text:
14.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 98/14
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. januar 2016 — SOVAG — Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft mod If Vahinkovakuutusyhtiö Oy (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein oikeus — Finland)
 (Sag C-521/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - forordning (EF) nr. 44/2001 - artikel 6, nr. 2) - retternes kompetence - søgsmål mod den pågældende som tredjemand anlagt af en tredjemand mod en part i en retssag ved den ret, hvor den oprindelige sag er anlagt))
 (2016/C 098/17)
 Processprog: finsk
 Den forelæggende ret
 Korkein oikeus
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: SOVAG — Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft
 Sagsøgt: If Vahinkovakuutusyhtiö Oy
 Konklusion
 Artikel 6, nr. 2), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at den omfatter et søgsmål, som er anlagt af en tredjemand i henhold til nationale bestemmelser, mod sagsøgte i en oprindelig retssag, hvorved et regreskrav — som har en nær sammenhæng med dette oprindelige søgsmål — med hensyn til den skadeserstatning, der er udbetalt af den nævnte tredjemand til sagsøgeren i den oprindelige retssag, gøres gældende, på betingelse af, at kravet ikke er rejst for at unddrage denne sagsøgte sit værneting.
 (1) EUT C 34 af 2.2.2015.


text:
25.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 186/23
 Rettens dom af 12. maj 2011 — Jager & Polacek mod KHIM (REDTUBE)
 (Sag T-488/09) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsesprocedure - ansøgning om EF-ordmærket REDTUBE - det ikke-registrerede ældre nationale varemærke Redtube - manglende betaling inden for fristen af indsigelsesgebyr - afgørelse om, at indsigelsen ikke er afgivet - artikel 8, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2869/95 - beskyttelse af den berettigede forventning - regel 17 i forordning (EF) nr. 2868/95 - ex parte-procedure - artikel 8, stk. 2, i forordning (EF) nr. 216/96 - regel 18 i forordning nr. 2865/95 - retlig status af en meddelelse fra KHIM om, at en indsigelse kan antages til realitetsbehandling - princippet om parallelitet i formkravene og en modsatrettet retsakt - artikel 80 i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2011/C 186/43
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Jager & Polacek GmbH (Wien, Østrig) (ved advokaterne A. Renck, V. von Bomhard og T. Dolde)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 29. september 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 442/2009-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Jager & Polacek GmbH og RT Mediasolutions s.r.o.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Jager & Polacek GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 37 af 13.2.2010.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
10.3.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 56/27
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 16. januar 2007 — Calavo Growers mod KHIM — Calvo Sanz (Calvo)
 (Sag T-53/05) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om figurmærket CALVO - det ældre EF-ordmærke CALAVO - formaliteten vedrørende indsigelsen - begrundelsen for indsigelsen indgivet på et andet sprog end behandlingssproget - artikel 74, stk. 1, i forordning (EF) nr. 40/94 - regel 20, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2868/95)
 (2007/C 56/54)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Calavo Growers, Inc. (Santa Ana, Amerikas Forenede Stater) (ved avocats E. Armijo Chávarri og A. Castán Pérez-Gómez)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved J. García Murillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og intervenient ved Retten: Luis Calvo Sanz, SA (Carballo, Spanien) (ved avocats J. Rivas Zurdo og E. López Leiva)
 Sagens genstand
 Sag anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 8. november 2004 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 159/2004-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Calavo Growers, Inc. og Luis Calvo Sanz, SA.
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen truffet den 8. november 2004 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 159/2004-1) annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger og betaler sagsøgerens omkostninger.
 3)
 Intervenienten bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 82 af 2.4.2005.


text:
30.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/33
 Sag anlagt den 16. februar 2005 af Aker Warnow Werft GmbH og Kværner ASA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-68/05)
 (2005/C 106/69)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 16. februar 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Aker Warnow Werft GmbH, Rostock-Warnemünde (Tyskland) og Kværner ASA, Oslo (Norge) ved solicitor B. Immenkamp og lawyer M. Schütte.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens beslutning C 6/2000 af 20. oktober 2004 annulleres i sin helhed
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 I oktober 1992 privatiserede og solgte den tyske privatiseringsinstitution (Treuhandanstalt) det østtyske skibsværft Warnow Werft til den norske Kværner gruppe. Inden for rammerne af denne privatisering blev der givet et fast beløb til restrukturering af skibsværftet, dette beløb blev udbetalt i forskellige rater. Statsstøtten blev meddelt til og godkendt af Kommissionen i adskilte beslutninger.
 I den anfægtede beslutning konkluderede Kommissionen, at sagsøgeren modtog mere støtte end det var nødvendigt for at dække de faktiske kontraktmæssige tab, som værftet havde og at det for meget betalte skulle tilbagebetales.
 Til støtte for sin påstand har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen havde begået en retlig fejl samt anlagt et åbenbart urigtigt skøn. Ifølge sagsøgeren var det beløb — som skulle tilbagebetales som statsstøtte, da den angiveligt var uforenelig med EF-traktaten — godkendt af Kommissionen i godkendelsesbeslutningen og udgør en eksisterende støtte. Sagsøgeren har anført, at Kommissionen ikke havde ret til at indlede en formel procedure, med henblik på at revurdere støttens forenelighed samt at kræve tilbagebetaling af en del af støtten. Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at alle betingelserne i godkendelsesbeslutningen er opfyldt, navnlig forpligtelsen til at udarbejde Spill-Over rapporter og overholdelse af kapacitetsbegrænsningerne. Godkendelsesbeslutningen indeholdt ingen forbehold fra Kommissionens side vedrørende støttens størrelse og sagsøgeren har gjort gældende, at den samlede støtte blev godkendt som nødvendig ex ante i form af et fast beløb efter indgående undersøgelse. Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at godkendelsesbeslutningerne stadigvæk er gældende.
 Sagsøgeren har yderligere gjort gældende, at Kommissionen havde anlagt et åbenbart urigtigt skøn, idet den konkluderede, at størrelsen af den statsstøtte som virksomheden modtog, var højere end de faktiske kontraktstab. Ifølge sagsøgeren er det støttebeløb, der er nævnt i den anfægtede beslutning ikke nævnt i Kommissionens godkendelsesbeslutning. Ligeledes er det beløb, der er godkendt af Kommissionen til at dække kontraktstab, mindre end det faktiske lidte tab. Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at Kommissionen i sin vurdering af støtten inkluderede aktiver, der ikke skulle anses for støtte, herunder aktiver som Kværner havde betalt en købspris. Ydermere har sagsøgeren anført, at Kommissionen ignorerede den omstændighed, at den godkendte støtte kun delvist var blevet udbetalt.
 Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet. Ifølge sagsøgeren reagerede Kommissionen ikke inden for en rimelig tid, selvom den havde alle de relevante oplysninger til sin rådighed. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen først indledte sin undersøgelse i 1999, selvom Kommissionen ifølge sagsøgeren havde alle de relevante oplysninger i begyndelsen af 1996. Proceduren, der blev indledt i februar 2000, er også blevet udvidet med to nye forhold, som aldrig har været undersøgt før, og som der ikke var hjemmel for i godkendelsesbeslutningen.
 Endelig har sagsøgeren subsidiært anført, at Kommissionen ikke havde taget alle restruktureringsomkostningerne i betragtning, da den fastsatte det beløb, der skulle tilbagebetales. Ifølge sagsøgeren er der brugt meget mere på restrukturering end det beløb, som sagsøgeren havde modtaget for dette formål.


text:
20.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 317/39
 Sag anlagt den 17. september 2010 — Magnesitas de Rubián m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-430/10)
 ()
 2010/C 317/71
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøgere: Magnesitas de Rubián SA (Incio, Spanien), Magnesitas Navarras SA (Zubiri, Spanien), og Ellinikoi Lefkolithoi Anonimos Metalleftiki Viomichaniki Naftiliaki kai Emporiki Etaireia (Athen, Grækenland) (ved advokaterne H. Brokelmann og P. Martínez Lage)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Principalt: Afsnit 3 i referencedokumentet om bedste tilgængelige teknikker inden for cement-, kalk- og magnesiumoxidindustrierne (EUT C 166 af 25.6.2010) og de referencer til magnesiumoxidindustrien, som fremgår af dokumentets andre afsnit, annulleres.
 —
 Subsidiært, såfremt Retten ikke annullerer hele afsnit 3 i referencedokumentet, annulleres afsnit 3.5.5.4, navnlig de i tabel 3.11 omhandlede emissionsniveauer.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Dette søgsmål er rettet imod en retsakt, som er vedtaget af Kommissionen inden for rammerne af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF af 15. januar 2008 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (1), og hvormed der er blevet indført et forureningskontrolsystem og en tilladelsesordning for visse industrianlæg.
 Ifølge denne retsakt er den bedst tilgængelig teknik (BAT) en reduktion af den SOx, der udledes af industrigasserne, og den fastsætter emissionsniveauer for Sox, som ud over at være lavere end i nogen anden sektor, ifølge sagsøgerne kun kan nås, såfremt der anvendes teknikker, som har skadelige virkninger på miljøet. Sagsøgerne har desuden gjort gældende, at emissionsniveauerne er blevet fastsat på grundlag oplysninger fra en bestemt virksomhed, og at procedurerne herfor er blevet tilsidesat.
 Sagsøgerne har fremført fire anbringender til støtte for deres søgsmål.
 —
 Kommissionens manglende kompetence.
 Sagsøgerne har i denne forbindelse anført, at Kommissionen ikke havde kompetence til at lade fremstillingen af magnesiumoxid være omfattet af den anfægtede retsakt.
 —
 Tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter.
 Ifølge sagsøgerne indeholder den anfægtede retsakt tre tilsidesættelser af væsentlige formforskrifter.
 —
 Sagsøgerne blev ikke oplyst om, hvornår udarbejdelsesproceduren for den anfægtede retsakt startede, og de kunne derfor først deltage i proceduren på et sent tidspunkt.
 —
 Den manglende angivelse af sagsøgernes »afvigende holdninger« i den anfægtede retsakt.
 —
 Fristen for analysen af det endelige udkast til den anfægtede retsakt blev ikke overholdt.
 —
 Artikel 1 i direktiv 2008/1 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening er tilsidesat, for så vidt den anfægtede retsakt ikke iagttager formålet i direktivets artikel 1, som samlet set er miljøbeskyttelse.
 —
 Overtrædelse af det generelle lighedsprincip.
 Ifølge sagsøgerne tilsidesætter den anfægtede retsakt lighedsprincippet, idet virksomheder, som befinder sig i forskellige situationer, behandles ens.
 (1) EUT L 24, s. 8.


text:
13.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/4
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 25. januar 2017 — europæisk arrestordre udstedt mod Tomas Vilkas (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal — Irland)
 (Sag C-640/15) (1)
 ((indsæt nøgleord fra dommen uden citationstegn))
 (2017/C 078/05)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal
 Part i hovedsagen
 Tomas Vilkas
 Konklusion
 Artikel 23, stk. 3, i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne, som ændret ved Rådets rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009, skal fortolkes således, at den fuldbyrdende judicielle myndighed og den udstedende judicielle myndighed i en situation som den i hovedsagen omhandlede skal aftale en ny overgivelsesdato i medfør af nævnte bestemmelse, hvis det på grund af den eftersøgtes gentagne modstand har vist sig umuligt at overgive den pågældende inden for en frist på ti dage efter, at der første gang er aftalt en ny overgivelsesdato i henhold til bestemmelsen, forudsat at denne modstand på grund af ekstraordinære omstændigheder ikke kunne have været forudset af myndighederne, og at konsekvenserne heraf ikke kunne have været undgået på trods af, at myndighederne udviste størst mulig påpasselighed, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 Artikel 15, stk. 1, og artikel 23 i rammeafgørelse 2002/584, som ændret ved rammeafgørelse 2009/299, skal fortolkes således, at disse myndigheder fortsat er forpligtet til at aftale en ny overgivelsesdato, når de frister, der er fastsat i nævnte artikel 23, er udløbet.
 (1) EUT C 59 af 15.2.2016.


