis — og uden hensyn til den særlige situation i Oberösterreich — berørte kernen i Republikken Østrigs argumentation, nemlig spørgsmålet om sameksistens mellem genetisk og ikke-genetisk modificerede afgrøder. Retten foretog ikke på noget tidspunkt en undersøgelse af de videnskabelige beviser under iagttagelse af forsigtighedsprincippet.
 Endelig har appellanten gjort gældende, at Domstolens tidligere praksis ikke er til hinder for, at der foretages en kontradiktorisk behandling af sagen i henhold til den i artikel 95, stk. 5, EF omhandlede procedure, og at Rettens retsopfattelse dermed udgør en tilsidesættelse af fællesskabsretten. Eftersom den manglende anvendelse af denne procedure tilsidesætter appellantens ret til at blive hørt, er der tilstrækkeligt grundlag for annullation af den omtvistede kommissionsbeslutning.
 (1) EUT C 296, s. 22.
 (2) EUT L 230, s. 34.


text:
29.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 314/7
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 22. juni 2016 — Thomas Philipps GmbH & Co. KG mod Grüne Welle Vertriebs GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Düsseldorf — Tyskland)
 (Sag C-419/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - intellektuel ejendomsret - EF-design - forordning (EF) nr. 6/2002 - artikel 32 og 33 - licens - EF-designregistret - licenstagerens ret til at anlægge sag om krænkelse, selv om licensen ikke er indført i registret - licenstagerens ret til at anlægge sag om krænkelse med henblik på at opnå erstatning for den skade, han har lidt))
 (2016/C 314/10)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberlandesgericht Düsseldorf
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Thomas Philipps GmbH & Co. KG
 Sagsøgt: Grüne Welle Vertriebs GmbH
 Konklusion
 1)
 Artikel 33, stk. 2, første punktum, i Rådets forordning (EF) nr. 6/2002 af 12. december 2001 om EF-design skal fortolkes således, at licenstageren kan anlægge sag om krænkelse af det registrerede EF-design, der er genstand for licensen, selv om denne licens ikke er blevet indført i EF-designregistret.
 2)
 Artikel 32, stk. 3, i forordning nr. 6/2002 skal fortolkes således, at licenstageren kan gøre et krav om erstatning for den skade, han har lidt, gældende inden for rammerne af en sag om krænkelse af et EF-design, som han har anlagt i henhold til denne bestemmelse.
 (1) EUT C 346 af 19.10.2015.


text:
26.4.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 107/2
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 28. februar 2008 — Carboni e derivati Srl mod Ministero dell'Economia e delle Finanze og Riunione Adriatica di Sicurtà SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte Suprema di Cassazione — Italien)
 (Sag C-263/06) (1)
 (Fælles handelspolitik - beskyttelse mod dumping - antidumpingtold - hæmatit råjern med oprindelse i Rusland - beslutning nr. 67/94/EKSF - fastsættelse af toldværdi med henblik på anvendelsen af en variabel antidumpingtold - transaktionsværdi - successive salg til forskellige priser - toldmyndighedens mulighed for at tage hensyn til prisen vedrørende salg af varer, der fandt sted forud for det salg, der ligger til grund for toldangivelsen)
 (2008/C 107/03)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte Suprema di Cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Carboni e derivati Srl
 Sagsøgte: Ministero dell'Economia e delle Finanze og Riunione Adriatica di Sicurtà SpA
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Corte suprema di cassazione — fortolkning af artikel 147 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 253, s. 1), som ændret ved forordning nr. 1762/95 — beregningsgrundlag for fastsættelsen af antidumpingtolden — toldmyndighedens mulighed for at tage en salgspris for varerne i betragtning, som vedrører et salg forud for det, der ligger til grund for toldangivelsen — hæmatit råjern med oprindelse i Rusland
 Konklusion
 I henhold til artikel 1, stk. 2, i Kommissionens beslutning nr. 67/94/EKSF af 12. januar 1994 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen [til Fællesskabet] af hæmatit råjern med oprindelse i Brasilien, Polen, Rusland og Ukraine kan toldmyndighederne ikke ved anvendelse af den antidumpingtold, som er indført ved denne beslutning, fastsætte toldværdien på grundlag af en pris fra et salg vedrørende de samme varer, som fandt sted forud for det, der ligger til grund for toldangivelsen, når den angivne pris svarer til den pris, som faktisk er betalt eller skal betales af importøren.
 Når toldmyndighederne har begrundet tvivl om rigtigheden af den angivne værdi, og hvis der, efter at de har anmodet om yderligere oplysninger og har givet den pågældende person rimelig mulighed for at gøre sine synspunkter gældende vedrørende de grunde, som denne tvivl er baseret på, uden at det er muligt at fastslå den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, stadig består tvivl, kan de i henhold til artikel 31 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførsel af en EF-toldkodeks beregne toldværdien med henblik på anvendelse af den antidumpingtold, der er indført ved beslutning nr. 67/94, under henvisning til den pris, der er aftalt for de pågældende varer i forbindelse med det salg, der tidsmæssigt ligger tættest på det salg, der ligger til grund for toldangivelsen, og hvis rigtighed toldmyndigheden ikke har nogen objektiv grund til at betvivle.
 (1) EUT C 224 af 16.9.2006.


text:
25.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 58/8
 Rettens dom af 17. januar 2012 — Kitzinger mod KHIM — Mitteldeutscher Rundfunk og Zweites Deutsches Fernsehen (KICO)
 (Sag T-249/10) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket KICO - det ældre nationale firgurmærke KIKA og det ældre EF-ordmærke KIKA - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2012/C 58/13
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kitzinger & Co. (GmbH & Co. KG) (Hamburg, Tyskland) (ved advokat S. Kitzinger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved S. Schäffner, som befuldmægtiget)
 De andre parter i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenienter ved Retten: Mitteldeutscher Rundfunk (Leipzig, Tyskland) og Zweites Deutsches Fernsehen (Mainz, Tyskland) (ved advokaterne B. Krause og F. Cordt)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 25. marts 2010 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1388/2008-4) vedrørende en indsigelsessag mellem på den ene side Mitteldeutscher Rundfunk og Zweites Deutsches Fernsehen og på den anden side Kitzinger & Co (GmbH & Co. KG).
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Kitzinger & Co. (GmbH & Co. KG) betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 209 af 31.7.2010.


text:
18.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 16/19
 Sag anlagt den 16. oktober 2015 — Europa-Kommissionen mod Republikken Polen
 (Sag C-545/15)
 (2016/C 016/24)
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved M. Heller, K. Herrmann og E. Sanfrutos Cano, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 24, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/19/EU af 4. juli 2012 om affald af elektrisk og elektronisk udstyr (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv, og sat dem i kraft, eller i hvert fald ikke har tilsendt Kommissionen disse.
 —
 Republikken Polen tilpligtes i henhold til artikel 260, stk. 3, TEUF at betale en tvangsbøde på 71 610 EUR pr. dag fra datoen for afsigelsen af dommen i nærværende retssag, eftersom den ikke har overholdt forpligtelsen til at tilsende bestemmelserne om foranstaltningerne til gennemførelse af direktiv 2012/19/EU.
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2012/19/EU udløb den 14. februar 2014.
 (1) EUT L 197, s. 38.


text:
4.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/21
 Sag anlagt den 30. maj 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-255/07)
 (2007/C 183/35)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Alcover San Pedro og D. Kukovec, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (1), idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2004/18/EF udløb den 31. januar 2006.
 (1) EUT L 134, s. 114.


