text:
22.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/10
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 8. september 2011 — European Air Transport SA mod Collège d'Environnement de la Région de Bruxelles-Capitale og Région de Bruxelles-Capitale (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d'État — Belgien)
 (Sag C-120/10) (1)
 (Luftfart - direktiv 2002/30/EF - støjrelaterede driftsrestriktioner i Fællesskabets lufthavne - støjgrænser, som skal overholdes ved overflyvning af byområder i nærheden af en lufthavn)
 2011/C 311/13
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d'État
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: European Air Transport SA
 Sagsøgte: Collège d'Environnement de la Région de Bruxelles-Capitale og Région de Bruxelles-Capitale
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Conseil d'État — fortolkning af artikel 2, litra e), artikel 4, stk. 4 og artikel 6, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/30/EF af 26. marts 2002 med henblik på bestemmelser og procedurer for indførelse af støjrelaterede driftsrestriktioner i Fællesskabets lufthavne (EFT L 85, s. 40) — støjgrænser, som skal overholdes ved overflyvning af områder i nærheden af lufthavnen — betydningen af »driftsrestriktion« — restriktioner, der er vedtaget med hensyn til fly, der kun netop opfylder kravene — muligheden for at fastsætte sådanne restriktioner i forhold til støjen målt på jordniveau — virkning af konventionen angående international civil luftfart (Chicagokonventionen)
 Konklusion
 Artikel 2, litra e), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/30/EF af 26. marts 2002 med henblik på bestemmelser og procedurer for indførelse af støjrelaterede driftsrestriktioner i Fællesskabets lufthavne skal fortolkes således, at »driftsrestriktioner« udgør en fuldstændig eller midlertidig forbudsforanstaltning, som forbyder et subsonisk civiljetflys adgang til en lufthavn i en medlemsstat i Unionen. Følgelig udgør nationale miljøbestemmelser, som fastsætter maksimale støjgrænser målt på jordniveau, som skal overholdes ved overflyvning af områder i nærheden af lufthavnen, ikke i sig selv »driftsrestriktioner« som omhandlet i denne bestemmelse, medmindre de som følge af den relevante økonomiske, tekniske og retlige kontekst kan have samme virkninger som et forbud mod adgang til nævnte lufthavn.
 (1) EUT C 148 af 5.6.2010.


text:
C 169/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13.7.2002
 DOMSTOLENS KENDELSE a) Kan et beløb, som en person, der leverer tjenesteydelser
 til staten i henhold til et ansættelsesforhold, anfører på
 (Tredje Afdeling) fakturaen, anses for moms som omhandlet i sjette
 momsdirektiv (77/388/EØF) (1), når tjenesteyderen fejlag-
 tigt er af den opfattelse, at han leverer tjenesteydelserne
 af 30. april 2002 som selvstændig erhvervsdrivende, mens der i realiteten
 foreligger et arbejdstager-arbejdsgiverforhold, og efter
 i sag C-181/01 P, N. mod Kommissionen for De Europæi- anvisning fra sin arbejdsgiver beregner moms på de
 ske Fællesskaber (1) kvitteringer, han udsteder, ikke på de samlede lovbestemte
 honorarer, han oppebærer fra staten, som i henhold til
 (»Appel — tjenestemænd — social sikring — vedtægtens loven udgør grundlaget for momsen, som efterfølgende
 artikel 73 — begrebet ulykke — afvisning af at anerkende opkræves sammen med de lovbestemte honorarer, men
 en HIV-infektion som en ulykke«) således at afgiften fastsættes på grundlag af de lovbestemte
 honorarer i henhold til den matematiske metode med
 (2002/C 169/24) internt fradrag, hvorved honorarerne anses for at indehol-
 de den skyldige moms, idet staten betaler de lovbestemte
 honorarer nedsat med den moms, der anses for at være
 (Processprog: fransk) indeholdt heri?
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) b) Kan der ske en fravigelse af det i artikel 21, stk. 1, litra c),
 i sjette momsdirektiv (77/388/EØF) fastsatte formelle
 princip for afgiften (nemlig at såfremt der anføres moms
 på fakturaen eller på et andet dokument, der tjener som
 I sag C-181/01 P, N., tjenestemand ved Kommissionen for De faktura, skal afgiften betales til staten), når staten, der
 Europæiske Fællesskaber, Bruxelles (Belgien), ved avvocato udøver den pågældende virksomhed som led i udøvelsen
 G. Durazzo, angående appel af dom afsagt den 13. februar af offentlig myndighed, ikke handler som afgiftspligtig i
 2001 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans henhold til ovennævnte direktivs artikel 4, stk. 5, således
 (Femte Afdeling) i sag T-2/00, N. mod Kommissionen at fradragsordningen virker for den, og det beløb, der
 (Sml.Pers. I-A, s. 37, og II, s. 135), hvori der er nedlagt påstand betragtes som afgift, ikke kan væltes over på og ikke
 om ophævelse af denne dom, den anden part i appelsagen: bliver væltet over på den endelige forbruger (som er en
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- privatperson, der som statens medkontrahent anmoder
 get: J. Currall), har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af om en oversættelse af dokumenter), idet tjenesteyderen
 afdelingsformanden, F. Macken, og dommerne C. Gulmann kan kræve tilbagebetaling af den afgift, han har betalt til
 (refererende dommer) og J.-P. Puissochet; generaladvokat: afgiftsmyndighederne efter fradrag af eventuel indgående
 L.A. Geelhoed; justitssekretær: R. Grass, den 30. april 2002 afgift, således at staten ikke opnår en berigelse?
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1) Appellen forkastes.
 (1) EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1.
 2) N. betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 200 af 14.7.2001.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørel-
 se afsagt den 22. november 2001 af Bundesfinanzhof i
 se truffet den 31. januar 2002 af Diikitiko Efetio Athinon
 sagen Finanzamt Gummersbach mod Gerhard Bockemühl
 i sagen den græske stat mod Maria Karageorgou
 (Sag C-78/02) (Sag C-90/02)
 (2002/C 169/25)
 (2002/C 169/26)
 Ved afgørelse truffet den 31. januar 2002, indgået til Domstol-
 ens Justitskontor den 11. marts 2002, har Diikitiko Efetio
 Athinon i sagen den græske stat mod Maria Karageorgou Ved kendelse afsagt den 22. november 2001, indgået til
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning Domstolens Justitskontor den 15. marts 2002, har Bundesfi-
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: nanzhof i sagen Finanzamt Gummersbach mod Gerhard

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
Nr . C 16/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20 . 1 . 96
 2 ) E« national retsinstans kan kun træffe bestemmelse om fælles markedsordning for bananer har intet frembragt, der
 sådanne foreløbige forholdsregler, kan rejse tvivl om deres gyldighed.
 — såfremt den finder, at der er begrundet tvivl om (M EFT nr . C 76 af 12 . 3 . 1994 .
 fællesskabsforordningens gyldighed, og den, så
 fremt spørgsmålet om den anfægtede forordnings
 gyldighed ikke allerede er blevet forelagt Domsto
 len, selv forelægger Domstolen dette spørgsmål
 DOMSTOLENS DOM
 — såfremt der foreligger uopsættelighed i den forstand, af 9 . november 1995
 at de foreløbige forholdsregler er nødvendige for at
 forhindre, at den part, der begærer dem, risikerer et i sag C-475/93 , Jean-Louis Thévenon og Stadt Speyer —
 alvorligt og uopretteligt tab Sozialamt mod Landesversicherungsanstalt Rheinland-
 Pfalz ( 1 )
 — såfremt den tager behørigt hensyn til Fællesskabets (Social sikring — artikel 6 i forordning (EØF) nr. 1408/71
 interesse
 — reglen om at forordning (EØF) nr. 1408/71 træder i
 — såfremt den ved sin vurdering af, hvorvidt disse stedet for overenskomster om social sikring, der er afsluttet
 betingelser er opfyldt, respekterer afgørelser fra mellem medlemsstater)
 Domstolen eller Retten i Første Instans, hvorved der ( 96/C 16/04 )
 er foretaget en prøvelse af forordningens lovlighed,
 samt kendelser, hvorved der er blevet truffet afgø (Processprog: tysk)
 relse om begæringer om tilsvarende foreløbige for
 holdsregler på fællesskabsplan. (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (>) EFT nr . C 76 af 12 . 3 . 1994 .
 I sag C-475/93, angående en anmodning, som Sozialgericht
 Speyer (Tyskland ) i medfør af EF-traktatens artikel 177 har
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende
 sag, Jean-Louis Thévenon, Stadt Speyer — Sozialamt, mod
 DOMSTOLENS DOM
 Landesversicherungsanstalt Rheinland-Pfalz, at opnå en
 af 9 , november 1995 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets
 i sag C-466/93 , Atlanta Fruchthandelsgesellschaft mbH forordning ( EØF ) nr. 1408/71 af 14 . juni 1971 om
 m.fl . mod Bundesamt für Ernährung und Forstwirt anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere,
 schaft (') selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer,
 der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført
 (Bananer — fælles markedsordning — importordning — ved Rådets forordning ( EØF ) nr . 2001 /83 af 2 , juni 1983
 prøvelse af gyldighed) ( EFT nr . L 230 , s . 6 ), og fortolkningen af EF-traktatens
 ( 96/C 16/03 ) artikel 48 , stk. 2 , og artikel 51 , har Domstolen, sammensat
 af præsidenten, G. C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformæn
 (Processprog: tysk) dene C. N. Kakouris og G. Hirsch samt dommerne G. F.
 Mancini, F. A. Schockweiler, J. C. Moitinho de Almeida ,
 Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann ( refererende dommer ), J. L.
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) Murray, P. Jann og H. Ragnemalm; generaladvokat: G.
 Cosmas; justitssekretær: ekspeditionssekretær D. Louter
 I sag C-466/93 , angående en anmodning, som Verwaltungs
 man-Hubeau , den 9 , november 1995 afsagt dom , hvis
 gericht Frankfurt am Main ( Tyskland ) i medfør af EØF- konklusion lyder således :
 traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den
 for nævnte ret verserende sag, Atlanta Fruchthandelsgesells EF-traktatens artikel 48, stk . 2, og artikel SI skal fortolkes
 chaft mbH m.fl . mod Bundesamt fur Ernåhrung und således, at de ikke er til hinder for, at Rådets forordning
 Forstwirtschaft, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrø (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de
 rende gyldigheden af afsnit IV og artikel 21 , stk . 2, i Rådets sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige
 forordning ( EØF ) nr . 404/93 af 13 . februar 1993 om den erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter
 fælles markedsordning for bananer ( EFT nr . L 47, s. 1 ), har inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets
 Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodriguez forordning (EØF) nr. 2001 /83 af 2 , juni 1983 , i medfør af
 Iglesias, afdelingsformændene C. N. Kakouris, D. A. O. forordningens artikel 6 træder i stedet for overenskomster,
 Edward , J. -P. Puissochet og G. Hirsch samt dommerne G. F. der alene er afsluttet mellem to medlemsstater, i tilfælde
 Mancini , F. A. Schockweiler ( refererende dommer), J. C.
 hvor den forsikrede før ikrafttrædelsen afforordning (EØF)
 Moitinho de Almeida , P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann, J. L. nr. 1408/71 kun har tilbagelagt forsikringsperioder i én af
 Murray, P. Jann og H. Ragnemalm; generaladvokat: M. B. de stater, der er parter i overenskomsten, og selv om det
 Elmer; justitissekretær: ekspeditionssekretær H. A. Rühl, havde været fordelagtigere for den forsikrede, at den
 den 9 , november 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder bilaterale overenskomst om social sikring fandt anven
 således :
 delse.
 Gennemgangen i lyset af bemærkningerne i forelæggelses (') EFT nr. C 43 af 12 . 2 . 1994 .
 kendelsen af afsnit IV og artikel 21 , stk . 2, i Rådets
 forordning (EØF) nr. 404/93 af 13 . februar 1993 om den


