text:
5 . 4 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 108/ 11
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Anmodninger om præjudiciel afgørelse forelagt ved ken
 ledende juridisk konsulent Richard Wainwright, som be delser afsagt den 3 . februar 1997 af Pretura circondariale
 fuldmægtiget, bistået af advokat J. J. Evrard, Bruxelles, og di Trento i sagerne 1 ) Epifanio Viscido, 2 ) Mauro Scan
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la della m.fl. og 3 ) Massimiliano Terragnolo m.fl. mod Ente
 Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg. Poste Italiane
 (Sag C-52/97 — C-54/97)
 ( 97/C 108/19 )
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Ved kendelser afsagt den 3 . februar 1997, indgået til Dom
 stolens Justitskontor den 7. februar 1997, har Pretura cir
 — Det fastslåsy at Den Franske Republik har undladt at condariale di Trento i sagerne 1 ) Epifanio Viscido, 2 ) Mau
 opfylde de forpligtelser, der påhviler den i henhold til ro Scandella m.fl . og 3 ) Massimiliano Terragnolo m.fl .
 Rådets direktiv 80/778/EØF af 15 . juli 1980 om kvali mod Ente Poste Italiane forelagt De Europæiske Fællesska
 teten af drikkevand ('), idet den har opretholdt to cir bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 kulærer, hvorefter de i direktivets artikel 7 angivne følgende spørgsmål:
 højest tilladte koncentrationer af nitrat og pesticider
 lovligt kan overskrides a ) Omfatter begrebet » statsstøtte eller støtte ved hjælp af
 statsmidler under enhver tænkelig form « en lovbestem
 melse, hvorved en enkelt offentlig økonomisk virksom
 hed fritages fra at følge generelle bestemmelser om
 — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens om kontrakter om ansættelse på bestemt tid ?
 kostninger.
 b) Skal i bekræftende fald for en støtte af nævnte art den
 i EF-traktatens artikel 93 , stk . 3 , fastlagte procedure
 vedrørende Kommissionens forudgående kontrol føl
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: ges ?
 c ) Kan, såfremt nævnte procedure ikke er blevet fulgt,
 Rådets direktiv 80/778/EØF er blevet gennemført i fransk forbuddet mod en støtte af nævnte art anses for umid
 ret bl.a . ved dekret nr. 89-3 af 3 . januar 1989 om drikke delbart anvendeligt i den italienske stats retsorden ?
 vand med undtagelse af naturligt forekommende mineral
 vand, som ændret ved dekret nr. 90-330 og nr. 91-257 (2 ). d) Såfremt spørgsmålet under c) besvares bekræftende,
 Dette regelsæt suppleres af to cirkulærer fra ministeren for spørges det, om et forbud som nævnt kan påberåbes i
 solidaritet, sundhed og sociale anliggender til samtlige re en retssag mellem den offentlige økonomiske virksom
 gions- og departementspræfekter ( 3). De anførte cirkulærer hed og personer, der til støtte for en påstand om, at
 er uforenelige med direktivet, idet de for det første tillader deres ansættelsesforhold skal overgå til ansættelse på
 et indhold af nitrater, atraziner og simaziner, der langt ubestemt tid, eller for et krav om erstatning, gør gæl
 overskrider de højest tilladte koncentrationer ifølge direk dende, at de generelle bestemmelser om ansættelse på
 tivet . For det andet medfører cirkulærerne retsusikkerhed bestemt tid ikke er blevet anvendt i deres tilfælde .
 for så vidt angår gennemførelsesbetingelserne for direktiv
 80/778/EØF i Frankrig; de indebærer, at det resultat, di
 rektivet foreskriver, ikke opfyldes og ikke kan opfyldes, og
 at hverken forbrugerne, de erhvervsdrivende, der er be
 skæftiget med produktion eller distribution af drikkevand,
 eller de myndigheder, der har til opgave at kontrollere kva
 liteten af drikkevand, er i stand til at få kendskab til det Appel iværksat den 10. februar 1997 af Association Inter
 nationale des Utilisateurs de Fils de Filaments Artificiels
 nærmere omfang af deres rettigheder og forpligtelser. Den
 argumentation, den franske regering har anført, og som ( AIUFASS ) og Apparel, Knitting & Textiles Alliance
 skal rejse tvivl om direktivets politiske berettigelse for så (AKT) til prøvelse af dom afsagt den 12 . december 1996
 vidt angår kravene til den offentlige sundhed, er ikke rele af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 vant i henseende til de forpligtelser, der følger af EF-trak (Femte Udvidede Afdeling) i sag T-3 80/94, Association In
 ternationale des Utilisateurs de Fils de Filaments Artificiels
 tatens artikel 189, ligesom den ikke er reelt begrundet.
 (AIUFASS ), og Apparel, Knitting & Textiles Alliance
 (AKT) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 (') EFT nr. L 229 af 30 . 8 . 1980 , s . 11 . ber, støttet af Det Forenede Kongerige Storbritannien og
 (2 ) JO RF ( fransk lovtidende ) af 4 . 1 . 1989, 13 . 4 . 1990 og 8 . 3 . Nordirland
 1991 .
 ( Sag C-55/97 P)
 ( 3 ) DGS/PGE/1.D — nr. 717 — om triazinindholdet i drikkevand
 og DGS/PGE/ 1.D — nr. 1325 — om nitratindholdet i drikke ( 97/C 108/20 )
 vand .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 10. februar 1997 iværksat appel af Association Internatio
 nale des Utilisateurs de Fils de Filaments Artificiels


text:
24.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 283/4
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 27. september 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-93/07) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2003/35/EF - miljø - offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2007/C 283/06)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Konstantinidis og J.-B. Laignelot, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien (ved D. Haven, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF for så vidt angår offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse (EUT L 156, s. 17).
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF for så vidt angår offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 2)
 Kongerige Belgien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 95 af 28.4.2007.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
4.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/12
 Kendelse afsagt af formanden for Domstolens Tredje Afdeling den 1. marts 2013 — Irish Bank Resolution Corp. Ltd, tidligere Anglo Irish Bank Corp. Ltd mod Sean Quinn m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Ireland — Irland)
 (Sag C-634/11) (1)
 2013/C 129/21
 Processprog: engelsk
 Formanden for Tredje Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registeret.
 (1) EUT C 73 af 10.3.2012.


text:
24.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 194/28
 Sag anlagt den 4. april 2014 — Volkswagen mod KHIM (EXTRA)
 (Sag T-216/14)
 2014/C 194/36
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Volkswagen AG (Wolfsburg, Tyskland) (ved advokat U. Sander)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 6. februar 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1788/2013-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »EXTRA« for varer og tjenesteydelser i klasse 12, 28, 35 og 37 — EF-varemærkeansøgning nr. 1 1 7 69 155
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009


text:
10.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 73/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Italien) den 2. januar 2012 — Cristian Rainone m.fl. mod Ministero dell’Interno m.fl.
 (Sag C-8/12)
 2012/C 73/37
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Cristian Rainone, Orentino Viviani og Miriam Befani
 Sagsøgte: Ministero dell’Interno og Questura di Prato e Questura di Firenze
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 43 EF og 49 EF fortolkes således, at de i princippet er til hinder for en national lovgivning, som den italienske bestemmelse i artikel 88 i T.U.L.P.S., som bestemmer, at »Bevilling til indgåelsen af væddemål udelukkende må gives til dem, der har opnået koncession eller tilladelse fra et ministerium eller et andet organ, som loven forbeholder ret til at organisere eller afholde væddemål, samt til personer, som i kraft af koncessionen eller tilladelsen repræsenterer koncessionshaveren eller indehaveren af tilladelsen«, og artikel 2, stk. 2b, i lovdekret nr. 40 af 25. marts 2010, ophøjet til lov nr. 73/2010, på baggrund af hvilken »artikel 88 i den konsoliderede lovtekst vedrørende lovene om den offentlige sikkerhed (Testo unico delle leggi di pubblica sicurezza), i medfør af kongeligt dekret nr. 773 af 18. juni 1931 som ændret, skal fortolkes således, at den heri omhandlede tilladelse — hvor den udstedes til kommercielle aktiviteter i forbindelse med afvikling og indsamling af offentlige spil med pengegevinster — kun kan gøres gældende efter udstedelse til indehaverne af samme aktiviteter af en koncession med henblik på afvikling og indsamling af sådanne spil fra Ministero dell’economia e delle finanze — Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato (uafhængigt organ under Økonomi- og Finansministeriet, som forvalter statsmonopolerne)«?
 2)
 Skal artikel 43 EF og 49 EF fortolkes således, at de i princippet er til hinder for en national lovgivning, som den, der findes i artikel 38, stk. 2, i lovdekret nr. 223 af 4. juli 2006, ophøjet til lov nr. 248/2006, ifølge hvilken Artikel 1, stk. 287, i lov nr. 311 af 30. december erstattes af følgende:
 »287. Ministero dell’economia e delle finanze — Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato træffer foranstaltninger til fastlæggelse af de nye metoder til fordeling af væddemål om andre begivenheder end hestevæddeløb i henhold til følgende kriterier:
 1)
 fastsættelse af retningslinjer for beskyttelse af koncessionshavere, der indsamler væddemål til faste odds på andre begivenheder end hestevæddeløb, som reguleret af bestemmelserne i dekret nr. 111 fra Ministro dell’Economia e delle Finanze af 1. marts 2006?«
 Spørgsmålet vedrørende foreneligheden af artikel 38, stk. 2, med ovennævnte fællesskabsretlige principper omhandler udelukkende de dele af bestemmelsen, hvorved: a) der fastlægges en generel tendens til beskyttelse af koncessioner udstedt inden det ændrede regelsæt, b) der indføres pligt til åbning af nye salgssteder i en vis afstand fra allerede eksisterende salgssteder, som i sidste ende kan garantere faktisk opretholdelse af de opnåede markedspositioner. Spørgsmålet vedrører endvidere den generelle fortolkning, som Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato har anlagt af den omhandlede artikel 38, stk. 2, idet der i koncessionsaftalerne (artikel 23, stk. 3) indføres en bortfaldsklausul i tilfælde af direkte eller indirekte udførelse af grænseoverskridende spilleaktiviteter, der kan sammenlignes med den af koncessionen omfattede aktivitet.
 3)
 Hvis dette spørgsmål besvares bekræftende, dvs. hvis de nationale bestemmelser anført ovenfor anses for at være forenelige med fællesskabsretten, skal artikel 49 EF da fortolkes således, at det, såfremt der foretages en begrænsning i den frie udveksling af tjenesteydelser begrundet i et alment hensyn, skal overvejes, hvorvidt dette almene hensyn allerede med de retsforskrifter, kontrolforanstaltninger og inspektioner, som tjenesteyderen er underlagt i den stat, hvor vedkommende er hjemmehørende, i tilstrækkelig grad er blevet tilgodeset?
 4)
 Hvis dette spørgsmål i henhold til formuleringen i det foregåede punkt besvares bekræftende skal den forelæggende ret derved ved prøvelsen af forholdsmæssigheden af en sådan begrænsning tage hensyn til, at kontrollen i henhold til de relevante forskrifter i det land, hvor tjenesteyderen er hjemmehørende, er lige så indgående eller endog mere indgående end i det land, hvor tjenesteydelsen modtages?