text:
C 234/28 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 25.7.98
 Forenede Kongerige), og Irish Agri-Food Development Ved den omtvistede beslutning godkendte Kommissionen
 Ltd, Dublin (Irland), ved advokaterne Mia Declercq og en individuel stùtte fra de franske myndigheder til det
 Kurt Haegeman, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxem- franske selskab Sextant, som er projektadministrator for
 bourg hos advokat Marc Loesch, 11, rue Goethe, mod forskningen i og udviklingen af et nyt FMS tilpasset Air-
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (befuld- bus-fly. Sextant er et datterselskab af Thompson CSF og
 mñgtiget: Marie-JoseÂe Jonczy), angående en begñring om, Aerospatiale.
 at der anordnes forelùbige forholdsregler i forbindelse med
 Kommissionens beslutning af 17. marts 1998 om at afvise
 sagsùgerens bud, som var afgivet på grundlag af et af Det er sagsùgerens opfattelse, at Kommissionen, ved at
 Europa-Kommissionen tilrettelagt udbud vedrùrende et foretage en fejlagtig vurdering af projektets karakter af at
 projekt finansieret af TACIS-programmet (Projekt FDRUS befinde sig på prñkonkurrencestadiet og af stùttens stimu-
 9701 benñvnt »Russia«: »Promoting Co-operative lerende virkning, har overtrådt EF-traktatens artikel 92,
 Ventures by Independent Farmers«), har Rettens prñsident stk. 3. I modsñtning til, hvad der er anfùrt af Kommissio-
 den 26. maj 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder nen, finder sagsùgeren, at stùtten ikke burde have vñret
 således: godkendt i henhold til EF-rammebestemmelserne for stats-
 stùtte til forskning og udvikling.
 1) Begñringen om forelùbige forholdsregler kan ikke
 tages til fùlge. Sagsùgeren har yderligere gjort gñldende, at Kommissio-
 nen på grund af markedets kompleksitet burde have ind-
 ledt en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 93,
 2) Afgùrelsen om sagens omkostninger udsñttes.
 stk. 2. Ved at undlade dette har Kommissionen tilsidesat
 vñsentlige formkrav og har dermed afskåret sagsùgeren
 fra at afgive sine bemñrkninger til den foreslåede stùtte.
 Hvis en procedure i henhold til artikel 93, stk. 2, havde
 vñret indledt, ville sagsùgeren have afgivet sine bemñrk-
 ninger. Sagsùgeren gùr gñldende, at Kommissionen ikke
 Sag anlagt den 6. april 1998 af Honeywell Inc. mod Kom- ville have truffet beslutning om, at stùtten var forenelig
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber med traktaten, hvis den havde vñret fuldt ud orienteret
 om alle relevante fakta og fùlgevirkninger under en pro-
 (Sag T-59/98)
 cedure i henhold til artikel 93, stk. 2.
 (98/C 234/56)
 Endelig gùr sagsùgeren gñldende, at Kommissionen har
 (Processprog: engelsk) overtrådt EF-traktatens artikel 190 ved at give en util-
 strñkkelig begrundelse for den omtvistede beslutning.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 6. april 1998 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber af Honeywell Inc. ved advo-
 kat Bernard van de Walle de Ghelcke, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos Loesch & Wolter, 11, rue Goe-
 the.
 Sag anlagt den 21. april 1998 af Van Den Bergh Foods
 Limited mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: skaber
 (Sag T-65/98)
 Ð Kommissionens beslutning nr. N584/97 vedrùrende
 stùtte til Sextant Avionique til udvikling af et nyt flyve- (98/C 234/57)
 kontrolsystem tilpasset Airbus-fly, som er meddelt sag-
 sùgeren ved skrivelse D/50515 af 5. februar 1998, (Processprog: engelsk)
 annulleres.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 der den 21. april 1998 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber af Van Den Bergh Foods
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: Limited, ved Malcolm Nicholson og Michael Rowe og
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Elvinger,
 Hoss & Prussen, 2, place Winston Churchill.
 Sagsùgeren, som er et selskab med hjemsted i Amerikas
 Forenede Stater og den fùrende leverandùr af flyvekontrol-
 systemer og af produkter til det civile og militñre marked Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 og til rumfarten, har udviklet industrisektorens fùrste fly-
 vekontrolsystem (»FMS«). FMS er en central bestanddel
 af en flyvemaskine, som styrer flyvningen fra maskinen let- Ð Kommissionens beslutning af 11. marts 1998 om en
 ter til den lander, og som udfùrer alle de komplekse na- procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85 og 86
 vigationsberegninger, som besñtningen ellers skulle have (IV/34.073, IV/35.436 og IV/34.395) kendes ugyldig
 udfùrt. og annulleres i sin helhed.
 ---pagebreak--- 25.7.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 234/29
 Ð Subsidiñrt, de dele af beslutningen, som Retten måtte Ð Urigtig retlig vurdering i henhold til artikel 85, stk. 3.
 finde fejlagtige eller umedholdelige, annulleres.
 Ð Urigtig retsanvendelse i henhold til artikel 86, for så
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagsùgerens omkost- vidt som det, når leverandùrer af impulsis stiller fry-
 ninger. sere til rådighed som et gratis lån, under denne bran-
 ches sñrlige omstñndigheder er den sñdvanlige måde,
 disse leverandùrer konkurrerer, og det kan begrundes
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: objektivt.
 Ð Ulovlighed, for så vidt som beslutningen krñnker ejen-
 Sagen vedrùrer forbuddet mod den praksis med enerettig-
 domsrettigheder, der skal beskyttes i henhold til almin-
 heder over kummefrysere, sagsùgeren, Van den Bergh
 delige retsgrundsñtninger og i medfùr af EF-traktatens
 Foods Ltd (tidligere HB, herefter således benñvnt), der er
 artikel 222. HB har i den forbindelse gjort gñldende,
 et datterselskab af Unilever N.V./PLC-koncernen, i Den
 at den anfñgtede beslutning helt eller i vñsentligt
 Irske Republik har fùrt på markedet for emballeret is i
 omfang berùver HB vñrdien eller brugen af virksom-
 enkeltportioner til umiddelbar fortñring (»impulsis«). Ene-
 hedens investeringer i frysere, der ikke har anden
 rettigheder over kummefrysere praktiseres på den måde, at
 anvendelse end til opbevaring og salg af HB's is på
 en isleverandùr stiller en kummefryser, der betales og ved-
 salgsstedet, og at et forbud mod eksklusivklausulen
 ligeholdes af leverandùren, til rådighed for detailhandle-
 derfor berùver sagsùgeren rettigheder, der udgùr nor-
 ren, der udelukkende må bruge den til salg af impulsispro-
 male befùjelser afledt af dens ejendomsret til fryserne.
 dukter fra den pågñldende leverandùr.
 Endelig har sagsùgeren gjort gñldende, at den anfñgtede
 I beslutningen fastslås det, at når sagsùgeren stiller en eller beslutning er blevet truffet i strid med EF-traktatens
 flere frysere, der ejes og vedligeholdes af HB, til rådighed artikel 190 og en rñkke grundlñggende principper i fñlles-
 for en detailhandler til opbevaring af impulsis, og detail- skabsretten, såsom princippet om beskyttelse af den beret-
 handleren ikke også har sin egen kummefryser eller eÂn, tigede forventning, subsidiaritetsprincippet, retssikkerheds-
 der er stillet til rådighed af en anden isproducent, er eks- princippet, proportionalitetsprincippet og forbuddet mod
 klusivklausulen i den aftale, i henhold til hvilken fryseren forskelsbehandling.
 stilles til rådighed, i strid med artikel 85, stk. 1, og incita-
 mentet for detailhandleren til at acceptere, at HB (på
 betingelse af enerettigheder) stiller en fryser til rådighed og
 vedligeholder den uden direkte vederlag, er i strid med
 artikel 86. Endvidere afslås anmodningen om fritagelse i
 medfùr af artikel 85, stk. 3.
 Sag anlagt den 29. april 1998 af Luc Verheyden mod
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 Sagsùgerens sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter (Sag T-71/98)
 kan kort gengives således:
 (98/C 234/58)
 Ð benbart fejlagtig vurdering af de faktiske forhold, der (Processprog: fransk)
 har fùrt til en urigtig retsanvendelse. Det gùres gñl-
 dende, at Kommissionen tager fejl, når den antager, at
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 aftaler, der kan opsiges når som helst, har den virkning
 der den 29. april 1998 anlagt sag mod Kommissionen for
 at udelukke andre erhvervsdrivende, idet de indebñrer
 De Europñiske Fñllesskaber af Luc Verheyden, Angera
 en såkaldt »de facto-binding«, og ved på baggrund af
 (Italien), ved advokat Eric Boigelot, Bruxelles, og med
 HB's popularitet som impulsisleverandùr at konklu-
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat Louis Schiltz, 2,
 dere, at detailhandler derfor ikke får mulighed for at
 rue du Fort Rheinsheim.
 udskifte kummefrysere fra HB eller for at installere
 andre frysere ved siden af HB-fryseren. Tvñrtimod er
 der et betydeligt antal detailhandler (selv i den mindste Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 kategori) med to eller flere frysere, og der er blevet
 flere i tidens lùb. Ð Annullation af afgùrelsen af 10. juli 1997, der var
 underskrevet af Helmut Holtbecker, og hvorved det
 blev afslået at yde sagsùgeren nogen godtgùrelse i
 Ð Urigtig anvendelse af artikel 85, stk. 1. Ifùlge sagsùge- anledning af, at han havde benyttet sin private bil
 ren indebñrer fryseraftalen i sin grundlñggende under udfùrelsen af sine opgaver eller som led i disse.
 udformning ikke en konkurrencebegrñnsning, og »eks-
 klusivklausulen« er heller ikke omfattet af denne
 bestemmelse. For det andet kan artikel 85, stk. 1, kun Ð Annullation af den stiltiende afgùrelse om afvisning af
 finde anvendelse på HB-fryseraftalerne, hvis de udeluk- sagsùgerens klage over dette afslag, der blev indbragt
 ker nye erhvervsdrivende eller dem, der vil opbygge en den 29. september 1997 og registreret samme dag.
 markedsandel i en grad og et omfang, der er uforene-
 ligt med ikke at anvende forbuddet i artikel 85, stk. 1, Ð Sagsùgte tilpligtes at betale sagsùgeren en godtgùrelse
 fra at komme ind på markedet, hvilket ikke kan vñre på 74 254 000 ITL, med morarenter 8 % pro anno fra
 tilfñldet. den 24. marts og indtil fuldstñndig betaling.