text:
15.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 13/43
 Sag anlagt den 29. oktober 2010 — Couyoufa mod Kommissionen
 (Sag F-110/10)
 ()
 2011/C 13/87
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Denise Couyoufa (Athen, Grækenland) (ved advokat S. Pappas)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af Europa-Kommissionens afgørelse om afslag på sagsøgerens ansøgning om at blive fritaget for den obligatoriske personalerotation.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at afgørelsen af 31. juli 2008 er ulovlig.
 —
 Afgørelsen af 26. februar 2010 om afslag på Denise Couyoufas ansøgning annulleres.
 —
 Afgørelsen om afvisning af sagsøgerens klage over denne afgørelse annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
18.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 346/9
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 28. oktober 2010 — Europa-Kommissionen mod Republikken Polen
 (Sag C-49/09) (1)
 (Traktatbrud - merværdiafgift - direktiv 2006/112/EF - medlemsstaters senere tiltrædelse - overgangsbestemmelser - tidsmæssig anvendelse - anvendelse af en nedsat afgiftssats - babytøj og beklædningstilbehør til babyer samt børnefodtøj)
 2010/C 346/15
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved D. Triantafyllou og K. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen (ved M. Szpunar, M. Dowgielewicz, M. Jarosz og A. Rutkowska, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 98, sammenholdt med bilag III, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — anvendelse af en nedsat momssats på babytøj og beklædningstilbehør til babyer samt børnesko
 Konklusion
 1)
 Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 98 i og bilag III til Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, i forening, idet den har anvendt en nedsat merværdiafgiftssats på 7 % på levering, indførsel og erhvervelse inden for Fællesskabet af babytøj og beklædningstilbehør til babyer samt børnefodtøj.
 2)
 Republikken Polen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 102 af 1.5.2009.


text:
20.8.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/31
 Sag anlagt den 20. juni 2005 af Jan Siffert mod De Europæiske Fællesskabers Domstol
 (Sag T-235/05)
 (2005/C 205/57)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 20. juni 2005 anlagt sag mod De Europæiske Fællesskabers Domstol af Jan Siffert ved avocats Sébastien Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen og Etienne Marchal, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Beslutningen om at udnævne sagsøgeren til tjenestemand ved De Europæiske Fællesskaber, for så vidt som sagsøgerens indplacering ved ansættelsen herved fastsættes i henhold til artikel 12 i vedtægtens bilag XIII.
 2.
 De Europæiske Fællesskabers Domstol tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er identiske med dem, der er gjort gældende i sag T-130/05, Albert-Bousquet, m.fl. mod Kommissionen (1).
 (1) EUT C 132 af 28.5.2005, s. 31.


text:
26 . 7 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 228/ 17
 — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 ger.
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 12 . juli
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: 1996 om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning
 om, at det blev overvejet, hvorvidt bestemmelsen i ved
 Søgmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag tægtens artikel 31 , stk . 2, burde bringes i anvendelse .
 T-16/97 (').
 — Om nødvendigt annullation af Kommissionens afgø
 (') EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27. relse af 27. december 1996 om udtrykkelig afvisning
 af sagsøgerens klage .
 — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin
 ger.
 Sag anlagt den 25 . april 1997 af Iosif Dascalu mod Kom
 missionen for De Europæiske Fællesskaber Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 ( Sag T-133/97 )
 ( 97/C 228/38 ) Søgmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag
 (Processprog: fransk) T-16/97 H.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er (') EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 der den 25 . april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Iosif Dascalu, Kraainem
 ( Belgien ), ved advokat Nicolas Lhoëst, Bruxelles, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL,
 30, rue de Cessange.
 Sag anlagt den 28. april 1997 af José Manuel Pinto Tei
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : xeira mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-136/97 )
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 12 . juni
 1996 om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning 97/C 228/40
 om, at det blev overvejet, hvorvidt bestemmelsen i ved
 tægtens artikel 31 , stk. 2, burde bringes i anvendelse . (Processprog: fransk)
 — Om nødvendigt annullation af Kommissionens afgø Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 relse af 27. december 1996 om udtrykkelig afvisning der den 28 . april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 af sagsøgerens klage . De Europæiske Fællesskaber af José Manuel Pinto Tei
 xeira, Sarajevo ( Bosnien ), ved advokat Nicolas Lhoëst,
 — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos Fidu
 ger. ciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Søgmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag — Annullation af Kommissionens afgørelse af 18 . juni
 T-16/97 O. 1996 om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning
 om, at det blev overvejet, hvorvidt bestemmelsen i ved
 (') EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s. 27. tægtens artikel 31 , stk. 2, burde bringes i anvendelse .
 — Om nødvendigt annullation af Kommissionens afgø
 relse af 27. december 1996 om udtrykkelig afvisning
 af sagsøgerens klage .
 Sag anlagt den 16. april 1997 af Laurens Cerdijn mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin
 ( Sag T-135/97) ger.
 ( 97/C 228/39 )
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 (Processprog: fransk)
 Søgmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag
 der den 16 . april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for T-16/97 (').
 De Europæiske Fællesskaber af Laurens Cerdijn, Hofstade
 ( Belgien ), ved advokat Nicolas Lhoëst, Bruxelles, og med (') EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27 .
 valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL,
 30, rue de Cessange.


text:
5.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 2/4
 DOMSTOLENS DOM
 af 16. december 2015
 i sag E-18/15
 EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island
 (En EØS/EFTA-stats manglende opfyldelse af sine forpligtelser — manglende gennemførelse — direktiv 2010/65/EU om meldeformaliteter for skibe)
 (2017/C 2/05)
 Vedrørende en påstand om, at det fastslås, at Island ved ikke inden for den fastsatte frist at have truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre den retsakt, der er omhandlet i punkt 561 i kapitel V i bilag XIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/65/EU af 20. oktober 2010 om meldeformaliteter for skibe, der ankommer til og/eller afgår fra havne i medlemsstaterne, og om ophævelse af direktiv 2002/6/EF), som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til retsaktens artikel 14 og aftalens artikel 7, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher og dommerne Per Christiansen (refererende dommer) og Páll Hreinsson, afsagt dom den 16. december 2015.
 Domskonklusionen lyder således:
 1.
 Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 14 i den retsakt, der er omhandlet i punkt 561 i kapitel V i bilag XIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/65/EU af 20. oktober 2010 om meldeformaliteter for skibe, der ankommer til og/eller afgår fra havne i medlemsstaterne, og om ophævelse af direktiv 2002/6/EF), som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre nævnte retsakt.
 2.
 Island betaler sagens omkostninger.


text:
9.5.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 116/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Linz (Østrig) den 19. februar 2008 — Straffesag mod Ernst Engelmann
 (Sag C-64/08)
 (2008/C 116/15)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landesgericht Linz
 Part i straffesagen
 Ernst Engelmann
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 43 EF (traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab i dennes affattelse af 2.10.1997, som senest ændret ved [traktaten om] Republikken Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af Den Europæiske Union af 25.4.2005, EUT L 157, s. 11) fortolkes således, at den er til hinder for en forskrift, hvorefter drift af hasardspil i kasinoer udelukkende er forbeholdt selskaber i aktieselskabsform med hjemsted på denne medlemsstats område, og dermed forudsætter stiftelse eller erhvervelse af et kapitalselskab, der er beliggende i denne medlemsstat?
 2)
 Skal artikel 43 EF og 49 EF fortolkes således, at de er til hinder for et nationalt monopol på bestemte hasardspil, som eksempelvis hasardspil i kasinoer, når der i den pågældende medlemsstat ikke findes en sammenhængende og systematisk politik med det formål at begrænse hasardspil, eftersom nationale koncessionshavere opmuntrer til deltagelse i hasardspil — såsom statslige sportsvæddemål og lotterier — og reklamerer herfor (i fjernsyn, aviser og tidsskrifter), idet reklamerne endog indebærer, at der kort tid før lottotrækningen tilbydes et kontant beløb for en spillekupon (»TOI TOI TOI — Glaub' ans Glück«)?
 3)
 Skal artikel 43 EF og 49 EF fortolkes således, at de er til hinder for en forskrift, hvorefter samtlige koncessioner til at drive hasardspil og kasinoer i henhold til en national spillelovgivning tildeles for en periode på 15 år på grundlag af en ordning, der udelukker ansøgere fra fællesskabsområdet (som ikke er hjemmehørende i denne medlemsstat) fra proceduren for tildeling af koncessioner?