text:
12.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 335/46
 Rettens kendelse af 14. juli 2016 — Alcimos Consulting mod ECB
 (Sag T-368/15) (1)
 ((Annullationssøgsmål - søgsmål om erstatning - afgørelser vedtaget af ECB’s Styrelsesråd - nødlikviditetsstøtte til de græske banker - loft - ikke umiddelbart berørt - afvisning - tilsidesættelse af formforskrifter))
 (2016/C 335/61)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Alcimos Consulting SMPC (Athen, Grækenland) (ved advokat F. Rodolaki)
 Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ved K. Laurinavičius og M. Szablewska, som befuldmægtigede, bistået af advokat H.-G. Kamann)
 Sagens genstand
 Dels en påstand i henhold til artikel 263 TEUF om annullation af afgørelser truffet af Styrelsesrådet for ECB af 28. juni 2015, hvorved det blev besluttet at fastholde loftet for nødlikviditetsstøtten til de græske banker på det niveau, der blev vedtaget den 26. juni 2015 og den 6. juli 2015, hvor samme fastholdelse samt en justering af haircuts i forbindelse med sikkerhedsstillelse, der i så henseende accepteres af den græske nationalbank, blev besluttet, dels en påstand i henhold til artikel 268 TEUF om erstatning for det tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af de nævnte afgørelser
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Alcimos Consulting SMPC afholder sagens omkostninger.
 (1) EUT C 302 af 14.9.2015.


text:
26.5.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/5
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. marts 2015 — Europa-Kommissionen mod Moravia Gas Storage a.s., tidligere Globula a.s. og Den Tjekkiske Republik
 (Sag C-596/13 P) (1)
 ((Appel - det indre marked for naturgas - forpligtelse for naturgasvirksomheder - indførelse af et system med forhandlet tredjepartsadgang til lagerfaciliteter for gas - de tjekkiske myndigheders beslutning - midlertidig undtagelse for fremtidige underjordiske gasoplagringsanlæg i Dambořice - Kommissionens afgørelse - pålæg om at trække beslutningen om undtagelse tilbage - direktiv 2003/55/EF og 2009/73/EF - tidsmæssig anvendelse))
 (2015/C 171/06)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Europa-Kommissionen (ved L. Armati og K. Herrmann, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Moravia Gas Storage a.s., tidligere Globula a.s. (ved advokáti P. Zákoucký og D. Koláček) og Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek, T. Müller og J. Vláčil, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Rets dom Globula mod Kommissionen (T-465/11, EU:T:2013:406) ophæves.
 2)
 Sagens hjemvises til Retten.
 3)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 61 af 1.3.2014.


text:
2.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/35
 Rettens dom af 16. marts 2016 — The Body Shop International mod KHIM — Spa Monopole (SPA WISDOM)
 (Sag T-201/14) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om ordmærket SPA WISDOM - det ældre benelux ordmærke SPA - relativ registreringshindring - utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé - artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2016/C 156/45)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: The Body Shop International plc (Littlehampton, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne I. Vernimme, H. Viaene, S. Vandewynckel og D. Gillet)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgien) (ved advokaterne E. Cornu og E. De Gryse)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 16. januar 2014 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1516/2012-4) vedrørende en indsigelsessag mellem The Body Shop International plc og Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 The Body Shop International plc betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 235 af 21.7.2014.


text:
12.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/38
 Anmodning om en rådgivende udtalelse fra EFTA-Domstolen indgivet af Oslo tingrett den 6. januar 2016 i sagen Synnøve Finden mod Staten ved Landbruks- og matdepartmentet
 (Sag E-1/16)
 (2017/C 9/08)
 Oslo tingrett har ved skrivelse af 6. januar 2016, som indgik til EFTA-Domstolens justitskontor den 18. januar 2016, anmodet EFTA-Domstolen om en rådgivende udtalelse om nedenstående spørgsmål vedrørende forskrift nr. 832 af 29. juni 2007 om en prisudjævningsordning for mælk (herefter »PU-forskriften«) i sagen Synnøve Finden mod Staten ved Landbruks- og matdepartmentet:
 1.1.
 Er den støtteordning, der er omhandlet i § 8, tredje afsnit, i PU-forskriften, en støtteordning af en sådan karakter, at retten ved bedømmelsen af ordningens lovlighed skal vurdere, om den er forenelig med reglerne om etableringsfriheden i artikel 31 i EØS-aftalen?
 1.2.
 Hvis retten er forpligtet til at tage hensyn til EØS-aftalens artikel 31 ved bedømmelsen af lovligheden af § 8, tredje afsnit, i PU-forskriften, vil EØS-aftalens artikel 31 så kun være relevant, hvis der er et grænseoverskridende element i sagen?
 1.3.
 Hvis retten er forpligtet til at tage hensyn til EØS-aftalens artikel 31 ved bedømmelsen af lovligheden af § 8, tredje afsnit, i PU-forskriften, vil EØS-aftalens artikel 31 så kun være relevant i relation til de produkter, der sædvanligvis betegnes som »protokol 3-produkter«, eller vil støtten blive anset for at udgøre transportstøtte af relevans for alle produktkategorier, selv om transporten er begrænset til vedkommendes egne produkter?
 2.1.
 Er den støtteordning, der er omhandlet i § 8, tredje afsnit, i PU-forskriften, en støtteordning, der kræver forudgående anmeldelse til ESA i henhold til EØS-aftalens artikel 60?
 2.2.
 Hvis den støtteordning, der er omhandlet i § 8, tredje afsnit, i PU-forskriften, kræver forudgående anmeldelse til ESA i henhold til EØS-aftalens artikel 60, gælder dette så kun de produkter, der sædvanligvis betegnes som »protokol 3-produkter«, eller vil støtten blive anset for at udgøre transportstøtte af relevans for alle produktkategorier?


text:
6.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 200/26
 Kendelse afsagt af Rettens præsident den 22. april 2016 — Le Pen mod Parlamentet
 (Sag T-140/16 R)
 ((Særlige rettergangsformer - medlem af Europa-Parlamentet - inddrivelse af beløb, der er udbetalt som godtgørelse for udgifter til parlamentarisk assistance - begæring om udsættelse af gennemførelse - ingen uopsættelighed))
 (2016/C 200/37)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Jean-Marie Le Pen (Saint-Cloud, Frankrig) (ved advokaterne M. Ceccaldi og J.-P. Le Moigne)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved G. Corstens og S. Seyr, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Begæring indgivet på grundlag af artikel 278 TEUF og 279 TEUF vedrørende udsættelse af gennemførelse af Europa-Parlamentets generalsekretærs afgørelse af 29. januar 2016, hvorved der rejses krav over for sagsøgeren om tilbagebetaling af et beløb svarende til 320 026,23 EUR og betaling af den deraf følgende debetnota nr. 2016-195 af 4. februar 2016.
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
25.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 270/56
 Sag anlagt den 27. maj 2016 — Saleh Thabet mod Rådet
 (Sag T-274/16)
 (2016/C 270/63)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Suzanne Saleh Thabet (Kairo, Egypten) (ved barristers B. Kennelly og J. Pobjoy og solicitors G. Martin og M. Rushton)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse (FUSP) 2016/411 af 18. marts 2016 om ændring af afgørelse 2011/172/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Egypten (EUT 2016, L 74, s. 40) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Det fastslås, at artikel 1, stk. 1, i Rådets afgørelse 2011/172/FUSP af 21. marts 2011 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Egypten (EUT 2011, L 76, s. 63) og artikel 2, stk. 1, i Rådets forordning (EU) nr. 270/2011 af 21. marts 2011 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Egypten (EUT 2011, L 76, s. 4) ikke finder anvendelse, for så vidt som de vedrører sagsøgeren, og følgelig annulleres afgørelse (FUSP) 2016/411, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført seks anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at Rådet har undladt at angive et korrekt retsgrundlag for artikel 1, stk. 1, i afgørelse 2011/172/FUSP (»afgørelsen«) og artikel 2, stk. 1, i forordning (EU) nr. 270/2011 (»forordningen«). Der er intet bevis for, at Rådet foretog nogen gennemgang af retsgrundlaget for afgørelsens artikel 1, stk. 1, under vedtagelsen af den anfægtede afgørelse, uanset den udtrykkelige forpligtelse hertil i afgørelsens artikel 5. Den omstændighed, at artikel 1, stk. 1, eventuelt havde et gyldigt retsgrundlag, da den oprindeligt blev vedtaget den 21. marts 2011, giver ikke bestemmelsen et vedvarende retsgrundlag indtil 2016 eller senere.
 2.
 Andet anbringende om, at Rådet har tilsidesat sagsøgerens rettigheder i henhold til artikel 6, sammenholdt med artikel 2 og 3 TEU, og artikel 47 og 48 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder ved at antage, at retslige procedurer i Egypten er i overensstemmelse med grundlæggende rettigheder.
 3.
 Tredje anbringende om, at Rådet har anlagt åbenbart urigtige skøn ved at antage, at det i afgørelsens artikel 1, stk. 1, og forordningens artikel 2, stk. 1, fastsatte opførelseskriterium var opfyldt.
 4.
 Fjerde anbringende om, Rådet har undladt i tilstrækkelig grad at begrunde genopførelsen af sagsøgeren.
 5.
 Femte anbringende om, at Rådet har tilsidesat sagsøgerens ret til forsvar og retten til god forvaltningsskik og til effektiv domstolsprøvelse. Rådet har navnlig undladt omhyggeligt og upartisk at undersøge, om de påståede grunde, der angiveligt begrunder genopførelsen, var velbegrundede i lyset af sagsøgerens bemærkninger forud for genopførelsen.
 6.
 Sjette anbringende om, at Rådet ubegrundet og uforholdsmæssigt har krænket sagsøgerens grundlæggende rettigheder, herunder hendes ret til beskyttelse af ejendom og omdømme. Konsekvenserne for sagsøgeren af Rådets afgørelse (FUSP) 2016/411 er vidtrækkende, både hvad angår hendes ejendom og globale omdømme. Rådet har ikke godtgjort, at indefrysningen af sagsøgerens aktiver og økonomiske ressourcer er forbundet med eller begrundet i noget legitimt mål, og endnu mindre, at den er forholdsmæssig i forhold til et sådant mål.


text:
30.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 30/9
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 1. december 2016 — Mohamed Daouidi mod Bootes Plus SL, Fondo de Garantía Salarial, Ministerio Fiscal (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Social de Barcelona — Spanien)
 (Sag C-395/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 2000/78/EF - ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - artikel 1-3 - forbud mod forskelsbehandling på grund af handicap - spørgsmålet, om der foreligger et »handicap« - begrebet »langvarig fysisk, psykisk, intellektuel eller sensorisk funktionsnedsættelse« - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - Artikel 3, 15, 21, 30, 31, 34 og 35 - afskedigelse af en arbejdstager, der på ubestemt tid befinder sig i en tilstand af midlertidig uarbejdsdygtig som omhandlet i national ret))
 (2017/C 030/08)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de lo Social de Barcelona
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Mohamed Daouidi
 Sagsøgt: Bootes Plus SL, Fondo de Garantía Salarial, Ministerio Fiscal
 Konklusion
 Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes som følger:
 Den omstændighed, at den berørte person på ubestemt tid er midlertidigt uarbejdsdygtig som omhandlet i national ret som følge af en arbejdsulykke, betyder ikke i sig selv, at begrænsningen i denne persons arbejdsevne kan kvalificeres som »langvarig« som omhandlet i definitionen af »handicap« i dette direktiv sammenholdt med De Forenede Nationers konvention om handicappedes rettigheder, som blev godkendt på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved Rådets afgørelse 2010/48/EF af 26. november 2009.
 Blandt de indicier, der kan udgøre holdepunkter for at fastslå, at en sådan begrænsning er »langvarig«, er bl.a. den omstændighed, at den berørte persons manglende arbejdsevne på tidspunktet for den angivelige forskelsbehandling ikke har udsigt til på kort sigt at ophøre inden for et velafgrænset tidsrum, eller den omstændighed at denne manglende arbejdsevne kan vare ved i betydeligt længere tid, inden den nævnte person er blevet rehabiliteret.
 Inden for rammerne af undersøgelsen af denne »langvarige« karakter, skal den forelæggende ret lægge samtlige de objektive beviselementer, den råder over, til grund — navnlig dokumenter og certifikater vedrørende den nævnte persons tilstand, der er udarbejdet på grundlag af aktuel medicinsk og videnskabelig viden og oplysninger.
 (1) EUT C 354 af 26.10.2015.