text:
Nr . C 299/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11 . 11 . 95
 DOMSTOLENS DOM og 2 i Rådets direktiv 75/3 1 9/EØF af 20. maj 1975 om
 ( Sjette Afdeling ) tilnærmelse af lovgivning om farmaceutiske specialiteter.
 af 5 . oktober 1995
 (') EFT nr . C 1 af 4 . 1 . 1994 .
 i sag C-440/93 , The Queen mod Licensing Authority of the
 Department of Flealth, Norgine Ltd, ex parte: Scotia
 Pharmaceuticals Ltd ( anmodning om præjudiciel afgørelse
 fra High Court of Justice, Queen's Bench Division, Divi
 sional Court ) (')
 (Lægemiddel — markedsføring — forenklet procedure)
 ( 95/C 299/08 )
 DOMSTOLENS DOM
 ( Sjette Afdeling )
 af 5 . oktober 1995
 (Processprog: engelsk) i sag C-96/94, Centro Servizi Spediporto Srl mod Spedizioni
 Marittima del Golfo Srl ( anmodning om præjudiciel af
 gørelse fra Tribunale di Genova ) (')
 (Landevejstransport — tariffer — statslig regulering —
 konkurrence)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) ( 95/C 299/091
 (Processprog: italiensk)
 I sag C-440/93 , angående en anmodning, som High Court of (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 Justice, Queen's Bench Division , Divisional Court ( Det
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 Forenede Kongerige ), i medfør af EØF-traktatens arti
 kel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret
 verserende sag, The Queen mod Licensing Authority of the I sag C-96/94 , angående en anmodning, som Tribunale di
 Department of Health , Norgine Ltd , ex parte : Scotia Genova ( Italien ) i medfør af EF-traktatens artikel 177 har
 Pharmaceuticals Ltd at opnå en præjudiciel afgørelse indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende
 vedrørende fortolkningen af artikel 4 , stk . 2 , nr . 8 , andet sag, Centro Servizi Spediporto Sri mod Spedizioni Marit
 afsnit, litra a ), nr . ii ), i Rådets direktiv 65/65/EØF af tima del Golfo Sri , at opnå en præjudiciel afgørelse
 26 . januar 1965 om tilnærmelse af lovgivning om farma vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 3 , litra g ),
 ceutiske specialiteter ( EFT 1965-1966 , s . 17 ), som ændret artikel 5 , 30 , 85 , 86 og 90 , af Rådets forordning ( EØF )
 ved Rådets direktiv 87/21 /EØF af 22 . december 1986 ( EFT nr . 4055/86 af 22 . december 1986 om anvendelse af
 1987 nr . L 15 , s . 36 ), har Domstolen ( Sjette Afdeling ), princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for
 sammensat af afdelingsformanden , F. A. Schockweiler, og søtransport mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem
 dommerne G. F. Mancini , C. N. Kakouris , J. L. Murray medlemsstaterne og tredjelande ( EFT nr. L 378 , s . 1 ) samt af
 ( refererende dommer ) og G. Hirsch , generaladvokat: P. Rådets direktiv 92/ 106 /EØF af 7 . december 1992 om
 Leger; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 5 . okto indførelse af fælles regler for visse former for kombineret
 ber 1995 afsagt dom , hvis konklusion lyder således : godstransport mellem medlemsstaterne ( EFT nr . L 368 ,
 s . 38 ), har Domstolen ( Sjette Afdeling ), sammensat af
 afdelingsformanden , F. A. Schockweiler ( refererende dom
 mer ), og dommerne G. F. Mancini , J. L. Murray, G. Hirsch
 og H. Ragnemalm; generaladvokat : P. Léger; justitssekre
 Artikel 4 , stk . 2 , nr. 8 , andet afsnit, litra a), nr. ii), i Rådets tær : fuldmægtig L. Hewlett, den 5 . oktober 1995 afsagt
 direktiv 65/65/EØF af 26 . januar 1965 om tilnærmelse af dom , hvis konklusion lyder således :
 lovgivning om farmaceutiske specialiteter, som ændret ved
 Rådets direktiv 87/21 /EØF af 22 . december 1986, skal
 fortolkes således, at en national myndighed, som er kom 1 ) Traktatens artikel 3 , litra g), artikel 5 , 85, 86 og 90 samt
 petent til at udstede tilladelser til markedsføring af en artikel 30 er ikke til hinder for en lovgivning i en
 farmaceutisk specialitet på det nationale marked, ikke kan medlemsstat, hvorefter tariffer for vejgodstransport
 udstede en sådan tilladelse, hvis de oplysninger og den godkendes og sættes i kraft af det offentlige efter
 dokumentation , der fremlægges til støtte for en ansøgning, indstilling fra et udvalg, når et flertal i udvalget er
 ikke indeholder detaljeret henvisning til offentliggjort faglit repræsentanter for de offentlige myndigheder og et
 teratur, fremlagt i overensstemmelse med kravene i anden og mindretal repræsentanter for de berørte erhvervsdri
 tredje del i bilaget til Rådets direktiv 75/3 1 8/EØF af 20. maj vende, og udvalget i sine indstillinger skal overholde
 1 975 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om visse almene hensyn , og de offentlige myndigheder
 normer og forskrifter vedrørende analytiske, toksikologisk desuden ikke giver afkald på deres beføjelser, men forud
 farmakologiske og kliniske undersøgelser af farmaceutiske for godkendelsen af indstillingerne tager hensyn til be
 specialiteter, og hvis denne dokumentation ikke indeholder mærkninger fra andre offentlige og private instanser
 rapporter fra sagkyndige, der opfylder kravene i artikel 1 eller endog selv fastsætter tarifferne.
 ---pagebreak--- 11 . 11 . 95 1 DA | De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 299/7
 2 ) Rådets direktiv 92/106/EØF af 7. december 1992 om 2 ) Medlemsstaterne kan ikke ensidigt opkræve afgifter
 indførelse af fælles regler for visse former for kombine med tilsvarende virkning i sambandelen med tredje
 ret godstransport mellem medlemsstaterne finder ikke lande. Såfremt forbuddet mod at indføre afgifter med
 anvendelse på kombineret transport af varer mellem tilsvarende virkning som told findes i bilaterale eller
 tredjelande og medlemsstaterne, og Rådets forordning multilaterale aftaler, som Fællesskabet har indgået med
 (EØF) nr. 4055/86 af22 . december 1 9 86 om anvendelse et eller flere tredjelande med henblik på at afskaffe
 af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden hindringer for samhandelen , samt i de af Rådets
 for søtransport mellem medlemsstaterne indbyrdes og forordninger om fælles markedsordninger for forskel
 mellem medlemsstaterne og tredjelande finder ikke lige landbrugsvarer, der regulerer samhandelen med
 anvendelse på transport ad landevej af varer, der er tredjelande, har forbuddet samme rækkevidde, som det
 losset fra skibet. er tillagt i forbindelse med samhandelen inden for
 Fællesskabet .
 (') EFT nr . C 146 af 28 . 5 . 1994 .
 (') EFT nr . C 174 af 25 . 6 . 1994 .
 DOMSTOLENS DOM
 ( Sjette Afdeling ) DOMSTOLENS DOM
 af 5 . oktober 1995 ( Sjette Afdeling )
 i sag C-l 25/94 , Aprile Srl i likvidation mod Amministra af 12 . oktober 1995
 zione delle Finanze dello Stato ( anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra Giudice conciliatore di Milano ) (') i sag C-236/94, Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber mod Kongeriget Belgien ( 1 )
 (Afgifter med tilsvarende virkning — forbud — anvendelse
 på samhandelen med tredjelande) ( Traktatbrud — direktiv 91/339/EØF — manglende gen
 nemførelse)
 ( 95 /C 299/ 10 )
 95 /C 299/ 11 )
 (Processprog: italiensk)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C- 125/94 , angående en anmodning, som Giudice
 conciliatore di Milano ( Italien ) i medfør af EØF-traktatens I sag C-236/94 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte skaber ( befuldmægtiget: Hendrik van Lier ), mod Kongeriget
 ret verserende sag, Aprile Sri i likvidation mod Amministra ' Belgien ( befuldmægtiget : Jan Devadder ), angående en på
 zione delle Finanze dello Stato , at opnå en præjudiciel stand om, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forplig
 afgørelse vedrørende fortolkningen af EØF-traktatens arti telser efter EF-traktaten , idet det ikke inden den fastsatte
 kel 3 , litra a ) og h ), artikel 5 , 9 , 1 1 , 12 , 13 , 16 og 189 og af frist har udstedt eller subsidiært meddelt Kommissionen de
 Rådets direktiv 83 /643/EØF af 1 . december 1983 om love eller administrative bestemmelser, som er nødvendige
 forenkling af fysisk kontrol og administrative formaliteter i for at efterkomme Rådets direktiv 91 /339/EØF af 18 . juni
 forbindelse med godstransport mellem medlemsstaterne 1991 om ellevte ændring af direktiv 76/769/EØF om
 ( EFT nr . L 359 , s . 8 ), som ændret ved Rådets direktiv indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt
 87/53/EØF af 15 . december 1986 ( EFT 1987 nr . L 24, s . 33 ), eller ved lov fastsatte bestemmelser om begrænsning af
 har Domstolen ( Sjette Afdeling ), sammensat af afdelingsfor markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og
 manden , F. A. Schockweiler ( refererende dommer ), og præparater ( EFT nr . L 186 , s . 64 ), har Domstolen ( Sjette
 dommerne C. N. Kakouris, J. L. Murray, G. Hirsch og Fl . Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden , C. N. Kakou
 Ragnemalm ; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer ; ris , og dommerne G. Hirsch ( refererende dommer ), G. F.
 justitssekretær : fuldmægtig L. Hewlett, den 5 . oktober 1995 Mancini, F. A. Schockweiler og P. J. G. Kapteyn ; general
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : advokat: G. Tesauro; justitssekretær: R. Grass, den 12 . ok
 tober 1995 afsagt dom , hvis konklusion lyder således :
 1 ) Medmindre andet følger af en anvendelse af særlige
 fællesskabsbestemmelser, der regulerer samhandelen 1 ) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser efter
 med visse tredjelande, finder direktiv 83/643/EØF af EF-traktaten, idet det ikke inden den fastsatte frist har
 1 . december 1983 om forenkling af fysisk kontrol og sat de nødvendige love og administrative bestemmelser i
 administrative formaliteter i forbindelse med godstrans kraft for at efterkomme Rådets direktiv 91 /339/EØF af
 port mellem medlemsstaterne, som ændret ved direktiv 18 . juni 1991 om ellevte ændring af direktiv 76/
 87/53/EØF af 15. december 1986 , og navnlig direkti 769/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstater
 vets artikel 5, stk . 1 , litra a), andet led, ikke anvendelse nes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser
 på toldekspeditioner vedrørende varer fra tredjelande, om begrænsning af markedsføring og anvendelse af
 herunder fra EFTA-medlemsstaterne. visse farlige stoffer og præparater.