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/20
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 18. december 2008 — Afton Chemical Limited mod The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice (Chancery Division) (Det Forenede Kongerige))
 (Sag C-517/07) (1)
 (Direktiv 92/81/EØF - punktafgifter for mineralolier - artikel 2, stk. 2 og 3, samt artikel 8, stk. 1, litra a) - direktiv 2003/96/EF - beskatning af energiprodukter og elektricitet - artikel 2, stk. 2, og artikel 2, stk. 4, litra b) - anvendelsesområde - brændstofadditiver, som er mineralolier eller energiprodukter, men som ikke anvendes som brændstof - national beskatningsordning)
 (2009/C 44/33)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Afton Chemical Limited
 Sagsøgt: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — High Court of Justice (Chancery Division) — fortolkning af artikel 2, stk. 3, og artikel 8, stk. 1, i Rådets direktiv 92/81/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for mineralolier (EFT L 316, s. 12), artikel 2, stk. 3, og artikel 4, litra b), i Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (EFT L 283, s. 51), og af artikel 3 i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (EFT L 76, s. 1) — mineralolier, der tilsættes brændstof, og som er bestemt til andre formål end fremdrift af et køretøj, men som ikke er bestemt til at skulle udbydes til salg eller anvendes som brændstof — beskattes som brændstof?
 Konklusion
 Artikel 2, stk. 3, og artikel 8, stk. 1, i Rådets direktiv 92/81/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for mineralolier, som ændret ved Rådets direktiv 94/74/EF af 22. december 1994, for så vidt angår perioden indtil den 31. december 2003 og artikel 2, stk. 3 og 4, i Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet for så vidt angår perioden fra den 1. januar til den 31. oktober 2004 skal fortolkes således, at brændstofadditiver som de i hovedsagen omhandlede, som udgør »mineralolier« som omhandlet i førstnævnte direktivs artikel 2, stk. 1, eller »energiprodukter« som omhandlet i sidstnævnte direktivs artikel 2, stk. 1, men som ikke er bestemt til at skulle anvendes, udbydes til salg eller anvendes som motorbrændstof, skal underlægges den afgiftsordning, som er fastsat i nævnte direktiver.
 (1) EUT C 22 af 26.1.2008.


text:
7.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/18
 Sag anlagt den 24. april 2014 — Europa-Kommissionen mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-205/14)
 2014/C 212/20
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved P. Guerra e Andrade og F. Wilman, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 2, litra b), i forordning (EØF) nr. 95/93 (1), idet den ikke har sikret, at den enhed, der koordinerer ankomst- og afgangstidspunkter, er funktionelt og finansielt uafhængig.
 —
 Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I Portugal koordineres ankomst- og afgangstidspunkter af selskabet ANA, som er et privat selskab, der driver lufthavne, og som ikke opfylder de krav om selvstændighed, der er fastsat i forordning (EØF) nr. 95/93.
 Eftersom det nationale koordinationsorgan er integreret i ANA og udelukkende er afhængig af dette selskab, foreligger der hverken en situation med funktionel uafhængighed eller med finansiel uafhængighed, som det kræves i henhold til EU-retten.
 (1) Forordning (EØF) nr. 95/93 af 18.1.1993 om fælles regler for tildeling af ankomst- og afgangstidspunkter i Fællesskabets lufthavne (EFT L 14, s. 1).


text:
Nr. C 212/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12 . 7. 97
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: tige afgiftskategori, indførte Kommissionen blot en
 ordning, hvorved samtlige franskproducerede hed
 — Væsentlige formelle mangler: vine fik særdeles betydelige konkurrencemæssige
 fordele frem for lignende produkter fra eller med
 — tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 93 , stk. 2 og oprindelse i eller hidrørende fra de øvrige med
 lemsstater
 3 , idet Kommissionen ved at føre lange og indvik
 lede forhandlinger med de franske myndigheder —
 de løb over ca . 16 måneder fra anmeldelsen — — tilsidesættelse af de almindelige betingelser for
 som led i den indledende procedure i medfør af anvendelse af undtagelserne i henhold til artikel 92 ,
 artikel 93 , stk . 3 , tilsidesatte de garantier i forbin stk . 3 , idet Kommissionen ved at godkende en støt
 delse med sagsbehandlingen, der er indført ved teordning af ubestemt varighed, hvis indhold og
 denne bestemmelse . Kommissionen foretog i reali gennemførelsesbetingelser ikke er fastsat på en gen
 teten den grundige undersøgelse af de anmeldte nemskuelig måde, har tilsidesat de almindelige
 foranstaltninger, som skal gennemføres efter proce betingelser for at anvende undtagelserne i henhold
 duren i henhold til artikel 93 , stk . 2, under denne til artikel 92 , stk. 3 , særligt betingelsen om gen
 indledende procedure, som ikke indeholder de nemskueligheden af støtten og betingelsen om, at
 garantier i sagsbehandlingen — hverken for de støtte til omstrukturering skal være af midlertidig
 andre medlemsstater eller for berørte tredjemænd karakter og gradvis nedsættes.
 — der er forbundet med proceduren i artikel 93 ,
 stk . 2
 — endvidere har Kommissionen krænket de rettighe
 der i forbindelse med sagsbehandlingen, der til
 kommer AEVP — Associa^åo de Empresas de
 Vinho do Porto, som følge af, at foreningen har Sag anlagt den 30. maj 1997 af Kongeriget Sverige mod
 indgivet klage som tredjemand, idet Kommissionen Rådet for Den Europæiske Union
 fuldstændig har tilsidesat denne forenings rettighe ( Sag C-206/97)
 der til at deltage i den administrative procedure .
 Eftersom Kommissionen havde ført omfattende 97/C 212/45 )
 forhandlinger med de franske myndigheder under
 den indledende procedure, var den forpligtet til at
 underrette AEVP både om de væsentligste oplys Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 ninger om de foranstaltninger, der var anmeldt, og 30. maj 1997 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 om Kommissionens indsigelser mod disse foran Union af Kongeriget Sverige ved afdelingschef Lotty Nord
 staltninger, og til at give klageren adgang til at ling og med valgt adresse i Luxembourg på Den Svenske
 Ambassade, 2, rue H. Heine .
 fremsætte eventuelle bemærkninger
 — tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 190, idet de Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 faktiske og retlige forudsætninger, der er afgørende
 for vedtagelsen af beslutningen, ikke er anført i
 den anfægtede retsakt. 1 ) TAC-forordningen ( forordning ( EF) nr. 390/97) (*)
 annulleres i medfør af traktatens artikel 173 , for så
 vidt angår fordelingen af torsk i afsnit III b, c, d .
 — Tilsidesættelse af traktaten eller retsregler vedrørende
 dens anvendelse :
 2 ) Rådet tilpligtes at betale Sveriges sagsomkostninger.
 — tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 92, stk . 1 ,
 sammenholdt med traktatens artikel 95 , idet Kom
 missionen ikke — bl.a . fordi dette spørgsmål Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 udtrykkeligt blev rejst af klageren — kunne være
 uvidende om bestemmelserne i den nationale
 Tilsidesættelse af artikel 121 , stk . 1 , i akten vedrørende
 afgiftslovgivning af betydning både for de varer, Republikken Østrigs, Republikken Finlands og Kongeriget
 hvortil den godkendte støtte ydes, og for de kon Sveriges tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der
 kurrerende varer. Selv om den franske lovgivning danner grundlag for Den Europæiske Union, som affattet
 ikke formelt set indeholder en forskelsbehandling, ved Rådets afgørelse nr. 95/1/EF, Euratom, EKSF (2 ):
 kan det materielt set ikke bestrides, at dens virk
 ning er forskelsbehandling. » Vins doux naturels «
 ( hvoraf 92% er franskproducerede ) er således For 1997 råder Fællesskabet over en fangstmængde på
 belagt med en afgift på 350 ffr., mens de øvrige 112 452 tons torsk, som må fiskes i EF-farvande i
 hedvine ( hvoraf 81 % er importeret fra andre med afsnit III b, c, d. I henhold til vilkårene i tiltrædelsesaktens
 lemsstater ) er belagt med en afgift på 1 400 ffr. pr. artikel 121 , stk . 1 , skulle der af denne fangstmængde være
 hektoliter af det færdige produkt ( dvs. fire gange tildelt Sverige 39 999 tons ( 0,35037 x 50 000 tons + 0,4 x
 så stort et beløb ). Ved at godkende en støtteord 62 452 tons - 2 500 tons ). Der er herved taget hensyn til,
 ning af ubestemt varighed, der var indført for at at 2 500 tons af Sveriges kvote i 1997 skulle overføres til
 varetage interesserne hos de franske producenter af andre medlemsstater i overensstemmelse med den aftale,
 hedvin, der ikke var omfattet af den mest fordelag der blev indgået i forbindelse med undertegnelsen af EØS
 ---pagebreak--- 12 . 7. 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 212/25
 aftalen. Der er i stedet ved forordning (EF) nr. 390/97 til Slettelse af sag C-40/95 ( v)
 delt Sverige 38 860 tons, hvilket er 1 139 tons mindre, end ( 97/C 212/46 )
 hvad der følger af tiltrædelsesakten.
 Ved kendelse af 3 . februar 1997 har præsidenten for
 ( : ) Rådets forordning ( EF) nr. 390/97 af 20 . december 1996 om De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 fastsættelse for 1997 af de samlede tilladte fangstmængder for
 visse fiskebestande og grupper af fiskebstande samt af visse
 C-40/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra VAT
 betingelser for fiskeri af disse fangstmængder ( EFT nr. L 66 af and Duties Tribunal, London), Conoco Ltd mod Commis
 6 . 3 . 1997, s. 1 ). sioners of Customs and Excise, skal slettes af registret.
 ( 2 ) EFT nr. L 1 af 1 . 1 . 1995 , s . 1 .
 (>) EFT nr. C 119 af 13 . 5 . 1995 .
 EFT nr. C 31 af 3 . 2 . 1996 .
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Beslutninger truffet af Retten i Første Instans den 5 . juni lag af hvilken Rettens præsident udpeger den dommer,
 1997 der ikke skal deltage i sagens påkendelse, være den
 ( 97/C 212/47 ) omvendte rækkefølge i forhold til dommernes rang
 følge efter deres anciennitet i embedet, jf. procesregle
 mentets artikel 6, medmindre den herefter berørte
 1 . Sammensætningen af Første Udvidede Afdeling, Anden dommer er den refererende dommer. I så fald udpeges
 Afdeling og Anden Udvidede Afdeling — dommernes den dommer, der i forhold hertil er den umiddelbart
 tillknytning til afdelingerne foregående i rangfølgen.
 Efter at dommer Heinrich Kirschner er afgået ved
 døden, har medlemsstaternes regeringer ved afgørelse
 af 29 . maj 1997 udnævnt Karl Jörg Pirrung til medlem
 af Retten i Første Instans, hvorefter Retten under et
 møde den 5 . juni 1997 i medfør af artikel 10 i Rettens
 procesreglement har besluttet at ændre sin beslutning
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 vedrørende afdelingernes sammensætning, der blev
 truffet den 12 . september 1996 (EFT nr. C 294 af den 15 . maj 1997
 5 . 10 . 1996 , s . 10 ).
 i sag T-273/94, N mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (')
 For perioden 11 . juni 1997 til 30. september 1997
 knyttes dommer Pirrung til Første Udvidede Afdeling, (Tjenestemænd — loyalitetspligt — mistanke om handlin
 Anden Afdeling og Anden Udvidede Afdeling. ger, der strider mod den værdighed, stillingen kræver —
 tjenestemandens pligt til loyalt at medvirke ved undersø
 gelsen — ikke til stede — fjernelse fra tjenesten)
 I tilfælde, hvor Rettens præsident i medfør af proces
 reglementets artikel 32, stk. 3 , til afløsning af dommer ( 97/C 212/48 )
 Kirschner i en sag har udpeget en anden dommer, for
 at de nævnte afdelinger har kunnet blive beslutnings
 dygtige, og hvor den skriftlige forhandling blev afslut (Processprog: fransk)
 tet før den 11 . juni 1997, og der før dette tidspunkt
 blev afholdt eller er blevet berammet et retsmøde for
 den mundtlige forhandling, sættes disse afdelinger fort I sag T-273/94, N, forhenværende tjenestemand i Kommis
 sat af de pågældende dommere for så vidt angår den sionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles, ved
 mundtlige forhandling, rådslagningen og afstemningen advokat Xavier Magnée, Bruxelles, og med valgt adresse i
 samt domsafsigelsen. Luxembourg hos advokat Louis Schiltz, 2, rue Fort
 Rheinsheim, mod Kommissionen for De Europæiske Fæl
 lesskaber ( befuldmægtigede: Gianluigi Valsesia, Ana Maria
 2 . Rettens plenum
 Alves Vieira og Denis Waelbroeck), hvori der dels er ned
 lagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse
 Den 5 . juni 1997 har Retten i medfør af artikel 32, af 4 . oktober 1993 om, at sagsøgeren fjernes fra tjenesten,
 stk . 1 , andet punktum, i Rettens procesreglement dels om erstatning, har Retten ( Fjerde Afdeling), sammen
 besluttet, at såfremt Rettens plenum består af et lige sat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne P.
 antal dommere som følge af, at der i medfør af proces Lindh og J. D. Cooke; justitssekretær: fuldmægtig A.
 reglementets artikel 17 er blevet udpeget en generalad Mair, den 15 . maj 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 vokat, skal den forud fastlagte rækkefølge, på grund således :