text:
28.8.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 22. april 2004 af Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria, Anden Afdeling, i sagen Acquedotto Nicolay SpA mod Provincia di Genova m.fl.
 (Sag C-242/04)
 (2004/C 217/21)
 Ved kendelse afsagt den 22. april 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 8. juni 2004, har Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria, Anden Afdeling, i sagen Acquedotto Nicolay SpA mod Provincia di Genova m.fl. forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 —
 Skal fortolkning, som Domstolen har anlagt af EF-traktatens artikel 12, 28, 43, 49 og 86 i dommen af 7. december 2002 i sag C-324/98, Teleaustria, også anvendes af en national domstol og være bindende for denne i et tilfælde, hvor der ikke er nogen potentiel eller faktisk fare for en forskelsbehandling på grundlag af nationalitet?
 —
 Er det lovligt ifølge EF-traktatens artikel 12, 28, 43, 49 og 86 som disse fortolkes af Domstolen i dommen af 7. december 2000 i sag C-324/98, Teleaustria, ved efterlevelsen af disse bestemmelser at indføre overgangsbestemmelser til beskyttelse af koncessioner på offentlige tjenesteydelser, som allerede er tildelt uden udbud, og i bekræftende fald hvor længe?
 —
 Kan artikel 86, stk. 2, EF fortolkes således, at den indeholder mulighed for en fravigelse af EF-traktatens artikel 12, 28, 43 og 49 (som disse fortolkes af Domstolen i dommen af 7.12.2000 i sag C-324/98 [Teleaustria] om forpligtelsen til at tildele koncessioner på offentlige tjenesteydelser efter foranstaltning af udbud), som er begrænset til tildelingen af kontrakt på en tjenesteydelse for en overgangsperiode, der er præcis angivet og er af rimelig varighed, når den konkrete situation, som foreligger til pådømmelse for den forelæggende ret, udviser sådanne særegenheder, at foranstaltningen af et udbud med henblik på tildeling af koncessioner på en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse såsom integreret vandforsyning [org. s. 56] vil indebære, at en rettidig tilvejebringelse, igangsætning og udførelse af den pågældende tjenesteydelse forhindres?


text:
29.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 295/34
 Sag anlagt den 27. juli 2012 — ZZ mod Rådet
 (Sag F-81/12)
 2012/C 295/60
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelserne om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 12 i forfremmelsesårene 2010 og 2011.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Ansættelsesmyndighedens afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 12 i forfremmelsesåret 2010 annulleres.
 —
 Ansættelsesmyndighedens afgørelse om ikke at forfremme ham til lønklasse AD 12 i forfremmelsesåret 2011 annulleres.
 —
 Om fornødent annulleres afslaget af 18. april 2012 på klagerne over afgørelserne om ikke at forfremme ham til lønklasse AD 12 i forfremmelsesårene 2010 og 2011.
 —
 Rådet for den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
Nr. C 388/4 I DA I De Europæiske Fællesskabers Tidende 21 . 12 . 96
 Sag anlagt den 16. oktober 1996 af Kongeriget Spanien der, og de kompetente institutioner — FOGASA og
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Tesorería General de Seguridad Social — har ingen
 ( Sag C-342/96 ) mulighed for at anvende højere eller lavere rente
 satser end den, der i henhold til loven gælder for
 ( 96/C 388/07 alle lovbestemte forpligtelser, således at bestemte
 virksomheder favoriseres .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 16 . oktober 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De — Da det på intet sted i lovgivningen foreskrives, at
 Europæiske Fællesskaber af Kongeriget Spanien ved Abo der i forbindelse med henstand med betalingen af
 gado del Estado Paloma Plaza Garcia, Servicio Juridico skyldige bidrag til social sikring eller tilbagebeta
 ante el Tribunal de Justicia, som befuldmægtiget, og med ling af lønninger, der er betalt af FOGASA, skal
 valgt adresse i Luxembourg på Den Spanske Ambassade, betales beløb til statskassen, der overstiger den lov
 4-6, boulevard E. Servais. bestemte rente, har TUBACEX og Acería de Alava
 ikke modtaget nogen form for støtte, hverken fra
 staten eller fra anden side ( ikke engang fra arbejds
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : giverbidrag, som FOGASA modtager i henhold til
 artikel 3 i kongeligt dekret nr. 505/85 og artikel 33
 i Estatuto de los Trabajadores ), og der er heller
 — Kommissionens beslutning C(96)2384 endelig udg. af ikke tale om, at beløb, der retmæssigt tilkommer
 30 . juli 1996 vedrørende statsstøtte til Compania statskassen, ikke er blevet indbetalt, da lovens reg
 Española de Tubos por Extrusión SA, Llodio (Alava), ler er blevet anvendt uden nogen form for indgri
 annulleres . ben eller undtagelser, uden at beløb, som efter lo
 ven skulle have været indbetalt til statskassen, er
 blevet frataget denne eller undladt indbetalt.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 — Der er ikke sket nogen konkurrencefordrejning.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 — Såvel de sociale sikringsmyndigheder som FOGA
 Det fastslås i den anfægtede beslutning, at det udgør en SA har handlet på samme måde, som en privat
 statsstøtte, at der anvendes den lovbestemte rente i forbin kreditor ville have handlet, med henblik på at få
 delse med aftaler om tilbagebetaling af beløb, der er udbe fyldestgjort deres fordringer.
 talt af Fondo de Garantia Salarial ( FOGASA) til de ansatte
 på virksomheden TUBACEX og dennes datterselskab Ace
 rías de Alava, og i forbindelse med, at der gives disse hen
 stand med betalingen af skyldige bidrag til social sikring
 og adgang til at betale disse i rater, idet den anvendte sats
 er lavere end den gennemsnitlige rente på det private pen
 gemarked. Sag anlagt den 17. oktober 1996 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 Tyskland
 — Tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 118 : I henhold
 ( Sag C-344/96 )
 til EF-traktatens artikel 118 er det alene den spanske
 lovgiver, der har kompetence til at fastlægge den 96/C 388 /08
 spanske lovgivning om social sikring. Artikel 20 i kon
 geligt lovdekret nr. 1/1994 af 20 . juni 1994, som ind
 går i denne lovgivning, indeholder regler om henstand
 med betalingen og betaling i rater af skyldige bidrag til Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 social sikring og tillægsgebyrer herpå, idet det foreskri 17. oktober 1996 anlagt sag mod Forbundsrepublikken
 ves, at der skal pålægges renter med en bestemt sats . Tyskland af Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 ber ved Dr. Klaus-Dieter Borchardt, Kommissionens Juridi
 ske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i
 Det følger også af traktatens artikel 118 , at det alene Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz, Kommissio
 er den spanske lovgiver, der har kompetence til at fast nens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg.
 lægge de arbejdsretlige regler i Spanien. FOGASA's be
 taling af arbejdstageres løn, selve institutionens eksi
 stens og dens virkemåde er løngarantier og indgår i de
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 lovbestemte og ufravigelige betingelser i arbejdskon
 trakten, og reglerne herom er en integrerende del af
 den arbejdsretlige lovgivning.
 1 . Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har til
 sidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten
 — Forkert anvendelse af EF-traktatens artikel 92 : samt direktiv 93/62/EØF ( i ), 93/63/EØF (2 ) og 93/64/
 EØF ( 3 ), 93/78/EØF (4 ), 93/79/EØF (5 ) og 94/3/EF ( 6 )
 — Anvendelsen af den lovbestemte rentesats er en ge ved ikke rettidigt at have truffet de foranstaltninger,
 nerel foranstaltning, der gælder for alle virksomhe som er nødvendige for at efterkomme disse direktiver.


text:
20150731058617092015/C 270/493442015TC27020150817DA01DAINFO_JUDICIAL20150701394021Sag T-344/15: Sag anlagt den 1. juli 2015 — Frankrig mod Kommissionen
 ---documentbreak--- C2702015DA3910120150701DA0049391402Sag anlagt den 1. juli 2015 — Frankrig mod Kommissionen
 (Sag T-344/15)2015/C 270/49Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Den Franske Republik (ved F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas og F. Fize, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse GESTDEM 2014/6046 af 21. april 2015 vedrørende den genfremsatte begæring om aktindsigt i dokumenter i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 4, stk. 5 i forordning (EF) nr. 1049/2001 (
 1
 ), som fastsætter, at en medlemsstat kan anmode en institution om ikke at give aktindsigt i et dokument, der hidrører fra denne stat, uden medlemsstatens forudgående samtykke.
 2.
 Andet anbringende, der påberåbes subsidiært, vedrører en tilsidesættelse af begrundelsespligten for så vidt angår undladelsen af at anvende undtagelsen i henhold til artikel 4, stk. 2, tredje led, i forordning (EF) nr. 1049/2001.
 3.
 Tredje anbringende, der påberåbes mere subsidiært, vedrører en tilsidesættelse af artikel 4, stk. 2, andet og tredje led, i forordning (EF) nr. 1049/2001. Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen kunne have givet afslag på aktindsigt i de dokumenter, der var fremsendt af de franske myndigheder i forbindelse med proceduren i direktiv 98/34/EF (
 2
 ), for så vidt som nævnte procedure udgør en undersøgelse i nævnte artikels forstand.
 (
 1
 ) – Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).
 (
 2
 ) – Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22.6.1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (EFT L 204, s. 37).


text:
25.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 270/45
 Rettens kendelse af 8. juni 2016 — Kohrener Landmolkerei og DHG mod Kommissionen
 (Sag T-178/15) (1)
 ((Ordning for garanterede traditionelle specialiteter - forordning (EU) nr. 1151/2012 - skrivelse fra Kommissionen, hvorved de kompetente nationale myndigheder underrettes om den for sene indgivelse af deres indsigelsesmeddelelse - søgsmål, der er åbenbart ugrundet))
 (2016/C 270/51)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kohrener Landmolkerei GmbH (Penig, Tyskland) og DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH (Frohburg, Tyskland) (ved advokat A. Wagner)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Guillem Carrau og G. von Rintelen, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand i henhold til artikel 263 TEUF om annullation af den i Kommissionens skrivelse af 9. februar 2015 indeholdte fra direktøren for direktorat B, »Multilaterale forbindelser, Kvalitetspolitik«, Kommissionens generaldirektorat for »Landbrug og Udvikling af Landdistrikter« med referencenummeret Ares (2015)529719, hvorved de kompetente tyske myndigheder blev underrettet om, at deres indgivelse den 5. januar 2015 af indsigelsesmeddelelsen i medfør af artikel 51, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1151/2012 af 21. november 2012 om kvalitetsordninger for landbrugsprodukter og fødevarer (EUT 2012, L 343, s. 1), skete efter fristens udløb.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes, idet søgsmålet er åbenbart ugrundet.
 2)
 Kohrener Landmolkerei GmbH og DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH bærer deres egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 245 af 27.7.2015.