text:
30.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 352/17
 Sag anlagt den 20. september 2013 — Urb Rulmenti Suceava mod KHIM — Adiguzel (URB)
 (Sag T-506/13)
 2013/C 352/32
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Urb Rulmenti Suceava SA (Suceava, Rumænien) (ved advokat I. Burdusel)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Harun Adiguzel (Diosd, Ungarn)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 12. juli 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1309/2012-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Harun Adiguzel tilpligtes at betale de omkostninger, der er afholdt under sagsbehandlingen ved Harmoniseringskontoret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »URB« for varer i klasse 6 og 7 — EF-varemærkeregistrering nr. 7 380 009
 Indehaver af EF-varemærket: Harun Adiguzel
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Urb Rulmenti Suceava SA
 Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: absolutte ugyldighedsgrunde i henhold til varemærkeforordningens artikel 52, stk. 1, litra b), og relative ugyldighedsgrunde i henhold til varemærkeforordningens artikel 8, stk. 1. litra b), sammenholdt med artikel 53, stk. 1, litra a)
 Annullationsafdelingens afgørelse: Afslag på ugyldighedsbegæringen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af varemærkeforordningens artikel 52, stk. 1, litra b), artikel 53, stk. 1, litra a), og artikel 72


text:
27.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/40
 Sag anlagt den 11. januar 2017 — Mellifera mod Kommissionen
 (Sag T-12/17)
 (2017/C 063/52)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung (Rosenfeld, Tyskland) (ved advokat A. Willand)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse Ares (2016) 6306335 af 8. november 2016, modtaget af sagsøgeren den 11. november 2016, annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen pålægges at træffe fornyet afgørelse vedrørende sagsøgerens anmodning om intern prøvelse af gennemførelsesforordning (EU) nr. 2016/1056 om forlængelse af godkendelsesperioden for aktivstoffet glyphosat.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1.
 Første anbringende: Tilsidesættelse af artikel 10, stk. 1, sammenholdt med artikel 2, stk. 1, litra g), i forordning (EF) nr. 1367/2006 (1) og med Århuskonventionen (2).
 Sagsøgeren gør inden for rammerne af det første anbringende gældende, at forlængelsen af godkendelsesperioden for aktivstoffet glyphosat er en forvaltningsakt, der kan prøves efter den i artikel 10, stk. 1, i forordning nr. 1367/2006 omhandlede procedure.
 2.
 Andet anbringende: Tilsidesættelse af artikel 17 i forordning (EF) nr. 1107/2009 (3).
 —
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen ikke var beføjet til at forlænge godkendelsen af aktivstoffet glyphosat efter den ovennævnte bestemmelse, da denne ikke fandt anvendelse i det foreliggende tilfælde.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6.9.2006 om anvendelse af Århuskonventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (EUT 2006, L 264, s. 13).
 (2) ECE/FN-konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet.
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 af 21.10.2009 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler og om ophævelse af Rådets direktiv 79/117/EØF og 91/414/EØF (EUT 2009, L 309, s. 1).


text:
C 156/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 29.6.2002
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld-
 mægtigede: R. Tricot og J. Stuyck) angående en påstand
 den 10. januar 2002 om annullation af Kommissionens beslutning K(1999) 2140
 endelig udg. (REC 9/98) og K(1999) 2143 endelig udg. (REC
 9/98) af 19. juli 1999, hvori det fastslås, at der skal foretages
 i sag T-80/97 DEP, Starway SA mod Rådet for Den efteropkrævning, og om at afslå fritagelse for afgifter af import
 Europæiske Union (1) af fjernsyn fra Tyrkiet, har Retten (Tredje Afdeling), sammensat
 af afdelingsformanden M. Jaeger og dommerne K. Lenaerts og
 (Fastsættelse af sagsomkostninger) J. Azizi; justitssekretær: H. Jung, den 9. april 2002 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således:
 (2002/C 156/45)
 (Processprog: fransk) 1) Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 I sag T-80/97 DEP, Starway SA, Luynes (Frankrig), ved avocats
 J.-F. Bellis og P. De Baere, og med valgt adresse i Luxembourg,
 mod Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtigede:
 A. Tanca og S. Marquardt), støttet af: Kommissionen for De (1) EFT C 79 af 18.3.2000.
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: V. Kreuschitz og
 S. Meany), angående en anmodning om fastsættelse af de
 omkostninger, som sagsøgte skal erstatte sagsøgeren efter
 Rettens dom af 26. september 2000, sag T-80/97, Starway
 mod Rådet, Sml. II, s. 3099, har Retten (Tredje Udvidede
 Afdeling), bestående af afdelingsformand, M. Jaeger, og dom-
 merne R. Garcı́a-Valdecasas, K. Lenaerts, P. Lindh og J. Azizi;
 justitssekretær: H. Jung, den 10. januar 2002 afsagt kendelse,
 hvis konklusion lyder således:
 De omkostninger, som Rådet for Den Europæiske Union skal erstatte KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Starway SA i sag T-80/97, fastsættes til 58 031,87 EUR.
 den 14. januar 2002
 (1) EFT C 212 af 12.7.1997.
 i sag T-84/01, Association contre l’heure d’été (ACHE)
 mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske
 Union (1)
 (Annullationssøgsmål — direktiv 2000/84/EF — sommertid
 — søgsmålsinteresse — sammenslutning — afvisning)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (2002/C 156/47)
 den 9. april 2002
 (Processprog: fransk)
 i sag T-353/99, N.V. Calberson Belgium mod Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Annullationssøgsmål — import af fjernsyn fra Tyrkiet — I sag T-84/01, Association contre l’heure d’été (ACHE), tidligere
 ufornødent at træffe afgørelse) Association contre l’horaire d’été (ACHE), Marly-le-Roy (Frank-
 rig), ved avocat C. Lepage, mod Europa-Parlamentet (befuld-
 (2002/C 156/46) mægtigede: C. Pennera og M. Goméz-Leal) og Rådet for
 Den Europæiske Union (befuldmægtiget: A. Lopes Sabino),
 (Processprog: nederlandsk) angående en påstand om annullation af Europa-Parlamentets
 og Rådets direktiv 2000/84/EF af 19. januar 2001 om
 sommertid (EFT L 31, s. 21), har Retten (Anden Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, R.M. Moura Ramos, og
 I sag T-353/99, N.V. Calberson Belgium ved advocat L. Ghey- dommerne J. Pirrung og A.W.H. Meij; justitssekretær: H. Jung,
 sen, og med valgt adresse i Luxembourg, støttet af: Kongeriget den 14. januar 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 Nederlandene (befuldmægtigede: A. Fierstra og J. van Bakel), således:
 ---pagebreak--- 29.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 156/25
 1) Sagen afvises. KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger. den 20. december 2001
 i sag T-214/01 R, Bank für Arbeit und Wirtschaft AG mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (1) EFT C 173 af 16.6.2001.
 (Særlige rettergangsformer — konkurrence — aktindsigt —
 formaliteten — uopsættelighed — afvejning af interesser)
 (2002/C 156/49)
 (Processprog: tysk)
 I sag T-214/01 R, Bank für Arbeit und Wirtschaft AG,
 Wien, ved avocat H.J. Niemeyer, mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: S. Rating), principalt
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS angående en påstand om udsættelse af beslutning COMP/D-1/
 36.571 af 25. juli 2001 og subsidiært angående en påstand om,
 at Kommissionen pålægges at undlade at meddele Freiheitliche
 den 20. december 2001 Partei Österreichs meddelelsen af klagepunkter af 19. septem-
 ber 1999 og meddelelsen af yderligere klagepunkter af 21. no-
 vember 2000 i sag COMP/D-1/36.571, har Rettens præsident
 i sag T-213/01 R, Österreichische Postsparkasse AG mod
 den 20. december 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 således:
 (Særlige rettergangsformer — konkurrence — aktindsigt — 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 formaliteten — uopsættelighed — afvejning af interesser)
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (2002/C 156/48)
 (Processprog: tysk)
 I sag T-213/01 R, Österreichische Postsparkasse AG, Wien,
 ved avocats M. Klusmann, F. Wiemer og A. Reidlinger, mod KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 get: S. Rating), principalt angående en påstand om udsættelse af den 21. marts 2002
 beslutning COMP/D-1/36.571 af 9. august 2001 og subsidiært
 angående en påstand om, at Kommissionen pålægges at
 undlade at meddele Freiheitliche Partei Österreichs meddelelsen i sag T-218/01, Laboratoire Monique Rémy SAS mod
 af klagepunkter af 10. september 1999 og meddelelsen af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 yderligere klagepunkter af 21. november 2000 i sag COMP/
 D-1/36.571, har Rettens præsident den 20. december 2001 (Annullationssøgsmål — frister — åbenbart, at sagen skal
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: afvises)
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge. (2002/C 156/50)
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. (Processprog: fransk)
 I sag T-218/01, Laboratoire Monique Rémy SAS, Grasse
 (Frankrig), ved avocat J.-F. Pupel mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: A. Bordes), angåen-
 de en påstand om annullation af Kommissionens beslutning


text:
30.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 30/13
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 24. november 2016 — Bund Naturschutz in Bayern e.V. og Harald Wilde mod Freistaat Bayern (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Tyskland)
 (Sag C-645/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - miljø - vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet - direktiv 2011/92/EU - projekt underlagt bedømmelse - bilag I, punkt 7 - ECE-aftalen om internationale hovedtrafikårer - udvidelse af en vej med fire kørebaner på en strækning på mindre end 10 km))
 (2017/C 030/14)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Bund Naturschutz in Bayern e.V. og Harald Wilde
 Sagsøgt: Freistaat Bayern
 Procesdelteger: Stadt Nürnberg
 Konklusion
 1)
 Bilag I, punkt 7, litra c), til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU af 13. december 2011 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet kan ikke fortolkes således, at denne bestemmelse omfatter et vejprojekt, der, selv om det, som det i hovedsagen omhandlede, vedrører en strækning på mindre end 10 km, består i en udvidelse af eller et anlægsarbejde på en eksisterende vej med mindst fire kørebaner.
 2)
 Bilag I, punkt, 7, litra b), til direktiv 2011/92 skal fortolkes således, at »motortrafikveje« som omhandlet i denne bestemmelse er veje, hvis tekniske karakteristika er dem, der indeholdes i den definition, der er givet i bilag II, punkt II.3, til aftalen om internationale hovedtrafikårer (ECE), undertegnet i Geneve den 15. november 1975, selv om disse veje ikke er en del af det net af internationale hovedtrafikårer, der er reguleret af denne aftale eller er beliggende i byområde.
 3)
 Begrebet »anlæg« som omhandlet i bilag I, punkt 7, litra b), til direktiv 2011/92 skal fortolkes således, at det vedrører opførelse af tidligere ikke-eksisterende bygninger eller fysisk ændring af allerede eksisterende anlæg. Med henblik på at vurdere, om en sådan ændring på grund af dens omfang og karakter kan anses for at svare til et sådant anlæg, tilkommer det den forelæggende ret at tage hensyn til alle det pågældende anlægsarbejdes karakteristika og ikke blot til dets længde eller til bevarelsen af den eksisterende linjeføring.
 (1) EUT C 90 af 7.3.2016.