text:
20.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 114/10
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 28. februar 2013 — Den Portugisiske Republik mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-246/11 P) (1)
 (Appel - Den Europæiske Fond for Regionaludviklings økonomiske bistand (EFRU) - forordning (EØF) nr. 2052/88 - artikel 13, stk. 3 - forordning (EØF) nr. 4253/88 - artikel 21, stk. 1 - globalt tilskud til lokale investeringer i Portugal - nedsættelse af økonomisk bistand)
 2013/C 114/13
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Appellant: Den Portugisiske Republik (ved L. Inez Fernandes, S. Rodrigues og A. Gattini, som befuldmægtigede)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved L. Flynn, A. Steiblyté og P. Guerra e Andrade, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 3. marts 2011 i sag T-387/07, Portugal mod Kommissionen, hvorved Retten ikke gav medhold i en påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2007) 3772 af 31. juli 2007 om nedsættelse af Den Europæiske Fond for Regionaludviklings økonomiske bistand (EFRU) vedrørende et globalt tilskud til lokale investeringer i Portugal i medfør af Kommissionens beslutning K(95) 1769 af 28. juli 1995
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Rets dom af 3. marts 2011 i sag T-387/07, Portugal mod Kommissionen, ophæves.
 2)
 Kommissionens beslutning K(2007) 3772 af 31. juli 2007 om nedsættelse af Den Europæiske Fond for Regionaludviklings økonomiske bistand (EFRU) vedrørende et globalt tilskud til lokale investeringer i Portugal i medfør af Kommissionens beslutning K(95) 1769 af 28. juli 1995 annulleres.
 3)
 Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne såvel i førsteinstanssagen som i appelsagen.
 (1) EUT C 219 af 23.7.2011.


text:
19.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 340/20
 Rettens kendelse af 21. september 2011 — Internationaler Hilfsfonds mod Kommissionen
 (Sag T-141/05) (1)
 (Aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - dokumenter vedrørende LIEN 97-2011-aftalen - afslag på aktindsigt - ny behandling under sagen - anlæggelse af særskilt sag - søgsmålsinteresse ophørt - ufornødent at træffe afgørelse)
 2011/C 340/41
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Internationaler Hilfsfonds eV (Rosbach, Tyskland) (ved advokat H. Kaltenecker)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved P. Costa de Oliveira og T. Scharf, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 14. februar 2005, hvorved sagsøgeren blev meddelt afslag på fuldstændig aktindsigt i dokumenterne i sagen vedrørende LIEN 97-2011-aftalen.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse om den af Hilfsfonds eV nedlagte påstand om annullation af Europa-Kommissionens beslutning af 14. februar 2005 om afslag på selskabets begæring om aktindsigt i dokumenterne i sagen vedrørende LIEN 97-2011-aftalen.
 2)
 Internationaler Hilfsfonds bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommisionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 143 af 11.6.2005.


text:
20.3.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 71/5
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 3 og 4, med valgt adresse i Luxembourg, mod Det Forenede Kongerige
 sammenholdt med artikel 7 i Rådets direktiv 92/43/EØF af Storbritannien og Nordirland (befuldmægtiget: K. Manji), angå-
 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og ende en påstand om, at det fastslås, at Det Forenede Kongerige
 planter (EFT L 206, s. 7), idet den har givet tilladelse Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i
 til udvidelsesprojektet vedrørende golfanlægget i Wörschach henhold til Rådets direktiv 96/29/Euratom af 13. maj 1996
 kommune i delstaten Steiermark trods negative konklusioner om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyt-
 af en vurdering af indvirkningerne på engsnarrens (crex crex) telse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de
 levested i det særligt beskyttede område, jf. artikel 4 i Rådets farer, som er forbundet med ioniserende stråling (EFT L 159,
 direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde s. 1), idet det ikke på hele sit område har udstedt de love
 fugle (EFT L 103, s. 1), som er beliggende i nævnte kommune, og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsfor- efterkomme dette direktiv, eller idet det under alle omstændig-
 manden, C.W.A. Timmermans, og dommerne C. Gulmann heder ikke har givet Kommissionen meddelelse herom, har
 (refererende dommer), J.N. Cunha Rodrigues, J.-P. Puissochet Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af C.W.A. Timmer-
 og N. Colneric; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: mans (refererende dommer) som fungerende formand for
 R. Grass, den 29. januar 2004 afsagt dom, hvis konklusion Fjerde Afdeling og dommerne A. La Pergola og S. von Bahr;
 lyder således: generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den
 29. januar 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 artikel 6, stk. 3 og 4, sammenholdt med artikel 7 i Rådets 1) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har
 direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 96/29/
 naturtyper samt vilde dyr og planter, idet den har givet tilladelse Euratom af 13. maj 1996 om fastsættelse af grundlæggende
 til udvidelsesprojektet vedrørende golfanlægget i Wörschach sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdsta-
 kommune i delstaten Steiermark trods negative konklusioner af gernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende
 en vurdering af indvirkningerne på engsnarrens (crex crex) stråling, idet det ikke inden for den fastsatte frist på hele sit
 levested i det særligt beskyttede område »Wörschacher Moos«, område har udstedt de love og administrative bestemmelser, der
 der er beliggende i nævnte kommune og udlagt i henhold til er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 artikel 4 i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om
 beskyttelse af vilde fugle.
 2) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler
 2) Republikken Østrig betaler sagens omkostninger. sagens omkostninger.
 (1) EFT C 169 af 13.7.2002. (1) EFT C 180 af 27.7.2002.
 DOMSTOLENS DOM
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 (Fjerde Afdeling) se afsagt den 21. november 2003 af Ufficio del giudice di
 pace di Bitonto i sagen Vincenzo Manfredi mod Lloyd
 af 29. januar 2004 Adriatico Assicurazioni
 i sag C-218/02, Kommissionen for De Europæiske Fælles- (Sag C-509/03)
 skaber mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og
 Nordirland (1)
 (2004/C 71/08)
 (»Traktatbrud — direktiv 96/29/Euratom — beskyttelse af
 befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer,
 som er forbundet med ioniserende stråling — manglende
 gennemførelse på hele området«) Ved kendelse afsagt den 21. november 2003, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 4. december 2003, har Ufficio
 (2004/C 71/07) del giudice di pace di Bitonto i sagen Vincenzo Manfredi
 mod Lloyd Adriatico Assicurazioni forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 (Processprog: engelsk) af følgende spørgsmål:
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- 1. Udgør de omstændigheder, der er fastslået ved dom
 gjort i Samling af Afgørelser) nr. 2199 af 23. april 2002 fra Consiglio di Stato og dom
 nr. 6139 af 5. juli 2001 fra Tribunale Amministrativo
 Regionale Lazio (Rom), som her skal betragtes som
 I sag C-218/02, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- fuldstændigt fremstillet og gengivet, en tilsidesættelse af
 ber (befuldmægtigede: først T.F. Cusack, derefter X. Lewis), og fællesskabsretten, særligt artikel 81 EF og 82 EF?