text:
22.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 134/28
 Kendelse afsagt af formanden for Domstolens Første Afdeling den 23. februar 2010 — Latex srl mod Agenzia delle Entrate, Amministrazione dell’economia e delle Finanze (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)
 (Sag C-316/08) (1)
 2010/C 134/44
 Processprog: italiensk
 Formanden for Første Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registeret.
 (1) EUT C 260 af 11.10.2008.


text:
17.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Augstākās tiesas Senāts (Republikken Letland) den 17. januar 2012 — Mohamad Zakaria
 (Sag C-23/12)
 2012/C 80/18
 Processprog: lettisk
 Den forelæggende ret
 Augstākās tiesas Senāts
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Mohamad Zakaria
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Omhandler artikel 13, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 562/2006 (1) af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengen-grænsekodeks) en persons ret til at påklage ikke alene nægtelse af indrejse i landet, men også krænkelser begået under proceduren for vedtagelse af den afgørelse, hvorved indrejsen tillades?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, pålægger den nævnte retsregel da medlemsstaten, under hensyn til bestemmelserne i betragtning 20 til og artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 562/2006 samt artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, en forpligtelse til at sikre effektive retsmidler for en domstol?
 3)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende og det andet spørgsmål besvares benægtende, pålægger artikel 13, stk. 3, i forordning nr. 562/2006 da medlemsstaten, under hensyn til bestemmelserne i betragtning 20 og artikel 6, stk. 1, i samme forordning og i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, en forpligtelse til at sikre effektive retsmidler for et forvaltningsorgan, som fra et institutionelt og funktionelt synspunkt giver samme sikkerhed?
 (1) EUT L 105, s. 1.


text:
16.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 184/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Rüsselsheim (Tyskland) den 12. marts 2014 — Peggy Kieck mod Condor Flugdienst GmbH
 (Sag C-118/14)
 2014/C 184/15
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Amtsgericht Rüsselsheim
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Peggy Kieck
 Sagsøgt: Condor Flugdienst GmbH
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Består der i henhold til forordningens (1) artikel 7 et krav på kompensation, når det bookede fly afgår med mere end tre timers forsinkelse, og passageren bliver ombooket til et fly med et andet luftfartsselskab, hvorved forsinkelsen på den oprindelige flyvnings ankomst bliver væsentligt reduceret, selv om både den oprindelige flyvning og erstatningsflyvningen ankommer til den oprindelige destination med langt mere end tre timers forsinkelse?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, er det således afgørende om det tidsrum på 5 timer, der er anført i artikel 6, stk. 1, nr. iii), der henviser til forordningens artikel 8, stk. 1, er overskredet eller ej?
 3)
 Har det en betydning, hvorvidt ombookingen bliver foretaget selvstændigt af passageren eller med bistand fra sagsøgte?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT L 46, s. 1).


text:
11.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/24
 Sag anlagt den 7. maj 2014 — Klement mod KHIM — Bullerjan (en ovns form)
 (Sag T-317/14)
 2014/C 261/47
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Toni Klement (Dippoldiswalde, Tyskland) (ved advokat J. Weiser)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Bullerjan GmbH (Isernhagen-Kirchhorst, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 27. februar 2014 af Første Appelkammer i sag R 1656/2013-1 ændres således, at sagsøgeren gives medhold i klagen og EF-varemærke nr. 4 0 87 731 erklæres fortabt i dets helhed.
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse.
 —
 Harmoniseringskontoret og i givet fald indehaveren af EF-varemærket/den mulige intervenient tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med denne sag og sagen for Harmoniseringskontoret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, som begæringen om fortabelse vedrører: Et tredimensionalt varemærke, der gengiver en ovn, for varer i klasse 11 — EF-varemærkeregistrering nr. 4 0 87 731
 Indehaver af EF-varemærket: Bullerjan GmbH
 Indgiveren af begæringen om fortabelse af EF-varemærket: Toni Klement
 Annullationsafdelingens afgørelse: Afslag på begæringen om fortabelse
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009, sammenholdt med artikel 15 i forordning nr. 207/2009.


text:
30.6.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 186/7
 kan påberåbes over for sagsøgte (f.eks. fordi det ikke Appellanten har endvidere anført, at Rettens bemærkninger
 opfylder de kriterier, der skal være opfyldt, for at det kan med hensyn til formaliteten reelt ophæver kravet om, at en
 påberåbes ved domstolene og dermed få direkte virkning)? sagsøger skal være individuelt berørt. Retten har forvansket de
 relevante faktiske omstændigheder og gjort sig skyldig i
 en urigtig retsanvendelse. Såfremt Domstolen måtte tiltræde
 (1) Rådets direktiv 72/166/EØF af 24. april 1972 om indbyrdes Rettens ræsonnement, navnlig Rettens formodninger med
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring hensyn til og forvridningen af de faktiske omstændigheder, vil
 for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overhol-
 stort set ingen sagsøger være afskåret fra at anlægge sag. Et
 delse, EFT 1972 (II), s. 345.
 (2) Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 om kriterium, som stort set ikke udelukker nogen, er ikke et
 indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om an- relevant retligt kriterium, og har ikke støtte i Domstolens
 svarsforsikring for motorkøretøjer, EFT L 8 af 11.1.1984, s. 17. praksis.
 Dernæst har Retten med hensyn til realiteten fastslået, at i
 forbindelse med fusionsprocedurer i henhold til EKSF-trakta-
 tens artikel 66, stk. 2 (som i det væsentlige vedrører mulighe-
 den for efter omstændighederne at fastlægge priser, kontrollere
 eller begrænse produktionen og hindre en effektiv konkurren-
 ce), er Kommissionen forpligtet til at tage hensyn til, om den
 faktisk betalte pris for den erhvervede virksomhed er passende
 Appel iværksat den 19. april 2001 af RAG Aktiengesell- eller tilstrækkelig, og i forbindelse med proceduren og tids-
 schaft til prøvelse af dom afsagt den 31. januar 2001 af De planen med hensyn til godkendelsen af fusionen at tage stilling
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Første til, om den pågældende pris udgjorde statsstøtte.
 Afdeling) i sag T-156/98 (1), RJB Mining plc mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, støttet af RAG Der er herved tale om en væsentlig ændring med hensyn til
 Aktiengesellschaft og af Forbundsrepublikken Tyskland vurderingen af fusioner og en ulovlig sammenblanding af to
 forskellige procedurer med forskellige frister, repræsentations-
 (Sag C-169/01 P) rettigheder, høring og retsmidler. Retten har ikke taget stilling
 til, hvorfor den betalte pris eventuelt kunne udgøre statsstøtte.
 Endvidere er Retten ikke fremkommet med nogen begrundelse
 (2001/C 186/11) for, hvorfor godkendelsen af fusionen skulle annulleres som
 følge af en pris, der muligvis udgjorde statsstøtte, når ingen af
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. april de i EKSF-traktatens artikel 66, stk. 2, opstillede betingelser er
 2001 iværksat appel af RAG Aktiengesellschaft, Essen (Tysk- opfyldt.
 land), ved Thomas Sharpe QC og Rechtsanwälte Andreas Der er ingen hjemmel eller beføjelse til i forbindelse med
 Weitbrecht og Sven Völker, til prøvelse af dom afsagt den vurderingen af fusioner i henhold til EKSF-traktaten (eller, for
 31. januar 2001 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første den sags skyld, i henhold til forordning (EØF) nr. 4064/89 (2),
 Instans (Første Afdeling) i sag T-156/98, RJB Mining plc mod som ændret) at inddrage irrelevante hensyn, som f.eks. om
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, støttet af RAG ydelsen er passende eller om der er tale om statsstøtte. Såfremt
 Aktiengesellschaft og af Forbundsrepublikken Tyskland. dommen måtte blive stadfæstet, vil fusionsprocedurer afhænge
 af omstændigheder, der ikke har noget at gøre med en
 Appellanten har nedlagt følgende påstande: vurdering af markedsbetingelserne, og virksomhederne ville
 — Den appellerede dom ophæves, og RJB tilpligtes at blive belastet med en retlig usikkerhed med hensyn til, hvilke
 betale samtlige sagsomkostninger. Subsidiært ophæves kriterier der vil blive lagt til grund under proceduren. Denne
 dommen, for så vidt den vedrører godkendelsen af den usikkerhed ville heller ikke være egnet til at sikre en konsekvent
 delvise fusion mellem RAG og Preussag Anthrazit. anvendelse af konkurrencereglerne og reglerne om statsstøtte.
 Appellanten har endelig anført, at Retten har begået en alvorlig
 retlig fejl ved at annullere fusionsbeslutningen i det hele og
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter ikke kun den del af den, der vedrører godkendelsen af
 RAG-SBW-fusionen. Annullationen af godkendelsen af RAG-
 Med den anfægtede dom er der opstillet helt nye kriterier, for Preussag Anthrazit-fusionen er ikke berettiget, og dommen
 det første med hensyn til Kommissionens vurdering af fusioner indeholder ingen begrundelse på det punkt.
 og for det andet med hensyn til en eventuel senere anfægtelse (1) EFT C 358 af 21.11.1998, s. 23.
 af beslutninger om fusioner. Rettens opfattelse er i høj grad (2) Rådets forordning nr. 4064/89 af 21.12.1989 om kontrol med
 fejlagtig. virksomhedssammenslutninger (EFT L 395 af 30.12.1989, s. 1).


text:
28.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 227/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo Social no 1 de Benidorm (Spanien) den 26. april 2012 — Concepción Maestre García mod Centros Comerciales CARREFOUR S.A.
 (Sag C-194/12)
 2012/C 227/11
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de lo Social no 1 de Benidorm
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Concepción Maestre García
 Sagsøgt: Centros Comerciales CARREFOUR S.A.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er artikel 7, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88 (1) af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden til hinder for en fortolkning af den nationale lovgivning, hvorefter en ferieperiode ikke kan afbrydes med henblik på efterfølgende at afholde den fulde eller resterende periode, hvis en situation med midlertidig uarbejdsdygtighed opstår forud for ferieperioden, og hensyn til produktiviteten eller arbejdets tilrettelæggelse hindrer afholdelse af ferien på et senere tidspunkt?
 2)
 Er artikel 7, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88 af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden til hinder for en fortolkning af den nationale lovgivning, hvorefter virksomheden har mulighed for ensidigt at fastsætte en ferieperiode, der er sammenfaldende med en situation med midlertidig uarbejdsdygtighed, hvis arbejdstageren ikke forinden har tilkendegivet sit ønske om en anden periode, og der foreligger en aftale mellem repræsentanterne for virksomhedens arbejdstagere og virksomheden, som tillader dette?
 3)
 Er artikel 7, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88 af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden til hinder for en fortolkning af den nationale lovgivning, hvorefter der kan ydes finansiel godtgørelse for ikke-afholdt ferie på grund af midlertidig uarbejdsdygtighed, hvis en faktisk afholdelse af ferien ikke er mulig på grund af produktiviteten eller arbejdets tilrettelæggelse, selv om ansættelseskontrakten ikke er ophørt?
 (1) EUT L 299, s. 9.