text:
27.1.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 20/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Efetio Athinon (Grækenland) den 21. november 2006 — K.P. Marinopoulous — Anonimos Etairia Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proionton mod GlaxoSmithKline Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proionton
 (Sag C-476/06)
 (2007/C 20/11)
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Efetio Athinon
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: K.P. Marinopoulous — Anonimos Etairia Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proionton
 Sagsøgt: GlaxoSmithKline Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proionton
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Når en virksomhed med dominerende stilling ikke fuldt ud efterkommer bestillinger fra lægemiddelgrossister, fordi virksomheden vil begrænse disses eksportaktivitet og hermed det tab, som parallelhandelen påfører den, udgør dette i sig selv et misbrug efter betydningen i artikel 82 EF? Påvirkes besvarelsen af ovenstående spørgsmål af den omstændighed, at parallelhandelen er særdeles indbringende for lægemiddelgrossisterne på grund af de prisforskelle, som er en følge af den statslige intervention i EU's medlemsstater, hvorved lægemiddelmarkedet ikke er undergivet rene konkurrencebetingelser, men udgør et marked, der er præget af statslig intervention? Er det endelig korrekt, når en national domstol anvender fællesskabsretlige konkurrenceregler på samme måde på de markeder, hvor der er fri konkurrence, og på dem, hvor konkurrencen fordrejes af statslig intervention?
 2.
 Såfremt Domstolen finder, at begrænsningen af parallelhandelen af de ovenfor anførte grunde ikke altid udgør en praksis, der er udtryk for misbrug, når den foretages af en virksomhed med dominerende stilling, hvorledes skal en eventuel misbrugsadfærd da bedømmes? Nærmere betegnet:
 2.1
 Er »den procentdel, der overstiger det normale indenlandske forbrug« og/eller »det tab, en virksomhed med dominerende stilling lider set i forhold til dens samlede omsætning og dens samlede fortjeneste« egnede kriterier? I bekræftende fald, hvorledes fastsættes da størrelsen af overstigelsesprocenten og størrelsen af tabet — sidstnævnte forstået som en procentdel af omsætningen og den samlede fortjeneste — ved hvis overskridelse den pågældende adfærd må anses for et misbrug?
 2.2
 Er en afvejning af interesser en egnet fremgangsmåde, og i bekræftende fald, hvilke interesser skal da inddrages ved sammenligningen? Nærmere betegnet:
 (a)
 påvirkes besvarelsen af, at den endelige forbruger/patienten kun har en begrænset økonomisk fordel af parallelhandelen,
 (b)
 skal der tages hensyn, og i hvilket omfang, til social- og sygesikringsorganisationernes interesse i billigere lægemidler?
 2.3
 Hvilke andre kriterier og hvilke andre fremgangsmåder anses for egnede i denne sag?


text:
8.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 303/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 17. juni 2014 — Dr. Rüdiger Hobohm mod Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik og Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL
 (Sag C-297/14)
 2014/C 303/29
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Dr. Rüdiger Hobohm
 Sagsøgte: Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik og Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL
 Præjudicielt spørgsmål
 Kan en forbruger i henhold til artikel 15, stk. 1, litra c), andet alternativ, sammenholdt med artikel 16, stk. 1, andet alternativ, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 (1) af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område anlægge sag ved retten på det sted, hvor han har bopæl, mod en medkontrahent, der udøver erhvervsmæssig virksomhed i en anden af Den Europæiske Unions medlemsstater, når den aftale, der er genstand for sagen, ganske vist ikke direkte henhører under den del af medkontrahentens erhvervsmæssige virksomhed, der er rettet mod forbrugerens bopælsmedlemsstat, men aftalen imidlertid skal sikre, at det tilsigtede økonomiske resultat af en tidligere indgået og allerede afviklet aftale mellem parterne nås, og denne tidligere aftale var omfattet af anvendelsesområdet for de indledningsvist anførte bestemmelser?
 (1) EFT 2001 L 12, s. 1.


text:
26.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 313/21
 Rettens dom af 13. september 2013 — ClientEarth og PAN Europe mod EFSA
 (Sag T-214/11) (1)
 (Aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - navne på de eksperter, der har afgivet bemærkninger til et udkast til vejledning om videnskabelig dokumentation, som skal vedlægges ansøgninger om markedsføringstilladelse til plantebeskyttelsesmidler og aktive stoffer, der er indeholdt i disse midler - afslag på aktindsigt - undtagelse vedrørende beskyttelse af privatlivets fred og den enkeltes integritet - beskyttelse af personoplysninger - forordning (EF) nr. 45/2001 - begrundelsespligt)
 2013/C 313/40
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: ClientEarth (London, Det Forenede Kongerige) og Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruxelles, Belgien) (ved advokat P. Kirch)
 Sagsøgt: Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) (ved D. Detken, som befuldmægtiget)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (først ved P. Oliver, P. Ondrůšek og C. ten Dam, derefter ved P. Oliver, P. Ondrůšek og B. Martenczuk, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Indledningsvis en påstand om annullation af afgørelse truffet den 10. februar 2011 af EFSA, hvorved denne afslog en begæring om aktindsigt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43) i visse arbejdsdokumenter vedrørende en vejledning, udarbejdet af EFSA, til ophavsmænd til ansøgninger om markedsføringstilladelse til et plantebeskyttelsesmiddel, og dernæst en påstand om annullation af afgørelse truffet den 12. december 2011 af EFSA, hvorved denne tilbagekaldte den tidligere afgørelse og gav sagsøgerne aktindsigt i alle de ønskede oplysninger, bortset fra navnene på de eksterne eksperter, der havde fremsat visse bemærkninger til udkastet til vejledningen.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) frifindes.
 2)
 ClientEarth, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) og Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 179 af 18.6.2011.


text:
24.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 421/46
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 15. oktober 2014 — Moschonaki mod Kommissionen
 (Sag F-55/10 RENV)
 ((Personalesag - tjenestemænd - hjemvisning til Personaleretten efter ophævelse - ansættelse - internt stillingsopslag i institutionen - betingelser for at komme i betragtning i stillingsopslaget - ansættelsesmyndighedens skøn))
 2014/C 421/63
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Chrysanthe Moschonaki (Bruxelles, Belgien) (ved advokat N. Lhoëst)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og B. Eggers, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Hjemvisning efter ophævelse — påstand om annullation af afgørelsen om ikke at tage sagsøgerens ansøgning i betragtning til en stilling som biblioteksassistent samt om, at Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb i erstatning for økonomisk og ikke-økonomisk skade.
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen af 30. september 2009, hvorved Europa-Kommissionen ikke imødekom Chrysanthe Moschonakis ansøgning til en stilling som »biblioteksassistent — dokumentalist«, annulleres.
 2)
 Europa-Kommissionen betaler Chrysanthe Moschonaki et beløb på 5 000 EUR.
 3)
 Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, som Chrysanthe Moschonaki har afholdt i sag F-55/10, sag T-476/11 P og sag F-55/10 RENV.


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/30
 Sag anlagt den 21. juli 2011 — Makhlouf mod Rådet
 (Sag T-383/11)
 2011/C 282/62
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Eyad Makhlouf (Damaskus, Syrien) (ved advokaterne P. Grollet og G. Karouni)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets gennemførelsesafgørelse 2011/302/FUSP af 23. maj 2011 om gennemførelse af afgørelse 2011/273/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, fordi hans grundlæggende rettigheder tilsidesættes.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til artikel 87 og 91 i Rettens procesreglement.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført syv anbringender.
 1)
 Første anbringende vedrører en tilsidesættelse af retten til forsvar og retten til en retfærdig rettergang. Sagsøgeren gør gældende, at hans ret til forsvar er blevet tilsidesat, eftersom han er blevet pålagt de omhandlede sanktioner uden forud herfor at være blevet hørt, uden at have haft lejlighed til at forsvare sig, og uden at have fået kendskab til de oplysninger, på grundlag af hvilke disse foranstaltninger er blevet truffet.
 2)
 Andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af begrundelsespligten, der er fastsat i artikel 296, stk. 2, TEUF. Sagsøgeren foreholder Rådet, at det har vedtaget restriktive foranstaltninger vedrørende ham uden at have meddelt ham begrundelserne herfor og således gøre det muligt for ham at forsvare sig. Sagsøgeren foreholder Rådet, at det har begrænset sig til en generel og stereotyp formulering, uden præcist at nævne de faktiske og retlige oplysninger, som afgørelsens lovlighed afhænger af, og de betragtninger, der førte til at den blev truffet.
 3)
 Tredje anbringende vedrører spørgsmålet, om begrundelsen var underbygget. Sagsøgeren foreholder Rådet, at det har støttet sig på en åbenbar fejlagtig begrundelse og ikke har foretaget en differentiering, således at begrundelsen retligt set ikke kan anses for at være passende.
 4)
 Fjerde anbringende vedrører en tilsidesættelse af den garanti, der følger af retten til en effektiv domstolsbeskyttelse. Sagsøgeren gør gældende, at han ikke blot ikke sagligt har kunnet gøre sit synspunkt gældende over for Rådet, men at han heller ikke er i stand til at føre sagen sagligt for Retten, fordi den anfægtede afgørelse slet ikke angiver de særlige og konkrete grunde, der begrunder den.
 5)
 Femte anbringende vedrører en tilsidesættelse af det almindelige proportionalitetsprincip.
 6)
 Sjette anbringende vedrører en tilsidesættelse af ejendomsretten, for så vidt som de restriktive foranstaltninger, og nærmere bestemt indefrysningen af midler, udgør et uforholdsmæssigt indgreb i sagsøgerens grundlæggende ret til frit at råde over sin ejendom.
 7)
 Syvende anbringende vedrører en tilsidesættelse af retten til privatliv, for så vidt som foranstaltningerne om indefrysning af midler og indskrænkningen i retten til at bevæge sig, hvorhen man vil, også udgør et uforholdsmæssigt indgreb i sagsøgerens grundlæggende rettighed.


