text:
24.6.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 176/3
 DOMSTOLENS DOM Appel iværksat den 16. februar 2000 af Unión de Peque-
 ños Agricultores til prøvelse af kendelse afsagt den
 23. november 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 (Sjette Afdeling) Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-173/98, Unión de
 Pequefios Agricultores mod Rådet for Den Europæiske
 Union
 af 13. april 2000 i sag
 (Sag C-50/00 P)
 C-274/98, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 mod Kongeriget Spanien (1) (2000/C 176/05)
 (»Traktatbrud — direktiv 91/676/EØF«) Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 16. februar 2000 iværksat appel af Unión de Pequeños Agricul-
 tores ved Javier Ledesma Bartret og José Ma Jiménez Laiglesia
 (2000/C 176/04) Onate, og med valgt adresse i Luxembourg hos Concepción
 Llaser Moyano, 22, rue Wenkelhiel, L-5680 Dalheim, til
 prøvelse af kendelse afsagt den 23. november 1999 af De
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Afdeling)
 i sag T-173/98, Unión de Pequefios Agricultores mod Rådet
 (Processprog: spansk)
 for Den Europæiske Union.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 1. Kendelsen afsagt den 23. november 1999 af Retten i Første
 Instans i sag 173/98 ophæves.
 I sag C-274/98, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede: E. Gippini Fournier og F. de Sousa 2. Den af appellanten den 20. oktober 1998 ved Retten i
 Fialho) mod Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: M. López- Første Instans anlagte sag antages til realitetsbehandling
 Monis Gallego), angående en påstand om, at det fastslås, at i overensstemmelse med artikel 51 i EF-statutten for
 Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser efter EF- Domstolen og sagen hjemvises til Retten til behandling af
 traktaten, idet det ikke har udarbejdet de handlingsprogram- realiteten.
 mer, som er foreskrevet i artikel 5 i Rådets direktiv 91/676/EØF
 af 12. december 1991 om beskyttelse af vand mod forurening
 forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget (EFT L 375,
 s. 1, den spanske version berigtiget i EFT 1993 L 92, s. 51), Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 manden, J.C. Moitinho de Almeida, og dommerne R. Schintgen,
 G. Hirsch, V. Skouris og F. Macken (refererende dommer); Procedurefejl og tilsidesættelse af fællesskabsretten:
 generaladvokat: G. Cosmas; justitssekretær: R. Grass, den
 13. april 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 — Den anfægtede kendelse beror på en sammenblanding og
 urigtig fortolkning af appellantens argumentation vedrø-
 1) Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser efter Rådets rende grundrettigheder og effektiv retsbeskyttelse. Den
 direktiv 91/676/EØF af 12. december 1991 om beskyttelse af tilsidesættelse af appellantens grundlæggende krav på
 vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra retsbeskyttelse, som afvisningen af sagen udgjorde, kan
 landbruget, idet det ikke har udarbejdet de handlingsprogrammer, ikke retfærdiggøres ved en henvisning til, at »der ikke
 som er foreskrevet i direktivets artikel 5. findes nogen« nationale retsmidler, men en afvisning
 forudsatte i det konkrete tilfælde, at disse retsmidler er
 »effektive«, og denne betingelse, som er knyttet til den
 2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger. grundrettighed, appellanten påberåbte sig, er ikke opfyldt.
 — Kendelsens begrundelse vedrørende appellantens anbrin-
 gende om iagttagelsen af dennes grundlæggende krav
 (1) EFT C 278 af 5.9.1998. på en effektiv retsbeskyttelse er utilstrækkelig og beror
 endvidere på en sammenblanding af appellantens argu-
 mentation.
 — Kendelsens begrundelse for gennemgangen af princippet
 om aktindsigt er selvmodsigende.
 ---pagebreak--- C 176/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24.6.2000
 — Kendelsen tilsidesætter appellantens grundlæggende krav Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 på en effektiv retsbeskyttelse, som er en almindelig grund-
 sætning i fællesskabsretten og i det ved traktaten indførte
 retssystem. Appellanten anfægter ikke i den foreliggende
 sag selve det retssystem, som er indført ved traktaten, men Tilsidesættelse af Rådets forordning (EF) nr. 3760/92 (2)
 den omstændighed, at den anfægtede kendelse overhovedet
 ikke gennemgar appellantens anbringende om dennes
 grundlæggende krav på en effektiv retsbeskyttelse. Den — Ifølge Kongeriget Spanien strider den anfægtede bestem-
 melse mod princippet om relativ stabilitet, og dette
 manglende hensyntagen til appellantens anbringende og
 spørgsmål er ikke blevet afgjort ved dommen af 5. oktober
 den opfattelse, som den anfægtede kendelse er baseret
 på — der reelt indebærer, at ansvaret for en effektiv 1999 i sag C-179/95, Spanien mod Rådet.
 retsbeskyttelse overflyttes til medlemsstaternes retssyste-
 mer — viser utilstrækkeligheden af søgsmålsadgangen efter
 traktatens artikel 173 i dennes gamle affattelse. Den — Ifølge Kongeriget Spanien indeholder artikel 9 i forordning
 3760/92 ingen hjemmel til en foranstaltning som den
 fejlagtige fortolkning af princippet om medlemsstaternes
 loyale samarbejde, som er lagt til grund i kendelsen, anfægtede, og dette af følgende grunde:
 indebærer, at ansvaret for iagttagelsen af grundrettigheder
 inden for rammerne af traktatens artikel 173 overføres til
 medlemsstaterne uden at tage hensyn til, at appellanten 1. De kvoteudvekslinger, som er tilladt efter artikel 9 i
 under sagen påberåbte sig, at den anfægtede retsakt forordning nr. 3760/92, skal være i overensstemmelse
 med principperne for den fælles fiskeripolitik og
 tilsidesatte grundlæggende rettigheder, eller til, at det kun
 er Fællesskabets retsinstanser, der har mulighed for at for Fællesskabets lovgivning, herunder princippet om
 relativ stabilitet.
 beskytte de øvrige rettigheder, som appellanten påberåbte
 sig, hvilket gør det klart, at det er disse retsinstansers
 ansvar at påse, at fællesskabsinstitutionernes retsakter er
 2. Ifølge artikel 9 henhører udvekslingen af fiskerimulig-
 lovlige og i overensstemmelse med grundrettighederne.
 hederne under medlemsstaternes kompetence, og med-
 lemsstaterne er kun forpligtet til at give Kommissionen
 meddelelse, hvorimod det i den foreliggende sag er
 Rådet, som først har besluttet, at Portugal kan fiske
 3 000 tons i Biscayabugten, og dernæst, at Portugal
 skal afstå denne kvote til Frankrig.
 3. Selv om Rådets forordning nr. 685/95 om forvaltning
 Sag anlagt den 7. marts 2000 af Kongeriget Spanien mod af fiskeriindsatsen, for så vidt angår visse fiskerizoner
 Rådet for Den Europæiske Union og visse fiskeressourcer i Fællesskabet har hjemmel i
 EF-traktatens artikel 43 (nu artikel 37 EF), er dette ikke
 ensbetydende med, at Rådet med denne forordning
 (Sag C-81/00)
 kan tilsidesætte bestemmelserne i grundforordningen
 om fiskeriet, dvs. forordning nr. 3760/92, og i det
 (2000/C 176/06) konkrete tilfælde tilsidesatte princippet om relativ
 stabilitet.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. marts
 2000 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Union af — Ved den anfægtede bestemmelse foretages der uden viden-
 Kongeriget Spanien ved Rosario Silva de Lapuerta, som skabeligt grundlag en ændring af den for år 2000 fastsatte
 befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos TAC for ansjoser, som i ICES-område VIII forhøjes fra
 Spaniens Ambassade, 4-6, bvd. E. Servais. 16 000 til 19 000 tons. Herved er forordning nr. 3760/92
 blevet tilsidesat, da formalet om en rationel og ansvarlig
 udnyttelse af midlerne ikke er opfyldt, idet der tværtimod
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 er foretaget rovdrift i ICES-område VIII på en art som
 ansjos.
 — Annullation af fodnote 2 i den rubrik om ansjoser i
 »område IX, X, CECAF 34.1.1«, som er indeholdt i bilag I
 D til Rådets forordning (EF) nr. 2742/1999 (1) af 17. de-
 cember 1999 om fastsættelse for år 2000 af fiskerimulighe-
 der og dertil knyttede betingelser for visse fiskebestande og (1) EFT L 341 af 31.12.1999, s. 1.
 grupper af fiskebestande gældende for EF-farvande og (2) om en fællesskabsordning for fiskeri og akvakultur (EFT L 389 af
 for EF-fartøjer i andre farvande, som er omfattet af 20.12.1992, s. 1).
 fangstbegrænsninger, og om ændring af forordning (EF)
 nr. 66/98.
 — Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes af betale sagens
 omkostninger.