text:
10.11.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 317/23
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1) Det fastslås, at Kongeriget Spanien ved ikke inden for den
 Efter Kommissionens opfattelse finder bestemmelserne i direk- fastsatte frist at have vedtaget de nødvendige love og
 tivets artikel 5, litra c) og e), og artikel 6, stk. 1, også anvendelse administrative bestemmelser for at efterkomme Europa-
 på levende og døde fugle, såvel som på let genkendelige dele Parlamentets og Rådets direktiv 98/7/EF af 16. februar
 af eller produkter fremstillet af disse fugle og deres æg, som en 1998 om ændring af direktiv 87/102/EØF, om indbyrdes
 person besidder på den lovgivende medlemsstats område, og tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative
 som er blevet dræbt, fanget eller på anden måde erhvervet, bestemmelser om forbrugerkredit (1), og under alle om-
 eller som denne person er kommet i besiddelse af på enhver stændigheder ved ikke at have underrettet Kommissionen
 anden måde i en anden stat end den lovgivende medlemsstat herom, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 med forbehold af anvendelsen af artikel 7 og 9 for så vidt direktivets artikel 2, stk. 1.
 angår forbuddene mod besiddelse i direktivets artikel 5, litra c) 2) Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 og e), og artikel 6, stk. 2, for så vidt angår handlinger, som er ninger.
 nævnt i direktivets artikel 6, stk. 1. Det følger heraf, at
 direktivets artikel 5, litra c) og e), og artikel 6, stk. 1, finder
 anvendelse på fuglearter og på underarter af fugle, som i Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 vild tilstand har deres naturlige ophold på medlemsstaternes
 område i Europa, hvor traktaten finder anvendelse, selv om de Kongeriget Spanien skulle i henhold til direktivets artikel 2,
 i vild tilstand ikke har deres naturlige ophold på Belgiens stk. 1, træffe de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme
 område, og ligeledes på underarter af fugle, der i vild tilstand dette senest den 21. april 2001 og straks underrette Kommis-
 kun har deres naturlige ophold uden for medlemsstaternes sionen herom.
 område i Europa, når den art, de tilhører, eller andre underarter
 af samme art i vild tilstand har deres naturlige ophold på det
 (1) EFT L 101 af 1.4.1998, s. 17.
 dette område.
 Fristen for gennemførelse udløb den 16. april 1981.
 Slettelse af sag C-412/00 (1)
 (1) Rådets direktiv 79/409/EØF af 2.4.1979 om beskyttelse af vilde
 fugle (EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1). (2001/C 317/44)
 Ved kendelse af 10. september 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-412/00,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Portugisiske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 28 af 27.1.2001.
 Sag anlagt den 8. oktober 2001 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-386/01) Slettelse af sag C-414/00 (1)
 (2001/C 317/45)
 (2001/C 317/43)
 Ved kendelse af 10. september 2001 har formanden for Fjerde
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 8. okto- Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet,
 ber 2001 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen at sag C-414/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 for De Europæiske Fællesskaber ved I. Martı́nez del Peral som ber mod Den Portugisiske Republik, skal slettes af registeret.
 befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 L. Escobar, Wagnercentret C 254. (1) EFT C 28 af 27.1.2001.


text:
2.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 34/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgien) den 6. november 2014 — Den Europæiske Union, ved Europa-Kommissionen mod Axa Belgium SA
 (Sag C-494/14)
 (2015/C 034/07)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de première instance de Bruxelles
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Den Europæiske Union, ved Europa-Kommissionen
 Sagsøgt: Axa Belgium SA
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal ordene »ansvarlige tredjemand« i tjenestemandsvedtægtens artikel 85a, stk. 1, gives en selvstændig fortolkning i EU-retten eller henviser de til den betydning, som disse ord har i national ret?
 2)
 I det tilfælde, hvor de skal have en selvstændig rækkevidde, skal de da fortolkes således, at de omfatter enhver person, som dødsfaldet, ulykken eller sygdommen kan tilskrives, eller kun den person, som er ansvarlig som følge af den uagtsomhed, som personen har udvist?
 3)
 I det tilfælde, hvor ordene »ansvarlige tredjemand« henviser til national ret, pålægger EU-retten da den nationale ret at imødekomme et søgsmål ved indtræden i skadelidtes rettigheder, som anlægges af Den Europæiske Union, når en af dens ansatte har været udsat for et færdselsuheld, som involverer et køretøj, hvis ansvar ikke er godtgjort, for så vidt som artikel 29a i lov af 21. november 1989 om obligatorisk ansvarsforsikring for motorkøretøjer fastsætter en automatisk erstatning til udsatte brugere fra forsikringsgivere, som dækker ansvaret for ejeren, føreren eller indehaveren af de motorkøretøjer, som er involveret i ulykken, uden at disse sidstnævntes ansvar skal godtgøres?
 4)
 Indebærer indholdet eller opbygningen af bestemmelserne i tjenestemandsvedtægten, at de udgifter, der er afholdt af Den Europæiske Union i henhold til denne vedtægts artikel 73 og 78, endeligt skal afholdes af Unionen?


text:
20150731057617082015/C 270/362102015TC27020150817DA01DAINFO_JUDICIAL20150424283032Sag T-210/15: Sag anlagt den 24. april 2015 — Deutsche Telekom mod Kommissionen
 ---documentbreak--- C2702015DA2820120150424DA0036282303Sag anlagt den 24. april 2015 — Deutsche Telekom mod Kommissionen
 (Sag T-210/15)2015/C 270/36Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Deutsche Telekom AG (Bonn, Tyskland) (ved advokaterne A. Rosenfeld og O. Corzilius)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 17. februar 2015 vedrørende sagsøgerens begæring om aktindsigt i henhold til forordning (EF) nr. 1049/2001 (sag GESTDEM 2014/4555) erklæres ugyldig.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har begæret aktindsigt i dokumenter vedrørende en sag i henhold til artikel 102 TEUF om misbrug af dominerende stilling.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført syv anbringender.
 1.
 Første anbringende: Tilsidesættelse af artikel 4, stk. 3, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1049/2001 (
 1
 ) og af begrundelsespligten
 —
 Sagsøgeren har i den forbindelse gjort gældende, at Kommissionen med urette undlod at undersøge den specifikke undtagelse vedrørende beskyttelse af beslutningsprocessen og dens begrænsende forudsætninger, selv om denne bestemmelse udtrykkeligt regulerer et tilfælde som det foreliggende vedrørende en anmodning om udlevering af dokumenter efter afslutningen af beslutningsprocessen. Endvidere har Kommissionen ikke begrundet denne fremgangsmåde.
 2.
 Andet anbringende: Tilsidesættelse af artikel 4, stk. 2, første og tredje led, i forordning nr. 1049/2001, henset til, at undtagelserne ikke finder anvendelse
 —
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen på grundlag af en generel formodning med urette fandt, at undtagelsen med henblik på beskyttelse af tredjemands forretningsmæssige interesser og formålet med undersøgelser skulle finde anvendelse i forhold til dokumenter i en afsluttet beslutningsproces. Derved tilsidesatte Kommissionen forpligtelsen til at foretage en konkret og individuel undersøgelse af de dokumenter, der er omfattet af aktindsigtsbegæringen.
 3.
 Tredje anbringende: Tilsidesættelse af artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001, idet der foreligger en mere tungtvejende offentlig interesse i udbredelsen af de omhandlede oplysninger
 —
 I forbindelse med dette anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at der foreligger en mere tungtvejende offentlig interesse i udbredelsen af de ønskede dokumenter. Denne mere tungtvejende interesse består i fremme af god forvaltningspraksis, gennemførelse af overensstemmelsesforanstaltninger, undersøgelse af mulige erstatningsansvar samt retlig prøvelse af forvaltningens handlinger. Sagsøgeren er af den opfattelse, at denne uden adgang til dokumenterne ikke har nogen mulighed for at prøve Kommissionens forvaltningsmæssige handlinger i forhold til sig.
 4.
 Fjerde anbringende: Tilsidesættelse af artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 1049/2001 på grund af manglende rådføring med tredjemand.
 —
 Sagsøgeren har i den forbindelse gjort gældende, at Kommissionen har begået en retlig fejl, idet den ikke rådførte sig med tredjemand med henblik på videregivelse af dokumenter, der vedrørte denne.
 5.
 Femte anbringende: Tilsidesættelse af artikel 4, stk. 6, i forordning nr. 1049/2001, idet der ikke blev givet delvis aktindsigt
 —
 I forbindelse med dette anbringende er det anført, at Kommissionen med urette gav afslag på delvis aktindsigt.
 6.
 Sjette anbringende: Tilsidesættelse af primær ret på grund af krænkelse af den grundlæggende ret til aktindsigt i dokumenter i henhold til artikel 42 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og af påbuddet om åbenhed i henhold til artikel 15, stk. 3, TEUF
 —
 Sagsøgeren har gjort gældende, at retten til aktindsigt i de ønskede dokumenter (subsidiært) kan udledes og tildeles direkte af primær ret. Et fuldstændigt afslag på aktindsigt udgør et uforholdsmæssigt indgreb i den grundlæggende ret til aktindsigt efter artikel 42 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Fortolkningen af forordning nr. 1049/2001 skal ske i lyset af betydningen af denne grundlæggende ret og det i artikel 15, stk. 3, TEUF forankrede påbud om åbenhed.
 7.
 Syvende anbringende: Tilsidesættelse af artikel 8 i forordning nr. 1049/2001 på grund af manglende hensyntagen til fristerne
 —
 Sagsøgeren har i forbindelse med dette anbringende gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat de fastsatte frister, idet den ikke behandlede den genfremsatte begæring om aktindsigt inden for de fastsatte frister og flere gange uden begrundelse forlængede fristerne.
 (
 1
 ) – Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/45
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 26. juni 2013 — Di Prospero mod Kommissionen
 (Sag F-12/12) (1)
 (Personalesag - udnævnelse - udvælgelsesprøve bestået efter opfordring til at deltage med henblik på fuldbyrdelsen af en dom - forfremmelse til lønklassen med tilbagevirkende kraft)
 2013/C 252/78
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Rita Di Prospero (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne S. Rodrigues, A. Blot og C. Bernard-Glanz)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og B. Eggers, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens stiltiende afslag på sagsøgerens ansøgning om indplacering i lønklasse AD 11 med tilbagevirkende kraft fra den 1. januar 2010 og påstand om erstatning af det angiveligt lidte tab
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionens afgørelse af 18. oktober 2011 om at afslå Rita Di Prosperos ansøgning om indplacering i lønklasse AD 11 med tilbagevirkende kraft fra den 1. januar 2010, annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes Kommissionen.
 3)
 Kommissionen bærer sine egne omkostninger og tilpligtes at betale Rita Di Prosperos omkostninger.
 (1) EUT C 138 af 12.5.2012, s. 32.


text:
10.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/40
 Rettens dom af 14. juli 2011 — Total og Elf Aquitaine mod Kommissionen
 (Sag T-190/06) (1)
 (Konkurrence - aftaler - brintoverilte og natriumperborat - beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 81 EF - tilregnelse af ulovlig adfærd - ret til forsvar - uskyldsformodning - begrundelsespligt - ligebehandling - princippet om individuelle straffe og sanktioner - princippet om lovhjemmel for strafansvar og straf - princippet om god forvaltningsskik - retssikkerhed - magtfordrejning - bøder)
 2011/C 269/88
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Total SA (Courbevoie, Frankrig), og Elf Aquitaine SA (Courbevoie) (ved advokaterne É. Morgan de Rivery, A. Noël-Baron og E. Lagathu)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved F. Arbault og O. Beynet, derefter ved V. Bottka, P. J. Van Nuffel og B. Gencarelli, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 1766 endelig af 3. maj 2006 vedrørende en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F/38.620 — Brintoverilte og natriumperborat) og subsidiært en påstand om, at beslutningens artikel 2, litra i), omgøres.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Total SAog Elf Aquitaine SAbetaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 212 af 2.9.2006.


text:
27.2.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/31
 Rettens dom af 19. januar 2010 — De Fays mod Kommissionen
 (Sag T-355/08 P) (1)
 (Appel - kontraappel - personalesag - tjenestemænd - ferie - sygeorlov - ubeføjet udeblivelse konstateret som følge af en lægeundersøgelse - fradrag i den årlige ferie - fortabelse af retten til vederlag)
 2010/C 51/60
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Chantal De Fays (Bereldange, Luxembourg) (ved avocats F. Moyse og A. Salerno)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved D. Martin og K. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af EU-Personaleretten (Første Afdeling) den 17. juni 2008 i sag F-97/07, De Fays mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, med påstand om ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Appellen og kontraappellen forkastes.
 2)
 Chantal De Fays betaler omkostningerne i appelsagen.
 3)
 Europa-Kommissionen betaler omkostningerne i kontraappellen.
 (1) EUT C 285 af 8.11.2008.