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/47
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 30. november 2009 — Esber mod KHIM — Coloris Global Coloring Concept (COLORIS)
 (Sag T-353/07) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket COLORIS - det ældre nationale ordmærke COLORIS - relativ registreringshindring - reel brug af det ældre varemærke - artikel 15, stk. 2, litra a), og artikel 43, stk. 2 og 3, i forordning (EF)nr. 40/94 [nu artikel 15, stk. 1, litra a), og artikel 42, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 207/2009])
 2010/C 24/81
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Esber, SA (Burceña-Baracaldo, Spanien) (ved avocats T. Villate Consonni, J. Calderón Chavero og M. Yañez Manglano)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Coloris Global Coloring Concept (Villeneuve Loubet, Frankrig) (ved avocat K. Manhaeve)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 28. juni 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1060/2006-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Coloris Global Coloring Concept og Esber, SA
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Esber, SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 269 af 10.11.2007.


text:
12.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 335/18
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 14. juli 2016 — Granarolo SpA mod Ambrosi Emmi France SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d'appel de Paris — Frankrig)
 (Sag C-196/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - samarbejde på det civil- og handelsretlige område - forordning (EF) nr. 44/2001 - artikel 5, nr. 1) og 3) - værneting - begreberne »sager om kontraktforhold« og »sager om erstatning uden for kontrakt« - brat afbrydelse af mangeårigt forretningsforhold - erstatningssøgsmål - begreberne »salg af varer« og »levering af tjenesteydelser«))
 (2016/C 335/24)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d'appel de Paris
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Granarolo SpA
 Sagsøgt: Ambrosi Emmi France SA
 Konklusion
 1)
 Artikel 5, nr. 3), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at et erstatningssøgsmål på grundlag af en brat afbrydelse af et mangeårigt forretningsforhold som det i hovedsagen omhandlede ikke henhører under sager om erstatning uden for kontrakt i denne forordnings forstand, såfremt der mellem parterne forelå et stiltiende kontraktforhold, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve. Bevis til godtgørelse af, at der foreligger et sådant stiltiende kontraktforhold, skal føres på grundlag af en række sammenfaldende omstændigheder, som bl.a. kan omfatte tilstedeværelsen af et mangeårigt forretningsforhold, loyalitet mellem parterne, transaktionernes regelmæssighed og deres udvikling gennem tiden udtrykt i mængde og værdi, eventuelle aftaler om de fakturerede priser og/eller tildelte rabatter samt den udvekslede korrespondance.
 2)
 Artikel 5, nr. 1), litra b), i forordning nr. 44/2001 skal fortolkes således, at et mangeårigt forretningsforhold som det i hovedsagen omhandlede skal kvalificeres som »aftale om salg af varer«, hvis den pågældende aftales karakteristiske forpligtelse er levering af et gode, eller som »aftale om levering af tjenesteydelser«, hvis denne forpligtelse er udførelse af en tjenesteydelse, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at afgøre.
 (1) EUT C 213 af 29.6.2015.


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/11
 Domstolens kendelse af 9. december 2009 — Luigi Marcuccio mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-528/08 P) (1)
 (Appel - tjenestemænd - social sikring - udtrykkeligt afslag på anmodningen om godtgørelse af visse af sagsøgerens lægeudgifter med 100 % - åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet)
 2010/C 100/17
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Luigi Marcuccio (ved avvocato G. Cipressa)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og C. Berardis-Kayser, som befuldmægtigede, og avvocato A. dal Ferro)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 9. september 2008 i sag T-143/08, Marcuccio mod Kommissionen, hvorved Retten afviste påstanden om annullation af en række afgørelser truffet af Afregningskontoret ved De Europæiske Fællesskabers fælles sygesikringsordning, hvorved sagsøgeren fik afslag på dels godtgørelse af visse af de af sagsøgeren afholdte lægeudgifter med 100 %, dels på godtgørelse af udgifterne til lægeundersøgelse i overensstemmelse med de regler, der finder anvendelse for konsultationer hos ansete læger, samt en påstand om, at Kommissionen tilpligtes at betale ham visse beløb for lægeudgifter.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Luigi Marcuccio betaler appelsagens omkostninger.
 (1) EUT C 32 af 7.2.2009.


text:
3 . 2 . 96 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 31 / 13
 Appellanten har nedlagt følgende påstande : foranstaltninger over for en medlemsstat i anledning af en
 traktatstridig national lovgivning .
 — Den af Retten i Første Instans afsagte dom af 18 . sep
 tember 1995 i sag T-548/93 , Ladbroke Racing Limited (') EFT nr . C 286 af 28 . 10 . 1995 , s . 12 .
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber,
 ophæves, for så vidt som denne dom annullerer Kom
 missionens beslutning i henhold til skrivelse af 29 . juli
 1993 om afvisning af Ladbroke's klage af 24 . november
 1989 .
 Sag anlagt den 5 . december 1995 af Kommissionen for De
 — Der gives Kommissionen medhold i de påstande, den Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 nedlagde i første instans . ( Sag C-380/95 )
 ( 96/C 31 /25 )
 Anbringender og væsentligste argumenter:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 Den franske regering finder, at Retten har begået flere retlige 5 . december 1995 anlagt sag mod Den Hellenske Republik
 fejl : af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved
 Maria Kontou Duranle, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gåmez de la
 For det første og principalt finder den franske regering, at Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret,
 Rettens argumentation ikke tager hensyn til retspraksis Kirchberg.
 vedrørende virksomheders adfærd, når denne finder sted
 inden for rammerne af en national lovgivning, der ikke giver
 plads for nogen selvstændighed med hensyn til denne Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 adfærd .
 1 ) Det fastslås, at Den Hellenske Republik ved ikke inden
 for den fastsatte frist at have udstedt de love og
 Såfremt en adfærd skal følges i henhold til lovgivningen, dvs . administrative bestemmelser, der er nødvendigt for
 såfremt de erhvervsdrivende ikke længere selv kan fuldt ud at efterkomme Rådets direktiv 91 /414/EØF af
 bestemme den adfærd, der er genstand for en eventuel klage, 15 . juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelses
 er det ikke muligt at anvende bestemmelserne i artikel 85 og midler, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 86 på den erhvervsdrivende, der følger denne adfærd, så traktaten og i henhold til direktivet.
 længe lovgivningen er gældende .
 2 ) Den Hellenske Republik tilpligtes at afholde sagens
 Den franske regering har anført, at når Kommissionen omkostninger.
 behandler en klage, der støttes på traktatens artikel 85 , 86
 og 90 og både vedrører en virksomheds adfærd og nationale Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 bestemmelser, der angår denne adfærd, påhviler det Kom
 missionen at undersøge, om de nationale bestemmelser giver Kommissionen har nedlagt påstand om, at det i medfør af
 virksomheden en vis frihed til at bestemme sin adfærd .
 traktatens artikel 169 , stk. 2 , fastslås, at Den Hellenske
 Såfremt de nationale bestemmelser ikke overlader virksom
 Republik ved ikke inden for den fastsatte frist ( som udløb
 hederne nogen som helst frihed med hensyn til deres adfærd, den 25 . juli 1993 ) at træffe de fornødne foranstaltninger til
 skal Kommissionen afvise den del af klagen, der vedrører gennemførelse i græsk ret af Rådets direktiv 91 /414/EØF af
 artikel 85 og 86 , uden at det påhviler den først at tage stilling 15 . juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmid
 til den del af den pågældende klage , der vedrører spørgsmå ler 0 ) har tilsidesat de forpligtelser, der følger af traktaten
 let om de nationale bestemmelsers forenelighed med trak og af direktivet.
 taten . Rettens argumentation er følgelig behæftet med en
 retlig fejl, for så vidt som Retten har antaget, at Kommis
 (') EFT nr . L 230 af 19 . 8 . 1991 , s . 1 .
 sionen, før den afviste den del af Ladbroke's klage, der
 vedrørte traktatens artikel 85 og 86 , skulle have afsluttet sin
 undersøgelse af spørgsmålet om den franske lovgivnings
 traktatmæssighed .
 For det andet tager den anfægtede dom ikke hensyn til fast Sag anlagt den 6. december 1995 af Kommissionen for De
 retspraksis, ifølge hvilken en fysisk eller juridisk person, som Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 i medfør af artikel 3 , stk . 2 , litra b ), i forordning nr. 17/62
 om procedurer vedrørende anvendelse af artikel 85 og 86 ( Sag C-381/95 )
 har anmodet Kommissionen om at fastslå, at der foreligger ( 96/C 31 /26 )
 en overtrædelse af disse artikler, ikke kan kræve , at der
 træffes en beslutning om, hvorvidt den hævdede overtræ Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 delser foreligger. 6 . december 1995 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Miguel
 Endelig indebærer dommen, at Kommissionen fratages Diaz-Llanos La Roche og med valgt adresse i Luxembourg
 beføjelsen til at skønne over, hvorvidt der skal træffes hos Carlos Gomez de la Cruz .