text:
13.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/7
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. januar 2010 — Belgische Staat mod Direct Parcel Distribution Belgium NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Cassatie van België — Belgien)
 (Sag C-264/08) (1)
 (EF-toldkodeks - toldskyld - afgiftsbeløb - artikel 217 og 221 - Fællesskabernes egne indtægter - forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 - artikel 6 - krav om bogføring af afgiftsbeløbet forud for underretning af debitor herom - begrebet beløb, der er »skyldige efter lovgivningen«)
 2010/C 63/10
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van Cassatie van België
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Belgische Staat
 Sagsøgt: Direct Parcel Distribution Belgium NV
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hof van Cassatie van België — fortolkning af 217, stk. 1, og artikel 221, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (version, der var gældende i 1992) (EFT L 302, s. 1) samt af artikel 6 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (EFT L 130, s. 1) — efteropkrævning af import- og eksportafgifter — om der foreligger en pligt til at bogføre toldskylden, før der sker underretning af debitor — begrebet »indskrives i regnskabsregistrene eller på anden måde« — tilbagesøgning af beløb erlagt i urigtig formening om skyld
 Konklusion
 1)
 Artikel 221, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks skal fortolkes således, at den deri omhandlede »bogføring« af det afgiftsbeløb, der skal efteropkræves, er den samme »bogføring« af det nævnte beløb, som er defineret i forordningens artikel 217, stk. 1.
 2)
 Der skal sondres mellem »bogføring« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 217, stk. 1, i forordning nr. 2913/92 og indskrivningen af de konstaterede afgifter i regnskabet over egne indtægter som omhandlet i artikel 6 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter. Da artikel 217 i forordning nr. 2913/92 ikke opstiller praktiske regler for »bogføring« i bestemmelsens forstand og dermed hverken tekniske eller formmæssige minimumskrav, skal denne bogføring foretages på en sådan måde, at det sikres, at de kompetente toldmyndigheder indskriver det korrekte importafgifts- eller eksportafgiftsbeløb, der udgør en toldskyld, i regnskabsregistrene eller på anden måde navnlig for at muliggøre, at bogføringen af de omhandlede beløb foretages med sikkerhed, herunder i forhold til den betalingspligtige.
 3)
 Artikel 221, stk. 1, i forordning nr. 2913/92 skal fortolkes således, at toldmyndighedernes underretning af debitor efter en passende fremgangsmåde om det import- eller eksportafgiftsbeløb, der skal betales, kun kan foretages retsgyldigt, hvis disse afgifters størrelse forudgående er blevet bogført af de pågældende myndigheder. Medlemsstaterne er ikke forpligtede til at vedtage særlige processuelle regler om den fremgangsmåde, hvorefter den betalingspligtige skal underrettes om disse afgifters størrelse, såfremt der gælder nationale generelle processuelle regler for, hvordan underretningen skal foretages, som sikrer, at den betalingspligtige modtager passende oplysninger, og som giver denne mulighed for at varetage sine rettigheder med fuldt kendskab til sagen.
 4)
 Fællesskabsretten er ikke til hinder for, at en national ret går ud fra en formodning om rigtigheden af toldmyndighedernes forklaring om, at bogføringen af import- eller eksportafgiftsbeløbet, i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i toldkodeksens artikel 217, er foretaget, før debitor blev underrettet om beløbets størrelse, forudsat at effektivitets- og ækvivalensprincippet er overholdt.
 5)
 Artikel 221, stk. 1, i forordning nr. 2913/92 skal fortolkes således, at mens den pågældende medlemsstats toldmyndigheder forud for underretningen om det afgiftsbeløb, der skal opkræves, skal have bogført dette beløb og ikke kan opkræve beløbet, hvis det ikke er bogført i overensstemmelse med artikel 217, stk. 1, i forordning nr. 2913/92, bevarer myndighederne imidlertid muligheden for at foretage en ny underretning vedrørende det samme beløb under overholdelse af de i artikel 221, stk. 1, i forordning nr. 2913/92 fastsatte betingelser og de forældelsesregler, der var gældende på tidspunktet for toldskyldens opståen.
 6)
 Selv om import- eller eksportafgifterne forbliver »skyldige efter lovgivningen« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 236, stk. 1, første afsnit, i forordning nr. 2913/92, selv om den betalingspligtige har modtaget underretning om beløbet, uden at dette forud herfor er blevet bogført i overensstemmelse med forordningens artikel 221, stk. 1, forholder det sig ikke desto mindre således, at hvis en sådan underretning ikke længere er mulig, fordi fristen i forordningens artikel 221, stk. 3, er udløbet, bør den betalingspligtige i princippet kunne opnå tilbagebetaling af beløbet hos den medlemsstat, der har opkrævet det.
 (1) EUT C 247 af 27.9.2008.


text:
19.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/7
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 9. december 2010 — Repertoire Culinaire Ltd mod The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-163/09) (1)
 (Direktiv 92/83/EØF - harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer - artikel 20, første led, samt artikel 27, stk. 1, litra e) og f) - vin, portvin og cognac til madlavning)
 2011/C 55/10
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 First-tier Tribunal (Tax Chamber)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Repertoire Culinaire Ltd
 Sagsøgt: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — First-tier Tribunal (Tax Chamber), London — fortolkning af artikel 20 og artikel 27, stk. 1, litra e) og litra f), i Rådets direktiv 92/83/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer (EFT L 316, s. 21) — punktafgiftsfritagelse — vin, portvin og cognac til madlavning, der indeholder salt og peber
 Konklusion
 1)
 Artikel 20, første led, i Rådets direktiv 92/83/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer skal fortolkes således, at bestemmelsens definition af »ethanol« finder anvendelse på vin til madlavning og portvin til madlavning.
 2)
 Under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende henhører fritagelsen for harmoniseret punktafgift af vin til madlavning, portvin til madlavning og cognac til madlavning under artikel 27, stk. 1, litra f), i direktiv 92/83.
 3)
 Såfremt varer som den i hovedsagen omhandlede vin til madlavning, portvin til madlavning og cognac til madlavning er blevet anset for ikke at have været pålagt punktafgift eller for at være fritaget herfor i henhold til direktiv 92/83, hvilke varer er overgået til forbrug i den medlemsstat, hvor de er blevet fremstillet, og er bestemt til markedsføring i en anden medlemsstat, skal sidstnævnte behandle disse varer på samme måde på sit eget område, medmindre der findes konkrete, objektive og kontrollerbare forhold, der tyder på, at den første medlemsstat ikke har anvendt direktivets bestemmelser korrekt, eller medmindre en vedtagelse af foranstaltninger i henhold til direktivets artikel 27, stk. 1, er begrundet i hensynet til at undgå enhver form for svig, unddragelse eller misbrug, der kunne opstå i forbindelse med fritagelser, eller for at sikre en korrekt og ukompliceret anvendelse af disse fritagelser.
 4)
 Artikel 27, stk. 1, litra f), i direktiv 92/83 skal fortolkes således, at en indrømmelse af den i denne bestemmelse fastsatte fritagelse ikke kan undergives betingelser som dem, der er fastsat i de i hovedsagen omhandlede nationale retsforskrifter, dvs. en begrænsning af, hvilke personer der kan anmode om tilbagebetaling, en frist på fire måneder for indgivelse af en sådan anmodning og fastsættelsen af et mindstebeløb for tilbagebetaling, medmindre det fremgår af konkrete, objektive og kontrollerbare forhold, at disse betingelser er nødvendige for at sikre en korrekt og ukompliceret anvendelse af nævnte fritagelse samt for at hindre svig, unddragelse eller misbrug. Det påhviler den forelæggende ret at efterprøve, om dette er tilfældet for så vidt angår betingelserne ifølge disse retsforskrifter.
 (1) EUT C 180 af 1.8.2009.


text:
3.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 225/10
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 30. maj 2013 — Dirk Frederik Asbeek Brusse og Katarina de Man Garabito mod Jahani BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof te Amsterdam — Nederlandene)
 (Sag C-488/11) (1)
 (Direktiv 93/13/EØF - urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler - boliglejekontrakt, der er indgået mellem en erhvervsmæssig udlejer og en lejer, der handler i privat øjemed - en national retsinstans’ undersøgelse ex officio af, om et kontraktvilkår er urimeligt - bødevilkår - erklæring om ugyldighed af et vilkår)
 2013/C 225/15
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Gerechtshof te Amsterdam
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Dirk Frederik Asbeek Brusse og Katarina de Man Garabito
 Sagsøgt: Jahani BV
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Gerechtshof te Amsterdam — fortolkning af artikel 6 i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT L 95 s. 29) — lejekontrakt mellem en erhvervsmæssig udlejer og en lejer, der handler som privatperson — spørgsmålet, om udlejer kan anses for sælger eller leverandør af tjenesteydelser — grundlæggende retsprincipper
 Konklusion
 1)
 Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at med forbehold for kontraktvilkår, som afspejler love eller bindende administrative bestemmelser, der er fastsat i national ret, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve, finder det anvendelse på en kontrakt om leje af bolig, der indgås mellem en udlejer, der handler som led i sit erhverv, og en lejer, der ikke handler som led i sit erhverv.
 2)
 Direktiv 93/13 skal fortolkes således, at
 —
 når en national retsinstans, for hvilken en erhvervsdrivende har anlagt et søgsmål mod en forbruger, der vedrører opfyldelsen af en kontrakt, i henhold til de nationale procesregler er beføjet til ex officio at foretage en undersøgelse af, om hvorvidt et kontraktvilkår, som påstanden er støttet på, er i strid med nationale ordre public-regler, skal den på samme måde, når den har fastslået, at det pågældende kontraktvilkår falder inden for direktivets anvendelsesområde, ex officio og på baggrund af de kriterier, der er fastsat i det pågældende direktiv, foretage en bedømmelse af, om dette vilkår eventuelt er urimeligt
 —
 når en national retsinstans i henhold til de nationale procesregler er beføjet til ex officio at erklære et kontraktvilkår, der er i strid med den offentlige orden eller en ufravigelig lovbestemmelse, hvis rækkevidde begrunder en sådan sanktion, for ugyldigt, skal den efter at have givet parterne mulighed for en kontradiktorisk behandling i princippet ex officio erklære et kontraktvilkår, som den på grundlag af de kriterier, der er fastsat i det pågældende direktiv, har fastslået er urimeligt, for ugyldigt.
 3)
 Artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13 skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke, når en national retsinstans har fastslået, at et bødevilkår i en aftale, der er indgået mellem en forbruger og en erhvervsdrivende, er urimeligt, giver retsinstansen mulighed for at begrænse sig til, som det tillades i henhold til den nationale ret, at nedsætte den bøde, som i henhold til vilkåret pålægges forbrugeren, men pålægger retsinstans slet og ret at afvise at anvende det pågældende vilkår over for forbrugeren.
 (1) EUT C 13 af 14.1.2012.