text:
C 35/4 DA Den Europæiske Unions Tidende 7.2.2004
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom a) Var det sagsøgende selskab under de omhandlede
 afsagt den 29. oktober 2003 af Arbitragehof i sagen omstændigheder en »afgiftspligtig person, der optræ-
 H. Clerens mod Waalse Regering og Ministerraad. der i denne egenskab« som omhandlet i sjette
 direktivs artikel 2, stk. 1, da det ved de 26 transaktio-
 ner erhvervede centralenheder af sælgere i Det
 (Sag C-480/03) Forenede Kongerige og solgte dem til købere uden
 for Det Forenede Kongerige?
 (2004/C 35/05)
 b) Udøvede det sagsøgende selskab under de omhand-
 lede omstændigheder »økonomisk virksomhed« som
 omhandlet i sjette direktivs artikel 4, da det ved
 de 26 transaktioner erhvervede centralenheder af
 Ved dom afsagt den 29. oktober 2003, indgået til Domstolens sælgere i Det Forenede Kongerige og solgte dem til
 Justitskontor den 18. november 2003, har Arbitragehof i købere uden for Det Forenede Kongerige?
 sagen H. Clerens mod Waalse Regering og Ministerraad forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: c) Udgjorde sagsøgerens erhvervelse ved de 26 transak-
 tioner af centralenheder fra sælgere i Det Forenede
 Kongerige under de omhandlede omstændigheder
 1. Skal Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om en »levering af et gode« til sagsøgeren som omhand-
 beskyttelse af vilde fugle (1), fortolkes således, at det ikke let i sjette direktivs artikel 5, stk. 1?
 tillader medlemsstaterne at indføre en ordning, som også
 finder anvendelse på fugle, der er født og opdrættet i
 fangenskab som omhandlet af direktivets bilag I? d) Udgjorde sagsøgerens salg ved de 26 transaktioner,
 af centralenheder til købere uden for Det Forenede
 Kongerige under de omhandlede omstændigheder
 2. Skal samme direktiv fortolkes således, at det alene tillader en »levering af et gode« som omhandlet i sjette
 medlemsstaterne at indføre en beskyttelsesordning for direktivs artikel 5, stk. 1?
 fugle, der er født og opdrættet i fangenskab, såfremt
 ordningen alene vedrører handelen med disse fugle, eller
 kan denne ordning finde anvendelse på alle transaktioner, 2. Fører besvarelsen af spørgsmål 1a)-d) til en tilsidesættelse
 som kan henhøre under fuglehandel? af fællesskabsrettens almindelige principper (særlig pro-
 portionalitetsprincippet og retssikkerhedsprincippet)?
 (1) EFT L 103 af 25.4.1979, s. 1.
 Sag anlagt den af Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber mod
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 27. oktober 2003 af High Court of Justice (Sag C-507/03)
 (England & Wales) Chancery Division i sagen Bond House
 Systems Ltd mod Commissioners of Customs and Excise.
 (2004/C 35/07)
 (Sag C-484/03)
 (2004/C 35/06) Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den anlagt
 sag mod af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ved, som befuldmægtiget, bistået af barrister QC J. E. Flynn, og
 med valgt adresse i Luxembourg.
 Ved kendelse afsagt den 27. oktober 2003, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 19. november 2003, har High Court of
 Justice (England & Wales) Chancery Division i sagen Bond Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 House Systems Ltd mod Commissioners of Customs and
 Excise forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en 1. Det fastslås, at har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: traktaten, idet det har besluttet at overdrage udførelse af
 tjenesteydelser til An Post uden forudgående offentliggø-
 1. Under hensyn til fællesskabsrettens almindelige princip- relse.
 per (særlig proportionalitetsprincippet og retssikkerhed-
 sprincippet) og artikel 28 EF: 2. tilpligtes at betale sagens omkostninger.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
12 . 8 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 208 /33
 Europæiske Fællesskaber af Daniel Chabert, Kraainem systematiske tilbageholdelser i hans løn til dækning af det
 ( Belgien ), ved advokat Georges Vandersanden, Bruxelles , og beløb, der fejlagtigt er udbetalt.
 med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson sari,
 1 , rue Glesener .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sag anlagt den 1 . juni 1995 af Karl Fingerhut mod Rådet for
 Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæi
 — den af Kommissionen den 6 . oktober 1994 trufne ske Fællesskaber
 afgørelse om, at sagsøgeren ved månedlige afdrag skal
 ( Sag T-124/95 )
 tilbagebetale et fejlagtigt udbetalt beløb på 215 354 bfr .,
 annulleres ( 95/C 208/69 )
 (Processprog: tysk)
 — det beløb, som Kommissionen af egen drift fra november
 1994 har tilbageholdt i sagsøgerens løn, tilbagebetales
 med tillæg af renter 8 % p.a . Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 1 . juni 1995 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af
 — sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger . Karl Fingerhut, Twistetal-Gembeck ( Forbundsrepublikken
 Tyskland ), ved advokaterne Bernd Meisterernst, Mechtild
 Düsing, Dietrich Manstetten, Dr. Frank Schulze og Dr .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Winfried Haneklaus, Münster, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokatfirmaet Dupong & Associés, 14a,
 rue des Bains, Luxembourg .
 Sagsøgeren forklarer, at han efter sin skilsmisse den 1 . fe
 bruar 1984 anmodede administrationen om til hans tidli
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 gere ægtefælle at overføre et beløb på 5 % af hendes
 grundløn, som ville tilfalde hende, såfremt hun kunne 1 ) Sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagsøgeren en
 tilkomme hussstandstillæg, og lade resten indgå på sagsø erstatning for perioden 15 . december 1985 til 29 . juli
 gerens konto . Administrationen har fra 1 . marts 1984 uden 1993 på 43 929,06 DM med rente 8% fra 19 . maj
 indvendinger fra sagsøgerens side fulgt denne fremgangs 1992 , ligesom de sagsøgte tilpligtes in solidum at betale
 måde . I ti og et halvt år, nemlig fra marts 1984 til oktober sagens omkostninger .
 1994 , har sagsøgeren således modtaget et beløb , på hans
 lønseddel angivet som husstandstillæg, som skulle udgøre 2 ) Den foreliggende sag forenes med den allerede anlagte
 forskellen mellem hans tidligere ægtefælles husstandstillæg sag Hülseberg m.fl . mod Rådet og Kommissionen for De
 på 5 % af dennes løn og det beløb, der tilkom sagsøgeren. Europæiske Fællesskaber, T-77/93 , og sagen udsættes
 Det har senere vist sig, at Kommissionen ikke i løbet af på samme måde .
 denne periode har tilpasset den del af tillægget, der skulle
 overføres til sagsøgerens tidligere ægtefælle, til de ændrin
 ger, der er sket i hendes løn; tillægget er således, skønt det er Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 blevet forhøjet i takt med forhøjelsen af sagsøgerens
 tidligere ægtefælles løn, kun blevet overført som et fast Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 beløb til denne, hvorfor sagsøgeren har modtaget et samme som i sag T-20/94 .
 restbeløb af stadig stigende størrelse . Skønt ydelsen således
 er blevet fejlagtigt udbetalt, skyldes dette udelukkende
 sagsøgte , og sagsøgeren har ikke været opmærksom
 herpå .
 Sagsøgeren begrunder sit sagsanlæg med et eneste anbrin Sag anlagt den 5 . juni 1995 af Hassan Belhanbel mod
 gende, nemlig tilsidesættelsen af artikel 85 i tjenestemands Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 vedtægten. Sagsøgte gør gældende, at der i det foreliggende ( Sag T-125/95 )
 tilfælde skal ske tilbagebetaling af det fejlagtigt udbetalte ( 95/C 208/70 )
 beløb, fordi fejlen var » åbenbar «. Sagsøgeren bestrider
 denne antagelse og gør gældende, at selv om han — hvilket
 ikke er tilfældet — måtte have bemærket en stigning i det (Processprog: fransk)
 beløb, som han fik i husstandstillæg, kunne han med rette
 tro, at beløbet blev forhøjet mere end hans tidligere Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 ægtefælles løn, eftersom han ikke kendte dennes lønudvik den 5 . juni 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 ling. Administrationens fejltagelse var således ikke i den Europæiske Fællesskaber af Hassan Benhanbel, Namur
 grad åbenbar, at sagsøgeren burde have kendt den . Sagsø ( Belgien ), ved advokaterne Jean-Noël Louis , Thierry Dema
 geren finder følgelig, at sagsøgte har foretaget en ukorrekt seure og Ariane Tornel, Bruxelles , og med valgt adresse i
 anvendelse af vedtægtens artikel 85 og uretmæssig foretaget Luxembourg hos Fiduciaire Myson sàrl, 1 , rue Glesener .


text:
10.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/21
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 19. november 2008 — Grækenland mod Kommissionen
 (Sag T-404/05) (1)
 (Samhørighedsfonden - Athens internationale lufthavn - nedsættelse af den finansielle støtte - proportionalitetsprincippet)
 (2009/C 6/42)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Den Hellenske Republik (ved M. Tassopoulou, som befuldmægtiget, bistået af avocats N. Korogiannakis og N. Keramidas)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Triantafyllou og A. Weimar, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2005) 3243 endelig udg. af 1. september 2005 om nedsættelse af den finansielle støtte ydet af Samhørighedsfonden til projekt nr. 95/09/65/040 (Athens nye internationale lufthavn i Spata) i henhold til Kommissionens beslutning K(96) 1356 endelig udg. af 24. marts 1996.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 22 af 28.1.2006.