text:
20.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 127/36
 Sag anlagt den 20. februar 2015 — Printeos m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-95/15)
 (2015/C 127/49)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøgere: Printeos, SA (Alcalá de Henares, Spanien), Tompla Sobre Exprés, SL (Alcalá de Henares, Spanien), Tompla Scandinavia AB (Stockholm, Sverige), Tompla France SARL (Fleury Mérogis, Frankrig) og Tompla Druckererzeugnisse Vertriebs GmbH (Leonberg, Tyskland) (ved advokaterne H. Brokelmann og P. Martínez-Lage Sobredo)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Artikel 2 i Kommissionens afgørelse K (2014) 9295 endelig af 10. december 2014 vedrørende en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 (AT.39780 — Kuverter) annulleres i medfør af artikel 263 TEUF, idet bødefastsættelsen (navnlig den anvendte tilpasning i henhold til punkt 37 i retningslinjerne for beregning af bøder) ikke er ledsaget af den begrundelse, som kræves.
 —
 Subsidiært ændres artikel 2 i Kommissionens afgørelse K (2014) 9295 endelig af 10. december 2014 vedrørende en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 (AT.39780 — Kuverter) i medfør af den fulde prøvelsesret, som Retten er indrømmet i henhold til artikel 31 i forordning (EF) nr. 1/2003 i medfør af artikel 261 TEUF, (i) idet den sanktion, som TOMPLA er blevet pålagt, fastsættes i hvert fald 55 % lavere end den lovbestemte grænse (artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 12003) — eller i mangel heraf til den procentdel, som Retten måtte finde passende — for herved at genskabe balancen mellem denne og de bøder, som Bong og Hamelin er blevet pålagt, og (ii) idet den pålagte sanktion nedsættes yderligere med i hvert fald 33 % eller i mangel heraf med den procentdel, som Retten måtte finde passende — således at der tages hensyn til den bøde, som Comisión Nacional de la Competencia (CNC, den nationale konkurrencemyndighed) pålagde ved sin afgørelse af 25. marts 2013 i sag 5/0316/10, Papirkonvolutter.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I den ved nærværende søgsmål anfægtede afgørelse fastslås, at sagsøgerne tilsidesatte artikel 101 TEUF og artikel 53 EØS ved fra den 8. oktober 2003 til den 22. april 2008 at deltage i en samlet og vedvarende overtrædelse, som omfattede Danmark, Frankrig, Tyskland, Norge, Sverige og Det Forenede Kongerige i sektoren for katalogkuverter og særkuverter i form af samordning af priser, fordeling af kunder og udveksling af følsomme forretningsoplysninger.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende er støttet på en tilsidesættelse af begrundelsespligten, idet hverken behovet for at tilpasse bødernes grundbeløb i henhold til punkt 37 i retningslinjerne for beregning af bøder eller den konkrete procentvise nedsættelse for hver virksomhed er begrundet.
 2.
 Andet anbringende er støttet på en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og bødefastsættelsen, idet der ikke er anvendt en tilpasning af bødernes grundbeløb i henhold til punkt 37 i retningslinjerne for beregning af bøder.
 3.
 Tredje anbringende er støttet på en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling ved fastsættelsen af bødens størrelse, idet der ikke er taget hensyn til den af de spanske konkurrencemyndigheder tidligere pålagte bøde.


text:
14.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/37
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 25. januar 2007 — Rijn Schelde Mondia France mod Kommissionen
 (Sag T-55/05) (1)
 (»Annullationssøgsmål - fælles toldtarif - ansøgning om fritagelse for importafgifter - akt, der indeholder et klagepunkt - afvisning«)
 (2007/C 82/82)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Rijn Schelde Mondia France SA (Rouen, Frankrig) (ved avocat F. Citron)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved X. Lewis og J. Hottiaux, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af den kommissionsafgørelse, som ifølge sagsøgeren er indeholdt i skrivelse af 7. oktober 2004 vedrørende ansøgningen om fritagelse for importafgifter (j nr. REM 22/01).
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 93 af 16.4.2005.


text:
19.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/23
 Appel iværksat den 20. maj 2016 til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 17. marts 2016 i sag T-817/14, Zoohaus Bürstadt og Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-311/16 P)
 (2016/C 343/35)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellanter: Zoohaus Bürstadt og Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG (ved rechtsanwalt E. Hauk)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Sagen blev ved Domstolens kendelse af 20. juli 2014 slettet fra Domstolens register.


text:
14.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 98/53
 Sag anlagt den 11. januar 2016 — Skechers USA France mod KHIM — IM Production (Sko)
 (Sag T-9/16)
 (2016/C 098/68)
 Stævningen er affattet på fransk
 Parter
 Sagsøger: Skechers USA France (Paris, Frankrig) (ved advokat J. Horn)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: IM Production SAS (Paris)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Indehaver af det omtvistede design: IM Production SAS (Paris)
 Det omtvistede design: EF-design nr. 1 221 584-0023
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 23. september 2015 af Tredje Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 2429/2013-3)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af princippet om retten til forsvar og principperne om en retfærdig rettergang.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 4, 5, 6 og artikel 25, stk. 1, litra b), i forordning nr. 6/2002.


text:
14.7.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 200/3
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 (Femte Afdeling)
 af 22. marts 2001
 af 22. marts 2001
 i sag C-261/99, Kommissionen for De Europæiske Fælle-
 skaber mod Den Franske Republik (1)
 i sag C-17/99, Den Franske Republik mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (1) (»Traktatbrud — statsstøtte, der er uforenelig med fælles-
 markedet — tilbagesøgning — ikke absolut umulighed for
 gennemførelse«)
 (»Statsstøtte — støtte til redning og omstrukturering —
 proceduren for vurdering af statsstøtte — undladelse af at
 meddele påbud til medlemsstaten om at afgive de nødvendige (2001/C 200/04)
 oplysninger«)
 (Processprog: fransk)
 (2001/C 200/03)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: fransk)
 I sag C-261/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtiget: G. Rozet) mod Den Franske Republik
 (befuldmægtigede: K. Rispal-Bellanger og F. Million), angående
 en påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens
 gjort i Samling af Afgørelser) artikel 189, stk. 4 (nu artikel 249, stk. 4, EF), samt artikel 4 og
 5 i Kommissionens beslutning 1999/378/EF af 4. november
 1998 om Frankrigs støtte til Nouvelle Filature Lainière de
 I sag C-17/99, Den Franske Republik (befuldmægtige: Roubaix (EFT 1999 L 145, s. 18), idet den ikke inden for den
 K. Rispal-Bellanger og F. Million), mod Kommissionen for De fastsatte frist har truffet de foranstaltninger, der er nødvendige
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: G. Rozet), angående for at tilbagesøge den støtte, der er blevet erklæret ulovlig og i
 en påstand om annullation af Kommissionens beslutning strid med fællesmarkedet, hos støttemodtageren, »Nouvelle
 1999/378/EF af 4. november 1998 om Frankrigs støtte til Filature Lainière de Roubaix«, har Domstolen (Femte Afdeling),
 Nouvelle Filature Lainière de Roubaix (EFT 1999 L 145, s. 18), sammensat af afdelingsformanden, A. La Pergola, og dommer-
 har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsfor- ne M. Wathelet (refererende dommer), P. Jann, S. von Bahr og
 manden, A. La Pergola, og dommerne M. Wathelet (refererende C.W.A. Timmermans; generaladvokat: S. Alber; justitssekreta-
 dommer), L. Sevón, S. von Bahr og C.W.A. Timmermans; er: R. Grass, den 22. marts 2001 afsagt dom, hvis konklusion
 generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: assisterende justits- lyder således:
 sekretær H. von Holstein, den 22. marts 2001 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således:
 1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold
 til EF-traktaten, idet den ikke har efterkommet Kommissionens
 beslutning 1999/378/EF af 4. november 1998 om Frankrigs
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. støtte til Nouvelle Filature Lainière de Roubaix.
 2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger. 2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 71 af 13.3.1999.
 (1) EFT C 281 af 2.10.1999.