text:
C 204/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17.7.1999
 det ikke inden for den angivne frist har sat alle de love og 1) Forbundsrepublikken Tyskland har ikke overhold sine forpligtelser
 administrative bestemmelser i kraft, som er nødvendige for at i henhold til artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, i Rådets
 efterkomme direktivet, herunder bestemmelser om eventuelle direktiv 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af
 sanktioner. badevand (EFT L 31, s. 1), idet den i de gamle delstater ikke
 har truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at
 2) Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens omkostninger. badevandskvaliteten inden ti år efter meddelelsen af direktivet den
 10. december 1975 blev bragt i overensstemmelse med de
 grænseværdier, der fastsættes i medfør af direktivets artikel 3, og
 (1) EFT C 41 af 7.2.1998. ikke har udført prøveudtagninger med den mindstehyppighed,
 der er fastsat i bilaget til direktivet.
 2) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 212 af 12.7.1997.
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 DOMSTOLENS KENDELSE
 af 8. juni 1999
 (Anden Afdeling)
 i sag C-198/97, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (1)
 af 3. marts 1999
 (»Traktatbrud — direktiv 76/160/EØF — kvaliteten af
 i sag C-315/97 P, Diego Echauz Brigaldi m.fl. mod Kom-
 badevand — formaliteten med hensyn til et søgsmål anlagt i
 missionen for De Europæiske Fællesskaber) (1)
 medfør af artikel 226 EF (tidligere artikel 169) — begrundet
 udtalelse — overholdelse af kollegialitetsprincippet i Kom-
 missionen — manglende efterkommelse af artikel 4, stk. 1, (»Appel — tjenestemænd — Kommissionens afgørelser om
 og artikel 6, stk. 1, i direktiv 76/160/EØF«) ikke at bevilge tjenestefrihed med henblik på deltagelse i valg
 samt rejsedage — åbenbart, at appellen skal afvises eller
 forkastes«)
 (1999/C 204/38)
 (1999/C 204/39)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: spansk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-198/97, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtig: Claudia Schmidt, bistået af Alexander I sag C-315/97 P, Diego Echauz Brigaldi, César Montoliu
 Böhlke) mod Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmægtige- Garcı́a, Marı́a Jesús Ruı́z Monroy, Carmen Ochoa de Michelena,
 de: Ernst Röder og Claus-Dieter Quassowski), angående en Marı́a Carmen Labrador Rubio og Leopoldo Fabra Utray,
 påstand om, at det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland tjenestemænd i Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ikke har overholdt sine forpligtelser i henhold til artikel 4, ber, ved advokat Ramón Garcı́a-Gallardo Gil-Fournier, Burgos
 stk. 1, og artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 76/160/EØF af og Madrid, og med valgt i Bruxelles hos advokatfirmaet J. og
 8. december 1975 om kvaliteten af badevand (EFT L 31, s. 1), B. Cremades et associés, Avenue Louise 391, angående appel
 idet den i de gamle delstater ikke har truffet de nødvendig af dom afsagt den 9. juli 1997 af De Europæiske Fællesskabers
 foranstaltninger for at sikre, at badevandskvaliteten inden ti år Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-156/95 (Echauz
 efter meddelelsen af direktivet den 10. december 1975 blev Brigaldi m.fl. mod Kommissionen, Sml. Pers. II, s. 509), hvori
 bragt i overensstemmelse med de grænseværdier, der fastsættes der er nedlagt påstand om ophævelse af dommen — de
 i medfør af direktivets artikel 3, og ikke har udført prøveudtag- andre parter i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske
 ninger med den mindstehyppighed, der er fastsat i bilaget til Fællesskaber (befuldmægtiget: Julian Curral, bistået af advokat
 direktivet, har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af José Rivas Andrés), sagsøgt i første instans, José Luis Buendı́a
 afdelingsformanden, J.-P. Puissochet, og dommerne P. Jann, Sierra, Victoria Pagadigorria Wicke, Miguel Abellán López,
 J.C. Moitinho de Almeida (refererende dommer), C. Gulmann Immaculada Gil Tardón, Antonio Garcı́a Velázguez, Carmen
 og D.A.O. Edward; generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: Casado Salinas, Diego González Marı́n, Eva Marı́a Rasines
 R. Grass, den 8. juni 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder Martı́n og Julio Vizcarra Soriano, tjenestemænd i Kommissio-
 således: nen for De Europæiske Fællesskaber, sagsøgere i første instans
 ---pagebreak--- 17.7.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 204/21
 — har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelings- DOMSTOLENS KENDELSE
 formanden, G. Hirsch (refererende dommer), og dommerne
 G.F. Mancini og R. Schintgen; generaladvokat: J. Mischo;
 justitssekretær: R. Grass, den 3. marts 1999 afsagt kendelse,
 hvis konklusion lyder således: (Fjerde Afdeling)
 1) Appellen forkastes.
 af 11. marts 1999
 2) Appellanterne betaler in solidum appelsagens omkostninger.
 (1) EFT C 331 af 1.11.1997. i sag C-249/98 P, Mario Costacurta mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber) (1)
 (»Tjenestemænd — aflønning — justeringskoefficient —
 tilsidesættelse af princippet om ligestilling af købekraften og
 princippet om ligebehandling — appel som åbenbart skal
 DOMSTOLENS KENDELSE afvises eller forkastes«)
 (Fjerde Afdeling)
 (1999/C 204/41)
 af 11. marts 1999
 i sag C-103/98 P, Smanor SA og Hubert Ségaud og
 Monique Ségaud mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber) (1) (Processprog: fransk)
 (»Appel — afslag på at indlede et traktatbrudssøgmål —
 åbenbart, at appellen skal afvises«)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (1999/C 204/40) gjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: fransk)
 I sag C-249/98 P, Mario Costacurta, tjenestemand ved Kom-
 missionen for De Europæiske Fællesskaber, Luxembourg, ved
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- advokat Albert Rodesch, Luxembourg, og med valgt adresse i
 gjort i Samling af Afgørelser) Luxembourg på dennes kontor, 7-11, route d’Esch, angående
 appel af dom afsagt den 26. maj 1998 af De Europæiske
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte Afdeling) i sag
 I sag C-103/98 P, Smanor SA, Saint-Martin-d’Écublei (Frank- T-177/96, Costacurta mod Kommissionen (Sml. Pers. I,
 rig), Hubert Ségaud og Monique Ségaud, Saint-Martin d’Écublei s. A-225, og II. s. 705), hvori der er nedlagt påstand om
 (Frankrig), ved advokat Laurence Roques, Val-de-Marne, 7-9, ophævelse af denne dom — den anden part i appelsagen er
 rue du Général de Larminat, Créteil (Frankrig), angående appel Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 af kendelse afsagt den 16. februar 1998 af De Europæiske gede: Gianluigi Valsesia og Florence Duvieusart-Clotuche) —
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i sag har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 T-182/97, Smanor m.fl. (Sml. Pers. II, s. 271), hvori der er manden, P.J.G. Kapteyn, og dommerne J. Murray og H. Ragne-
 nedlagt påstand om ophævelse af kendelsen — den anden part malm (refererende dommer); generaladvokat: P. Léger; justits-
 i appelsagen er Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber sekretær: R. Grass, den 11. marts 1999 afsagt kendelse, hvis
 (befuldmægtigede: Richard Wainwright og Olivier Couvert- konklusion lyder således:
 Castéra) — har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af
 afdelingsformanden, P.J.G. Kapteyn (refererende dommer), og
 dommerne J. Murray og H. Ragnemalm; generaladvokat: 1) Appellen forkastes.
 A. Saggio; justitssekretær: R. Grass, den 11. marts 1999 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således:
 2) Mario Costacurta betaler appelsagens omkostninger.
 1) Appellen afvises.
 2) Smanor SA og Hubert og Monique Ségaud betaler sagens
 omkostninger. (1) EFT C 278 af 5.9.1998.
 (1) EFT C 166 af 30.5.1998.


text:
16.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/32
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 3. december 2012 — BT mod Kommissionen
 (Sag F-45/12) (1)
 (Personalesag - kontraktansat - ingen forlængelse af kontrakten - utilstrækkeligt begrundet søgsmål - afvisning)
 2013/C 46/63
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: BT (Bukarest, Rumænien) (ved advokat N. Visan)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og D. Martin, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Personalesag — påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om ikke at forlænge sagsøgerens kontrakt som kontraktansat.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 BT bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 200 af 7.7.12, s. 21.


text:
20.3.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 71/21
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 11. december 2003 den 11. december 2003
 i sag T-65/99, Strintzis Lines Shipping SA mod Kommis- i sag T-66/99, Minoan Lines SA mod Kommissionen for
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1) De Europæiske Fællesskaber (1)
 (»Konkurrence — forordning (EØF) nr. 4056/86 — kontrol- (»Konkurrence — forordning (EØF) nr. 4056/86 — kontrol-
 undersøgelse af et andet selskabs lokaler end det selskab, der undersøgelse af et andet selskabs lokaler end det selskab, der
 er adressat for beslutningen om kontrolundersøgelse — EF- er adressat for beslutningen om kontrolundersøgelse — EF-
 traktatens artikel 85, stk. 1 (nu artikel 81, stk. 1, EF) traktatens artikel 85, stk. 1 (nu artikel 81, stk. 1, EF)
 — statslige bestemmelser om søtransport og offentlige — statslige bestemmelser om søtransport og offentlige
 myndigheders praksis — anvendeligheden af traktatens myndigheders praksis — anvendeligheden af traktatens
 artikel 85 — tilregnelse af den retsstridige adfærd — bøde artikel 85 — tilregnelse af den retsstridige adfærd — bøde
 — anvendelse af retningslinjerne for beregning af bøder«) — anvendelse af retningslinjerne for beregning af bøder«)
 (2004/C 71/36) (2004/C 71/37)
 (Processprog: græsk) (Processprog: græsk)
 I sag T-65/99, Strintzis Lines Shipping SA, Piræus (Græken-
 land), ved advokaterne K. Adamantopoulos, V. Akritidis og I sag T-66/99, Minoan Lines SA, Héraklion (Grækenland), ved
 A. Papakrivopoulos, og med valgt adresse i Luxembourg, mod avocat I. Soufleros, og med valgt adresse i Luxembourg, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 gede: R. Lyal, D. Triantafyllou og G. Athanassiou), angående gede: R. Lyal, D. Triantafyllou og A. Oikonomou), angående
 en påstand om annullation af Kommissionens beslutning en påstand om annullation af Kommissionens beslutning
 1999/271/EF af 9. december 1998 vedrørende en procedure i 1999/271/EF af 9. december 1998 vedrørende en procedure i
 henhold til EF-traktatens artikel 85 (IV/34.466 — Græske henhold til EF-traktatens artikel 85 (IV/34.466 — Græske
 færger) (EFT 1999 L 109, s. 24), har Retten (Femte Afdeling), færger) (EFT 1999 L 109, s. 24), har Retten (Femte Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, P. Lindh, og dommerne sammensat af afdelingsformanden, P. Lindh, og dommerne
 R. García-Valdecasas og J.D. Cooke; justitssekretær: fuldmægtig R. García-Valdecasas og J.D. Cooke; justitssekretær: fuldmægtig
 J. Plingers, den 11. december 2003 afsagt dom, hvis konklusion J. Plingers, den 11. december 2003 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således: lyder således:
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Kommis- 2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Kommis-
 sionens omkostninger. sionens omkostninger.
 (1) EFT C 136 af 15.5.1999. (1) EFT C 136 af 15.5.1999.


text:
C 171/42 DA Den Europæiske Unions Tidende 19.7.2003
 EUR, hvor Telefónica stiller sikkerhed for hele beløbet. Endelig Slettelse af sag T-253/01 ( 1)
 har parterne aftalt, at deres passiver på 425 henholdsvis
 705 mio. EUR før fusionen ikke må overstige et maksimum (2003/C 171/70)
 på 1 130 mio. EUR.
 (Processprog: engelsk)
 Ved kendelse af 30. april 2003 har formanden for Fjerde
 Sagsøgerne har til støtte for deres påstande anført, at de
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 anfægtede beslutninger indeholder åbenbare forkerte vurderin-
 besluttet, at sag T-253/01, UPS Europe NV/SA mod Kommis-
 ger af de påtalte forhold. De finder ligeledes, at Kommissionen
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 har handlet uden den fornødne omhu, idet den ikke har
 foretaget en fuldstændig analyse af de faktiske omstændighe-
 der. Endvidere har Kommissionen tilsidesat lighedsprincippet, (1 ) EFT C 31 af 2.2.2002.
 for så vidt som den ikke anvender det samme kriterium, som
 den har anvendt i andre nyere sager, hvor den fandt, at der
 skulle ske en ny anmeldelse.
 Slettelse af sag T-24/03 (1)
 Endelig har sagsøgerne gjort gældende, at der foreligger (2003/C 171/71)
 magtfordrejning fra Kommissionens side. (Processprog: italiensk)
 Ved kendelse af 30. april 2003 har formanden for Første
 ( 1) Sag T-346/02, Cableeuropa m.fl. (EFT C 19 af 25.1.2003, s. 40), Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 og sag T-347/02, Aunacable m.fl. (EFT C 19 af 25.1.2003, s. 40).
 besluttet, at sag T-24/03, Antonio Aresu mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 (1 ) EUT C 70 af 22.3.2003.