text:
21.12.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 323/5
 DOMSTOLENS DOM en har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i medfør
 af traktatens artikel 5 og den afledte ret, idet det ikke har
 fjernet de bestemmelser i de tidligere aftaler, der er
 af 5. november 2002 uforenelige med traktaten, navnlig med artikel 52, og
 med bestemmelser i den afledte ret, og ikke har taget de
 nødvendige retlige skridt med henblik herpå,
 i sag C-471/98, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Kongeriget Belgien (1)
 har Domstolen, sammensat af formanden for Sjette Afdeling,
 J.-P. Puissochet, som fungerende præsident, afdelingsformand
 (»Traktatbrud — en medlemsstats indgåelse og anvendelse R. Schintgen samt dommerne C. Gulmann, D.A.O. Edward,
 af en bilateral »open skies«-aftale med USA — afledt A. La Pergola, P. Jann, V. Skouris (refererende dommer),
 ret, der regulerer det indre marked på luftfartsområdet F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr og J.N. Cunha Rodrigues;
 (forordning (EØF) nr. 2299/89, nr. 2407/92, nr. 2408/ generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: assisterende justits-
 92, nr. 2409/92 og nr. 95/93) — Fællesskabets eksterne sekretær H. von Holstein og afdelingschef D. Louterman-
 kompetence — EF-traktatens artikel 52 (efter ændring nu Hubeau, den 5. november 2002 afsagt dom, hvis konklusion
 artikel 43 EF) — EF-traktatens artikel 5 (nu artikel 10 EF)«) lyder således:
 (2002/C 323/05)
 1) Kongeriget Belgien har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler
 det i henhold til EF-traktatens artikel 5 (nu artikel 10 EF) og
 (Processprog: fransk) EF-traktatens artikel 52 (efter ændring nu artikel 43 EF) samt
 Rådets forordning (EØF) nr. 2409/92 af 23. juli 1992 om
 billetpriser og rater inden for luftfart og Rådets forordning
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (EØF) nr. 2299/89 af 24. juli 1989 om en adfærdskodeks for
 gjort i Samling af Afgørelser)
 edb-reservationssystemer, som ændret ved Rådets forordning
 (EØF) nr. 3089/93 af 29. oktober 1993, idet det har indgået
 eller uanset genforhandlingen af luftfartsaftalen af 23. oktober
 1980 mellem Kongeriget Belgien og USA har opretholdt
 I sag C-471/98, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- internationale forpligtelser med USA
 ber (befuldmægtiget: F. Benyon) mod Kongeriget Belgien
 (befuldmægtiget: A. Snoecx, bistået af advokaterne J.H.J. Bour-
 geois og N.F. Köhncke), støttet af Kongeriget Nederlandene — vedrørende priser på ruter inden for Fællesskabet, som
 (befuldmægtigede: M.A. Fierstra og J. van Bakel), angående en anvendes af luftfartsselskaber, der er udpeget af USA
 påstand om, at det fastslås
 — vedrørende de edb-reservationssystemer, der tilbydes til
 — principalt, at Kongeriget Belgien har tilsidesat de forplig-
 telser, der påhviler det i henhold til EF-traktaten, navnlig anvendelse eller anvendes på belgisk område
 artikel 5 (nu artikel 10 EF) og artikel 52 (efter ændring nu
 artikel 43 EF), samt i henhold til den afledte ret, der
 er vedtaget herunder, navnlig Rådets forordning (EØF) — der giver USA ret til at tilbagekalde, suspendere eller
 nr. 2407/92 af 23. juli 1992 om udstedelse af licenser til begrænse trafikrettighederne i de tilfælde, hvor de luftfarts-
 luftfartsselskaber (EFT L 240, s. 1), Rådets forordning selskaber, som Kongeriget Belgien har udpeget, ikke ejes
 (EØF) nr. 2408/92 af 23. juli 1992 om EF-luftfartsselska- af Kongeriget Belgien eller af belgiske statsborgere.
 bers adgang til luftruter inden for Fællesskabet (EFT
 L 240, s. 8), Rådets forordning (EØF) nr. 2409/92 af
 23. juli 1992 om billetpriser og rater inden for luftfart 2) I øvrigt frifindes Kongeriget Belgien.
 (EFT L 240, s. 15), Rådets forordning (EØF) nr. 2299/
 89 af 24. juli 1989 om en adfærdskodeks for edb-
 reservationssystemer (EFT L 220, s. 1), som ændret ved 3) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 Rådets forordning (EØF) nr. 3089/93 af 29. oktober
 1993 (EFT L 278, s. 1), og Rådets forordning (EØF)
 nr. 95/93 af 18. januar 1993 om fælles regler for tildeling
 4) Kongeriget Nederlandene bærer sine egne omkostninger.
 af ankomst- og afgangstidspunkter i Fællesskabets luft-
 havne (EFT L 14, s. 1), idet Kongeriget Belgien har
 forhandlet, paraferet og i 1995 indgået, samt individuelt
 har anvendt en såkaldt »open skies«-aftale med USA på
 luftfartsområdet (1 ) EFT C 71 af 13.3.1999.
 — subsidiært og delvis supplerende for det tilfælde, at 1995-
 aftalen ikke anses for radikalt at have ændret og dermed
 erstattet de tidligere indgåede aftaler, at Kongeriget Belgi-


text:
22.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 287/24
 Sag anlagt den 11. juli 2012 — Europa-Kommissionen mod Republikken Polen
 (Sag C-333/12)
 2012/C 287/46
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved P. Hetsch, C. Vrignon og J. Hottiaux, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/65/EF af 11. december 2007 om ændring af Rådets direktiv 89/552/EØF om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-spredningsvirksomhed (1), idet den ikke har vedtaget eller i hvert fald ikke har meddelt Kommissionen de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet
 —
 Republikken Polen pålægges i henhold til artikel 260, stk. 3, TEUF på grund af tilsidesættelse af forpligtelsen til at give meddelelse om gennemførelsen af direktiv 2007/65/EF en tvangsbøde på 112 190,40 EUR pr. dag fra datoen for dommens afsigelse i den foreliggende sag
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 19. december 2011.
 (1) EUT L 332, s. 27.


text:
26.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/51
 Sag anlagt den 1. november 2012 — Aer Lingus mod Kommissionen
 (Sag T-473/12)
 2013/C 26/104
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Aer Lingus Ltd (Dublin, Irland) (ved barristers K. Bacon og D. Scannell samt solicitor A. Burnside)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Hel (eller subsidiært delvis) annullation af Kommissionens afgørelse af 25. juli 2012 i statsstøttesag SA.29064 (2011/C) (ex 2011/NN) — differentierede satser for lufttransportafgifter, som er indført af Irland.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.
 1)
 Første anbringende, hvorefter Kommissionen begik en retlig fejl, da den i den anfægtede afgørelse konkluderede, at den lavere afgiftssats udgjorde ulovlig statsstøtte. Nærmere bestemt begik Kommissionen en fejl, da den anså den højere afgiftssats for den »normale« afgiftssats med henblik på at afgøre, om den lavere sats udgjorde en selektiv fordel. Eftersom den højere afgiftssats var ugyldig i henhold til EU-retlige bestemmelser med direkte virkning, kunne den ikke med rette anses for den »normale« referencesats i den henseende. Af samme årsager begik Kommissionen en fejl, da den fandt, at de flyselskaber, som var omfattet af den lavere afgiftssats, nød godt af en fordel, som svarede til 8 EUR pr. passager.
 2)
 Andet anbringende, hvorved det gøres gældende, at selv om Kommissionen med rette kunne anse den lavere afgiftssats for at udgøre statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, tilsidesatte påbuddet om tilbagesøgning af støtten fra de flyselskaber, som var omfattet af den lavere afgiftssats, under omstændigheder, hvor den højere afgiftssats også samtidigt skulle tilbagebetales, retssikkerhedsprincippet, effektivitetsprincippet og princippet om god forvaltningsskik. Den anfægtede afgørelse var derfor, for så vidt som den indeholdt et påbud om tilbagesøgning af støtten, i strid med artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 659/99 (1).
 3)
 Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen også begik en retlig og faktuel fejl ved at identificere de flyselskaber, som var omfattet af den lavere afgiftssats, som modtagerne af den påståede støtte på 8 EUR pr. passager og pålægge en tilbagesøgning af støtten på dette grundlag under omstændigheder, hvor Kommissionen anerkendte, at afgiftsbyrden eventuelt blev båret af passagererne, som derfor var dem, som primært nød godt af den lavere sats.
 4)
 Fjerde anbringende, hvorved det gøres gældende, at eftersom det er umuligt at tilbagesøge de 8 EUR pr. passager med tilbagevirkende kraft fra de passagerer, som har nydt godt af den lavere afgiftssats, indebærer påbuddet om tilbagesøgning under disse omstændigheder en yderligere afgift for de omhandlede flyselskaber og udgør en uberettiget sanktionering af disse flyselskaber snarere end en genoprettelse af den situation, som forelå før tildelingen af den påståede støtte. Dette er uforholdsmæssigt og i strid med ligebehandlingsprincippet og udgør derfor yderligere en tilsidesættelse af artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 659/99.
 5)
 Femte anbringende, hvorefter Kommissionen ikke gav nogen begrundelse eller ikke gav en tilstrækkelig begrundelse for påbuddet om tilbagesøgning af støtten og for fastsættelsen af støtten til 8 EUR pr. passager.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, s. 1).


text:
21.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 21. december 2015 — Il Camaleonte Srl mod Questore di Napoli, Ministero dell'Interno
 (Sag C-693/15)
 (2016/C 106/23)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Il Camaleonte Srl
 Sagsøgt: Questore di Napoli, Ministero dell'Interno
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 I dom Kommissionen mod Italien (C-465/05, EU:C:2007:781) blev det fastslået, at den italienske stat havde tilsidesat principperne i artikel 43 og 49 EF (etableringsfrihed og fri udveksling af tjenesteydelser), idet den havde fastsat, at:
 (a)
 virksomhed som privat sikkerhedsvagt alene kan udøves, såfremt der forinden er afgivet troskabsed til Den Italienske Republik,
 (b)
 privat vagtvirksomhed kun kan udøves af tjenesteydere, som er etableret i andre medlemsstater, såfremt der er meddelt tilladelse med territorial gyldighed af præfekten, uden at der tages hensyn til de forpligtelser, som disse tjenesteydere allerede skal opfylde i deres oprindelsesmedlemsstat,
 (c)
 tilladelsen har begrænset territorial gyldighed, og udstedelsen er betinget af, hvor mange og hvor store de allerede eksisterende vagtselskaber er på det omhandlede område,
 (d)
 de private vagtselskaber skal have driftssted i hver provins, hvor de udøver virksomhed,
 (e)
 selskabernes personale individuelt skal have tilladelse til at arbejde som vagt, uden at der tages hensyn til den kontrol eller de undersøgelser, der allerede er gennemført i oprindelsesmedlemsstaten,
 (g)
 vagtselskaberne skal anvende et minimums- og/eller maksimumsantal ansatte for at kunne blive autoriseret,
 (h)
 vagtselskaberne skal stille sikkerhed hos den lokale repræsentant for den statslige finansforvaltning,
 (i)
 prisen for de private vagttjenester fastsættes i tilladelsen fra præfekten i henhold til en forudbestemt variationsmargen.
 Udelukker dette i sig selv, at den provinsielle myndighed for den offentlige sikkerhed (Questore) kan pålægge tjenesteforskrifter såsom de i hovedsagen omhandlede, hvorefter opgaverne vedrørende bestemte tjenesteydelser skal udføres ved anvendelse af et minimumsantal betjente (to)?
 2)
 Selv om der er tale om et nyt spørgsmål, foreligger der da aspekter, der svarer til den ovennævnte sag, som ville føre til samme løsning hvad angår ovennævnte artikel 43 og 49 EF?