text:
6.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 101/10
 Appel iværksat den 24. januar 2013 af Nexans France SAS og Nexans SA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 14. november 2012 i sag T-135/09, Nexans France SAS og Nexans SA mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-37/13 P)
 2013/C 101/22
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellanter: Nexans France SAS og Nexans SA (ved solicitor M. Powell, avocat J.-P. Tran-Thiet, barrister G. Forwood og advocate A. Rogers)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande
 —
 Den appellerede dom ophæves, for så vidt som appellanternes første anbringendes andet led, hvorefter beslutningen om kontrolundersøgelse rummede en uforholdsmæssigt bred og ikke tilstrækkeligt præcis angivelse af dens geografiske anvendelsesområde, derved forkastedes.
 —
 Beslutningen om kontrolundersøgelse annulleres på grundlag af de foreliggende oplysninger, for så vidt som dens geografiske anvendelsesområde var uforholdsmæssigt bredt, ikke tilstrækkeligt begrundet og ikke tilstrækkeligt præcist. Subsidiært hjemvises sagen til Retten til fornyet afgørelse i overensstemmelse med Domstolens dom for så vidt angår retsspørgsmål.
 —
 Den appellerede dom ophæves, for så vidt som den pålægger Nexans at bære sine egne omkostninger og betale halvdelen af Kommissionens omkostninger i forbindelse med sagen for Retten, og Kommissionen tilpligtes at betale Nexans’ omkostninger i forbindelse med sagen for Retten med et beløb efter Domstolens skøn.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale alle Nexans’ omkostninger i forbindelse med denne sag.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanterne har anført, at Retten begik en fejl ved at afslå deres begæring om annullation af beslutningen om kontrolundersøgelse, for så vidt som den ikke var tilstrækkeligt præcis, dens geografiske anvendelsesområde var uforholdsmæssigt bredt, og den omfattede enhver mistænkelig aftale og/eller samordnet praksis, som »sandsynligvis havde en verdensomspændende rækkevidde«. Desuden har appellanterne anført, at Retten traf en urigtig afgørelse om sagens omkostninger.


text:
30.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/51
 Sag anlagt den 26. marts 2004 af Luc Jacobs mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-131/04)
 (2004/C 118/110)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 26. marts 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Luc Jacbobs, Bruxelles, ved avocat Nicolas Lhoëst, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Ansættelsesmyndighedens beslutning af 14. april 2003 annulleres, for så vidt som
 —
 sagsøgeren ikke herved er blevet indplaceret i lønklasse B4, løntrin 3, på tidspunktet for hans ansættelse
 —
 sagsøgerens karriere i lønklasse ikke er blevet genoprettet derved, at tidspunktet for hans forfremmelse til lønklasse B3 er blevet rykket frem, og han om fornødent blev forfremmet til lønklasse B2
 —
 ikrafttrædelsen af beslutningen om ændret indplacering for så vidt angår dens økonomiske virkninger er blevet begrænset til den 5. oktober 1995.
 —
 Om fornødent annulleres ansættelsesmyndighedens beslutning af 11. december 2003, tilstillet sagsøgeren den 16. december 2003, om afvisning af hans klage (R473/03).
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en godtgørelse, der foreløbig kan fastsættes til 125 000 EUR, såfremt det måtte være umuligt for Kommissionen at genoprette sagsøgerens karriere i lønklasse.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren i den foreliggende sag, som blev indplaceret i lønklasse B5, løntrin 3, ved hans ansættelse i januar 1994, har anfægtet ansættelsesmyndighedens beslutning om i forbindelse med den ændrede indplacering at fastsætte den til lønklasse B4, løntrin 2, og ikke til lønklasse B4, løntrin 3, beslutningen om ikke at genoprette hans karriere og om at begrænse ikrafttrædelsen af beslutningen vedrørende hans ændrede indplacering til den 5. oktober 1995.
 De fremførte anbringender er de samme som i sag T-125/04, Rousseaux mod Kommissionen.


text:
24.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 239/12
 Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 11. maj 2017 — The Shirtmakers BV mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)
 (Sag C-59/16) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - toldunion - forordning (EØF) nr. 2913/92 - EF-toldkodeks - artikel 32, stk. 1, litra e), nr. i) - toldværdi - transaktionsværdi - fastsættelse - begrebet »transportomkostninger«))
 (2017/C 239/15)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: The Shirtmakers BV
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën
 Konklusion
 Artikel 32, stk. 1, litra e), nr. i), i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelsen af en EF-toldkodeks skal fortolkes således, at begrebet »transportomkostninger« som omhandlet i denne bestemmelse omfatter det tillæg, som speditøren har faktureret importøren, og som svarer til denne speditørs fortjeneste og omkostninger i forbindelse med dennes organisering af transporten af de indførte varer til Den Europæiske Unions toldområde.
 (1) EUT C 145 af 25.4.2016.


text:
1.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/67
 Sag anlagt den 20. november 2015 — Environmental Manufacturing mod KHIM — Société Elmar Wolf (Gengivelse af en ulvs hoved)
 (Sag T-681/15)
 (2016/C 038/90)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Environmental Manufacturing LLP (Stowmarket, Det Forenede Kongerige) (ved barrister S. Malynicz)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Société Elmar Wolf SA (Wissembourg, Frankrig)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Environmental Manufacturing LLP
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke (Gengivelse af en ulvs hoved) — EF-varemærkeregistrering nr. 4971511
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 3. september 2015 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1252/2015-1)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
C 163/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.6.2000
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- jetflyvemaskine«, som defineret i forordningens artikel 2, nr. 1,
 se afsagt den 21. marts 2000 af Bezirksgericht Innere der med henblik på at opfylde normerne i kapital 3 har
 Stadt Wien i straffesagen mod Walter Hahn fået motorerne fuldstændig udskiftet med motorer med et
 bypassforhold på under 3, når særligt henses til
 (Sag C-121/00)
 I. begrundelsespligten i henhold til EF-traktatens artikel 253
 (2000/C 163/27) II. ligebehandlingsprincippet
 Ved kendelse afsagt den 21. marts 2000, indgået til Domsto- III. proportionalitetsprincippet
 lens Justitskontor den 30. marts 2000, har Bezirksgericht
 Innere stadt Wien i straffesagen mod Walter Hahn forelagt IV. spørgsmålet, om den nævnte bestemmelse er forenelig
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om med overenskomsten om oprettelse af Verdenshandels-
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: organisationen og navnlig den hertil knyttede aftale om
 tekniske handelshindringer?
 Skal Rådets direktiv 91/493/EØF af 22. juli 1991 (1) om
 sundhedsmæssige betingelser for produktion og afsætning af
 fiskerivarer, der er gennemført i national ret ved bekendtgørelse (1) EFT L 115 af 4.5.1999, s. 1, berigtiget i EFT L 120 af 8.5.1999,
 udstedt af forbundsministeren for kvindespørgsmål og forbru- s. 47.
 gerbeskyttelse vedrørende hygiejnebestemmelser for handel
 med fiskerivarer (herefter fiskerivarehygiejnebekendtgørelsen)
 BGBl. nr. 260/1997 som helhed fortolkes således, at den er til
 hinder for anvendelsen af nationale retsforskrifter, hvori der
 er fastsat en nultolerance for kontamination med listeria
 monocytogenes, for så vidt angår ikke kemisk konserverede
 fiskerivarer (navnlig røget laks)?
 Sag anlagt den 30. marts 2000 af Kommissionen for De
 (1) EFT 1991 L 268, s. 15. Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-124/00)
 (2000/C 163/29)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- 30. marts 2000 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 se afsagt den 21. marts 2000 af High Court, Dublin, i sagen Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved ledende
 Omega Air Ltd, Aero Engines Ireland Ltd og Omega juridisk konsulent Richard Wainwright, Kommissionens Juridi-
 Aviation Services Ltd mod The Irish Aviation Authority ske Tjeneste, og Panagiotis Panagiotopoulos, national tjeneste-
 mand midlertidig udstationeret ved Kommissionens Juridiske
 (Sag C-122/00) Tjeneste, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos
 Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-
 centret, Kirchberg.
 (2000/C 163/28)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Ved kendelse afsagt den 21. marts 2000, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 23. marts 2000, har High Court, Dublin,
 i sagen Omega Air Ltd, Aero Engines Ireland Ltd og Omega — Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat de
 Aviation Services Ltd mod The Irish Aviation Authority forpligtelser, som påhviler den i henhold til EF-traktaten,
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning idet den ikke inden for den fastsatte frist har gennemført
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: og meddelt Kommissionen de ved lov eller administrativt
 fastsatte nødvendige bestemmelser for fuldstændigt at
 efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv
 Er artikel 2, nr. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 925/1999 (1) af 97/54/EF af 23. september 1997 (1) om ændring af Rådets
 29. april 1999 om registrering og anvendelse i Fællesskabet af direktiv 74/150/EØF, 74/151/EØF, 74/152/EØF,
 visse typer civile subsoniske jetflyvemaskiner, som er blevet 74/346/EØF, 74/347/EØF, 75/321/EØF, 75/322/EØF,
 ombygget og omcertificeret, for at opfylde normerne i bind I, 76/432/EØF, 76/763/EØF, 77/311/EØF, 77/537/EØF,
 del II, kapitel 3, i bilag 16 til konventionen angående 78/764/EØF, 78/933/EØF, 79/532/EØF, 79/533/EØF,
 international civil luftfart, tredje udgave (juli 1993), ugyldig, 80/720/EØF, 86/297/EØF, 86/415/EØF og 89/173/EØF
 for så vidt som den definerer »omcertificeret civil subsonisk for så vidt angår landbrugs- og skovbrugshjultraktorers
 jetflyvemaskine« således, at dette omfatter »civil subsonisk konstruktivt bestemte maksimale hastighed.