text:
31.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/45
 Sag anlagt den 9. juni 2017 — Linak mod EUIPO — ChangZhou Kaidi Electrical (formen på en elektrisk drevet løftesøjle)
 (Sag T-368/17)
 (2017/C 249/62)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Linak A/S (Nordborg, Danmark) (ved advokaterne V. von Bomhard og J. Fuhrmann)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: ChangZhou Kaidi Electrical Co. Ltd (Changzhou, Kina)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede design: Linak A/S
 Det omtvistede design: EF-design »formen på en elektrisk drevet løftesøjle« — EF-design nr. 101 159-0002
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 21. marts 2017 af Tredje Appelkammer ved EUIPO (sag R 1412/2015-3)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO og intervenienten tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 6 i forordning nr. 6/2002.


text:
26.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 313/32
 Sag anlagt den 23. august 2013 — Larrañaga Otaño mod KHIM (GRAPHENE)
 (Sag T-458/13)
 2013/C 313/60
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøgere: Joseba Larrañaga Otaño (San Sebastian, Spanien) og Mikel Larrañaga Otaño (San Sebastian) (ved advokat F. Bueno Salamero)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Sagsøgernes påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »GRAPHENE« for varer og tjenesteydelser i klasse 13, 23, 25 og 38 — EF-varemærkeansøgning nr. 10 895 258
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på registreringsansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning nr. 207/2009.


text:
12.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/18
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 15. november 2012 — Rådet for Den Europæiske Union mod Nadiany Bamba og Europa-Kommissionen
 (Sag C-417/11 P) (1)
 (Appel - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Elfenbenskysten - indefrysning af midler - artikel 296 TEUF - begrundelsespligt - ret til forsvar - ret til en effektiv domstolsprøvelse - ret til respekt for ejendomsretten)
 2013/C 9/28
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bishop, B. Driessen og E. Dumitriu-Segnana, som befuldmægtigede)
 Den anden part i appelsagen: Nadiany Bamba, Abidjan (først ved avocat P. Haïk, derefter ved avocat P. Maisonneuve) og Europa-Kommissionen (ved E. Cujo og M. Konstantinidis, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgeren: Den Franske Republik (ved G. de Bergues og E. Ranaivoson, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 8. juni 2011 i sag T-86/11, Bamba mod Rådet, hvorved Retten annullerede Rådets afgørelse 2011/18/FUSP af 14. januar 2011 om ændring af Rådets afgørelse 2010/656/FUSP om forlængelse af de restriktive foranstaltninger over for Côte d’Ivoire og Rådets forordning (EU) nr. 25/2011 af 14. januar 2011 om ændring af forordning (EF) nr. 560/2005 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder på baggrund af situationen i Côte d’Ivoire (EUT L 11, s. 1), for så vidt som disse retsakter vedrører Nadiany Bamba — indefrysning af midler — begrundelsespligt — retlig fejl.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Rets dom af 8. juni 2011, Bamba mod Rådet (sag T-86/11), ophæves.
 2)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 3)
 Nadiany Bamba bærer sine egne omkostninger og betaler derudover Rådets omkostninger i forbindelse med den foreliggende appelsag og sagen i første instans.
 4)
 Den Franske Republik og Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 311 af 22.10.2011.


text:
20.5.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 121/11
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 30. marts 2006 — Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret mod Rådet og Kommissionen
 (Sag T-367/03) (1)
 (»Erstatningssøgsmål - internationale aftaler - associeringsaftale EØF-Tyrkiet - toldunion mellem Det Europæiske Fællesskab og Tyrkiet - kompenserende økonomisk støtte«)
 (2006/C 121/19)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AŞ, (Ümraniye, Istanbul, Tyrkiet) (ved advokat R. Sinner)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bishop og D. Canga Fano, som befuldmægtigede) og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Boudot og X. Lewis, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om erstatning for det tab, sagsøgeren hævder at have lidt som følge af anvendelsen af toldunionsprocedurerne indført ved aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet og dens tillægsprotokoller samt ved afgørelse nr. 1/95 truffet af Associeringsrådet EF-Tyrkiet den 22. december 1995 om iværksættelse af slutfasen af toldunionen (EFT L 35, s. 1)
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 59 af 6.3.2004.


text:
16.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 310/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Nederlandse Raad van State (Nederlandene) den 18. september 2006 — Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant mod Algemene Directie voor de Arbeidsvoorziening
 (Sag C-385/06)
 (2006/C 310/05)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Nederlandse Raad van State
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant
 Sagsøgt: Algemene Directie voor de Arbeidsvoorziening
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 a.
 Kan en medlemsstat henholdsvis et af denne stats forvaltningsorganer direkte — altså uden hjemmel i national ret — udlede en kompetence af en forordning?
 b.
 I bekræftende fald, giver artikel 23, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 4253/88 (1) af 19. december om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter, som ændret ved forordning nr. 2082/93 (samordningsforordningen) (EFT 1993, L 193, s. 6) kompetence til at tilbagekalde en afgørelse om fastsættelse af et tilskud og dernæst at tilbagekræve det udbetalte tilskud, idet det forudsættes, at samordningsforordningens artikel 23, såfremt der er tale om misbrug eller forsømmelighed som omhandlet i denne artikel, forpligter medlemsstaterne hertil?
 2.
 I benægtende fald, medfører EF-traktatens artikel 10, sammenholdt med traktatens artikel 249, at en national bestemmelse som artikel 4:49, stk. 1, i Algemene wet bestuursrecht — i henhold til hvilken forvaltningsmyndigheden kan tilbagekalde afgørelsen om fastsættelse af tilskuddet eller ændre den til ugunst for modtageren (a) på grund af faktiske omstændigheder, som myndigheden, da tilskuddet blev fastsat, ikke med rimelighed kunne have kendskab til, og på grund af hvilke tilskuddet ville blive fastsat lavere end i henhold til afgørelsen om bevilling af tilskuddet, (b) såfremt fastsættelsen af tilskuddet var urigtig og tilskudsmodtageren vidste eller burde vide dette, eller (c) såfremt tilskudsmodtageren efter fastsættelsen af tilskuddet ikke har opfyldt de med tilskuddet forbundne forpligtelser — skal fortolkes i overensstemmelse med forordningen?
 3.
 I bekræftende fald, begrænses denne fortolkning af almindelige retsgrundsætninger, der udgør en del af fællesskabsretten, navnlig principperne om retssikkerhed og om beskyttelse af den berettigede forventning?
 4.
 Såfremt spørgsmål 3 besvares bekræftende, opstår der med hensyn til denne begrænsning følgende spørgsmål: kan der tillægges de nationale principper om retssikkerhed og om beskyttelse af den berettigede forventning, der ligger til grund for artikel 4:49, stk. 1, i Algemene wet bestuurstecht, en mere vidtrækkende betydning end fællesskabsrettens almindelige retsgrundsætninger, navnlig retsgrundsætningerne om retssikkerhed og om beskyttelse af den berettigede forventning, som skal overholdes ved anvendelse af samordningsforordningen?
 5.
 Spiller det på baggrund af EF-traktatens artikel 10 ved anvendelsen af fællesskabsrettens almindelige retsgrundsætninger om retssikkerhed og om beskyttelse af den berettigede forventning nogen rolle, at tilskudsmodtageren er en offentligretlig juridisk person?
 6.
 Såfremt der i henhold til samordningsforordningens artikel 23, stk. 1, eventuelt på grundlag af en fortolkning i overensstemmelse med forordningen af artikel 4:49, stk. 1, i Algemene wet bestuursrecht, skal ske en tilbagekaldelse af bevillingen af tilskuddet og en tilbagesøgning af de udbetalte beløb, medfører samordningens artikel 23, stk. 1, da, at dette også skal ske, såfremt det står fast, at medlemsstaten allerede har tilbagebetalt det uberettiget udbetalte tilskud til Den Europæiske Socialfond, eller at der i hvert fald er truffet en foranstaltning hertil?
 7.
 Såfremt samordningsforordningens artikel 23, stk. 1 ikke forpligter til tilbagekaldelse og tilbagesøgning, kan der da påvises andre bestemmelser i fællesskabsretten, som for eksempel artikel 4, stk. 1, i Rådets forordning nr. 2988/95 (2) af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (EFT 1995 L 312, s.1), i henhold til hvilke medlemsstaten umiddelbart på grundlag af en fortolkning i overensstemmelse med forordningen af artikel 4:49, stk. 1 i Algemene wet bestuursrecht er forpligtet til tilbagekaldelse og tilbagesøgning af tilskud udbetalt i strid med fællesskabsretten som dem, der er tale om her?
 (1) EFT L 374, s. 1.
 (2) EFT L 312, s. 1.


text:
18.8.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 250/14
 Rettens dom af 10. juli 2012 — Clorox mod KHIM — Industrias Alen (CLORALEX)
 (Sag T-135/11) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket CLORALEX - de ældre nationale ordmærker CLOROX - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2012/C 250/25
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: The Clorox Company (Oakland, De Forenede Stater) (ved barrister S. Malynicz, og solicitor A. Chaudri)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Industrias Alen SA de CV (Nuevo León, Mexico) (ved advokat J. Astiz Suárez)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 16. december 2010 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 521/2009-4) vedrørende en indsigelsessag mellem The Clorox Company og Industrias Alen SA de CV
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 16. december 2010 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 521/2009-4) annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret betaler sine egne såvel som The Clorox Company’s omkostninger.
 3)
 Industrias Alen SA de CV bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 152 af 21.5.2011.