text:
C 134/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.5.2001
 Sag anlagt den 5. februar 2001 af Carmine Salvatore Tralli Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 mod Den Europæiske Centralbank
 — Kommissionens afgørelse i henhold til artikel 3a i direktiv
 (Sag T-27/01) 89/552/EØF (som ændret), hvorefter de foranstaltninger,
 Det Forenede Kongerige har truffet til sikring af, at tv-
 spredningsforetagender, som hører under dets jurisdik-
 (2001/C 134/53) tion, ikke udnytter deres eneret til at udsende begivenhe-
 der af væsentlig samfundsmæssig betydning, er forenelige
 med fællesskabsretten, og Kommissionens meddelelse af
 (Processprog: tysk) disse foranstaltninger til de andre medlemsstater med
 henblik på at forpligte dem til at sikre, at tv-spredningsfo-
 retagender, som hører under deres jurisdiktion, overhol-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Det Forenede Kongeriges foranstaltninger, annulleres
 der den 5. februar 2001 anlagt sag mod Den Europæiske helt eller delvist.
 Centralbank af Carmine Salvatore Tralli, Nidderau (Tyskland),
 ved advokaterne Norbert Pflüger, Regina Steiner og Silvia
 Mittländer, med valgt adresse i Luxembourg. — Det fastslås i henhold til artikel 241 EF, at artikel 3a i
 direktivet om »fjernsyn uden grænser« ikke kan finde
 anvendelse helt eller delvist og ikke kan udgøre retsgrund-
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: laget for Kommissionens afgørelse.
 1) Den Europæiske Centralbanks afgørelse i henhold til — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 skrivelse af 29. januar 2001, hvorefter sagsøgerens klage
 afvises, annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 2) Den ensidige forlængelse af sagsøgerens prøvetid annul-
 leres.
 Der er i stævningen nedlagt påstand om annullation af
 3) Den Europæiske Centralbank tilpligtes at betale sagens Kommissionens afgørelse af 18. november 2000 eller i dagene
 omkostninger. deromkring i henhold til artikel 3a i direktiv 89/552 af
 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative
 bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter spredningsvirksomhed (1) (herefter »direktivet«). I denne afgø-
 relse fandt Kommissionen, at Det Forenede Kongeriges foran-
 staltninger (herefter »UK-foranstaltninger«), der forbød tv-
 Søgsmålsgrundene og argumenterne svarer til dem, der gøres spredningsforetagender at udsende visse nærmere opregnede
 gældende i sag T-373/00 (Tralli mod Den Europæiske Central- sportsbegivenheder på en sådan måde, at en betydelig del af
 bank, endnu ikke offentliggjort). befolkningen i Det Forenede Kongerige, blev forhindret i at
 følge dem, var forenelige med fællesskabsretten, og meddelte
 UK-foranstaltningerne til de øvrige medlemsstater med henblik
 på at sikre, at tv-spredningsforetagender under deres respektive
 jurisdiktion overholder disse foranstaltninger.
 Sagsøgerne har til støtte for deres påstand gjort gældende, at
 afgørelsen tilsidesætter:
 Sag anlagt den 12. februar 2001 af Kirch Media GmbH &
 Co KgaA og Kirchmedia WM AG mod Kommissionen for — proportionalitetsprincippet
 De Europæiske Fællesskaber
 — sagsøgernes ejendomsret på en måde, der på afgørende
 (Sag T-33/01) vis berører deres mulighed for at afhænde deres World
 Cup-rettigheder, hvorved værdien af disse rettigheder
 påvirkes
 (2001/C 134/54)
 — sagsøgernes frihed til at udøve en erhvervsmæssig virk-
 somhed, idet deres mulighed for at varetage deres forret-
 (Processprog: engelsk) ning i forbindelse med administration, markedsføring og
 salg af World Cup-rettigheder påvirkes
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 12. februar 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De — princippet om beskyttelse af berettigede forventninger og
 Europæiske Fællesskaber af Kirch Media GmbH & Co KgaA, princippet om forbud mod tilbagevirkende kraft ved at
 Tyskland, og Kirchmedia WM AG, Schweiz, ved professor Carl træffe foranstaltninger over for rettigheder, som sagsøger-
 Otto Lenz, Andreas Bardong og Edward William Batchelor, ne købte før UK-foranstaltningerne eller direktivets arti-
 Baker & McKenzie, London (Det Forenede Kongerige). kel 3a trådte i kraft


text:
16.5.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/31
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 17. marts 2009 — Laytoncrest mod KHIM — Erico (TRENTON)
 (Sag T-171/06) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsesprocedure - ansøgning om EF-ordmærket TRENTON - ældre EF-ordmærke LENTON - ret til kontradiktion - artikel 73 i forordning (EF) nr. 40/94 og regel 54 i forordning (EF) nr. 2868/95 - ingen tilbagetagelse af varemærkeansøgningen - artikel 44, stk. 1, i forordning nr. 40/94 - pligt til at træffe afgørelse ved at støtte sig til de beviser, der er til rådighed - regel 20, stk. 3, og regel 50, stk. 1, i forordning nr. 2868/95)
 2009/C 113/63
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Laytoncrest Ltd (London, Det Forenede Kongerige) (ved avocats N. Dontas og P. Georgopoulou)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved D. Botis, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Erico International Corp. (Solon, Ohio, USA) (ved avocats M. Samer, O. Gillert og F. Schiwek)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 26. april 2006 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 406/2004-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Erico International Corp. og Laytoncrest Ltd
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen truffet den 26. april 2006 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 406/2004-2) annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger og betaler Laytoncrest Ltd’s omkostninger.
 3)
 Erico International Corp. bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 212 af 2.9.2006.


text:
4.5.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 146/47
 Personalerettens kendelse (Anden Afdeling) af 19. marts 2015 — Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag F-62/13) (1)
 ((Partsrepræsentants udelukkelse fra retsforhandlingerne - ingen udpegning af en ny repræsentant - sagsøgeren ophørt med at besvare Personalerettens henvendelser - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2015/C 146/64)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat A.)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Berardis-Kayser og G. Gattinara, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om at iværksætte en indeholdelse på 500 EUR og fem indeholdelser af 504,67 EUR i sagsøgerens invalidepension, henholdsvis for månederne juli-december 2012.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sag F-62/13, Marcuccio mod Kommissionen.
 2)
 Luigi Marcuccio bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 352 af 30.11.2013, s. 26.


text:
20.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 236/12
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 4. juni 2015 — Andechser Molkerei Scheitz GmbH mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-682/13 P) (1)
 ((Appel - folkesundhed - EU-liste over fødevaretilsætningsstoffer, der er godkendt til anvendelse i fødevarer - steviolglycosider - betingelser for antagelse til realitetsbehandling - søgsmålsinteresse))
 (2015/C 236/16)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Andechser Molkerei Scheitz GmbH (ved Rechtsanwalt H. Schmidt)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved S. Grünheid og P. Ondrůšek, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Andechser Molkerei Scheitz GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 45 af 15.2.2014.


text:
26.4.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 101/15
 b) Indrømmer det fællesskabsretlige proportionalitets- til at bevise, at udformningen har fået fornødent særpræg
 princip ved en vurdering af virkningerne af en i henhold til direktivets artikel 3, stk. 3?
 overlejring af ubehandlet affald med termisk eller
 mekanisk-biologisk behandlet affald en vid eller en 3. Såfremt dette er utilstrækkeligt, skal det da også bevises,
 snæver skønsmargin? Kan det af proportionalitets- at den relevante omsætningskreds anvender og støtter sig
 princippet udledes, at farer hidrørende fra affald, der til udformningen som en garanti for den forretningsmæs-
 alene har gennemgået en mekanisk behandling, kan sige oprindelse?
 udlignes ved hjælp af andre sikkerhedsforanstalt-
 ninger?
 4. Såfremt den overvejende del af omsætningskredsen gen-
 kender et vareudstyrsmærke som en bestemt erhvervsdri-
 vendes produkt, mens et betragteligt mindretal også anser
 ( 1) EFT L 182, s. 1 (Rådets direktiv af 26.4.1999).
 andre udformninger, der bruges af andre erhvervsdriven-
 de, for den ansøgte udformning, har vareudstyrsmærket
 da fået »fornødent særpræg« i henhold til direktivets
 artikel 3, stk. 3?
 (1 ) Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21.12.1988 om indbyrdes
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EFT
 L 40 af 11.2.1989, s. 1).
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 18. december 2002 af High Court of Justice
 (England & Wales), Chancery Division, i sagen Société de
 produits Nestlé SA mod Unilever plc
 (Sag C-7/03)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 (2003/C 101/26)
 se afsagt den 8. januar 2003 af Oberlandesgericht Naum-
 burg i udbudsklageproceduren 1. Stadt Halle, 2. RPL
 Recyclingpark Lochau GmbH og 3. Arbeitsgemeinschaft
 Thermische Restabfall- und Energieverwertungsanlage
 Ved kendelse afsagt den 18. december 2002, indgået til TREA Leuna
 Domstolens Justitskontor den 9. januar 2003, har High Court
 of Justice (England & Wales), Chancery Division, i sagen
 Société de produits Nestlé SA mod Unilever plc forelagt (Sag C-26/03)
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (2003/C 101/27)
 1. Ved bedømmelsen af tegn, der består af varens udform-
 ning, hvad forstås da ved »varens egen karakter« i artikel 3,
 stk. 1, litra e), i varemærkedirektiv 89/104 ( 1), herunder Ved kendelse afsagt den 8. januar 2003, indgået til Domstolens
 navnlig hvorvidt denne karakter skyldes:
 Justitskontor den 23. januar 2003, har Oberlandesgericht
 Naumburg i udbudsklageproceduren 1. Stadt Halle, 2. RPL
 a) den varefortegnelse, som varemærket er registeret Recyclingpark Lochau GmbH og 3. Arbeitsgemeinschaft Ther-
 for (eller ansøgt for) mische Restabfall- und Energieverwertungsanlage TREA Leuna
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 b) den type varer, som varemærket bruges for, set som om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 handelsartikler
 I. 1. Kræves det efter artikel 1, stk. 1, i Rådets direktiv
 c) alene den iboende karakter af ikke-menneskeskabte 89/665/EØF (1) om samordning af love og admi-
 artikler, eller nistrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af
 klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af
 offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrak-
 d) varernes udformning, der adskiller produktets udse-
 ende fra lignende konkurrerende produkter ter, som ændret ved artikel 41 i Rådets direktiv 92/
 50/EØF (2) om samordning af fremgangsmåderne
 ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler —
 e) noget andet, og i givet fald hvad? herefter »kontroldirektivet«, at medlemsstaterne sik-
 rer, at der effektivt og hurtigst muligt kan indgives
 2. Når det blot påvises, at en udformning af et produkt, der klage over en ordregivende myndigheds beslutning
 har været på markedet, genkendes af en væsentlig del af om ikke at udbyde en offentlig kontrakt i overens-
 den relevante omsætningskreds som en betegnelse for en stemmelse med bestemmelserne i direktiverne om
 bestemt erhvervsdrivendes varer, er dette da tilstrækkeligt udbud af offentlige kontrakter?