text:
27.9.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 247/17
 Sag anlagt den 21. juli 2008 — Securvita mod KHIM (Natur-Aktien-Index)
 (Sag T-285/08)
 (2008/C 247/32)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (Hamburg, Tyskland) (ved Rechtsanwalt M. van Eendenburg)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 26. maj 2008 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 525/2007-4) ændres således, at det bestemmes, at ordmærket »Natur-Aktien-Index« registreres som EF-varemærke ved Harmoniseringskontoret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »Natur-Aktien-Index« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 36 og 42 (ansøgning nr. 4 861 175).
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på registrering.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (1), da det ansøgte varemærke ikke mangler særpræg.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
17.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 175/28
 Sag anlagt den 23. marts 2016 — León Van Parys mod Kommissionen
 (Sag T-125/16)
 (2016/C 175/32)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Firma León Van Parys NV (Antwerpen, Belgien) (ved advokaterne P. Vlaemminck, B. Van Vooren og R. Verbeke)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse C(2016) 95 final af 20. januar 2016 i sag REC 07/07(REV), hvori det blev fastslået, at en efterfølgende bogføring af importafgifter er berettiget, og at en fritagelse for disse afgifter er berettiget i forhold til en skyldner og delvis berettiget for så vidt angår en anden skyldner, men hvad angår en anden del ikke er berettiget hvad angår denne bestemte skyldner, og hvori Kommissionens afgørelse C(2010)2858 af 6. maj 2010 blev ændret, annulleres.
 —
 Det fastslås, at artikel 909 i forordning nr. 2454/93 (1) i fuldt omfang finder anvendelse til fordel for sagsøgeren i nærværende sag efter Rettens dom i sag T-324/10, hvor Retten til fordel for sagsøgeren (i nærværende sag og i nævnte sag) annullerede artikel 1, stk. 3, i den oprindelige afgørelse, således at sagsøgeren i nærværende sag i henhold til artikel 909 i forordning nr. 2454/93 har ret til at blive fritaget fuldt ud for toldskylden og alle dermed direkte eller indirekte forbundne renter eller omkostninger.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.
 1.
 Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 907 og 909 i forordning nr. 2454/93 og af artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 Sagsøgeren har anført, at de for sagsøger fordelagtige retsvirkninger af dom af 19. marts 2013, Firma Van Parys mod Kommissionen (T-324/10, EU:T:2013:136) i sig selv er tilstrækkelige. Som følge heraf kræves der ingen ny kommissionsafgørelse for at fjerne den af Retten konstaterede ulovlighed, og sagsøgeren må nyde godt af virkningen af artikel 909 i forordning nr. 2454/93.
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 907 i forordning nr. 2454/93 og af artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 Sagsøgeren har anført, at Kommissionen har misbrugt sin beføjelse til at kræve yderligere oplysninger i henhold til artikel 907 i forordning nr. 2454/93 med henblik på at omgå anvendelsen af artikel 909 i forordning nr. 2454/93. Sagsøgeren har nærmere bestemt anført, at Kommissionen allerede rådede over de anmodede oplysninger.
 3.
 Tredje og subsidiære anbringende om tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik, eftersom gennemførelsen af dom af 19. marts 2013, Firma Van Parys mod Kommissionen (T-324/10, EU:T:2013:136), inden for en rimelig frist ikke kunne overstige den oprindelige periode på ni måneder fastsat i artikel 907 i forordning nr. 2454/93.
 4.
 Fjerde og mere subsidiære anbringende, hvorefter Kommissionen har misbrugt sine beføjelser, idet den har gennemført en ny undersøgelse og er nået frem til en konklusion, der er i strid med hvad Retten fastslog i dom af 19. marts 2013, Firma Van Parys mod Kommissionen (T-324/10, EU:T:2013:136).
 5.
 Femte og endnu mere subsidiære anbringende om en ukorrekt fortolkning af bestemmelserne om regulering af bananmarkedet og om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet.
 —
 Sagsøgerens anvendelse af en leasingaftalemed henblik på erhvervelsen af importlicenser var ifølge sagsøgeren en retligt fastsat mulighed i medfør af forordning nr. 2362/98 (2) og almindelig handelspraksis som anerkendt af WTO.
 —
 Dette kan ikke i sig selv anses for forsømmelighed fra en importørs side, når dette ikke er tilfældet for en toldspeditør eller for en anden importør, som anvendte licenser, der ikke kunne overdrages.
 (1) Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2.7.1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF- toldkodeks (EFT L 253, s. 1).
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 2362/98 af 28.10.1998 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 for så vidt angår ordningen for indførsel af bananer til Fællesskabet (EFT L 293, s. 32).


text:
31.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/7
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 8. juni 2017 — W. F. Gözze Frottierweberei GmbH og Wolfgang Gözze mod Verein Bremer Baumwollbörse (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Düsseldorf — Tyskland)
 (Sag C-689/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - intellektuel ejendomsret - EU-varemærker - forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 9 og 15 - tegnet bomuldsblomst indgivet af en sammenslutning - registrering som individuelt varemærke - tildeling af brugslicenser for dette varemærke til bomuldstekstilfabrikanter, der er medlemmer af denne sammenslutning - begæring om ugyldighed eller fortabelse - begrebet »reel brug« - væsentligste funktion som oprindelsesbetegnelse))
 (2017/C 249/10)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberlandesgericht Düsseldorf
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: W. F. Gözze Frottierweberei GmbH og Wolfgang Gözze
 Sagsøgt: Verein Bremer Baumwollbörse
 Konklusion
 1)
 Artikel 15, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EU-varemærker skal fortolkes således, at der ikke foreligger brug som varemærke i overensstemmelse med begrebet »reel brug« som omhandlet i denne bestemmelse, når indehaveren af et individuelt EU-varemærke eller tredjemand med dennes samtykke anbringer dette varemærke på varer som kvalitetsmærke. Anbringelsen af det nævnte varemærke udgør imidlertid en sådan reel brug, såfremt det ligeledes og samtidigt over for forbrugerne garanterer, at disse varer hidrører fra én bestemt virksomhed, der kontrollerer fremstillingen af de nævnte varer, og som kan tillægges ansvaret for deres kvalitet. I det sidste tilfælde har indehaveren af varemærket ret til i henhold til denne forordnings artikel 9, stk. 1, litra b), at forbyde tredjemand at anbringe et lignende tegn på varer af samme art, såfremt denne anbringelse skaber en risiko for forveksling i kundekredsens bevidsthed.
 2)
 Artikel 52, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009, sammenholdt med denne forordnings artikel 7, stk. 1, litra g), skal fortolkes således, at et individuelt varemærke ikke kan erklæres ugyldigt på grundlag af en samlet anvendelse af disse bestemmelser som følge af den omstændighed, at indehaveren af varemærket ikke ved regelmæssige kvalitetskontroller af sine licenstagere garanterer rigtigheden af forventningerne til den kvalitet, som offentligheden forbinder med dette varemærke.
 3)
 Forordning nr. 207/2009 skal fortolkes således, at dens bestemmelser vedrørende EU-kollektivmærker ikke kan anvendes tilsvarende på individuelle EU-varemærker.
 (1) EUT C 118 af 4.4.2016.


text:
24.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 366/15
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 27. september 2012 — Field Fisher Waterhouse LLP mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-392/11) (1)
 (Moms - fritagelse for udlejning af fast ejendom - udlejning af erhvervslokaler - tjenesteydelser knyttet til nævnte udlejning - kvalificering af en transaktion i momsmæssig henseende - transaktion, der udgøres af en enkelt ydelse eller flere selvstændige ydelser)
 2012/C 366/24
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 First-tier Tribunal (Tax Chamber)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Field Fisher Waterhouse LLP
 Sagsøgt: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — fortolkning af Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — fritagelse i forbindelse med andre aktiviteter — rækkevidden af momsfritagelsen for udlejning af fast ejendom — spørgsmålet om visse drifts — og vedligeholdelsesydelser — vedrørende ejendommen og de fælles arealer er omfattet — kvalifikation i momsmæssig henseende som en enkelt ydelse eller som selvstændige ydelser — fortolkning af Domstolens dom af 11. juni 2009 i sag C-570/07, RLRE Tellmer Property
 Konklusion
 Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at udlejning af fast ejendom og levering af tjenesteydelser, der er knyttet til denne udlejning, såsom de i hovedsagen omhandlede, i merværdiafgiftsmæssig henseende kan udgøre en enkelt ydelse. I denne forbindelse udgør den til udlejeren i lejeaftalen indrømmede mulighed for at opsige denne, såfremt lejeren ikke betaler tjenesteydelsesafgifterne, et indicium, som taler for, at der foreligger en enkelt ydelse, selv om denne mulighed ikke nødvendigvis udgør det afgørende forhold med henblik på vurderingen af, om en sådan ydelse foreligger. Derimod er det ud fra det forhold, at tjenesteydelser som de i hovedsagen omhandlede i princippet kan leveres af tredjemand, ikke muligt at konkludere, at disse ikke kan udgøre en enkelt ydelse under de i hovedsagen omhandlede omstændigheder. Det tilkommer den forelæggende ret at afgøre, om de pågældende transaktioner, i lyset af de fortolkningselementer, som Domstolen er fremkommet med i denne sag, og henset til de særlige omstændigheder i nævnte sag, er indbyrdes forbundet med hinanden i en sådan grad, at de skal anses for at udgøre en enkelt ydelse bestående i udlejning af fast ejendom.
 (1) EUT C 282 af 24.9.2011.


text:
22.2.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 44/21
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 5. december 2002 den 5. december 2002
 i sag T-119/99, Paul Edwin Hoyer mod Kommissionen for i sag T-209/99, Paul Edwin Hoyer mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (1) De Europæiske Fællesskaber ( 1)
 (»Midlertidigt ansatte — opfyldelse af en af Retten afsagt
 (»Midlertidigt ansatte — opfyldelse af en af Retten afsagt
 dom — genåbning af den interne udvælgelsesprøve KOM/
 dom — erstatningssøgsmål — formaliteten«)
 LA/2/89 — manglende opførelse på listen over egnede
 ansøgere«)
 (2003/C 44/37)
 (2003/C 44/36)
 (Processprog: nederlandsk)
 (Processprog: nederlandsk)
 I sag T-209/99, Paul Edwin Hoyer, tidligere midlertidigt ansat
 I sag T-119/99, Paul Edwin Hoyer, tidligere midlertidigt ansat ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Hoeilaart
 ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Hoeilaart (Belgien), ved avocat G. van der Wal, og med valgt adresse i
 (Belgien), ved avocat G. van der Wal, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- skaber (befuldmægtigede: først G. Valsesia og C. Van der
 skaber (befuldmægtigede: først G. Valsesia og C. Van der Hauwaert, derefter F. Clotuche-Duvieusart og H.M.H. Speyart),
 Hauwaert, derefter F. Clotuche-Duvieusart og H.M.H. Speyart), angående en påstand om erstatning for den økonomiske og
 angående en påstand om annullation af Kommissionens ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren angiveligt har lidt
 udvælgelsesprøve KOM/LA/2/89, eller i det mindste annulla- som følge af de af Retten afsagte domme af 17. marts 1994 i
 tion af udvælgelseskomitéens afgørelse om ikke at opføre sagen Hoyer mod Kommissionen (sag T-43/91, Sml. Pers. I-A,
 sagsøgeren på den i forbindelse med udvælgelsesprøven udfær- s. 91, og II, s. 297, og i sag T-51/91, Sml. Pers. I-A, s. 103,
 digede liste over egnede ansøgere, som blev meddelt sagsøge- og II, s. 341), har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af
 ren ved Kommissionens skrivelse af 15. februar 1999, har afdelingsformanden, M. Vilaras, og dommerne V. Tiili og
 Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Mengozzi; justitssekretær: ekspeditionssekretær J. Palacio
 M. Vilaras, og dommerne V. Tiili og P. Mengozzi; justitssekre- González, den 5. december 2002 afsagt dom, hvis konklusion
 tær: ekspeditionssekretær J. Palacio González, den 5. december lyder således:
 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Sagen afvises.
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 ( 1) EFT C 226 af 7.8.1999. (1 ) EFT C 352 af 4.12.1999.