text:
25.1.2003 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 19/41
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Kommissionens beslutning af 14. august 2002, hvorved
 sag COMP/M.2845 — Sogecable/Canalsatélite Digital/ EF-varemærkets ansø- INTER SERVICE S.r.l.
 Vía Digital i overensstemmelse med artikel 9 i Rådets ger:
 forordning nr. 4064/89 henvises til de kompetente
 myndigheder i Kongeriget Spanien, annulleres. EF-varemærke, der søges SEPHORA (ansøgning
 registreret: nr. 593806 for varer i klasse 9,
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. 18 og 25).
 Indehaver af det i indsi- Sagsøgeren.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter gelsessagen påberåbte
 varemærke:
 Søgsmålsgrunde og argumenter er i det væsentlige de samme Det påberåbte varemær- Det franske ordmærke SEPHORA
 som i sag T-346/02, Cableuropa m.fl. mod Kommissionen. ke: for varer i klasse 35 og 42.
 Sagsøgerne har navnlig gjort gældende, at princippet om god Indsigelsesafdelingens Afvisning af indsigelsen.
 forvaltningsskik er tilsidesat, idet Kommissionen ikke alene afgørelse:
 har forladt en praksis og politik, der allerede er bekræftet ved
 beslutninger, der henviser til de markeder, der påvirkes af den Appelkammerets afgø- Afvisning af sagsøgerens klage.
 fusion, sagen drejer sig om, men tillige, at den ikke har taget relse:
 hensyn til en sag, der verserer mellem samme parter, og som
 har en nær tilknytning til fusionen. Kommissionen er ifølge Søgsmålsgrunde: Urigtig anvendelse af artikel 8,
 sagsøgerne under alle omstændigheder bedre end de nationale stk. 4, i forordning nr. 40/94.
 myndigheder i stand til at bedømme den omhandlede fusion,
 bl.a. på grundlag af de vigtige spørgsmål af fællesskabsinteresse,
 som fusionen rejser.
 Sag anlagt den 22. november 2002 af Société Sephora Sag anlagt den 26. november 2002 af Ikegami Electronics
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Europa) GmbH Rådet for Den Europæiske Union
 (Varemærker og Design)
 (Sag T-350/02)
 (Sag T-349/02)
 (2003/C 19/77) (2003/C 19/78)
 (Processprog: fransk) (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 22. november 2002 anlagt sag mod Kontoret for
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 den 26. november 2002 anlagt sag mod Rådet for Den
 Société Sephora, Levallois-Perret (Frankrig), ved avocat Michel-
 Europæiske Union af Ikegami Electronics (Europa) GmbH,
 Paul Escande.
 Neuss, Tyskland, ved avocat Laurent Ruessmann, og med valgt
 adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Afgørelse truffet den 9. september 2002 (sag R 425/ Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 2000-2) af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmo-
 nisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 annulleres. — Artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 1696/2002 annul-
 leres.
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger. — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/78
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 25. november 2009 — Soerensen Ferraresi mod Kommissionen
 (Sag F-5/09) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - erstatningssøgsmål - formaliteten - klage - bebyrdende akt)
 2010/C 24/148
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Soerensen Ferraresi (Milano, Italien) (ved avocat C. Di Vuolo)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og J. Baquero Cruz, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Personalesag — påstand om erstatning for den skade, sagsøgeren er blevet forvoldt ved afgørelsen af 1. februar 2003 om at pensionere hende som følge af invaliditet
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Soerensen Ferraresi betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 113 af 16.5.2009, s. 45.


text:
23.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/28
 Rettens dom af 24. november 2016 — Azur Space Solar Power mod EUIPO (Gengivelse af hvide linjer og mursten på en sort baggrund)
 (Sag T-578/15) (1)
 ((EU-varemærker - International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret - figurmærke, der gengiver hvide linjer og mursten på en sort baggrund - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2017/C 022/36)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Azur Space Solar Power GmbH (Heilbronn, Tyskland) (ved advokaterne J. Nicodemus og S. Stöcker)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved først ved E. Zaera Cuadrato, derefter ved Folliard-Monguiral, som befuldmægtigede, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 27. juli 2015 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2780/2014-4) vedrørende international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, af et figurmærke, der gengiver hvide linjer og mursten på en sort baggrund
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Azur Space Solar Power GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 414 af 14.12.2015.


text:
4.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo (Spanien) den 6. januar 2016 — Banco Popular Español S.A. og PL Salvador, S.A.R.L. mod Maria Rita Giraldez Villar og Modesto Martínez Baz
 (Sag C-7/16)
 (2016/C 118/11)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Banco Popular Español S.A. og PL Salvador, S.A.R.L.
 Sagsøgt: Maria Rita Giraldez Villar og Modesto Martínez Baz
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal Rådets direktiv 93/13/EØF (1) af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, henset til artikel 38 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (2), fortolkes således, at det er til hinder for en domstolsfortolkning af en medlemsstats lovbestemmelse, såsom artikel 1535 i den spanske Código Civil, hvorefter artiklens anvendelse begrænses til anerkendelsessøgsmål, indtil der afsiges dom, og forhindrer, at den anvendes i fuldbyrdelsessøgsmål, efter at der er afsagt dom, eller fristen for at indgive svarskrift er udløbet, og der ikke er indgivet svarskrift, når kreditor i mellemtiden ikke er blevet fyldestgjort fuldt ud?
 2)
 Er de i det første spørgsmål nævnte EU-retlige bestemmelser til hinder for en national lovbestemmelse, såsom artikel 1535 i den spanske Código Civil, som giver mulighed for at overdrage en omtvistet fordring mellem en erhvervsdrivende på den ene side og en forbruger på den anden side til en tredjepart, uden at der stilles krav om en behørig underretning af forbrugeren om overdragelsen, hvilken form for overdragelse, der er tale om, eller begrundelsen herfor, og uden at det under alle omstændigheder er påkrævet at oplyse den nøjagtige pris for erhvervelsen af fordringen med angivelse af den aftalte eftergivelse eller nedslag?
 3)
 Skal Domstolens dom af 9. marts 1978, Simmenthal (3), (106/77) fortolkes således, at en national domstol — for at opfylde målsætningen i det i første spørgsmål nævnte direktiv, henset til artikel 38 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — ikke må anvende nationale retsforskrifter, såsom artikel 1535 i den spanske Código Civil, som er til hinder for udøvelsen af forkøbsretten til omtvistede fordringer under den sag, der vedrører fuldbyrdelsen af den overdragne fordring, og hvor forbrugeren pålægges at indlede et nyt anerkendelsessøgsmål mod den nye indehaver af den overdragne fordring inden for en frist på ni dage efter underretning om overdragelsen med de deraf afledte omkostninger (til advokat, procesfuldmægtig, retsafgifter, fastlæggelse af, hvilken ret der har kompetence, såfremt erhververen af fordringen ikke har bopæl i Spanien) med henblik på at udøve forkøbsretten?
 (1) EFT L 95, s. 29.
 (2) EUT C 364, s. 1.
 (3) EU:C:1978:49