text:
7.8.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 226/3
 2) I øvrigt frifindes de sagsøgte. — 246 000 000 ITL med renter 14,2 % fra den 1. december
 1986, til betaling sker
 3) SIVU du plan d’eau de la Vallée du Lot, også benævnt SIVU du
 pays d’accueil de la Vallée du Lot, og Hydro-Réalisations SARL — 49 200 000 ITL med renter 14,2 % fra den 1. marts
 betaler sagens omkostninger in solidum. 1988, til betaling sker
 — 110 800 000 ITL med renter 14,2 % fra den 1. juni
 1988, til betaling sker
 ( 1) EFT C 199 af 28.6.1997.
 — 49 200 000 ITL med renter 14,2 % fra den 1. august
 1988, til betaling sker og
 — 158 400 000 ITL med renter 14,2 % fra den 1. november
 1986, til betaling sker.
 2) I øvrigt frifindes Montorio al Vomano Kommune.
 3) Montorio al Vomano Kommune betaler sagens omkostninger.
 DOMSTOLENS DOM
 (1) EFT C 357 af 22.11.1997.
 (Tredje Afdeling)
 af 10. juni 1999
 i sag C-334/97, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Comune di Montorio al Vomano (1)
 DOMSTOLENS DOM
 (»Artikel 238 EF (tidligere artikel 181) — voldgiftsklausul
 — misligholdelse af to kontrakter«) (Femte Afdeling)
 af 10. juni 1999
 (1999/C 226/04)
 i sag C-346/97, Braathens Sverige AB, tidligere Transwede
 Airways AB, mod Riksskatteverket (anmodning om præ-
 (Processprog: italiensk) judiciel afgørelse fra Länsrätten i Dalarnas län) (1)
 (»Direktiv 92/81/EØF — harmonisering af punktafgifts-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- strukturen for mineralolier — mineralolier der leveres til
 gjort i Samling af Afgørelser) anvendelse som motorbrændstof til luftfartøjer, medmindre
 der er tale om ikke-forretningsmæssig privatflyvning —
 fritagelse for den harmoniserede punktafgift«)
 I sag C-334/97, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtiget: Paolo Stancanelli, bistået af Alberto (1999/C 226/05)
 Dal Ferro) mod Comune di Montorio al Vomano ved sin
 legalrepræsentant pro tempore, advokat Paolo Scarpantoni,
 Teramo, angående et søgsmål anlagt i medfør af artikel 238 EF
 (tidligere artikel 181) med påstand dels om tilbagebetaling af (Processprog: svensk)
 forudbetalte beløb fra Kommissionen til sagsøgte i forbindelse
 med to kontrakter vedrørende gennemførelse af et demonstra-
 tionsprojekt på området for udnyttelse af alternative energikil- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 der, dels om domfældelse af sagsøgte til at betale Kommissio- gjort i Samling af Afgørelser)
 nen erstatning for lidt tab, har Domstolen (Tredje Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, J.-P. Puissochet, og dom-
 I sag C-346/97, angående en anmodning, som Länsrätten i
 merne J.C. Moitinho de Almeida og C. Gulmann (refererende Dalarnas län (Sverige) i medfør af artikel 234 EF (tidligere
 dommer); generaladvokat: N. Fennelly; justitssekretær: artikel 177) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret
 R. Grass, den 10. juni 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder verserende sag, Braathens Sverige AB, tidligere Transwede
 således:
 Airways AB, mod Riksskatteverket, at opnå en præjudiciel
 afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 8, stk. 1, i Rådets
 1) Montorio al Vomano Kommune dømmes til på grundlag af direktiv 92/81/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af
 kontrakterne WE 147-85 og HY 149-85 at betale Kommis- punktafgiftsstrukturen for mineralolier (EFT L 316, s. 12), har
 sionen: Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af formanden for


text:
18.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 136/2
 Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 21. januar 2016 — Internationaler Hilfsfonds eV mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-103/15 P) (1)
 ((Appel - aktindsigt i dokumenter fra EU-institutionerne - foranstaltninger på områder af interesse for udviklingslandene - afslag på aktindsigt i visse dokumenter fra sagsakterne vedrørende kontrakten »LIEN 97-2011« - gennemførelse af Rettens dom))
 (2016/C 136/03)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Internationaler Hilfsfonds eV (ved Rechtsanwalt H.-H. Heyland)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved P. Costa de Oliveira og T. Scharf, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Internationaler Hilfsfonds eV betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 302 af 14.9.2015.


text:
26.8.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 247/3
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag direktivets artikel 3, har Domstolen (Femte Afdeling), sammen-
 T-160/96, Kögler mod Domstolen (Sml. Pers. I-A, s. 15, og II, sat af afdelingsformanden, D.A.O. Edward, og dommerne
 s. 35), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af denne J.C. Moitinho de Almeida (refererende dommer), C. Gulmann,
 kendelse; de andre parter i appelsagen: De Europæiske Fælles- J.-P. Puissochet og M. Wathelet; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo
 skabers Domstol (befuldmægtiget: Timothy Millett) og Rådet Colomer; justitssekretær: ekspeditionssekretær D. Louterman-
 for Den Europæiske Union (befuldmægtigede: M. Bauer og Hubeau, den 25. maj 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 D. Cange Fano), har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat således:
 af afdelingsformanden, D.A.O. Edward, og dommerne A. La
 Pergola og H. Ragnemalm (refererende dommer); generaladvo- 1) Kongeriget Belgien har ikke overholdt de forpligtelser, der
 kat: J. Mischo; justitssekretær: assisterende justitssekretær påhviler det i medfør af artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv
 H. von Holstein og derpå justitssekretær R. Grass, den 25. maj 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af badevand,
 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: idet det
 1) Appellen forkastes. — uden fyldestgørende begrundelse har undtaget en række
 badeområder i indre vandområder fra direktivets anvendel-
 2) Max Kögler betaler appelsagens omkostninger. sesområde, og
 3) Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger. — ikke inden ti år efter meddelelsen af direktivet har
 truffet de nødvendige foranstaltninger for at bringe
 badevandskvaliteten i overensstemmelse med de grænse-
 (1) EFT C 209 af 4.7.1998. værdier, der er fastsat i medfør af direktivets artikel 3, og
 ikke har nået de resultater, der kræves efter direktivet.
 2) I øvrigt frifindes Kongeriget Belgien
 3) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 299 af 26.9.1998.
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 25. maj 2000
 i sag C-307/98, Kommissionen for De Europæiske Fælles- DOMSTOLENS DOM
 skaber mod Kongeriget Belgien (1)
 (Anden Afdeling)
 (Traktatbrud — direktiv 76/160/EØF — kvaliteten af
 badevand) af 25. maj 2000
 (2000/C 247/04) i sag C-359/98 P, Ca’ Pasta Srl mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1)
 (Processprog: fransk) (Appel — forordning (EØF) nr. 4028/86 — finansiel fælles-
 skabsstøtte — fremgangsmåde med henblik på bortfald af
 støtten — suspension af udbetalingen af den oprindeligt
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- ydede støtte — anfægtelig retsakt)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (2000/C 247/05)
 I sag C-307/98, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede: F. De Sousa Fialho og O. Couvert-
 Castéra) mod Kongeriget Belgien (befuldmægtigede: først J. De- (Processprog: italiensk)
 vadder, derefter Y. Houyet), angående en påstand om, at
 det fastslås, at Kongeriget Belgien ikke har overholdt de
 forpligtelser, der påhviler det i henhold til artikel 4 i Rådets (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 direktiv 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af gjort i Samling af Afgørelser)
 badevand (EFT 1976 L 31, s. 1) og EF-traktatens artikel 189,
 stk. 3 (nu artikel 249, stk. 3, EF), idet det ikke inden ti år I sag C-359/98 P, Ca’ Pasta Srl, Padova (Italien), ved advokater-
 efter meddelelsen af direktivet har truffet de nødvendige ne P. Piva, Venedig, og G. Arendt, Luxembourg, og med valgt
 foranstaltninger for at bringe badevandskvaliteten i overens- adresse i Luxembourg på dennes kontor, 7, Val Sainte-
 stemmelse med de grænseværdier, der er fastsat i medfør af Croix, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ---pagebreak--- C 247/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26.8.2000
 (befuldmægtiget: H. van Vliet, bistået af advokat A. Dal Ferro), 90/364/EØF af 28. juni 1990 om opholdsret (EFT L 180,
 angående appel af kendelse afsagt den 16. juli 1998 af De s. 26), Rådets direktiv 90/365/EØF af 28. juni 1990 om
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Afdeling) opholdsret for lønmodtagere og selvstændige, der er ophørt
 i sag T-274/97, Ca’ Pasta mod Kommissionen (Sml. II, s. 2925), med erhvervsaktivitet (EFT L 180, s. 28), og Rådets direktiv
 hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af kendelsen, har 93/96/EØF af 29. oktober 1993 om opholdsret for studerende
 Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsforman- (EFT L 317, s. 59),
 den, R. Schintgen, og dommerne G. Hirsch og V. Skouris
 (refererende dommer); generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekre-
 tær: R. Grass, den 25. maj 2000 afsagt dom, hvis konklusion — idet den har gjort det til en betingelse, at familiemedlem-
 lyder således: mer til personer, der er omfattet af direktiv 90/364,
 skal råde over midler, der ligger en tredjedel over det
 1) Den af Retten i Første Instans den 16. juli 1998 afsagte minimumsbeløb, som familiemedlemmerne til personer,
 kendelse (sag T-274/97, Ca’ Pasta mod Kommissionen) der er omfattet af direktiv 90/365, skal råde over,
 ophæves.
 2) Den stiltiende beslutning om suspension af fællesskabsstøtten, — idet den sætter grænser for, hvilke beviser der kan
 der er indeholdt i Kommissionens skrivelse af 4. august 1997 fremlægges, og idet den navnlig har fastsat, at bestemte
 til Ca’ Pasta Srl, annulleres. dokumenter skal udstedes eller påtegnes af en myndighed
 i en anden medlemsstat,
 3) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagsom-
 kostningerne, herunder omkostningerne i forbindelse med sagens
 behandling for Retten i Første Instans. — idet den kræver, at studerende, der er statsborgere i andre
 medlemsstater, og som anmoder om opholdsret i Italien
 i henhold til direktiv 93/96 for sig selv og deres familie-
 (1) EFT C 378 af 5.12.1998. medlemmer, skal forsikre de italienske myndigheder om,
 at de råder over midler, der udgør et bestemt beløb, og
 idet den — med hensyn til den måde, hvorpå dette skal
 ske — ikke klart giver den studerende valget mellem en
 erklæring eller anden tilsvarende måde, samt idet den
 ikke tillader den studerende at anvende en erklæring, når
 den pågældende ledsages af familiemedlemmer,
 DOMSTOLENS DOM har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 manden, D.A.O. Edward (refererende dommer), og dommerne
 (Femte Afdeling) L. Sevón, P.J.G. Kapteyn, P. Jann og H. Ragnemalm; generalad-
 vokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: R. Grass, den
 25. maj 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 af 25. maj 2000
 i sag C-424/98, Kommissionen for De Europæiske Fælles- 1) Den Italienske Republik har ikke overholdt sine forpligtelser i
 skaber mod Den Italienske Republik (1) henhold til Rådets direktiv 90/364/EØF af 28. juni 1990 om
 opholdsret, Rådets direktiv 90/365/EØF af 28. juni 1990 om
 opholdsret for lønmodtagere og selvstændige, der er ophørt med
 (»Traktatbrud — opholdsret — direktiv 90/364/EØF, erhvervsaktivitet, og Rådets direktiv 93/96/EØF af 29. oktober
 90/365/EØF og 93/96/EØF — betingelser om økonomiske 1993 om opholdsret for studerende,
 midler«)
 (2000/C 247/06) — idet den sætter grænser for, hvilke beviser der kan
 fremlægges, og idet den navnlig har fastsat, at bestemte
 dokumenter skal udstedes eller påtegnes af en myndighed
 (Processprog: italiensk) i en anden medlemsstat,
 — idet den kræver, at studerende, der er statsborgere i andre
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 medlemsstater, og som anmoder om opholdsret i Italien
 gjort i Samling af Afgørelser)
 for sig selv og deres familiemedlemmer i henhold til
 direktiv 93/96, for det første skal forsikre de italienske
 I sag C-424/98, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- myndigheder om, at de råder over midler, der udgør et
 ber (befuldmægtigede: først A. Aresu, derefter K. Oldfelt Hjer- bestemt beløb, og idet den for det andet — med hensyn
 tonsson), mod Den Italienske Republik (befuldmægtiget: pro- til den måde, hvorpå dette skal ske — ikke klart giver
 fessor U. Leanza bistået af D. del Gaizo), angående en påstand den studerende valget mellem en erklæring eller anden
 om, at det fastslås, at Den Italienske Republik ikke har tilsvarende måde, og endelig pågældende ledsages af sine
 overholdt sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv familiemedlemmer.