text:
7.12.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 359/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Østre Landsret (Danmark) den 25. september 2013, Ingeniørforeningen i Danmark, som mandatar for Poul Landin, mod TEKNIQ, som mandatar for ENCO A/S — VVS
 (Sag C-515/13)
 2013/C 359/06
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Østre Landsret
 Parter
 Sagsøger: Ingeniørforeningen i Danmark, som mandatar for Poul Landin
 Sagsøgte: TEKNIQ, som mandatar for ENCO A/S — VVS
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal forbuddet mod direkte forskelsbehandling på grund af alder i artikel 2 og 6 i Rådets direktiv 2000/78/EF (1) fortolkes således, at det er til hinder for, at en medlemsstat opretholder en retstilstand, der indebærer, at en arbejdsgiver ved opsigelse af en funktionær, der har været uafbrudt beskæftiget i samme virksomhed i 12, 15 eller 18 år, ved funktionærens fratræden skal udrede godtgørelse svarende til henholdsvis 1, 2 eller 3 måneders løn, men således at denne godtgørelse ikke skal udbetales, hvis funktionæren ved fratrædelsen har mulighed for at modtage folkepension?
 (1) Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv. EFT L 303, s. 16


text:
31.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 402/38
 Rettens dom af 15. september 2016 — x European Dynamics Luxembourg og Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen
 (Sag T-698/14) (1)
 ((Offentlige tjenesteydelseskontrakter - udbudsprocedure - eksterne tjenesteydelser vedrørende udvikling og undersøgelser af samt support til informationssystemer (ESP DESIS III) - placering af en tilbudsgiver i en kaskadeprocedure - begrundelsespligt - unormalt lave bud - princippet om fri konkurrence - ansvar uden for kontraktforhold))
 (2016/C 402/42)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøgere: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luxembourg) og Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland) (først ved advokaterne V. Christianos, I. Ampazis og M. Sfyri, derefter ved advokat M. Sfyri)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved S. Delaude og S. Lejeune, som befuldmægtigede, først bistået af advokaterne E. Petritsi, E. Roussou og K. Adamantopoulos, derefter af advokaterne E. Roussou og K. Adamantopoulos)
 Sagens genstand
 Søgsmål dels i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af afgørelser om at indplacere sagsøgernes tilbud, indgivet i forbindelse med DIGIT/R2/PO/2013/029 — ESP DESIS III om »Eksterne tjenesteydelser vedrørende udvikling og undersøgelser af samt support til informationssystemer« (EUT 2013/S 19-0380314), på fjerdepladsen og tredjepladsen i henhold til kaskademekanismen for del 1 og 3 og om at udelukke deres bud for dette udbuds del 2, dels søgsmål i henhold til artikel 268 TEUF med påstand om erstatning for det tab, som sagsøgerne angiveligt har lidt
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 European Dynamics Luxembourg SA og Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 448 af 15.12.2014.


text:
12.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/47
 Sag anlagt den 20. marts 2014 — WeserWind mod Kommissionen
 (Sag T-173/14)
 2014/C 142/60
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: WeserWind GmbH Offshore Construction Georgsmarienhütte (Bremerhaven, Tyskland) (ved advokaterne H. Höfler, C. Kahle og V. Winkler)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse i statsstøttesag SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) — Tyskland — Støtte til el fra vedvarende energikilder og reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF, som blev meddelt med opfordring til at fremsætte bemærkninger (EUT 2014 C 37, s. 73), annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat følgende anbringender.
 1.
 Tilsidesættelse af væsentlige formskrifter
 —
 Sagsøgeren har herved gjort gældende, at sagsøgte ikke i overensstemmelse med artikel 296, stk. 2, TEUF har givet nogen tilstrækkelig begrundelse for sin afgørelse om at indlede en formel undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF. Afgørelsen om at indlede en formel undersøgelsesprocedure indeholder ikke nogen specifik materiel vurdering, som bygger på faktiske og retlige omstændigheder, med hensyn til, om alle betingelserne for at anvende artikel 107, stk. 1, TEUF er opfyldt.
 2.
 Tilsidesættelse af traktaterne
 —
 Sagsøgeren har herved gjort gældende, at Kommissionens afgørelse om at indlede en formel undersøgelsesprocedure er i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF. Sagsøgeren har i denne forbindelse anført, at Domstolen i dom af 13. marts 2001, PreussenElektra (sag C-379/98, Sml. I, s. 2099) allerede har fastslået, at Gesetz über den Vorrang erneuerbarer Energien (loven om forrang for vedvarende energi, herefter »EEG«) ikke yder statsstøtte. EEG finder fortsat anvendelse i i det væsentlige uændret form. Navnlig er de aspekter, som er afgørende for vurderingen af, om der foreligger støtte, forblevet uændrede. Det samme gælder Kommissionens beslutning af 22. maj 2002 (EFT C 164, s. 5), hvormed Kommissionen fastslog, at EEG ikke udgør statsstøtte.
 —
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at reduktionen af EEG-afgiften ikke opfylder betingelserne for statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF. Sagsøgeren har i denne forbindelse navnlig anført, at reduktionen af EEG-afgiften ikke udgør en fordel, som en virksomhed ikke ville have opnået under normale markedsvilkår, ikke er af selektiv karakter, ikke udgør statsstøtte eller støtte, som staten har tildelt ved hjælp af statsmidler, og ikke resulterer i en fordrejning af konkurrencen eller er til skade for handlen mellem medlemsstaterne.
 3.
 Forenelighed med fællesmarkedet
 —
 Dersom Retten måtte finde, at der er tale om statsstøtte, er denne efter sagsøgerens opfattelse forenelig med fællesmarkedet i henhold til artikel 107, stk. 3, litra b), og c), TEUF.


text:
19.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/20
 Sag anlagt den 31. december 2013 — Invivo mod OLAF
 (Sag T-690/13)
 2014/C 151/26
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Invivo Ltd (Abinsk, Rusland) (ved advokat T. Huopalainen)
 Sagsøgt: Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Der foretages en prøvelse af lovligheden af den af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) udviste passivitet i sag OF/2013/0902, efter at kontoret af sagsøgeren er blevet opfordret til at handle.
 —
 Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) tilpligtes at handle.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et anbringende, hvorefter der foreligger passivitet på grundlag af artikel 265 TEUF, idet der er tale om EU’s finansielle interesser som omhandlet i artikel 1 i forordning (EF) nr. 1073/1999 (1), når det nationale organ, der yder støtten, modtager størstedelen af sine midler fra EU, og når der er juridiske personer fra mindst to medlemsstater, som er involveret i det angivelige misbrug.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 af 25.5.1999 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) (EFT L 136, s. 1).


text:
29.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 79/37
 Sag anlagt den 6. december 2007 — Nijs mod Revisionsretten
 (Sag F-136/07)
 (2008/C 79/71)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Bart Nijs (Aalst, Belgien) (ved avocat F. Rollinger)
 Sagsøgt: Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation dels af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 5. september 2007, hvorved sagsøgeren blev degraderet til lønklasse AD 9, løntrin 5, efter en disciplinærsag, dels af afgørelsen om at suspendere ham fra tjenesten, om at indlede en administrativ undersøgelse af hans forhold og om ikke at forfremme ham til lønklasse AD 11 i 2007. Påstand om erstatning for ikke-økonomisk samt økonomisk skade.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Ansættelsesmyndighedens udtrykkelige afgørelse af 5. september 2007 om at degradere ham til lønklasse AD 9, løntrin 5, efter den disciplinærsag, der blev indledt den 27. september 2006, annulleres.
 —
 De dermed forbundne og deraf følgende afgørelser, bl.a. afgørelsen af 26. september 2007 om at suspendere ham fra tjenesten, afgørelsen af 27. september 2007 om at indlede en administrativ undersøgelse af hans forhold, og afgørelsen om ikke at forfremme ham til lønklasse AD 11 i 2007, annulleres.
 —
 Den afgørelse, der blev truffet på Revisionsrettens begrænsede møde den 8. marts 2007 om at forlænge Michel Hervés mandat i seks år fra den 1. juli 2007, annulleres.
 —
 Revisionsretten tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 10 000 EUR som erstatning for den ikke-økonomiske skade, han har lidt under og som følge af disciplinærsagen, samt som erstatning for det tab, der udgøres af forskellen mellem den løn, han har oppebåret, efter de seneste forfremmelsesafgørelser fik virkning, og den løn, han ville have haft ret til, såfremt han var blevet forfremmet på samme dato.
 —
 Revisionsretten tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
10.3.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 56/28
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 6. december 2006 — movingpeople.net mod KHIM — Schäfer (moving people.net)
 (Sag T-92/05) (1)
 (EF-varemærker - EF-figurvaremærket movingpeople.net - indsigelse rejst af indehaveren af det nationale ordmærke MOVING PEOPLE - delvist afslag på registrering - sagsøgerens erhvervelse af det ældre varemærke - ufornødent at træffe afgørelse)
 (2007/C 56/55)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: movingpeople.net International BV (Helmond, Nederlandene) (ved avocats G. van Roeyen og T. Berendsen)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved S. Laitinen, som befuldmægtiget)
 Den anden par i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Groß Schlamin (Schashagen, Tyskland) (ved avocat D. Rohmeyer)
 Sagens genstand
 Annullationssøgsmål til prøvelse af afgørelse truffet den 20. december 2004 af Harmoniseringskontoret i sag R 410/2004-1 vedrørende en indsigelsessag mellem Thomas Schäfer og movingpeople.net International BV.
 Konklusion
 1.
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2.
 Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Harmoniseringskontorets omkostninger.
 3.
 Intervenienten bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 115 af 14.5.2005.


text:
26.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/23
 Appel iværksat den 30. september 2011 af ThyssenKrupp Elevator AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 13. juli 2011 i de forenede sager T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 og T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs m.fl. mod Kommissionen
 (Sag C-505/11 P)
 2011/C 347/33
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: ThyssenKrupp Elevator AG (ved Rechtsanwalt T. Klose)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 —
 Rettens dom (Ottende Afdeling) af 13. juli 2011 i de forenede sager T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 og T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs m.fl. mod Kommissionen, ophæves, i det omfang Retten derved frifandt Kommissionen, og for så vidt som dommen vedrører appellanten.
 —
 Subsidiært nedsættes den bøde, der er pålagt appellanten ved artikel 2 i den anfægtede beslutning fra Europa-Kommissionen af 21. februar 2007, i passende omfang.
 —
 Mere subsidiært hjemvises sagen til fornyet behandling ved Retten.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har til støtte for denne appel gjort Kommissionens manglende beføjelser, tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter, tilsidesættelse af EF- henholdsvis TEUF-traktaten og de ved gennemførelsen heraf anvendte retsregler, såvel som magtfordrejning og tilsidesættelse af grundlæggende rettigheder gældende, med i alt seks anbringender:
 For det første har appellanten anført, at Retten med urette fastslog, at Kommissionen havde beføjelse til at gennemføre proceduren. Appellanten er af den opfattelse, at Retten skulle have annulleret Kommissionens beslutning, da artikel 101 TEUF (tidligere artikel 81 EF) var uanvendelig, idet de lokale overtrædelser, som Kommissionen har beskyldt appellanten for at have begået, ikke havde nogen mellemstatslig betydning. Selv hvis Retten antog, at artikel 101 TEUF var anvendelig, skulle den have taget hensyn til, at den i forordning nr. 1/2003 (1) hjemlede ordning med parallelle beføjelser ifølge ECN-meddelelsen under alle omstændigheder er til hinder for Kommissionens beføjelse. Endelig har Retten set bort fra, at Kommissionens efterfølgende indledning af proceduren udgør en tilsidesættelse af princippet om bestemthed og det strafferetlige legalitetsprincip, der nyder beskyttelse som grundlæggende rettigheder.
 For det andet har Retten set bort fra, at der er sket en tilsidesættelse af retsgrundsætningen ne bis in idem, eftersom Kommissionen har tilsidesat de nationale kartelmyndigheders beslutning om amnesti for kartellet udstedt til fordel for appellanten forud for indledningen af proceduren.
 For det tredje har appellanten anført, at Retten har begået en retlig fejl ved at stadfæste Kommissionens beslutning, hvorefter appellanten hæfter in solidum med sine datterselskaber. Det er ubestridt, at appellanten ikke selv deltog i overtrædelsen. Tilregnelse af andres handlinger på grundlag af den fejlagtige antagelse, at den økonomiske enhed er ansvarlig, strider mod det strafferetlige princip om personligt ansvar, retsgrundsætningen in dubio pro reo og retten til en retfærdig rettergang.
 For det fjerde har Retten med urette set bort fra, at appellantens fastslåede hæftelse in solidum tilsidesætter princippet om personligt ansvar. Subsidiært har appellanten anført, at Retten med urette har stadfæstet Kommissionens beslutning, hvad angår den manglende bestemmelse af respektive hæftelsesandele, og at dommen således er behæftet med en begrundelsesmangel.
 For det femte har appellanten anført, at Retten med dommen har tilsidesat den omfattende prøvelsesforpligtelse, som retligt påhviler den, idet den ikke i tilstrækkelig grad har efterprøvet de uforholdsmæssigt højt fastsatte grundbeløb, afskrækkelseskoefficienten og de flere individuelle bøder for parallelle overtrædelser såvel som Kommissionens manglende anerkendelse af appellanternes samarbejde, hvorved den grundlæggende ret til en retfærdig rettergang og det deri liggende princip om retsbeskyttelse er blevet tilsidesat. Under alle omstændigheder er dommen behæftet med en begrundelsesmangel, for så vidt som den bekræfter de flere individuelle bøder, som afviger fra Kommissionens beslutningspraksis.
 For det sjette anføres det, at proportionalitetsprincippet og ligebehandlingsprincippet er blevet tilsidesat i forbindelse med fastsættelsen af udgangsbeløbet for overtrædelsen vedrørende Tyskland, idet uvedkommende omsætninger er blevet inddraget ved fastsættelsen af udgangsbeløbene, selv om tvingende grunde er til hinder herfor. For så vidt som Retten over for Schindler har givet en passende differentieret begrundelse, er den manglende differentiering i forhold til appellanten retsstridig.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1).