text:
24 . 6 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 159/5
 DOMSTOLENS KENDELSE Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Bianca
 af 7, april 1995 Rodriguez, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuld
 mægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 i sag C-167/94 , straffesag mod Juan Carlos Grau Gomis Georgios Kremlis, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wag
 m.fl. ( anmodning om praejudiciel afgorelse fra Juzgado de ner-Centret, Kirchberg.
 Instrucción de Sueca (Valencia, Spanien ) { l )
 (Præjudiciel forelæggelse — inkompetence — afvisning)
 ( 95/C 159/09 )
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 (Processprog: spansk) -
 1 ) Det fastslås , at Kongeriget Spanien ved ikke at have
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive vedtaget de nødvendige love og administrative bestem
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) melser for at efterkomme
 I sag C-167/94 , angående en anmodning, som Juzgado de
 Instrucciôn de Sueca (Valencia , Spanien ) i medfør af — direktiv 89/391 /EØF af 12 . juni 1989 om iværksæt
 EØF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i telse af foranstaltninger til forbedring af arbejdsta
 den for nævnte ret verserende straffesag mod Juan Carlos gernes sikkerhed og sundhed under arbejdet (*)
 Grau Gomis m.fl . at opnå en præjudiciel afgørelse vedrø
 rende fortolkningen af EF-traktatens artikel 2 , artikel 3 ,
 litra a ), litra b ), litra f) og litra h ), artikel 3 A, stk. 1 ,
 — direktiv 89/654/EØF af 30 . november 1989 om
 artikel 8 B, artikel 9 , 35 , 36 , artikel 37, stk. 1 , artikel 86 og
 90 , om fortolkningen af artikel 2 , 9 , 35 og 51 i akten af minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i
 12 . juni 1985 vedrørende vilkårene for Kongeriget Spaniens forbindelse med arbejdsstedet ( første særdirektiv i
 og Republikken Portugals tiltrædelse og tilpasningerne af henhold til artikel 16 , stk. 1 , i direktiv 89/391 /
 traktaterne ( 2 ) og om fortolkningen af artikel B i traktaten EØF ( 2 )
 om Den Europæiske Union, har Domstolen, sammensat af
 præsidenten, G. C. Rodriguez Iglesias , afdelingsformæn
 dene F. A. Schockweiler, P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann og P. — direktiv 89/655/EØF af 30 . november 1989 om
 Jann samt dommerne G. F. Mancini, C. N. Kakouris , J. C. minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i
 Moitinho de Almeida , J. L. Murray, D. A. O. Edward, J.-P. forbindelse med arbejdstagernes brug af arbejdsud
 Puissochet ( refererende dommer ), G. Hirsch og H. Ragne styr under arbejdet ( andet særdirektiv i henhold til
 malm; generaladvokat: G. Kosmas; justitssekretær : R. artikel 16, stk . 1 , i direktiv 89/391 /EØF ) ( 3 )
 Grass , den 7 , april 1995 afsagt kendelse, hvis konklusion
 lyder således :
 — direktiv 89/656/EØF af 30 . november 1989 om
 Domstolen bar ikke kompentence til at besvare et spørgsmål minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i
 vedrørende artikel B i traktaten om Den Europæiske Union, forbindelse med arbejdstagernes brug af personlige
 som er forelagt af Juzgado de Instrucciôn de Sueca værnemidler under arbejdet (tredje særdirektiv i
 (Valencia, Spanien) i forbindelse med en anmodning om henhold til artikel 16 , stk. 1 , i direktiv 89/391 /
 præjudiciel afgørelse, der er indgivet ved kendelse af 18 . maj EØF ) ( 4 )
 1994. Anmodningen fra Juzgado de Instrucciôn afvises i
 øvrigt.
 — direktiv 90/269/EØF af 29 . maj 1990 om mini
 ( ] ) EFT nr . C 218 af 6 . 8 . 1994 . mumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbin
 ( 2 ) EFT nr . L 302 af 15 . 11 . 1985 , s . 23 . delse med manuel håndtering af byrder, som kan
 medføre risiko for især ryg- og lændeskader hos
 arbejdstagerne ( fjerde særdirektiv i henhold til
 artikel 16 , stk. 1 , i direktiv 89/391/EØF ) ( 5)
 — direktiv 90/270/EØF af 29 . maj 1990 om mini
 Sag anlagt den 16. marts 1995 af Kommissionen for De mumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbin
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien delse med arbejde ved skærmterminaler ( femte
 særdirektiv i henhold til artikel 16 , stk. 1 , i direktiv
 ( Sag C-79/95 )
 89/391 /EØF ) ( é )
 ( 95/C 159/ 10 )
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den — direktiv 90/394/EØF af 28 . juni 1990 om beskyttelse
 16 . marts 1995 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af af arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at
 ---pagebreak--- Nr . C 159/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24 . 6 . 95
 være udsat for kræftfremkaldende stoffer ( sjette 2 . Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger .
 særdirektiv i henhold til artikel 16 , stk. 1 , i direktiv
 89/391/EØF ) C)
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag C-79/95; fristen for gennemførelse udløb
 har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det ifølge den 1 , januar 1993 .
 disse direktiver .
 I 1 ) Rådets direktiv 91 /67/EØF af 28 . januar 1991 om dyresund
 2 ) Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost hedsmæssige betingelser for afsætning af akvakulturdyr og
 ninger. -produkter ( EFT nr . L 46 af 19 . 2 . 1991 , s . 1 ).
 ( 2 ) Rådets direktiv 91 /495/EØF af 27 . november 1990 om sund
 hedsmæssige og dyresundhedsmæssige problemer i forbindelse
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: med produktion og afsætning af kaninkød og kød af opdrættet
 vildt ( EFT nr . L 268 af 24 . 9 . 1991 , s . 41 ).
 (3 ) Rådets direktiv 91/497/EØF af 29. juli 1991 om ændring og
 I medfør af EF-traktatens artikel 189 , stk. 3 , og artikel 5 , kodificering af direktiv 64/43 3/EØF om sundhedsmæssige
 stk. 1 , påhviler der medlemsstaterne en forpligtelse til at problemer vedrørende handel med fersk kød inden for Fælles
 skabet med henblik på at udvide dets anvendelsesområde til
 vedtage de nødvendige bestemmelser for at efterkomme de også at omfatte produktion og afsætning af fersk kød (EFT nr.
 direktiver, som rettes til dem, inden udløbet af den herfor L 268 af 29 . 9 . 1991 , s . 69 ).
 fastsatte frist. I denne sag udløb fristen allerede den ( 4 ) Rådets direktiv 92/5/EØF af 10 . februar 1992 om ændring og
 31 . december 1992, uden at Spanien har gennemført de ajourføring af direktiv 77/99/EØF om sundhedsmæssige pro
 nødvendige bestemmelser. blemer i forbindelse med handel med kødprodukter inden for
 Fællesskabet og om ændring af direktiv 64/433/EØF ( EFT nr.
 L 57 af 2 . 3 . 1992 , s . 1 ).
 M EFT nr. L 183 af 29 . 6 . 1989 , s . 1 . ( 5 ) Rådets direktiv 92/40/EØF af 19 . maj 1992 om fællesskabs
 2) EFT nr . L 393 af 30 . 11 . 1989 , s . 1 . foranstaltninger til bekæmpelse af aviær influenza (EFT nr.
 ?) EFT nr . L 393 af 30 . 11 . 1989 , s . 13 . L 167 af 22 . 6 . 1992 , s . 1 ).
 4) EFT nr . L 393 af 30 . 11 . 1989 , s . 18 .
 5) EFT nr . L 156 af 21 . 6 . 1990, s . 9 .
 6) EFT nr . L 156 af 21 . 6 . 1990 , s . 14 .
 7) EFT nr . L 196 af 26 . 7. 1990 , s . 1 .
 Sag anlagt den 27. marts 1995 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 ( Sag C-93/95 )
 ( 95/C 159/12 )
 Sag anlagt den 17. marts 1995 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tysk
 land Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 27. marts 1995 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik
 ( Sag C-86/95 )
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved
 ( 95/C 159/11 ) juridisk konsulent Antonio Cairo som befuldmægtiget og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Georgios Kremlis,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirch
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den berg.
 17 . marts 1995 anlagt sag mod Forbundsrepublikken
 Tyskland af Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 ber ved Klaus-Dieter Borchardt, Kommissionens Juridiske Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Tjeneste , som befuldmægtiget, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos Georgios Kremlis, Wagner-Centret C 254, — Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har undladt at
 Kirchberg. opfylde de forpligtelser, der påhviler den i henhold til
 EF-traktaten, idet den ikke inden for den fastsatte frist
 har truffet de nødvendige foranstaltninger til fuldt ud at
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: efterkomme Rådets direktiv 90/605/EØF af 8 , november
 1990 om ændring af direktiv 78/660/EØF og 83/
 1 ) Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har 349/EØF om henholdsvis årsregnskaber og konsoli
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten og derede regnskaber, for så vidt angår deres anvendelses
 område .
 direktiv 91 /67/EØF i 1 ), 91/495/EØF ( 2 ), 91/497/
 EØF ( 3 ), 92/5/EØF (4 ) satm 92/40/EØF ( 5 ) ved ikke
 rettidigt at have truffet de nødvendige foranstaltninger — Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens
 til gennemførelse disse direktiver. omkostninger.


text:
29.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 156/7
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter 4. Er en national ordning, hvorefter det ved faglig overens-
 komst eller virksomhedsaftale i henhold hertil lovligt
 kan bestemmes, at hvileperioder under vagttjeneste eller
 Fristen for gennemførelsen udløb den 14. marts 2000. tilkaldevagter kan tilpasses vagternes særlige karakter,
 navnlig således at nedsættelser af hvileperioder som følge
 af tilkaldelse til tjeneste under vagt kan afholdes på andre
 tidspunkter, i strid med Rådets direktiv 93/104/EF?
 (1) EFT L 77, s. 36.
 (1) EFT L 307, s. 18.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 12. marts 2002 og ved berigtigelseskendelse
 af 25. marts 2002 af Landesarbeitsgericht Schleswig-
 Holstein i sagen Landeshauptstadt Kiel mod Dr.med. Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 Norbert Jaeger se afsagt den 21. marts 2002 af Bundesfinanzhof i sagen
 Terra Baubedarf-Handel GmbH mod Finanzamt Oster-
 holz-Scharmbeck
 (Sag C-151/02)
 (Sag C-152/02)
 (2002/C 156/12)
 (2002/C 156/13)
 Ved kendelser afsagt den 12. og 25. marts 2002, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 26. april 2002, har Landesar-
 beitsgericht Schleswig-Holstein i sagen Landeshauptstadt Kiel Ved kendelse afsagt den 21. marts 2002, indgået til Domstol-
 mod Dr.med. Norbert Jaeger forelagt De Europæiske Fællesska- ens Justitskontor den 26. april 2002, har Bundesfinanzhof i
 bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af sagen Terra Baubedarf-Handel GmbH mod Finanzamt Oster-
 følgende spørgsmål: holz-Scharmbeck forelagt De Europæiske Fællesskabers Dom-
 stol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål:
 1. Skal vagttjeneste, som en arbejdstager udfører på et
 hospital, normalt anses for arbejdstid som omhandlet i
 artikel 2, nr. 1, i Rådets direktiv 93/104/EF (1), også Kan den afgiftspligtige alene udøve sin ret til fradrag af
 såfremt arbejdstageren har ret til at sove i perioder, hvor indgående moms med virkning for det kalenderår, i hvilket
 han ikke er tilkaldt til tjeneste? han i henhold til artikel 18, stk. 1, litra a), i direktiv 77/388/
 EØF (1) kommer i besiddelse af en faktura, eller gælder
 udøvelsen af fradragsretten altid for det kalenderår (også
 2. Er en national ordning, hvorefter vagttjeneste anses for
 forudgående), i hvilket retten til fradrag opstår i henhold til
 hviletid, såfremt den pågældende ikke tilkaldes til tjeneste,
 artikel 17, stk. 1, i direktiv 77/388/EØF?
 og arbejdstageren opholder sig i et værelse, der er stillet
 til hans rådighed, på et hospital, og tilkaldes, såfremt han
 skal gøre tjeneste, i strid med artikel 3 i Rådets direktiv
 93/104/EF?
 (1) EFT L 145, s. 1.
 3. Er en national ordning, hvorefter der lovligt kan ske
 nedsættelse af den daglige hviletid på 11 timer på
 hospitaler og andre institutioner, der varetager behand-
 ling, pleje og pasning af personer, såfremt tjenesteperioder
 udført under vagttjenesten eller tilkaldevagten, der ikke
 overstiger halvdelen af hvileperioden, kan afholdes på
 andre tidspunkter, i strid med Rådets direktiv 93/104/EF?


text:
10.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/24
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 12. november 2008 — Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen
 (Sag T-406/06) (1)
 (Offentlige tjenesteydelseskontrakter - offentligt udbud vedrørende støttetjenester til brug for det registersystem, der er indført i henhold til direktiv 2003/87/EF - afvisning af tilbud fra en tilbudsgiver - afgørelse om tildeling til en anden tilbudsgiver - åbenbart urigtigt skøn - begrundelsespligt - krav om erstatning )
 (2009/C 6/48)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland) (ved avocats N. Korogiannakis og N. Keramidas)
 Sagsøgt: Kommissionen for de Europæiske Fællesskaber (ved M. Wilderspin og E. Manhaeve, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels en påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 19. oktober 2006 om afvisning af sagsøgerens bud i forbindelse med et offentligt udbud vedrørende støttetjenester til brug for det registersystem, der er indført i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (EUT L 275, s. 32), Fællesskabets uafhængige transaktionsjournal, den tekniske vedligeholdelse og hjælp til brugerne (EUT 2006, s. 102) og af afgørelsen om at tildele kontrakten til en anden tilbudsgiver, dels en påstand om erstatning.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 42 af 24.2.2007.