text:
24.7.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 190/15
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 25. maj 2004
 i sag T-154/01, Distilleria F. Palma SpA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Forordning (EØF) nr. 822/87 - fælles markedsordning for vin - forordning (EØF) nr. 1780/89 - forordning (EØF) nr. 2710/93 - forordning (EF) nr. 416/96 - afsætning af alkohol fremstillet ved destillation - forordning (EØF) nr. 3390/90 - licitation til anvendelse i brændstofsektoren - Kommissionens afslag på at ændre visse licitationsbetingelser - force majeure - Fællesskabets ansvar uden for kontrakt - formaliteten)
 (2004/C 190/24)
 Processprog: italiensk
 I sag T-154/01, Distilleria F. Palma SpA i likvidation, Napoli (Italien), ved avcocato F. Caruso, mod Kommissionen for De Fællesskaber (befuldmægtigede: L. Visaggio og C. Cattabriga, bistået af A. Dal Ferro), angående en i henhold til artikel 235 EF og artikel 288, stk. 2, EF om erstatning for det tab, som sagsøgeren hævder at have lidt som følge af Kommissionens angiveligt ulovlige adfærd, således som det fremgår af den skrivelse, som denne institution har rettet til de italienske myndigheder den 11. november 1996, har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Pirrung, og dommerne A.W.H. Meij og N.J. Forwood; justitssekretær: ekspeditionssekretær J. Palacio González, den 25. maj 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 259 af 15.9.2001.


text:
C 71/26 DA Den Europæiske Unions Tidende 20.3.2004
 1) Afgørelsen, der blev truffet den 12. juli 2002 af Fjerde DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre
 Marked (Varemærker og Design) (sag R 719/2000-4),
 annulleres. den 17. december 2003
 2) Harmoniseringskontoret betaler sagens omkostninger.
 i sag T-324/02, Hans McAuley mod Rådet for Den
 Europæiske Union (1)
 (1) EFT C 305 af 7.12.2002.
 (Opfyldelse af en dom fra Retten — udnævnelse af sprogkon-
 sulenten i Rådets engelske og irske oversættelsesafdeling —
 afslutning af proceduren med henblik på besættelse af
 stillingen i henhold til vedtægtens artikel 29, stk. 1, litra a)
 — magtfordrejning — erstatningssøgsmål)
 (2004/C 71/48)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Processprog: fransk)
 den 11. december 2003
 i sag T-323/02, Monique Breton mod De Europæiske
 Fællesskabers Domstol (1) I sag T-324/02, Hans McAuley, tjenestemand ved Rådet for
 Den Europæiske Union, med bopæl i Bruxelles (Belgien), ved
 avocats J.-N. Louis og S. Orlandi, og med valgt adresse i
 (Tjenestemænd — forfremmelse — tildeling af forfremmel- Luxembourg, mod Rådet for Den Europæiske Union (befuld-
 sespoints — formaliteten) mægtiget: F. Anton), angående en påstand om annullation af
 den afgørelse, der er indeholdt i skrivelsen af 30. januar 2002
 fra generaldirektøren for Rådets Generaldirektorat A »Personale
 (2004/C 71/47)
 og Administration« om at afslutte proceduren med henblik på
 besættelse af stillingen som sprogkonsulent i den engelske og
 (Processprog: fransk) irske oversættelsesafdeling i henhold til vedtægtens artikel 29,
 stk. 1, litra a), og om at iværksætte procedurens næste etape
 som fastsat i vedtægtens artikel 29, stk. 1, litra b), dvs. at
 afholde en intern udvælgelsesprøve, samt en påstand om
 erstatning, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afde-
 I sag T-323/02, Monique Breton, med bopæl i Howald lingsformanden, V. Tiili, og dommerne P. Mengozzi og
 (Luxembourg), ved avocats A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal M. Vilaras; justitssekretær: fuldmægtig I. Natsinas, den 17. de-
 og S. Orlandi, og med valgt adresse i Luxembourg, mod De cember 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Europæiske Fællesskabers Domstol (befuldmægtigede:
 M. Schauss), angående en påstand om annullation af Domsto-
 lens beslutning om tildeling af forfremmelsespoints til sagsøge- 1) Den afgørelse, der er indeholdt i skrivelsen af 30. januar 2002
 ren for 1998, 1999 og 2000 i medfør af Domstolens fra generaldirektøren for Rådets Generaldirektorat A »Personale
 afgørelse af 18. oktober 2000 vedrørende forfremmelser og af og Administration« om at afslutte proceduren med henblik på
 Domstolens justitssekretærs afgørelse af 3. december 2001 om besættelse af stillingen som sprogkonsulent i den engelske og
 indførelse af en overgangsordning med hensyn til forfremmel- irske oversættelsesafdeling i henhold til vedtægtens artikel 29,
 ser, har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsfor- stk. 1, litra a), og om at iværksætte procedurens næste etape
 manden, J. Azizi, og dommerne M. Jaeger og F. Dehousse; som fastsat i vedtægtens artikel 29, stk. 1, litra b), dvs. at
 justitssekretær: fuldmægtig J. Plingers, den 11. december 2003 afholde en intern udvælgelsesprøve, annulleres.
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 2) Rådet for Den Europæiske Union frifindes for sagsøgerens
 erstatningspåstand.
 1) De Europæiske Fællesskabers Domstol frifindes.
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger. 3) Rådet betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 7 af 11.1.2003. (1) EFT C 7 af 11.1.2003


text:
16.2.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 44/5
 Afdeling), sammensat af formanden for Fjerde Afdeling, S. von de Reims, procesdeltager: Syndicat général de l’Éducation
 Bahr, som fungerende formand for Femte Afdeling, og dom- nationale et de la Recherche publique CFDT de la Marne
 merne D.A.O. Edward, A. La Pergola, L. Sevón (refererende (SGEN CFDT 51), at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 dommer) og C.W.A. Timmermans; generaladvokat: C. Stix- fortolkningen af EF-traktatens artikel 119 (EF-traktatens arti-
 Hackl; justitssekretær: R. Grass, den 13. december 2001 afsagt kel 117-120 er blevet erstattet af artikel 136 EF-143 EF) og af
 dom, hvis konklusion lyder således: Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis
 gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og
 kvinder med hensyn til social sikring (EFT L 6, 1979, s. 24),
 Artikel 5 i Rådets forordning (EØF) nr. 3508/92 af 27. november har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 1992 om et integreret system for forvaltning og kontrol af visse EF- manden, N. Colneric, og dommerne R. Schintgen og V. Skouris
 støtteordninger, sammenholdt med Rådets direktiv 92/102/EØF af (refererende dommer); generaladvokat: S. Alber; justitssekre-
 27. november 1992 om identifikation og registrering af dyr samt tær: R. Grass, den 13. december 2001 afsagt dom, hvis
 artikel 6, stk. 5, og artikel 13 i Kommissionens forordning (EØF) konklusion lyder således:
 nr. 3887/92 af 23. december 1992 om gennemførelsesbestemmelser
 for det integrerede system for forvaltning og kontrol af visse EF-
 støtteordninger, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) Pensioner, der udbetales efter en ordning som den franske pensions-
 nr. 1648/95 af 6. juli 1995, skal fortolkes således, at allerede fordi ordning for tjenestemænd, er omfattet af anvendelsesområdet for EF-
 der ikke er indført nogen oplysninger i en landbrugers register over traktatens artikel 119 (EF-traktatens artikel 117-120 er blevet
 dyrene, har han ikke ret til udligningsgodtgørelse, medmindre der erstattet af artikel 136 EF-143 EF).
 foreligger force majeure.
 Princippet om lige løn til mænd og kvinder i traktatens artikel 119
 (1) EFT C 163 af 10.6.2000. tilsidesættes af en national bestemmelse som artikel L. 24-I-3,
 litra b), i den franske code des pensions civiles et militaires de retraite,
 der kun åbner ret til førtidspension for en kvindelig tjenestemand,
 hvis mand er blevet uarbejdsdygtig eller er ramt af en uhelbredelig
 sygdom, således at han ikke kan udøve noget erhverv overhovedet, og
 dermed udelukker mandlige tjenestemænd, der befinder sig i samme
 situation, fra denne ret.
 DOMSTOLENS DOM
 (1) EFT C 211 af 22.7.2000.
 (Anden Afdeling)
 af 13. december 2001
 i sag C-206/00 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 tribunal administratif de Châlons-en-Champagne): Henrik
 Mouflin mod Recteur de l’académie de Reims (1) DOMSTOLENS DOM
 (»Præjudiciel forelæggelse — socialpolitik — ligebehandling af 13. december 2001
 af mænd og kvinder — anvendelse af EF-traktatens arti-
 kel 119 (EF-traktatens artikel 117-120 er blevet erstattet af i sag C-340/00 P, Kommissionen for De Europæiske
 artikel 136 EF-143 EF) eller af direktiv 79/7/EØF — den Fællesskaber mod Michael Cwik (1)
 franske pensionsordning for civile og militære tjenestemænd
 — ret til førtidspension, der er forbeholdt kvindelige tjeneste-
 mænd«) (»Appel — tjenestemænd — vedtægtens artikel 17, stk. 2 —
 ytringsfrihed — grænser — begrundelse«)
 (2002/C 44/08)
 (2002/C 44/09)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-206/00, angående en anmodning, som Tribunal
 administratif de Châlons-en-Champagne (Frankrig) i medfør af I sag C-340/00 P, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ber (befuldmægtiget: J. Currall, bistået af D. Waelbroeck),
 ret verserende sag, Henrik Mouflin mod Recteur de l’académie angående appel af dom afsagt den 14. juli 2000 af De
 ---pagebreak--- C 44/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.2.2002
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling) 1) Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets
 i sag T-82/99, Cwik mod Kommissionen (Sml. Pers. I-A, s. 155, direktiv 96/48/EF af 23. juli 1996 om interoperabilitet i
 og II, s. 713), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af det transeuropæiske jernbanesystem for højhastighedstog, idet
 denne dom — den anden part i appelsagen: Michael Cwik, Irland ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og
 tjenestemand ved Kommissionen for De Europæiske Fællesska- administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkom-
 ber, med bopæl i Bruxelles (Belgien), ved avocat N. Lhoëst — me direktivet.
 har Domstolen, sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez
 Iglesias, afdelingsformændene P. Jann, F. Macken, N. Colneric 2) Irland betaler sagens omkostninger.
 og S. von Bahr samt dommerne A. La Pergola, J.-P. Puissochet,
 L. Sevón, M. Wathelet (refererende dommer), R. Schintgen og
 V. Skouris; generaladvokat: D. Ruı́z-Jarabo Colomer; justitsse- (1) EFT C 355 af 9.12.2000.
 kretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 13. december 2001 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Appellen forkastes.
 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens DOMSTOLENS DOM
 omkostninger.
 (Tredje Afdeling)
 ( 1) EFT C 335 af 25.11.2000.
 af 13. december 2001
 i sag C-446/00 P, Pascual Juan Culbero Vermurie mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (»Appel — tjenestemænd — forfremmelse — mobilitet«)
 DOMSTOLENS DOM
 (2002/C 44/11)
 (Første Afdeling)
 (Processprog: fransk)
 af 13. december 2001
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 i sag C-372/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles- gjort i Samling af Afgørelser)
 skaber mod Irland (1)
 (»Traktatbrud — direktiv 96/48/EF — interoperabilitet i det I sag C-446/00 P, Pascual Juan Culbero Vermurie, tjenestemand
 transeuropæiske jernbanesystem for højhastighedstog«) ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles
 (Belgien), ved avocat E. Boigelot, angående appel af dom afsagt
 (2002/C 44/10) den 3. oktober 2000 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans (Femte Afdeling) i sag T-187/98, Cubero
 Vermurie mod Kommissionen (Sml. Pers. s. I-A-195 og II-885,
 (Processprog: engelsk) hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af denne dom og
 om, at appellanten gives medhold i de fra Retten i Første
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- Instans nedlagte påstande — den anden part i appelsagen:
 gjort i Samling af Afgørelser) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 get: Berardis-Kayser, bistået af B. Wägenbaur) — har Dom-
 stolen (Tredje Afdeling), sammensat af C. Gulmann som
 fungerende formand for Tredje Afdeling, dommerne J.-P. Puis-
 I sag C-372/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- sochet og J.N. Cunha Rodrigues (refererende dommer), general-
 ber (befuldmægtiget: H. Wolfcarius) mod Irland (befuldmægti- advokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett,
 get: D.J. O’Hagan), angående en påstand om, at det fastslås, at den 13. december 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets således:
 direktiv 96/48/EF af 23. juli 1996 om interoperabilitet i det
 transeuropæiske jernbanesystem for højhastighedstog (EFT 1) Appellen forkastes.
 L 236, s. 6), idet Irland ikke har vedtaget de love eller
 administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efter- 2) Pascual Juan Culbero Vermurie betaler sagens omkostninger.
 komme direktivet, har Domstolen (Første Afdeling), sammen-
 sat af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne L. Sevón
 (refererende dommer) og M. Wathelet; generaladvokat: (1) EFT C 45 af 10.2.2001.
 L.A. Geelhoed; justitssekretær: R. Grass, den 13. december
 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:


text:
15.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/26
 Domstolens kendelse af 19. juni 2014 — Den Hellenske Republik mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-552/12 P) (1)
 ((Appel - EUGFL, EGFL og ELFUL - udgifter, som er udelukket fra EU-finansiering - udgifter afholdt af Den Hellenske Republik))
 2014/C 315/40
 Processprog: græsk
 Parter
 Appellant: Den Hellenske Republik (ved I. Chalkias og E. Leftheriotou, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen: Europa-Kommissionen (ved: H. Tserepa-Lacombe og A. Markoulli, som befuldmægtigede)
 Konklusion.
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 32 af 2.2.2013.


text:
Nr. C 54/ 10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4 . 3 . 95
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: bers Ret i Første Instans (Første Afdeling) i sag T-99/94,
 Asociacion Espanola de Empresas de la Carne (Asocarne )
 Kommissionens forordning (EF) nr. 2791/94 af 16. novem mod Rådet for Den Europæiske Union.
 ber 1994 om ekstraordinær tildeling af en supplerende
 mængde til importtoldkontingentet for bananer for 1994 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 som følge af stormen Debbie ( J ) annulleres, og Kommissio
 nen tilpligtes at betale sagens omkostninger. 1 . Rettens kendelse ophæves.
 2. Det fastslås, at sagen skal antages til realitetsbehandling,
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 subsidiært at formalitetsspørgsmålet skal behandles
 sammen med realiteten, idet sagen hjemvises til Retten i
 — Forordningen har ikke fornøden hjemmel: I henhold til Første Instans, således at denne fortsætter behandlingen
 artikel 30 i Rådets forordning ( EØF) nr. 404/93 om den af sagen fra det processuelle stade, den befandt sig på, og
 fælles markedsordning for bananer er det kun muligt at træffer afgørelse vedrørende begæringerne om interven
 træffe særlige foranstaltninger for at lette overgangen tion .
 mellem på den ene side tidsrummet før enhedsmarkedets
 ikrafttræden og på den anden side iværksættelsen af
 dette marked . Artiklen kan ikke benyttes som hjemmel Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 for den anfægtede forordning. For det første har den Rådets direktiv 93/118/EF af 22 . december 1993 om
 tropiske storm Debbie overhovedet intet at gøre med
 overgangsproblematikken, og for det andet har Rådet på ændring af direktiv 85/73/EØF om finansiering af den
 ingen måde haft til hensigt med artikel 30 at åbne sundhedsmæssige undersøgelse og kontrol af fersk kød og
 — mulighed for at træffe foranstaltninger som dem, der fjerkrækød ( 1 ), herefter benævnt » direktivet «, har i realite
 tidligere fandtes i form af nationale foranstaltninger. ten karakter af en beslutning. Det spillerum, der er givet
 Disse nationale foranstaltninger var således hovedsage medlemsstaterne i henhold til direktivet, for så vidt som det
 lig og i nogle tilfælde udelukkende truffet til beskyttelse ændrer direktiv 85/73/EØF, er rent symbolsk og i realiteten
 af de nationale markeder . Formålet med indførelsen af lig nul. En korrekt og grundig gennemlæsning af direktivet
 enhedsmarkedet er at fjerne disse beskyttelsesforanstalt viser, at det er ren retorik at anvende ordet » kan «.
 ninger. Kommissionen kan således ikke benytte arti Medlemmerne af Asocarne, som er opført i Veterinærkon
 kel 30 til at udstede foranstaltninger svarende til dem, trolregisteret og i Afgiftsregisteret forud for ikrafttrædelsen
 der fandtes forud for enhedsmarkedet. af direktivet, er umiddelbart og individuelt berørt af dette,
 og Asocarne er berettiget til at anlægge nærværende sag, da
 sammenslutningens medlemmer er umiddelbart og indivi
 — Fordelingen af det supplerende toldkontingent er i strid duelt berørt af direktivet.
 med artikel 19, stk. 1 , i forordning (EØF) nr. 404/93 : 1
 henhold til den anfægtede forordnings, artikel 1 , stk. 1 , I modsætning til, hvad Retten har bemærket, er private ikke
 fordeles det supplerende toldkontingent kun blandt de sikret den fornødne retsbeskyttelse over for direktiver af de
 berørte erhvervsdrivende, selv om der i artikel 19, stk. 1 , nationale domstole. Det nationale retsvæsen er præget af
 i forordning (EØF) nr. 404/93 ikke på noget punkt gøres forsinkelser. Desuden har visse spanske domstole vist
 undtagelse fra den deri fastlagte fordelingsnøgle. modvilje mod at forelægge præjudicielle spørgsmål i medfør
 af EF-traktatens artikel 177.
 (!) EFT nr. L 296 af 17. 11 . 1994, s . 33 .
 (M EFT nr. L 340 af 31 . 12 . 1993 , s . 15 .
 Appel iværksat den 4. januar 1995 af Asociacion Espanola Sag anlagt den 13 . januar 1995 af Kommissionen for De
 de Empresas de la Carne (Asocarne) til prøvelse af kendelse Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 afsagt den 20. oktober 1994 af De Europæiske Fællesska (Sag C-ll/95 )
 bers Ret i Første Instans (Første Afdeling) i sag T-99/94,
 Asociacion Espanola de Empresas de la Carne (Asocarne ) ( 95/C 54/18 )
 mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-10/95 P) Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 13 . januar 1995 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af
 ( 95/C54/17 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Peter
 Van Nuffel, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuld
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den mægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Georgios
 4. januar 1995 iværksat appel af Asociacion Espanola de Kremlis, Wagner-Centret, Kirchberg.
 Empresas de la Carne (Asocarne) ved advokat Paloma
 Llaneza Gonzålez, Madrid, og med valgt adresse i Luxem Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 bourg hos advokaterne Loesch &c Wolter, 11 , rue Goethe,
 BP 1107, L-1011 Luxembourg, til prøvelse af kendelse 1 . Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 afsagt den 20. oktober 1994 af De Europæiske Fællesska forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 89/552/EØF af
 ---pagebreak--- 4. 3 . 95 1 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 54/11
 3 . oktober 1989 om samordning af visse love og Råd for den fransksprogede del af befolkningen, der gives
 administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrø efter indgåelsen af en privatretlig aftale med Det Styrende
 rende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed i 1 ), jf. Råd, som herved kan gennemtvinge betingelser, der ikke er
 navnlig dettes artikel 2, 14 og 15 , fastsat i lovgivningen (navnlig vedrørende køb og produk
 tion af tv-programmer), er udtryk for en væsentlig hindring
 — ved, for så vidt angår den fransksprogede del af for retransmission af programmer fra andre medlemsstater,
 befolkningen, i den fransksprogede region at opret som bliver mere bekostelig og vanskelig eller endog umulig (i
 holde en ordning, hvorefter retransmission af fjern tilfælde af afslag eller tilbagekaldelse).
 synsudsendelser fra andre medlemsstater gennem
 kabelnet kræver en forudgående tilladelse Det tilkommer ikke en medlemsstats myndigheder at påse,
 at der konkret sker en iagttagelse af forfatteres, udøvende
 kunstneres og lignende personers privatretlige rettigheder.
 — ved, for så vidt angår den fransksprogede del af
 befolkningen, i den fransksprogede region at opret Det tilkommer heller ikke myndighederne i den medlems
 holde en ordning, hvorefter retransmission af fjern stat, i hvilken retransmissionen som omhandlet sker, at
 synsudsendelser fra andre medlemsstater gennem påse, at de gældende bestemmelser i den medlemsstat, som
 kabelnet, der omfatter reklamer eller home-shop udsendelserne hidrører fra, overholdes. Hvad angår spørgs
 ping programmer, som særligt er rettet til seere målet om beskyttelsen af mindreårige indeholder direktivet
 blandt den fransksprogede del af befolkningen, bestemmelser om effektive forholdsregler i form af midler
 kræver en udtrykkelig og forudgående tilladelse, tidig suspension (jf. artikel 2, stk. 2, andet, tredje og fjerde
 hvortil der er knyttet betingelser punktum). Hvad angår mulige tilsidesættelser af andre af
 direktivets bestemmelser kan den medlemsstat, i hvilken
 — ved, for så vidt angår den flamske del af befolknin retransmission sker, henlede oprindelsesmedlemsstatens og
 gen, i den nederlandsksprogede region at opretholde Kommissionens opmærksomhed på noget sådant (jf. EF
 en ordning, hvorefter retransmission af fjernsynsud traktatens artikel 169 og 170 ).
 sendelser fra andre medlemsstater gennem kabelnet
 kræver en forudgående tilladelse For så vidt angår det på grundlag af EF-traktatens arti
 kel 128 anførte argument er der allerede før Unions
 traktaten på fællesskabsplan blevet taget hensyn til kultu
 — ved for så vidt angår den tosprogede region Bruxelles relle aspekter i forbindelse med Rådets udstedelse af direktiv
 at undlade at udstede de ved lov eller administrativt 89/552/EØF, og EF-traktatens artikel 128 kan ikke påbe
 fastsatte bestemmelser, der er nødvendige for at råbes af en medlemsstat til støtte for, at denne ikke opfylder
 efterkomme artikel 2, stk. 2, i direktiv 89/552/ sine fællesskabsretlige forpligtelser.
 EØF
 ( ad påstand 1 , andet led)
 — ved for så vidt angår den tysksprogede del af
 befolkningen at undlade at udstede de ved lov eller Hvad angår den herved omtvistede ordning, der er endnu
 administrativt fastsatte bestemmelser, der er nød mere restriktiv end den ovenfor omtalte, idet det navnlig
 vendige for at efterkomme artikel 2, stk. 2, i direktiv forlanges af tv-radiospredningsorganerne, at de understøt
 89/552/EØF ter de fransksprogede tv-stationer og den fransksprogede
 presse, strider denne ordning så meget mere mod artikel 2,
 stk. 2, i direktiv 89/552/EØF. Det savner grundlag for en
 — ved for så vidt angår den fransksprogede del af medlemsstat generelt i en lovgivning at gå ud fra, at
 befolkningen at undlade at udstede de ved lov eller forholdene for ethvert tv-radiospredningsorgan, der udsen
 administrativt fastsatte bestemmelser, der er nød- > der reklamer eller home-shopping programmer, som særligt
 vendige for fuldt ud at efterkomme artikel 14 og 15 i er rettet til seere i det pågældende land, er de samme som
 direktiv 89/552/EØF .
 dem, der er omhandlet i den såkaldte »Van Binsbergen
 retspraksis «, idet det er en forudsætning, at samtlige de
 2 . Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostnin betingelser, der fremgår heraf, konkret er opfyldt. En
 ger. medlemsstat kan derfor ikke træffe bestemmelse om, at en
 hel kategori af tv- og radiospredningsorganer ikke skal anses
 for omfattet af anvendelsesområdet for direktivets artikel 2,
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter stk . 2 .
 (ad påstand 1 , tredje led )
 (ad påstand 1 , første led )
 Der er herved tale om en ordning, som svarer til den i
 Der kræves alene en tilladelse for så vidt angår de påstandens første led omhandlede.
 tjenesteydelser, som præsteres af belgisk tv-radiospred
 ningsorganer, men når der gennem kabelnet retransmitteres (ad påstand 1 , sjette led)
 fjernsynsudsendelser, som hidrører fra tv-radiosprednings
 organer etableret i andre medlemsstater, må dette anses for Kommissionen gør gældende, at der savnes bestemmelser
 en præstering af tjenesteydelser hen over grænserne, der er om forbud mod reklamer for medicinsk behandling
 omfattet af begrebet retransmission i direktivets artikel 2, ( utilstrækkelig gennemførelse af direktivets artikel 14 ) og
 stk. 2 . Kravet om en forudgående tilladelse fra Det Styrende bestemmelser, der kan sikre en iagttagelse af kriterierne i
 ---pagebreak--- Nr. C 54/12 PDA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4 . 3 . 95
 direktivets artikel 15 , for så vidt angår alkoholholdige — Rådets direktiv 92/40/EØF af 19 . maj 1992 om
 drikkevarer med en lavere alkoholprocent end 10 . - fællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af aviær
 influenza (*) og
 (!) EFT nr. L 298 af 17 . 10 . 1989 , s . 23 .
 — Rådets direktiv 92/48/EØF af 16. januar 1992 om
 fastsættelse af minimumshygiejneregler for fiskeri
 varer fremstillet om bord på visse fartøjer i overens
 stemmelse med artikel 3 , stk. 1 , litra a ), nr. i ), i
 direktiv 91/493/EØF (2 )
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 30. november 1994 af Arbeitsgericht Bonn i og/eller ikke har underrettet Kommissionen herom og
 sagen Ayse Siizen mod Zehnacker Gebåudereinigung således ikke har overholdt sine forpligtelser i henhold til
 GmbH Krankenhausservice, biintervenient: Lefarth næstsidste artikel i de nævnte direktiver samt i henhold
 GmbH til EF-traktaten.
 (Sag C-13/95 )
 2. Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostnin
 ( 95/C 54/19
 ger .
 Ved kendelse afsagt den 30. november 1994, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 18 . januar 1995 , har Arbeits Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 gericht Bonn i sagen Ayse Siizen mod Zehnacker Gebåu
 dereinigung GmbH Krankenhausservice, biintervenient: I henhold til EF-traktatens artikel 189, stk. 3 , og artikel 5 ,
 Lefarth GmbH, forelagt De Europæiske Fællesskabers stk. 1 , som er bindende for medlemsstaterne, skal de træffe
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre de
 spørgsmål: direktiver, der er rettet til dem, inden udløbet af den fastsatte
 frist. Fristen udløb den 1 . januar 1993, uden at Kongeriget
 Belgien havde truffet de nødvendige foranstaltninger.
 1 ) Finder direktiv 77/187/EØF i 1 ) henset til EF-Domsto
 lens afgørelser af 14. april 1994 i sag C-392/92 (2) og af
 19 . maj 1992 i sag C-29/91 ( 3 ) også anvendelse, når en (!) EFT nr. L 167 af 22 . 6 . 1992, s. 1 .
 virksomhed over for en udenforstående virksomhed (2 ) EFT nr. L 187 af 7. 7. 1992, s. 41 .
 bringer et kontraktforhold til ophør med henblik på at
 overdrage kontrakten til en anden udenforstående
 virksomhed ?
 2 ) Er der i den i spørgsmål 1 beskrevne situation tale om en
 overdragelse i henhold til direktivet, selv om der ikke Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 overdrages materielle eller immaterielle driftsmidler ? afsagt den 14. december 1994 af Tribunal de grande
 instance de Morlaix i sagen E. A. R. L. de Kerlast mod
 (!) EFT nr. L 61 af 5 . 3 . 1977, s . 26 . 1 . Union régionale de coopératives agricoles (UNICOPA)
 (2 ) EFT nr. C 132 af 14 . 5 . 1994, s . 4 . og 2. Coopérative du Trieux
 (3 ) EFT nr. C 153 af 18 . 6 . 1992, s . 4 . (Sag C-15/95 )
 ( 95/C 54/21 )
 Ved dom afsagt den 14. december 1994, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 18 . januar 1995, har Tribu
 Sag anlagt den 17. januar 1995 af Kommissionen for De nal de grande instance de Morlaix i sagen E. A. R. L. de
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien Kerlast mod 1 . Union régionale de coopératives agricoles
 (Sag C-14/95 ) (UNICOPA) og 2 . Coopérative du Trieux forelagt De
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 ( 95/C 54/20 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 1 ) Kan artikel 7 i Rådets forordning ( EØF ) nr. 857/84 (*)
 17. januar 1995 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af fortolkes således, at den indebærer et forbud mod, at
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk producenter opretter interessentskaber ( som ifølge
 konsulent Gérard Rozet, som befuldmægtiget, og med valgt deres natur ikke har nogen retsevne, ikke kan gøres
 adresse i Luxembourg hos Georgios Kremlis, Wagner gældende over for tredjemand og er af hemmelig
 Centret, Kirchberg. karakter), idet dette betragtes som skjult bortforpagt
 ning af kvotér, eller er sådanne interessentskaber tilladt
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : som nødvendige strukturelle tilpasninger, jf. artikel 1 i
 forordning ( EØF ) nr. 856/84 (2)?
 1 . Det fastslås, at Kongeriget Belgien ikke har sat de love og
 administrative bestemmelser i kraft, der er nødvendige 2 ) Skal artikel 12, litra c ), i forordning (EØF) nr. 857/84 og
 for at efterkomme artikel 3a i forordning (EØF) nr. 764/89 (3 ) fortolkes