text:
17.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 383/2
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Novara (Italien) den 4. juli 2016 — Bruno Dell’Acqua mod Eurocom Srl og Regione Lombardia
 (Sag C-370/16)
 (2016/C 383/02)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Novara
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bruno Dell’Acqua
 Sagsøgte: Eurocom Srl og Regione Lombardia
 Præjudicielt spørgsmål
 Kræves der en forudgående bemyndigelse som omhandlet i artikel 1, [tredje] punktum, i protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter (Den Europæiske Unions Tidende, 16.12.2004, C 310, s. 261), såfremt de beløb, hvori der i forbindelse med tvangsfuldbyrdelse i form af udlæg hos tredjemand er blevet gjort udlæg, ikke længere besiddes af det relevante organ under De Europæiske Fællesskaber, men allerede er blevet overført til de nationale betalingsorganer?


text:
22.1.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 20/25
 — Den anfægtede beslutning indebærer en risiko for, at den Sag anlagt den 19. oktober 1999 af Tirrenia di Navigazione
 tilvejebragte ligevægt nu vil blive bragt i fare, og at der igen SpA m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 vil opstå den risikobetonede situation, der i sin tid blev skaber
 afhjulpet i kraft af de italienske myndigheders indgriben.
 (Sag T-246/99)
 (2000/C 20/51)
 (Processprog: italiensk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 19. oktober 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Tirrenia di Navigazione SpA m.fl.
 Sag anlagt den 18. oktober 1999 af Sadam Castiglionese ved advokaterne Antonio Tizzano og Gian Michele Roberti,
 SpA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Napoli, med adresse Place du Grand Sablon, 36, Bruxelles.
 (Sag T-245/99) Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionens beslutning af 6. august 1999 annulleres.
 (2000/C 20/50)
 — Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 (Processprog: italiensk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 18. oktober 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Sadam Castiglionese SpA ved Under denne sag er der nedlagt påstand om annullation af
 advokaterne Antonio Tizzano og Gian Michele Roberti, Napoli Kommissionens beslutning af 6. august 1999, ved hvilken
 samt Alberto Maffei Alberti, Gualtiero Pittalis og Alessandra Kommissionen indledte en procedure i henhold til traktatens
 Franchi, Bologna, med adresse Place du Grand Sablon, 36, artikel 88, stk. 2, idet Italien antoges at have ydet statsstøtte til
 Bruxelles. de sagsøgende selskaber. Den støtte, som er blevet påtalt i
 den anfægtede beslutning har grundlag i »aftaler mellem
 virksomheder i Tirrenia-gruppen og den italienske stat« og
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: består i det væsentlige i indførelsen af offentlige serviceforplig-
 telser (OSP), der subventioneres på visse ruter, ligesom aftalerne
 indeholder mekanismer til finansiering heraf.
 — Kommissionens beslutning (C(1999) 1363 end.) af 11. maj
 1999 om statsstøtte, som Italien har ydet sukkersektoren,
 annulleres (helt eller delvis). Sagsøgerne, som er selskaber i Tirrenia-gruppen, gør herved
 gældende, at man, som fastsat i national ret i Italien, er
 undergivet præcise forpligtelser hvad angår de ydelser, der skal
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. præsteres, og de nærmere regler for udførelsen. Navnlig
 vedrører disse forpligtelser tre grundlæggende parametre: De
 ruter, der skal besejles, hyppigheden og tidstabellerne for den
 enkelte linje samt den type skibe, der skal indsættes på den
 enkelte linje.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for deres opfattelse har sagsøgerne gjort følgende
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme gældende:
 som dem, der er påberåbt i sag T-244/99, Sadam Abruzzo
 mod Kommissionen. — Ordningen med de pågældende OSP svarer til et legitimt
 valg truffet af de italienske myndigheder, og det har
 hjemmel i artikel 4, stk. 3, i Rådets forordning (EØF)
 nr. 3577/92 af 7. december 1992 om anvendelse af
 princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for
 søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads).


text:
8.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 144/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 6. februar 2017 — Oftalma Hospital Srl mod C.I.O.V. — Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi og Regione Piemonte
 (Sag C-65/17)
 (2017/C 144/33)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte suprema di cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Oftalma Hospital Srl
 Sagsøgte: C.I.O.V. — Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi og Regione Piemonte
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 9 i Rådets direktiv 92/50/EØF (1) af 18. juni 1992, hvorefter aftaler, hvis genstand er de i bilag I B opførte tjenesteydelser, skal indgås i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 14 og 16, fortolkes således, at de nævnte aftaler under alle omstændigheder er underlagt princippet om etableringsfrihed, princippet om fri udveksling af tjenesteydelser, ligebehandlingsprincippet, princippet om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, gennemsigtighedsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling som fastlagt i artikel 43 EF, 49 EF og 86 [EF]?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, skal artikel 27 i direktiv 92/50/EØF, hvorefter antallet af ansøgere, der har adgang til at forhandle i tilfælde af indgåelse af en aftale ved udbud efter forhandling, ikke må være mindre end tre, forudsat at der er et tilstrækkeligt antal kvalificerede ansøgere, fortolkes således, at den også finder anvendelse på aftaler, hvis genstand er de i bilag I B opførte tjenesteydelser?
 3)
 Er artikel 27 i direktiv 92/50/EØF, hvorefter antallet af ansøgere, der har adgang til at forhandle i tilfælde af indgåelse af en aftale ved udbud efter forhandling, ikke må være mindre end tre, forudsat at der er et tilstrækkeligt antal kvalificerede ansøgere, til hinder for anvendelse af nationale bestemmelser, der med hensyn til offentlige aftaler indgået inden vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF (2) af 31. marts 2004, og hvis genstand er de i bilag I B til direktiv 92/50/EØF opførte tjenesteydelser, ikke sikrer fri konkurrence i tilfælde af aftale ved udbud efter forhandling?
 (1) Rådets direktiv 92/50/EØF af 18.6.1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (EFT L 209, s. 1).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv nr. 2004/18/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114).


text:
C 213/44 DA Den Europæiske Unions Tidende 6.9.2003
 Slettelse af sag T-35/02 (1) Slettelse af sag T-62/03 (1)
 (2003/C 213/88) (2003/C 213/90)
 (Processprog: italiensk) (Processprog: fransk)
 Ved kendelse af 8. april 2003 har formanden for Tredje
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans Ved kendelse af 19. juni 2003 har formanden for Fjerde
 besluttet, at sag T-35/02, Alitalia — Linee Aeree Italiane SpA Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal besluttet, at sag T-62/03, Georges Vassilakis mod Kommissio-
 slettes af registeret. nen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 109 af 4.5.2002. (1 ) EUT C 101 af 26.4.2003.
 Slettelse af sag T-103/02 ( 1)
 Slettelse af sag T-85/03 (1)
 (2003/C 213/89)
 (2003/C 213/91)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: engelsk)
 Ved kendelse af 19. juni 2003 har formanden for Femte
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 Ved kendelse af 18. juni 2003 har formanden for Fjerde
 besluttet, at sag T-103/02, Ineos Phenol GmbH & Co. KG mod
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af
 besluttet, at sag T-85/03, Caymanøernes regering mod Kom-
 registeret.
 missionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af
 registeret.
 ( 1) EFT C 156 af 29.6.2002.
 (1 ) EUT C 124 af 24.5.2003.


text:
11.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 36/33
 Sag anlagt den 22. november 2005 — NHL Enterprises mod KHIM
 (Sag T-414/05)
 (2006/C 36/70)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: NHL Enterprises B.V. (Rijswijk, Nederlandene) (ved: solicitor G. Llewelyn)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Andre parter i appelsagen: Glory & Pompea (Mataró, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret og intervenienten tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: NHL Enterprises
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »LA KINGS« for varer i klasse 16, 25 og 41 — ansøgning nr. 1 041 102
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Manufacturas Antonio Gassol S.A. Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke blev senere overdraget til Glory & Pompea, S.A.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale figurmærke »KING« for varer i klasse 25.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge for alle de ansøgte varer i klasse 25
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94, da graden af lighed mellem de omhandlede varemærker, uanset at varerne er identiske, ikke er tilstrækkelig høj.


text:
23.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 24. oktober 2016 — DUEMMESGR SpA mod Associazione Cassa Nazionale di Previdenza e Assistenza in favore dei Ragionieri e Periti Commerciali (CNPR)
 (Sag C-536/16)
 (2017/C 022/10)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: DUEMMESGR SpA
 Sagsøgt: Associazione Cassa Nazionale di Previdenza e Assistenza in favore dei Ragionieri e Periti Commerciali (CNPR)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er artikel 38, stk. 2a, i lovdekret nr. 163/2006, i den på tidspunktet for den omhandlede udbudsbekendtgørelse gældende affattelse [udelades], for så vidt angår den del, hvor der fastlægges betaling af en »bøde« i en størrelsesorden, som skal fastsættes af den ordregivende myndighed (»ikke mindre end en tusindedel og ikke mere end en hundrededel af kontraktens værdi, og under alle omstændigheder ikke mere end 50 000 EUR, hvis indbetaling er sikret ved den midlertidige sikkerhedsstillelse«), i strid med EU-retten under hensyntagen til det ekstremt høje beløb og den forudbestemte karakter af bøden, hvis niveau ikke tilpasses efter det konkrete forhold, som skal reguleres, dvs. alvoren af den uregelmæssighed, som kan afhjælpes, selv om medlemsstaterne kan pålægge en afgift for udøvelse af beføjelse til fyldestgørelse under behandlingen med afhjælpende virkning?
 2)
 Er den nævnte artikel 38, stk. 2a, i lovdekret nr. 163/2006 (i den på ovennævnte tidspunkt gældende affattelse) i modsat fald i strid med EU-retten, idet afgiften for udøvelse af beføjelsen til fyldestgørelse under behandlingen kan anses for at være uforenelig med princippet om maksimal åbning af markedet for konkurrence, hvilket er formålet med det nævnte retsinstitut, dvs. at den omhandlede opgave, der pålægges udbudskomitéen, henhører under komitéens forpligtelser i henhold til samme lov af hensyn til den almene interesse i at forfølge ovennævnte formål?