text:
20.10.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 247/39
 Sag anlagt den 29. august 2007 — Patrick Holding mod KHIM — Cassera (PATRICK EXCLUSIVE)
 (Sag T-327/07)
 (2007/C 247/64)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Patrick Holding ApS (Fredensborg, Danmark) (ved advokat J. Løje)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Cassera SpA (Milano, Italien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen truffet den 28. juni 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 727/2006-2 annulleres, og Harmoniseringskontoret tilpligtes at registrere det omtvistede varemærke.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Patrick Holding ApS.
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »PATRICK EXCLUSIVE« for varer i klasse 25 — ansøgning nr. 3 063 427.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Cassera SpA.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkerne samt de nationale og internationale figur- og ordmærker »G. PATRICK« for varer i klasse 24 og 25.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen tages til følge i sin helhed.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94, da der ikke er risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker.


text:
5.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 297/22
 Sag anlagt den 25. september 2009 — RWE Transgas mod Kommissionen
 (Sag T-381/09)
 2009/C 297/33
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: RWE Transgas a.s. (Prag, Den Tjekkiske Republik) (ved Rechtsanwälte W. Deselaers, D. Seeliger og S. Einhaus)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Betragtning 89, litra a), stk. 3, i Kommissionens beslutning K(2009) 4694 af 12. juni 2009 annulleres, for så vidt som bestillinger foretaget af sagsøgeren og Gazprom skal betragtes sammenlagt og samlet ikke må overstige 50 %, når der foreligger langfristede og væsentlige gasleverancer mellem dem
 —
 subsidiært annulleres beslutningen i det hele
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, der importerer gas til Den Tjekkiske Republik, har anfægtet en af Kommissionen til den tyske energireguleringsmyndighed, Bundesnetzagentur, rettet skrivelse af 12. juni 2009, hvori Kommissionen har opfordret Bundesnetzagentur til at foretage visse ændringer i den af myndigheden i medfør af artikel 22 i direktiv 2003/55/EF (1) til Ostseepipeline-Anbindungsleitung (herefter »OPAL«) meddelte dispensation. Sagsøgeren har anfægtet, at et af Kommissionens forslag fører til, at sagsøgerens adgang til OPAL’s transport- og forsyningskapacitet i Den Tjekkiske Republik bliver begrænset, henholdsvis forhindret.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren for det første gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat selskabets ret til at blive hørt, idet den ikke inden beslutningens vedtagelse har givet det mulighed for at tage stilling til forslagene.
 Det er for det andet blevet gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat sagsøgerens ret til aktindsigt, idet den ikke har givet selskabet mulighed for at opnå indsigt i sagsakterne.
 Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen har foretaget urigtig anvendelse af artikel 22, stk. 4, i direktiv 2003/55/EF, ligesom den har tilsidesat proportionalitets- og ligebehandlingsprincippet samt begrundelsespligten (artikel 253 EF).
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/55/EF af 26.6.2003 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 98/30/EF (EUT L 176, s. 57).


text:
19.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/23
 Appel iværksat den 5. maj 2008 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt den 21. februar 2008 af Retten for EU-personalesager i sag F-31/07, Putterie-De-Beukelaer mod Kommissionen
 (Sag T-160/08 P)
 (2008/C 183/45)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Berardis-Kayser og K. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Den anden part i appelsagen: Françoise Putterie-De-Beukelaer (Bruxelles, Belgien)
 Appellantens påstande
 —
 Ophævelse af den appellerede dom.
 —
 Sagen hjemvises til EU-Personaleretten.
 —
 Afgørelsen om sagernes omkostninger udsættes.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Kommissionen har under nærværende appel nedlagt påstand om annullation af Personalerettens dom af 21. februar 2008 i sag F-31/07, Putterie-De-Beukelaer mod Kommissionen, hvorved Personaleretten annullerede sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden fra 1. januar 2005 til 31. december 2005, for så vidt som det ikke heri anerkendes, at sagsøgeren har evne til at udføre opgaver omfattet af kategori B*.
 Kommissionen har til støtte for appellen fremsat ét anbringende om dels Personalerettens tilsidesættelse af principperne om rækkevidden af den kontrol, som Fællesskabets retsinstanser har udøvet, dels tilsidesættelse af forbudet mod at træffe afgørelse »ultra petita«.
 Det er Kommissionens opfattelse, at Personaleretten ikke var berettiget til af egen drift at tage et anbringende om den anfægtede retsakts materielle lovlighed om tilsidesættelsen af anvendelsesområdet for henholdsvis artikel 43 i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber, og artikel 10, stk. 3, i bilag XIII til vedtægten, under påkendelse, eftersom disse anbringender vedrørende realiteten ikke udgør ufravigelige procesforudsætninger.
 Kommissionen har subsidiært gjort gældende, at Personaleretten, eftersom præmis 75 og 76 i den appellerede dom kan adskilles fra anbringendet om den anfægtede retsakts materielle lovlighed, og kvalificeres som et særskilt anbringende om inkompetence hos den anfægtede retsakts ophavsmand, har tilsidesat Kommissionens ret til forsvar, idet denne ikke er blevet hørt på dette punkt i overensstemmelse med artikel 77 i Personalerettens procesreglement.


text:
5.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 297/20
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 28. oktober 2009 — CureVac mod KHIM
 (Sag T-80/08) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsesprocedure - ansøgning om EF-ordmærket RNAiFect - ældre EF-ordmærke RNActive - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2009/C 297/28
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: CureVac GmbH (Tübingen, Tyskland) (ved avocat F. Graf von Stosch)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved M. Kicia og S. Schäffner, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Qiagen GmbH (Hilden, Tyskland) (først ved avocats E. Krings, derefter ved avocats V. von Bomhard, A. Renck og T. Dolde)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 11. december 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1219/2006-1) vedrørende en indsigelsessag mellem CureVac GmbH og Qiagen GmbH.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 CureVac GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 107 af 26.4.2008.


text:
16.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 14/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte dei Conti (Italien) den 12. oktober 2016 — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale mod Francesco Faggiano
 (Sag C-524/16)
 (2017/C 014/25)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte dei Conti
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale
 Sagsøgt: Francesco Faggiano
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal fællesskabsbestemmelserne i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 (1) og Rådets forordning (EF) nr. 1606/98 af 29. juni 1998 (2) fortolkes således, at anmodningen om sammenlægning af socialsikringsbidrag, som er blevet erhvervet under forskellige pensionsordninger, særligt i hjemlandet og i en anden EU-medlemsstat, ikke kan fremsættes af en person, som allerede modtager pension?
 2)
 Er artikel 49, stk. 1, litra b), nr. ii), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 til hinder for en national lovgivning som den, der er fastlagt i artikel 71 i den italienske lov nr. 388 af 23. december 2000, ifølge hvilken anmodningen om sammenlægning af socialsikringsbidrag, som er blevet erhvervet under forskellige pensionsordninger, særligt i hjemlandet og i en anden EU-medlemsstat, kun kan fremsættes af personer, som endnu ikke har erhvervet ret til pension fra nogen socialsikringskasse?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 149, s. 2).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1606/98 af 29.6.1998 om ændring af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og af forordning (EØF) nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 med henblik på at udvide dem til at omfatte særlige ordninger for tjenestemænd (EFT L 209, s. 1).


text:
21.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Giudice di Pace di Revere (Italien) den 13. februar 2012 — straffesag mod Majali Abdel
 (Sag C-75/12)
 2012/C 118/28
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Giudice di Pace di Revere
 Tiltalt i straffesagen
 Majali Abdel
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Henset til principperne om loyalt samarbejde og om direktivers effektive virkning, er artikel 2, 4, 6, 7 og 8 i direktiv 2008/115/EF (1) da til hinder for, at en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold i en medlemsstat pålægges en bøde, der som en strafferetlig sanktion erstattes af husarrest, alene som følge af udlændingens ulovlige indrejse og ophold, selv inden den pågældende har undladt at efterkomme en administrativ udsendelsesafgørelse?
 2)
 Henset til principperne om loyalt samarbejde og om direktivers effektive virkning, er artikel 2, 15 og 16 i direktiv 2008/115/EF da til hinder for, at en medlemsstat efter vedtagelsen af direktivet kan indføre en bestemmelse, der fastsætter, at en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold i medlemsstaten pålægges en bøde, der som en strafferetlig sanktion erstattes af udvisning, der kan fuldbyrdes umiddelbart, uden overholdelse af den procedure og de rettigheder for udlændingen, som er fastsat i direktivet?
 3)
 Er princippet om loyalt samarbejde, jf. artikel 4, stk. 3, TEU, til hinder for en national bestemmelse, der vedtages, mens fristen for gennemførelse af et direktiv løber, med henblik på at omgå direktivet eller under alle omstændigheder begrænse direktivets anvendelsesområde, og hvilke foranstaltninger skal retten træffe, såfremt et sådant formål konstateres?
 (1) EUT L 348, s. 98.