text:
1.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 154/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Civile Di Genova den 24. marts 2006 — Alessandro Tedesco mod Tomasoni Fittings Srl, RWO Marine Equipment Ltd
 (Sag C-175/06)
 (2006/C 154/17)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Civile Di Genova
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Alessandro Tedesco
 Sagsøgt: Tomasoni Fittings Srl, RWO Marine Equipment Ltd
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Indgår anmodningen om at foretage beskrivelse, som omhandlet i artikel 128 og 130 i den italienske lov om industriel og intellektuel ejendomsret, og som nærmere bestemt ved denne ret — hvorved der henvises til indholdet af Rådets forordning (EF) nr. 1206/2001 (1) af 28. maj 2001 (om samarbejde mellem medlemsstaternes retter om bevisoptagelse på det civil- og handelsretlige område) — i akterne vedrørende »bevisoptagelse«, på grundlag af hvilke retten i en medlemsstat på grundlag af ovennævnte forordning kan anmode den kompetente ret i en anden medlemsstat om at foranstalte bevisoptagelse?
 2)
 Såfremt ovennævnte spørgsmål besvares bekræftende, og i tilfælde af, at der foreligger en ufuldstændig eller slet ingen beskrivelse, som opfylder betingelserne i forordningens artikel 4, spørges:
 a)
 Har den anmodede ret pligt til at oversende en erklæring om modtagelse som omhandlet i forordningens artikel 7?;
 b)
 Har den anmodede ret pligt til at gøre opmærksom på den eventuelt ufuldstændige karakter af anmodningen, således at den anmodende ret kan få lejlighed til at supplere og/eller berigtige den fremsendte anmodning?
 (1) EFT L 174, s. 1.


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/21
 Sag anlagt den 15. februar 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-85/07)
 (2007/C 95/38)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved S. Pardo Quintillán og D. Recchia, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i medfør af artikel 5, stk. 1, og 15, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger (1)
 —
 idet den for så vidt angår pilotvandområdedistriktet i Serchio, for en del af vandområdedikstrikterne i de østlige Alper, og for de nordlige, centrale og sydlige dele af Appenninerne,
 —
 ikke har fremlagt en sammenfattende rapport over de i henhold til artikel 5 krævede analyser, som fastsat i artikel 15, stk. 2, i direktiv 2000/60/EF
 —
 ikke har foretaget de analyser og vurderinger, der er foreskrevet i direktivets artikel 5, stk. 1,
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Direktiv 2000/60/EF er blevet gennemført i italiensk ret ved lovdekret nr. 152 af 3. april 2006. I dekretets artikel 64 defineres otte vandområdedisktriker: Vandområdedistriktet i de østlige Alper, det padanske vandområdedistrikt, vandområdedistriktet i de nordlige Appenniner, pilotvandområdedistriktet i Serchio, vandområdedistriktet i de centrale Appenniner, vandområdedistriktet i de sydlige Appenniner samt det sicilianske vandområdedisktrikt.
 Direktivet trådte i kraft den 22. december 2000. De analyser og de vurderinger, der er nævnt i direktivets artikel 5, stk. 1, vedrørende de otte vandområdedistriktet, skulle følgelig have været foretaget inden den 22. december 2004.
 Desuden skulle den sammenfattende rapport over de i henhold til artikel 5 krævede analyser for hvert vandområdedisktrikt som omhandlet i direktivets artikel 15, stk. 2, have været forelagt for Kommissionen senest den 22. marts 2005.
 En gennemgang af de italienske myndigheders meddelelser afslører imidlertid, at der er tale om manglende eller mangelfulde oplysninger for så vidt angår fem af de otte vandområdedistriktet.
 Den Italienske Republik har ikke fremlagt en sammenfattende rapport over de analyser og de vurderinger, der er foreskrevet i artikel 5, for så vidt angår pilotvandområdedistriktet Serchio og for så vidt angår en del af vandområdedistriktet i de østlige alper, de nordlige, centrale og sydlige Appenniner, og har følgelig ikke opfyldt sine forpligtelser efter artikel 15, stk. 2, i direktiv 2000/60/EF.
 I mangel af dokumentation for det modsatte lægger Kommissionen til grund, at Den Italienske Republik ligeledes har tilsidesat sin forpligtelse til inden for den fastsatte frist at gennemføre de analyser og de vurderinger, der er omhandlet i artikel 5, stk. 1, i direktiv 2000/60/EF ifølge de tekniske specifikationer, der er fastsat i direktivets bilag I og II, vedrørende de vandområdedistrikter, der er nævnt i det foregående afsnit.
 (1) EFT L 327, s. 1.


text:
16.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vestre Landsret (Danmark) den 18. august 2017, C&D Foods Acquisition ApS mod Skatteministeriet
 (Sag C-502/17)
 (2017/C 347/27)
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Vestre Landsret
 Parter
 Sagsøger: C&D Foods Acquisition ApS
 Sagsøgte: Skatteministeriet
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 168 i direktiv 2006/112/EF (1) fortolkes således, at et holdingselskab under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende er berettiget til fuldt fradrag for momsen af indgående ydelser i forbindelse med due diligence-undersøgelser forud for et påtænkt, men ikke gennemført, salg af aktier i et datterselskab, til hvilke holdingselskabet leverer momspligtige administrations- og itydelser?
 2)
 Har det betydning for besvarelsen af det foregående spørgsmål, at prisen for de momspligtige administrations- og it-ydelser, som holdingselskabet leverer i forbindelse med sin økonomiske virksomhed, er fastsat som svarende til holdingselskabets lønudgifter med tillæg af en »mark-up« på 10 pct.?
 3)
 Kan der uanset besvarelsen af de foregående spørgsmål bestå en fradragsret for de i hovedsagen omhandlede rådgivningsomkostninger som generalomkostninger, og i givet fald under hvilke betingelser?
 (1) Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1)