text:
16.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 184/45
 Sag anlagt den 1. april 2014 — ZZ mod ESMA
 (Sag F-32/14)
 2014/C 184/76
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat S. Pappas)
 Sagsøgt: Den Europæiske Værdipapirtilsynsmyndighed (ESMA)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at forlænge sagsøgerens kontrakt som midlertidigt ansat som følge af en negativ bedømmelsesrapport, om annullation af denne bedømmelsesrapport og om tildeling af erstatning
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen ESMA/2013/ED/33 om ikke at forlænge ansættelseskontrakten samt om bedømmelsesrapporterne for 2011 og 2012 annulleres.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale 10 000 EUR i erstatning for den lidte ikke-økonomiske skade.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/73
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 29. september 2009 — Hau mod Parlamentet
 (Sag F-125/07) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - forfremmelse - forfremmelsesåret 2006 - ikke optaget på listen over forfremmede tjenestemænd - sammenligning af fortjenester - referencetærskel - manglende hensyntagen til tjenestemandens status som »tiloversbleven«)
 2010/C 24/133
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Armin Hau (Luxembourg, Luxembourg) (ved avocat É. Boigelot)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved K. Zejdová og S. Seyr, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse B*7 i forfremmelsesåret 2006, dels en påstand om at ansættelsesmyndigheden tilpligtes at fremlægge dokumenter vedrørende sammenligningen af fortjenester for dette forfremmelsesår.
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentets afgørelse, offentliggjort den 21. november 2006, om ikke at opføre Armin Hau på listen over tjenestemænd, der blev forfremmet fra lønklasse B*6 til lønklasse B*7 i forfremmelsesåret 2006, annulleres.
 2)
 Europa-Parlamentet betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 79 af 29.3.2008, s. 37.


text:
20.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 236/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sächsisches Oberverwaltungsgericht (Tyskland) den 30. marts 2015 — Der Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten mod N
 (Sag C-150/15)
 (2015/C 236/31)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Sächsisches Oberverwaltungsgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Der Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten
 Sagsøgt: N
 Anden part i sagen: Forbundsrepublikken Tyskland
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Skal artikel 9, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 10, stk. 1, litra b), i direktiv 2011/95/EU (1) fortolkes således,
 a)
 at der foreligger en alvorlig krænkelse af religionsfriheden, som er garanteret i henhold til artikel 10, stk. 1, i chartret om grundlæggende rettigheder og EMRK’s artikel 9, stk. 1, og dermed en forfølgelse i henhold til direktivets artikel 9, stk. 1, litra a), hvis religiøse handlinger eller adfærd, der er foreskrevet af en troslære, som ansøgeren aktivt bekender sig til, og som er en vigtig del af denne, eller som er baseret på ansøgerens religiøse overbevisning som af særlig vigtighed for dennes religiøse identitet, er forbudte og strafbare i det pågældende hjemland,
 eller
 b)
 er det en forudsætning, at en ansøger, der aktivt bekender sig til en bestemt troslære, desuden dokumenterer, at de religiøse handlinger eller den religiøse adfærd, der af denne troslære er foreskrevet som en vigtig del, og som i hans hjemland udgør en strafbar trosudøvelse, er »særlig vigtige« og dermed »uundværlige« for ham for at bevare hans religiøse identitet?
 2.
 Skal artikel 9, stk. 3, sammenholdt med artikel artikel 2, litra d), i direktiv 2011/95/EU fortolkes således, at det er en forudsætning for at fastslå en begrundet frygt for forfølgelse og en faktisk risiko (»real risk«) for at blive forfulgt eller udsat for umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf af en af de i artikel 6 i direktiv 2011/95/EU nævnte aktører,
 for så vidt angår religiøse handlinger eller religiøs adfærd, der er foreskrevet af en troslære, som ansøgeren aktivt bekender sig til, og som er en vigtig del af denne, eller som er baseret på ansøgerens religiøse overbevisning [org. s. 3] som af særlig vigtighed for dennes religiøse identitet, og som er forbudte og strafbare i hans hjemland,
 a)
 at der foreligger en vurderende relationsbetragtning i den forstand, at antallet af tilhængere af ansøgerens trosretning, som i strid med forbuddet praktiserer deres tro, skal sættes i forhold til antallet af reelt gennemførte forfølgelsessager i ansøgerens hjemland, og at eventuelle usikkerheder og tilfældigheder i den statslige strafforfølgelsespraksis skal tages med i betragtning,
 eller
 b)
 er det tilstrækkeligt, hvis det i hjemlandets strafforfølgelsespraksis kan påvises, at der i hjemlandet sker faktisk anvendelse af de bestemmelser, ifølge hvilke religiøse handlinger eller adfærd, der er foreskrevet af en troslære, som ansøgeren aktivt bekender sig til, og som er en vigtig del af denne, eller som er baseret på ansøgerens religiøse overbevisning som af særlig vigtighed for dennes religiøse identitet, er strafbare?
 3.
 Er en bestemmelse i den nationale procesret, som forskriver, at den domstol, der skal træffe afgørelse i det materielle spørgsmål, er bundet til revisionsrettens retlige vurdering (i denne sag: VwGO’s § 144, stk. 6), forenelig med princippet om EU-rettens forrang, hvis den pågældende domstol ønsker at fortolke en EU-retlig bestemmelse på en anden måde end revisionsretten, men er hindret i at foretage denne fortolkning af EU-retten, selv efter at der er truffet en præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267, stk. 2, TEUF, på grund af den binding til revisionsrettens retlige vurdering, som er fastsat i national ret?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU af 13.12.2011 om fastsættelse af standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse, for en ensartet status for flygtninge eller for personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelse, og for indholdet af en sådan beskyttelse (EUT L 337, s. 9).


text:
5.1.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 3/17
 Spørgsmål 3 1. Skal bilag A, kapitel 1, punkt 2, litra b), til direktiv
 85/73/EØF (1) som affattet ved direktiv 96/43/EØF (2)
 Er artikel 30, stk. 1 og 2, i direktiv 93/37/EØF, sammenholdt fortolkes således, at en virksomhed, der befinder sig i
 med principperne om gennemsigtighed og ligebehandling, til samme bygning som en opskæringsvirksomhed, men
 hinder for, at en ordregivende myndighed antager et alternativt hvis indehaver er en anden fysisk eller juridisk person end
 bud, der adskiller sig ved en anden teknisk kvalitet fra et bud, den, der er indehaver af opskæringsvirksomheden, også
 der er i overensstemmelse med udbuddet, ved at gøre en skal anses for at være en »virksomhed, hvorfra kødet
 positiv bedømmelse afhængig af opfyldelsen af et kriterium, stammer«?
 fastsat i nationale retsforskrifter, hvorefter det alternative bud
 skal »garantere, at der præsteres en kvalitativt ligeværdig
 ydelse«, såfremt udbudsbetingelserne i denne henseende alene 2. Hvilke kriterier skal lægges til grund for kreditors (= den
 henviser til den nationale retsforskrift og ikke nærmere myndighed, der er kompetent til at opkræve afgiften)
 fastlægger de konkrete sammenligningskriterier, på grundlag afgørelse af spørgsmålet om, hvorvidt han skal indrømme
 af hvilke »ligeværdigheden« skal undersøges? virksomheden den i bilag A, kapitel 1, punkt 2, litra b),
 til ovennævnte direktiv omhandlede nedsættelse af afgif-
 Spørgsmål 4a ten på indtil 55 %?
 Såfremt spørgsmål 3 besvares bekræftende: Kan en ordregiven- Kan der i den forbindelse også tages hensyn til kontrolper-
 de myndighed gennemføre en udbudsprocedure som nærmere sonalets reducerede tidsforbrug, når afgifterne for kontrol
 beskrevet i spørgsmål 3 ved tildeling af kontrakten? eller undersøgelse beregnes ved tillæg af et fast beløb i
 henhold til bilag A, kapitel 1, punkt 2, litra b), til
 Spørgsmål 4b ovennævnte direktiv?
 Såfremt spørgsmål 3 og spørgsmål 4a besvares bekræftende: Er
 en ordregivende myndighed, der foretager en udbudsprocedure Kan der, hvis spørgsmål 1 besvares bekræftende, ved
 som beskrevet i spørgsmål 3, forpligtet til at afslå alternative nedsættelsen af afgiften alligevel tages hensyn til, at de
 bud fra tilbudsgivere uden at efterprøve disse indholdsmæssigt, virksomheder, der befinder sig i bygningen, juridisk set
 såfremt myndigheden ikke har fastsatkriterier for tildeling med har forskellige indehavere, og må det i principielt medføre,
 hensyn til bedømmelse af alternative buds tekniske afvigelser at der i disse tilfælde indrømmes en mindre nedsættelse
 fra udbudsbetingelserne? end i de tilfælde, hvor slagterivirksomheden og opskæ-
 ringsvirksomheden ikke blot befinder sig i samme byg-
 Spørgsmål 5 ning, men også drives af den samme fysiske eller juridiske
 person?
 Såfremt spørgsmål 3 og spørgsmål 4a besvares bekræftende
 og spørgsmål 4b benægtende: Er en ordregivende myndighed,
 der forestår en udbudsprocedure som omhandlet i spørgs-
 mål 3, forpligtet til at antage et alternativt bud, hvis tekniske (1) EFT L 32 af 5.2.1985, s. 14.
 afvigelser myndigheden ikke kan vurdere som følge af, at (2) EFT L 162 af 1.7.1996, s. 1.
 udbudsbetingelserne ikke indeholder de nødvendige kriterier
 for tildeling, såfremt dette alternative bud er det billigste, og
 der i øvrigt ikke er blevet fastsat andre kriterier for tildeling?
 (1) EFT L 199, s. 54.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 25. oktober 2001 af Bundesvergabeamt
 (Østrig) i sagen CS Communications & Systems Austria
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- GmbH mod Allgemeine Unfallversicherungsanstalt
 se afsagt den 30. juli 2001 af Verwaltungsgericht Neustadt
 an der Weinstrasse i sagen Emil Färber GmbH & Co. mod
 Stadt Neustadt/Weinstrasse (Sag C-424/01)
 (Sag C-423/01)
 (2002/C 3/26)
 (2002/C 3/25)
 Ved kendelse afsagt den 30. juli 2001, indgået til Domstolens Ved kendelse afsagt den 25. oktober 2001, indgået til Domstol-
 Justitskontor den 26. oktober 2001, har Verwaltungsgericht ens Justitskontor den 26. oktober 2001, har Bundesvergabeamt
 Neustadt an der Weinstrasse i sagen Emil Färber GmbH & i sagen CS Communications & Systems Austria GmbH mod
 Co. mod Stadt Neustadt/Weinstrasse forelagt De Europæiske Allgemeine Unfallversicherungsanstalt forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 af følgende spørgsmål: af følgende spørgsmål:


text:
8.5.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/15
 Anmodning om en rådgivende udtalelse fra EFTA-Domstolen indgivet af Borgarting lagmannsrett i sagen Olga Rindal mod den norske stat, repræsenteret ved Dispensasjons- og klagenemnda for bidrag til behandling i utlandet
 (Sag E-11/07)
 (2008/C 113/12)
 Borgarting lagmannsrett (appelret) har ved en skrivelse af 14. december 2007, som indgik til EFTA-Domstolens justitskontor den 19. december 2007, anmodet EFTA-Domstolen om en rådgivende udtalelse i sagen Olga Rindal mod den norske stat, repræsenteret ved Dispensasjons- og klagenemnda for bidrag til behandling i utlandet, vedrørende følgende spørgsmål:
 1)
 Er det foreneligt med artikel 36 og 37 i EØS-aftalen og artikel 22 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 at nægte dækning af udgifter til lægebehandling i udlandet, som ud fra et internationalt medicinsk synspunkt må anses for at være eksperimentel behandling eller forsøgsbehandling, når der ikke i hjemlandet består nogen ret til en sådan behandling?
 2)
 Er det af betydning for besvarelsen af spørgsmål 1, at behandlingsmetoden som sådan er internationalt anerkendt og dokumenteret, men at dette kun gælder for andre medicinske indikationer end dem, den pågældende patient har?
 3)
 Er det foreneligt med EØS-aftalens artikel 36 og 37 at nægte dækning af udgifter til hospitalsbehandling i udlandet, hvis patienten i hjemlandet kan tilbydes en efter internationalt anerkendte vurderingsmetoder passende lægebehandling inden for en medicinsk forsvarlig tidsfrist?
 Er det af betydning for besvarelsen af spørgsmål 3, om dækning af sådanne udgifter også kan nægtes, selv om behandlingen i udlandet anses for muligvis at være mere avanceret end behandlingen i hjemlandet?
 4)
 Er det af betydning for besvarelsen af ovenstående spørgsmål, om:
 a)
 hjemlandet rent faktisk ikke kan tilbyde den behandling, der modtages i udlandet?
 b)
 patienten rent faktisk ikke er blevet tilbudt den pågældende behandling i hjemlandet, selv om behandlingen tilbydes der?
 c)
 patienten er blevet vurderet i hjemlandet, men ikke der har fået tilbudt yderligere kirurgisk behandling, da det skønnes, at patienten ikke vil kunne opnå nogen dokumenteret fordel af behandlingen?
 d)
 den i udlandet foretagne behandling faktisk resulterede i en forbedring af den pågældende patients sundhedstilstand?


text:
20.2.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 48/9
 landenes Raad van State, i sagen W. N mod Staatssecreta- Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 ris van FinancieÈn, forelagt De Europñiske Fñllesskabers
 Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùl-
 gende spùrgsmål: a) Det fastslås, at Den Italienske Republik ikke har
 overholdt sine forpligtelser i henhold til direktiv
 90/364/EéF (1), direktiv 90/365/EéF (2) og direktiv
 1. Skal udtrykket »skattenedsñttelse eller skattefritagel- 93/96/EéF (3)
 se« i artikel 4, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv
 77/799/EéF (1) fortolkes således, at skattenedsñttelsen
 Ð idet den har gjort det til en betingelse, at familie-
 eller skattefritagelsen skal vñre indeholdt i en udtryk-
 medlemmer til de personer, der er omfattet af
 kelig akt fra en anden medlemsstats kompetente myn-
 direktiv 90/364/EéF, skal råde over midler, der lig-
 dighed?
 ger en tredjedel over det minimumsbelùb, som
 familiemedlemmerne til de personer, der er omfat-
 tet af direktiv 90/365/EéF, skal råde over
 2. Hvorledes skal i denne forbindelse ordet »unormal« i
 artikel 4, stk. 1, litra a), fortolkes?
 Ð idet den begrñnser de beviser, der kan fremlñgges,
 og idet den navnlig har fastsat, at bestemte doku-
 3. Såfremt artikel 4, stk. 1, litra a), ikke finder anvendel- menter skal udstedes eller påtegnes af myndighe-
 se, kan artikel 4, stk. 3, da indebñre en forpligtelse til derne i en anden medlemsstat
 spontan meddelelse af oplysninger?
 Ð idet den krñver, at studerende, der er statsborgere
 (1) EFT L 336 af 27.12.1977, s. 15. i andre medlemsstater, og som anmoder om
 opholdsret i Italien i henhold til direktiv
 93/96/EéF, samt deres familiemedlemmer skal for-
 sikre de nationale myndigheder om, at de råder
 over midler, der udgùr et bestemt belùb, og idet
 den Ð med hensyn til den måde, hvorpå dette skal
 ske Ð ikke klart giver den studerende valget mel-
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse lem en erklñring eller anden tilsvarende måde,
 afsagt den 29. oktober 1998 efter kñre indgivet af Alfredo samt idet den ikke tillader den studerende at
 Albore (frivillig retspleje) anvende en erklñring, når den pågñldende er led-
 (Sag C-423/98) saget af familiemedlemmer.
 (1999/C 48/17)
 b) Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Ved kendelse afsagt den 29. oktober 1998, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 25. november 1998, har
 Corte di Appello di Napoli efter kñre indgivet af Alfredo Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Albore (frivillig retspleje) forelagt De Europñiske Fñlles-
 skabers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse
 af spùrgsmålet om lovligheden efter traktatens artikel 6, Ð De nñre familiemedlemmers indtñgter
 52 og 67 af artikel 18 i lov nr. 898/1976, som ñndret ved
 artikel 9 i lov nr. 104/1990.
 Efter Kommissionens opfattelse har Den Italienske
 Republik ikke overholdt de forpligtelser, der påhviler
 den i henhold til direktiv 90/364/EéF, idet den har
 gjort det til en betingelse, at familiemedlemmer til de
 personer, der er omfattet af direktivet, skal råde over
 midler, der ligger en tredjedel over det minimums-
 belùb, som familiemedlemmerne til de personer, der er
 Sag anlagt den 25. november 1998 af Kommissionen for
 omfattet af direktiv 90/365/EéF, skal råde over.
 De Europñiske Fñllesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-424/98)
 Ð D e d o k u m e n t e r, p e r s o n e r, s o m e r o m f a t t e t
 (1999/C 48/18) af direktiv 90/364/EéF og direktiv
 9 0 / 3 6 5 / E é F, s k a l f r e m l ñ g g e
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 25. november 1998 anlagt sag mod Den Italienske Repu- Efter Kommissionens opfattelse har Den Italienske
 blik af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved Republik ikke overholdt en af de forpligtelser, der
 Antonio Aresu, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som påhviler den i henhold til direktiv 90/364/EéF og
 befuldmñgtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos direktiv 90/365/EéF, idet den begrñnser de beviser,
 Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg. der kan fremlñgges, og idet den navnlig har fastsat, at
 ---pagebreak--- C 48/10 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 20.2.1999
 nogle dokumenter skal udstedes eller påtegnes i en Appellanten har nedlagt fùlgende påstande:
 anden medlemsstat.
 Ð Rettens dom ophñves, for så vidt Kommissionens
 beslutning af 6. april 1995 herved annulleres.
 Ð Bestemmelserne om de studerendes midler Ð IECC tilpligtes at betale Deutsche Post AG's sagsom-
 kostninger.
 Endvidere har Deutsche Post AG nedlagt påstand om, at
 der gives selskabet medhold i de i fùrste instans nedlagte
 Efter Kommissionens opfattelse har Den Italienske påstande, således at
 Republik ikke overholdt de forpligtelser, der påhviler
 den i henhold til direktiv 93/96/EéF, idet den krñver,
 at studerende, der er statsborgere i andre medlemssta- Ð Kommissionen frifindes for IECC's påstande.
 ter, samt deres nñre familiemedlemmer skal forsikre de
 nationale myndigheder om, at de råder over midler, Ð IECC tilpligtes at betale sagens omkostninger, her-
 der udgùr et bestemt belùb, og idet den Ð med hensyn under Deutsche Post AG's.
 til den måde, hvorpå dette skal ske Ð ikke klart giver
 den studerende valget mellem en erklñring eller anden Anbringender og vñsentligste argumenter:
 tilsvarende måde, samt idet den ikke tillader den stu-
 derende at anvende en erklñring, når den pågñldende
 er ledsaget af familiemedlemmer. Rettens dom, hvorved Kommissionens beslutning af
 6. april 1995 annulleres, for så vidt den vedrùrer fysisk,
 kommerciel ABA-remail, er udtryk for forkert retsanven-
 delse. Retten har tilsidesat fñllesskabsretten (EF-traktatens
 (1) EFT L 180 af 13.7.1990, s. 26.
 (2) EFT L 180 af 13.7.1990, s. 28.
 artikel 86) ved i dommens prñmis 105 at fastslå, at nñg-
 (3) EFT L 317 af 18.12.1993, s. 59. telse af at befordre kommercielle ABA-remail-forsendelser
 udgùr et misbrug i henhold til traktatens artikel 86.
 (1) EFT C 229 af 2.9.1995, s. 22.
 (2) EFT C 351 af 30.12.1995, s. 17.
 Appel ivñrksat den 30. november 1998 af Deutsche Post
 AG til prùvelse af dom afsagt den 16. september 1998 af Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje afsagt den 23. juli 1998 af Supreme Court, Dublin, i sagen
 Udvidede Afdeling) i de forenede sager T-133/95 (1) og HMIL Ltd (tidligere Hibernia Meats International Ltd)
 T-204/95 (2), International Express Carriers Conference mod Minister for Agriculture, Food and Forestry
 (IECC) mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesska- (Sag C-436/98)
 ber, i sag T-133/95 og T-204/95 stùttet af Det Forenede
 Kongerige Storbritannien og Nordirland, Deutsche Post (1999/C 48/20)
 AG og The Post Office og i sag T-133/95 af La Poste
 Ved kendelse afsagt den 23. juli 1998, indgået til Domsto-
 (Sag C-428/98 P)
 lens Justitskontor den 3. december 1998, har Supreme
 Court, Dublin, i sagen HMIL Ltd (tidligere Hibernia
 (1999/C 48/19)
 Meats International Ltd) mod Minister for Agriculture,
 Food and Forestry forelagt De Europñiske Fñllesskabers
 Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùl-
 gende spùrgsmål:
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 30. november 1998 ivñrksat appel af Deutsche Post AG, 1. Skal Kommissionens forordning (EéF) nr. 1964/82 (1),
 Heinrich-von-Stephan-Straûe 1, D-53175 Bonn, ved advo- navnlig artikel 1, fortolkes således, at der skal udbe-
 kat Dirk Schroeder, Köln, og med valgt adresse i Luxem- tales sñrlige eksportrestitutioner i henhold til forord-
 bourg hos advokaterne Loesch & Wolter, 11, rue Goethe, ningen til afpudsning, der vejer under 100 g, når
 til prùvelse af dom afsagt den 16. september 1998 af De afpudsningen er rullet ind i udskåret, udbenet mel-
 Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje lembryst og slag af ferske eller kùlede bagfjerdinger
 Udvidede Afdeling) i de forenede sager T-133/95 og af voksne handyr, og den oprullede udskñring heref-
 T-204/95, International Express Carriers Conference ter emballeres?
 (IECC) mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesska-
 ber, i sag T-133/95 og T-204/95 stùttet af Det Forenede 2. Skal Kommissionens forordning (EéF) nr. 1964/82,
 Kongerige Storbritannien og Nordirland, Deutsche Post navnlig artikel 1, fortolkes således, at der skal udbe-
 AG og The Post Office og i sag T-133/95 af La Poste. tales sñrlige eksportrestitutioner i henhold til forord-