text:
C 278/4 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 5.9.98
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling) (Sjette Afdeling)
 af 18. juni 1998
 af 25. juni 1998
 i sag C-208/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber mod den Portugisiske Republik (1) i sag C-192/96, Beside BV, I. M. Besselsen mod Minister
 van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieube-
 (Traktatbrud Ð direktiv 84/156/EéF Ð manglende gen- heer (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Nederlandse
 nemfùrelse inden for den fastsatte frist) Raad van State) (1)
 (98/C 278/06) (Forvaltning, overfùrsel og oplagring af husholdningsaffald
 Ð ulovlig overfùrsel)
 (Processprog: portugisisk) (98/C 278/07)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive (Processprog: nederlandsk)
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-208/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber (befuldmñgtiget: Francisco de Sousa Fialho) mod
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 Den Portugisiske Republik (befuldmñgtigede: Luís Fernan-
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 des og JoaÄo Lopes Fernandes), angående en påstand om,
 at det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat
 sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 189,
 stk. 3, og bestemmelserne i Rådets direktiv 84/156/EéF af
 8. marts 1984 om grñnsevñrdier og kvalitetsmålsñtninger I sag C-192/96, angående en anmodning, som Nederlandse
 for udledninger af kviksùlv fra andre sektorer end elektro- Raad van State (Nederlandene) i medfùr af EF-traktatens
 lyse af alkalichlorider (EFT L 74 af 17.3.1984, s. 49), artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte
 principalt, fordi den ikke inden for den fastsatte frist har ret verserende sag Beside BV, I. M. Besselsen mod Minister
 vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, som van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieube-
 er nùdvendige for at efterkomme direktivets bestemmelser, heer at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrùrende fortolk-
 og nñrmere bestemt ved ikke at opstille de i direktivet ningen af Rådets forordning (EéF) nr. 259/93 af 1. februar
 fastsatte sñrlige programmer, subsidiñrt, fordi den ikke 1993 om overvågning af og kontrol med overfùrsel af
 straks har givet Kommissionen meddelelse om disse foran- affald inden for, til og fra Det Europñiske Fñllesskab
 staltninger, har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af (EFT L 30 af 6.2.1993, s. 1) og Rådets direktiv 75/442/
 afdelingsformanden, H. Ragnemalm, og dommerne G. F. EéF af 15. juli 1975 om affald (EFT L 194 af 25.7.1975,
 Mancini, J. L. Murray, G. Hirsch og K. M. Ioannou (refe- s. 39), som ñndret ved Rådets direktiv 91/156/EéF af
 rerende dommer); generaladvokat: P. LeÂger; justitssekre- 18. marts 1991 om ñndring af direktiv 75/442/EéF om
 tñr: R. Grass, den 18. juni 1998 afsagt dom, hvis konklu- affald (EFT L 78 af 26.3.1991, s. 32), har Domstolen
 sion lyder således: (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, H.
 Ragnemalm (refererende dommer), og dommerne G. F.
 Mancini, P. J. G. Kapteyn, J. L. Murray, G. Hirsch; gene-
 1) Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forplig- raladvokat: F. G. Jacobs; justitssekretñr: ekspeditionsse-
 telser i henhold til artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv kretñr H. A. Rühl, den 25. juni 1998 afsagt dom, hvis
 84/156/EéF af 8. marts 1984 om grñnsevñrdier og konklusion lyder således:
 kvalitetsmålsñtninger for udledninger af kviksùlv fra
 andre sektorer end elektrolyse af alkalichlorider, idet
 den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle
 de love og administrative bestemmelser, som er nùd- 1) Udtrykket »husholdningsaffald« i kode AD 160 på
 vendige for at efterkomme direktivet, og nñrmere den orange liste i bilag III til Rådets forordning (EéF)
 bestemt ikke har opstillet de i direktivet fastsatte sñr- nr. 259/93 af 1. februar 1993 om overvågning af og
 lige programmer. kontrol med overfùrsel af affald inden for, til og fra
 Det Europñiske Fñllesskab i den version, der fremgår
 af Kommissionens beslutning 94/721/EF af 21. oktober
 2) Den Portugisiske Republik betaler sagens omkostnin- 1994 om tilpasning i medfùr af artikel 42, stk. 3, af
 ger. bilag II, III og IV til forordning nr. 259/93, omfatter
 dels affald, som hovedsagelig består af affald, der er
 nñvnt på den grùnne liste i forordningens bilag II,
 (1) EFT C 228 af 26.7.1997. blandet med andre kategorier affald, som figurerer på
 denne liste, dels affald, der er nñvnt på den grùnne
 liste, blandet med en ringe mñngde stoffer, som ikke
 figurerer på denne.
 ---pagebreak--- 5.9.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 278/5
 2) a) Henvisningen til oplagring af materialer i har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte ret verse-
 punkt R 13 i bilag II B til Rådets direktiv 75/442/ rende sag, Chemische Afvalstoffen Dusseldorp BV m.fl.
 EéF af 15. juli 1975 om affald, som ñndret ved mod Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening
 Rådets direktiv 91/156/EéF af 18. marts 1991, en Milieubeheer, at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrù-
 skal fortolkes således, at den ikke blot omfatter de rende fortolkningen af EF-traktatens artikel 34, 86, 90 og
 tilfñlde, hvor oplagringen sker i den virksomhed, 130 T, af Rådets direktiv 75/442/EéF af 15. juli 1975 om
 hvor de ùvrige i dette bilag omhandlede former for affald (EFT L 194 af 25.7.1975, s. 39), som ñndret ved
 bortskaffelse eller nyttiggùrelse skal foretages, men Rådets direktiv 91/156/EéF af 18. marts 1991 (EFT L 78
 også de tilfñlde, hvor oplagringen går forud for en af 26.3.1991, s. 32), samt af Rådets forordning (EéF)
 transport til en sådan virksomhed, uanset om nr. 259/93 af 1. februar 1993 om overvågning af og kon-
 denne virksomhed er beliggende i eller uden for trol med overfùrsel af affald inden for, til og fra Det Euro-
 Fñllesskabet. pñiske Fñllesskab (EFT L 30 af 6.2.1993, s. 1), har Dom-
 stolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 H. Ragnemalm (refererende dommer), og dommerne G. F.
 Mancini, P. J. G. Kapteyn, J. L. Murray og G. Hirsch;
 2) b) De oplysninger, der nñvnes i artikel 11, stk. 1, i
 generaladvokat: F. G. Jacobs; justitssekretñr: ekspeditions-
 forordning (EéF) nr. 259/93, er de mindste bevis-
 sekretñr H. A. Rühl, den 25. juni 1998 afsagt dom, hvis
 krav, som den kompetente myndighed kan stille
 konklusion lyder således:
 med henblik på at fastslå, om det grùnne affald er
 bestemt til nyttiggùrelse, når der ikke er sket
 anmeldelse.
 3) Forordning (EéF) nr. 259/93 skal fortolkes således, at 1) Rådets direktiv 75/442/EéF af 15. juli 1975 om
 bestemmelsesmedlemsstaten ikke ensidigt kan retur- affald, som ñndret ved direktiv 91/156/EéF, og
 nere affaldet til afsendelsesmedlemsstaten uden forud- Rådets forordning (EéF) nr. 259/93 af 1. februar
 gående anmeldelse rettet til denne; afsendelsesmed- 1993 om overvågning af og kontrol med overfùrsel af
 lemsstaten kan ikke modsñtte sig returnering, når affald inden for, til og fra Det Europñiske Fñllesskab
 bestemmelsesmedlemsstaten fremsñtter en behùrigt kan ikke fortolkes således, at principperne om tilstrñk-
 begrundet anmodning herom. kelig egenkapacitet og nñrhed finder anvendelse på
 overfùrsler af affald til nyttiggùrelse. EF-traktatens
 (1) EFT C 233 af 10.8.1996. artikel 130 T tillader ikke medlemsstaterne at
 udstrñkke anvendelsen af disse principper til sådant
 affald, når det fremgår, at de udgùr en hindring for
 udfùrslerne, som hverken er begrundet i en tvingende
 miljùbeskyttelsesforanstaltning eller i en af de i trakta-
 tens artikel 36 fastsatte undtagelser.
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 af 25. juni 1998 2) EF-traktatens artikel 90, sammenholdt med artikel 86,
 er til hinder for bestemmelser som den flerårsplan,
 i sag C-203/96, Chemische Afvalstoffen Dusseldorp BV hvorefter en medlemsstat forpligter virksomheder til at
 m.fl. mod Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke overdrage deres affald til nyttiggùrelse, såsom oliefil-
 Ordening en Milieubeheer (anmodning om prñjudiciel tre, til en indenlandsk virksomhed, som den har ind-
 afgùrelse fra Nederlandenes Raad van State) (1) rùmmet en eksklusiv ret til at forbrñnde farligt affald,
 (Overfùrsel af affald til nyttiggùrelse Ð principperne om medmindre behandlingen af deres affald i en anden
 tilstrñkkelig egenkapacitet og nñrhed) medlemsstat er mere effektiv end den, som denne virk-
 somhed udfùrer, når disse bestemmelser, uden objektiv
 (98/C 278/08) grund, og uden at det er nùdvendigt for udfùrelsen af
 en opgave af almindelig interesse, fùrer til, at den
 indenlandske virksomhed begunstiges, og at dens
 (Processprog: nederlandsk) dominerende stilling forstñrkes.
 (1) EFT C 247 af 24.8.1996.
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-203/96, angående en anmodning, som Nederlande-
 nes Raad van State i medfùr af EF-traktatens artikel 177