text:
7.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/50
 Sag anlagt den 21. januar 2009 — Biocaps mod Kommissionen
 (Sag T-24/09)
 (2009/C 55/89)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Biocaps (Orsay, Frankrig) (ved avocats Y.-R. Guillou, H. Speyart og T. Verstraeten)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede beslutning annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, den juridiske enhed, der er ansvarlig for driften af Laboratoire Champagnat Desmoulins Philippakis, har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 6524 af 29. oktober 2008, hvorved Kommissionen i medfør af artikel 20, stk. 4, i forordning nr. 1/2003 (1) pålagde det nævnte laboratorium samt alle de enheder, dette direkte eller indirekte kontrollerer, at lade sig underkaste en undersøgelse vedrørende deres deltagelse i og/eller eventuelle iværksættelse af aftaler og samordnet praksis i strid med bestemmelserne i artikel 81 EF og/eller 82 EF.
 Denne adfærd er navnlig kommet til udtryk i form af beslutninger med henblik på at forhindre farmaceuter og/eller retssubjekter i at få adgang til markedet for tjenesteydelser med medicinsk biologiske analyser, at begrænse deres virksomhed på dette marked eller udelukke dem fra dette marked.
 Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål påberåbt sig et enkelt anbringende vedrørende tilsidesættelse af princippet, hvorefter fællesskabsinstitutionernes beslutninger skal stiles til enheder, som er juridiske personer, når den anfægtede beslutnings adressat ikke længere eksisterer på tidspunktet for beslutningens vedtagelse.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1).


text:
Nr . C 137/ 16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3 . 6 . 95
 Slettelse af sag C-100/94 ( J ) Slettelse af sag C-l 76/94 ( J )
 ( 95/C 137/37 ) ( 95/C 137/38 )
 Ved kendelse af 9 . marts 1995 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C Ved kendelse af 1 . marts 1995 har præsidenten for De
 100/94, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 mod Den Hellenske Republik, skal slettes af registeret. 176/94, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 mod Storhertugdømmet Luxembourg, skal slettes af regis
 teret .
 (') EFT nr . C 132 af 14 . 5 . 1994 .
 (') EFT nr . C 218 af 6 . 8 . 1994 .
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS ved advokat Mario Siragusa , Rom, advokat Giuseppe
 den 6. april 1995 Scassellati Sforzolini, Bologna , og advokat Gianfranco
 Arcidiacono, Milano , og med valgt adresse i Luxembourg
 i de forenede sager T-80/89, T-81/89, T-83/89, T-87/89, hos advokaterne Arendt & Medernach, 8-10, rue Mathias
 T-88/89, T-90/89, T-93/89, T-95/89, T-97/89, T-99/89, Hårdt, T-97/89, Hoechst AG, Frankfurt am Main (Tysk
 T-100/89, T-101/89, T-103/89, T-105/89, T-107/89,
 land ), ved advokaterne Hans Hellmann og Hans-Joachim
 T-l 12/89 , BASF AG m.fl. mod Kommissionen for De
 Voges, Köln, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Europæiske Fællesskaber ( 1 ) advokaterne Loesch & Wolter, 11 , rue Goethe, T-99/89 ,
 (Konkurrence — procedure — kompetence — Kommis Imperial Chemical Industries plc, London, ved Solicitors
 sionens forretningsorden) Victor White, Richard Coles og Andrew Ransom, ved David
 ( 95/C 137/39 ) Vaughan, QC, og Barrister David Anderson, Bar of England
 and Wales, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokaterne Dupong & Konsbruck, 14 A, rue des Bains,
 (Processprog: tysk, engelsk, spansk, fransk, italiensk og T-100/89 , Neste Oy, Espoo ( Finland ), ved advokat med
 hollandsk)
 møderet for Belgiens Cour de cassation Georges van Hecke
 og advokat Gerwin Van Gerven, Bruxelles, og med valgt
 I de forenede sager T-80/89, BASF AG, Ludgwigshafen adresse i Luxembourg hos advokat Freddy Brausch, 11 , rue
 (Tyskland ), ved advokaterne Ferdinand Hermanns og Karl Goethe, T-101 /89, Repsol Quimica SA, Madrid, ved advo
 Kaiser, Düsseldorf, og med valgt adresse i Luxembourg hos kat José Pérez Santos, Madrid, og med valgt adresse i
 advokaterne Loesch & Wolter, 11 , rue Goethe, T-81/89 , Luxembourg hos advokat Ernest Arendt, 8-10, rue Mathias
 Monsanto Company, St. Louis, Missouri (USA ), ved Clive Hårdt, T-103/89 , Shell International Chemical Company
 Stanbrook, QC, og Barrister John Ratliff, Bar of England Ltd, London, ved Solicitor John Osborne ved Kenneth
 and Wales, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Parker, QC, Bar of England and Wales, og med valgt adresse
 Arsène Kronshagen, 12 , boulevard de la Foire, T-83/89 , NV i Luxembourg hos advokaterne Elvinger & Hoss, 15 , côte
 DSM og DSM Kunststoffen BV, Heerlen ( Nederlandene ), d'Eich, T-105/89, Montedison SpA, Milano ( Italien ), ved
 ved advokat Inne G. F. Cath, Haag, og med valgt adresse i advokat med møderet for Italiens Corte di Cassazione
 Luxembourg hos advokaterne Dupong & Konsbruck, 14 A, Giuseppe Celona , advokat Giorgio Aghina , Milano, og
 rue des Bains, T-87/89, Orkem SA, Paris ( Frankrig ), ved advokat Piero Ferrari, Rom, og med valgt adresse i
 advokaterne Dominique Voillemot og Joëlle Salzmann, Luxembourg hos advokat Georges Margue, 20, rue Phi
 Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne lippe II, T-107/89, Chemie Holding AG, Linz ( Østrig), ved
 Loesch & Wolter, 11 , rue Goethe, T-88/89 , Bayer AG, advokat Otfried Lieberknecht, Düsseldorf, og med valgt
 Leverkusen (Tyskland ), ved advokaterne Oliver Axster og adresse i Luxembourg hos advokat Alex Bonn, 22, côte
 Holger Wissel , Düsseldorf, og advokaterne Michel Wael d'Eich, T-l 12/89, The Dow Chemical Company, Midland,
 broeck, Denis Waelbroeck og Alexandre Vandencasteele, Michigan (USA), ved advokat Arved Deringer, Köln,
 Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advoka advokat Pierre Bos, Rotterdam, og advokat José Pérez
 terne Loesch & Wolter, 11 , rue Goethe, T-90/89 , Atochem Santos , Madrid , og med valgt adresse i Luxembourg hos
 SA, Puteaux ( Frankrig), ved advokaterne Xavier de Roux og advokaterne Loesch & Wolter, 11 , rue Goethe, mod
 Charles-Henri Léger, Paris, og med valgt adresse i Luxem Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Julian
 bourg hos advokaterne Hoss & Elvinger, 15, côte d'Eich, Currall, Berend Jan Drijber, Francisco Enrique Gonzålez
 T-93/89 , Den Norske Stats Oljeselskap AS ( Statoil ), Stavan Díaz, Eric Morgan de Rivery, Renzo Morresi , Nicolas
 ger ( Norge ), ved Solicitor Graham Child og med valgt Forwood og Alexander Böhlke , angående en påstand om
 adresse i Luxembourg hos advokaterne Elvinger & Hoss, annullation af Kommissionens beslutning 8 9/ 1 9 l /EØF af
 15 , côte d'Eich, T-95/89 , Enichem SpA, Milano ( Italien), 21 . december 1988 vedrørende en procedure i henhold til


text:
C 109/54 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.5.2002
 — Sagsøgte betaler sagens udgifter, omkostninger og hono- artikel 53. Ifølge denne regel skal et selskab, som ønsker at
 rarer. hverve nye betalingsmodtagere, dvs. hverve handlende, hos
 hvem kunder betaler med kreditkort, først udstede en række
 kreditkort til kunder. Sagsøgerne har specialiseret sig i hverv-
 ning.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Efter sagsøgerens opfattelse strider den anfægtede beslutning
 Sagsøgeren har anført, at hun har lidt ikke-økonomisk skade mod EF-traktaten og EØS-aftalen.
 på grund af tilsidesættelse af princippet om god forvaltning og
 af pligten til loyalt samarbejde ved udfærdigelsen af de nævnte
 bedømmelsesrapporter. Desuden er der tale om gentagne For det første gør sagsøgerne gældende, at beslutningen ikke i
 tilsidesættelser, hvilket ifølge sagsøgeren godtgør, at Kommis- tilstrækkelig grad begrunder, at den pågældende regel ikke
 sionens adfærd var ondsindet. anses for en mærkbar handelshindring.
 Endvidere gør sagsøgerne gældende, at Kommissionen begik
 en retlig fejl ved at foretage sin vurdering inden for rammerne
 af EF-traktatens artikel 81, stk. 3, i stedet for artikel 81, stk. 1.
 Efter sagsøgernes opfattelse kan spørgsmålet om, hvorvidt en
 konkurrencebegrænsning virker fremmende eller hæmmende
 for konkurrencen, kun vurderes inden for rammerne af EF-
 Sag anlagt den 4. februar 2002 af First Data Corporation, traktatens artikel 81, stk. 3. I den anfægtede beslutning
 FDR Limited og First Data Merchant Services Corporation argumenterer Kommissionen imidlertid tilsyneladende på den
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber måde, at den pågældende regel falder uden for EF-traktatens
 artikel 81, stk. 1, fordi dens fordele er større end dens
 konkurrencebegrænsende virkninger. En sådan betragtning
 (Sag T-28/02)
 kan imidlertid kun anlægges inden for rammerne af EF-
 traktatens artikel 81, stk. 3.
 (2002/C 109/104)
 Ifølge sagsøgerne er den pågældende regel konkurrencebe-
 (Processprog: engelsk) grænsende. Den medfører nemlig, at et selskab, der ønsker at
 påbegynde hvervning, først skal opbygge bankaktiviteter for at
 kunne udstede kort til kunder. Dette udgør efter sagsøgernes
 opfattelse en hindring for adgangen til markedet for hvervning.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Desuden er anvendelsen af denne regel uklar, da antallet af de
 den 4. februar 2002 anlagt sag mod Kommissionen for kort, som skal udstedes, afhænger af kriterier, som ikke er
 De Europæiske Fællesskaber af First Data Corporation, FDR fastlagt. Efter sagsøgernes opfattelse burde Kommissionen have
 Limited og First Data Merchant Services Corporation ved foretaget en undersøgelse af, om reglen anvendes ensartet og
 advokaterne Pierre Bos og Morten Nissen, advokatfirmaet ikke diskriminerende.
 Dorsey & Whitney LLP, Bruxelles (Belgien).
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionens beslutning af 9. august 2001 om en
 procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 og
 EØS-aftalens artikel 53 (sag nr. COMP/29.373 — Visa Sag anlagt den 13. februar 2002 af Wolfgang Leonhardt
 International) annulleres for så vidt angår artikel 1, stk. 5. mod Europa-Parlamentet
 — Kommissionen tilpligtes at betale de omkostninger, sagsø- (Sag T-30/02)
 geren har afholdt i sagen.
 (2002/C 109/105)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter (Processprog: fransk)
 Sagsøgerne anfægter Kommissionens beslutning, hvorefter
 Visa-koncernens regel om »no-acquiring-without-issuing« Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 (ingen hvervning uden kortudstedelse) ikke udgør nogen den 13. februar 2002 anlagt sag mod Europa-Parlamentet af
 mærkbar handelsrestriktion og derfor falder uden for anvendel- Wolfgang Leonhardt, La Hulpe (Belgien), ved avocat Haris
 sesområdet for EF-traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens Tagaras.