text:
26.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 350/27
 Sag anlagt den 4. august 2016 — Pirelli Tyre mod EUIPO — Yokohama Rubber (Gengivelse af et dækmønster)
 (Sag T-447/16)
 (2016/C 350/33)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Pirelli Tyre SpA (Milano, Italien) (ved advokaterne T. Müller og F. Togo)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: The Yokohama Rubber Co. Ltd (Tokyo, Japan)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Pirelli Tyre SpA
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke (gengivelse af et dækmønster) — EU-varemærkeregistrering nr. 2 319 176
 Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 28. april 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2583/2014-5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den erklærede varemærket ugyldigt og pålagde sagsøgeren at betale sagsomkostningerne i forbindelse med sagen for kontoret.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 52, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b) og litra e), nr. (ii), i forordning nr. 207/2009.


text:
29.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 79/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesarbeitsgericht Düsseldorf (Tyskland) den 13. december 2007 — Seda Kücükdeveci mod Swedex GmbH & Co. KG
 (Sag C-555/07)
 (2008/C 79/21)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landesarbeitsgericht Düsseldorf
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Seda Kücükdeveci
 Sagsøgt: Swedex GmbH & Co. KG
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 a)
 Er en national lovgivning, hvorefter de opsigelsesvarsler, som en arbejdsgiver skal respektere, gradvist forlænges med stigende anciennitet, dog således at der ikke tages hensyn til beskæftigelsesperioder, som arbejdstageren har tilbagelagt inden det fyldte 25. år, i strid med det fællesskabsretlige forbud mod aldersdiskriminering, navnlig med primær EF-ret eller med direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 (1)?
 b)
 Kan den omstændighed, at arbejdsgiveren ved opsigelse af yngre arbejdstagere alene skal respektere det almindelige opsigelsesvarsel, være begrundet i, at der indrømmes arbejdsgivere en erhvervsmæssig interesse i en personalemæssig fleksibilitet — som mindskes ved længere opsigelsesvarsler — og der ikke tilkommer yngre arbejdstagere samme beskyttelse af eksisterende rettigheder og foretagne dispositioner (som ældre arbejdstagere har i form af længere opsigelsesvarsler), f.eks. fordi de under hensyn til deres alder og/eller færre sociale, familiære og private forpligtelser tilskyndes til en højere grad af fleksibilitet og mobilitet i arbejdsmæssig og personlig henseende?
 2.
 Såfremt spørgsmål 1 a) besvares bekræftende, og spørgsmål 1 b) besvares benægtende:
 Skal retterne i en medlemsstat i en retstvist mellem privatpersoner undlade at anvende en lovbestemmelse, der udtrykkeligt er i strid med fællesskabsretten, eller kræver den tillid, som retssubjekterne har til anvendelsen af gældende national ret, at uanvendelighed først indtræder, når De Europæiske Fællesskabers Domstol har truffet afgørelse vedrørende den bestemmelse, der hævdes at være tilsidesat, eller en i det væsentlige lignende bestemmelse?
 (1) EFT L 303, s. 16.


text:
Nr . C 16/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20 . 1 . 96
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter er de samme konklusioner, og Retten tog ikke noget som helst hensyn til
 som i sag C-360/95 ( 2 ); fristen for den endelige vedtagelse de af appellanterne fremførte anbringender.
 udløb den 31 . december 1993 .
 Hvad særligt angår de faktiske omstændigheder, som
 (') EFT nr . L 228 af 11 . 8 . 1992 , s . 1 . Retten i Første Instans lagde til grund, støttes appellen på de
 ( 2 ) Se side 7 i denne Tidende . retlige fejl, som Retten har begået i den forbindelse — den
 åbenbare materielle unøjagtighed for så vidt angår trufne
 konklusioner, forkert anvendelse af bevismateriale og ukor
 rekt anvendelse af bevisbyrderegler og principper.
 Appellanterne gør gældende , at domme fra Retten i Første
 Appel iværksat den 27. november 1995 af 1 ) Blackspur DIY Instans bygger på en grundlæggende retlig fejl ( eller række af
 Ltd, 2 ) Steven Kellar, 3 ) J. M. A. Glancy, 4 ) Ronald Cohen retlige fejl ) vedrørende den korrekte juridiske efterprøvelse
 til prøvelse af dom afsagt den 18 . september 1995 af De af spørgsmålet om årsagssammenhæng.
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ( Første
 Udvidede Afdeling) i sag T-168/94 ('), 1 ) Blackspur DIY (') EFT nr . C 286 af 28 . 10 . 1995 , s . 13 .
 Ltd, 2 ) Steven Kellar, 3 ) J. M. A. Glancy, 4 ) Ronald Cohen
 mod 1 ) Rådet for Den Europæiske Union , 2 ) Kommissio
 nen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag C-362/95 P)
 ( 96/C 16/ 16 ) Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 8 , november 1995 af Pretura Circondariale di
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den Roma — Tivoli-afdeling — i den for nævnte ret verserende
 27. november 1 995 i iværksat appel af 1 ) Blackspur DIY straffesag mod Giuseppe Tancredi
 Ltd, 2 ) Steven Kellar, 3 ) J. M. A. Glancy, 4 ) Ronald Cohen ( Sag C-363/95 )
 med Solicitor Charles Khan, Berg & Co ., ved K. P. E. Lasok,
 ( 96/C 16/ 17 )
 QC , og med valgt adresse i Luxembourg hos Maria
 Dennewald på dennes kontor, 11 , avenue de la Porte Neuve,
 til prøvelse af dom afsagt den 18 . september 1995 af De Ved kendelse afsagt den 8 , november 1995 , indgået til
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ( Første Domstolens Justitskontor den 27. november 1995 , har
 Udvidede Afdeling ) i sag T-168/94, 1 ) Blackspur DIY Ltd , Pretura Circondariale di Roma — Tivoli-afdeling — fore
 2 ) Steven Kellar, 3 ) J. M. A Glancy, 4 ) Roland Cohen mod lagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 1 ) Rådet for Den Europæiske Union, 2 ) Kommissionen for om præjudiciel afgørelse af spørgsmål, der er de samme som
 De Europæiske Fællesskaber . spørgsmålene i de forenede sager C-58/95 m.fl . ( J ).
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande : ( ] ) EFT nr. C 119 af 13 . 5 . 1995 , s . 6 .
 — Rettens afgørelse ophæves .
 — Sagen hjemvises til fornyet behandling ved Retten .
 — Rådet og Kommissionen tilpligtes at betale appellanter Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelser
 nes omkostninger . afsagt den 22 . og den 27. september 1995 af Finanzgericht
 Hamburg i sagerne Firma T. Port GmbH & Co. mod
 Anbringender og væsentligste argumenter: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 ( Sagerne C-364/95 og C-365/95 )
 Appellanterne gør gældende, at dommen fra Retten i Første ( 96/C 16/ 18 )
 Instans er behæftet med retlige fejl . Disse retlige fejl
 indbefatter tilsidesættelse af appellanternes ret til en retfær
 Ved kendelser afsagt den 22 . og den 27. september 1995,
 dig rettergang, som omhandlet i artikel 6 i den europæiske indgået til Domstolens Justitskontor den 16 . november
 konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grund
 1995 , har den fælles afdeling ved Finanzgericht Hamburg
 læggende frihedsrettigheder, deres ret til kontradiktion samt
 für die Lander Freie und Hansestadt Hamburg, Niedersach
 almindelige principper i Fællesskabsretten .
 sen und Schleswig-Holstein, IV. afdeling, i sagerne Firma T.
 Port GmbH & Co . mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 Appellanterne fik af flere grunde ingen retfærdig rettergang: forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod
 Dommen fra Retten i Første Instans er behæftet med
 ning om besvarelse af det første, andet og tredje af de
 suggestio falsi og suppressio veri såvel hvad angår arten af
 præjudicielle spørgsmål, som er forelagt i sag C- 1 82/
 det af appellanterne indbragte søgsmål som hvad angår det 95 (').
 bevismateriale og de beviskilder, som stod til rådighed for
 Retten . Retten anvendte det fremlagte bevismateriale for
 kert og undlod at træffe bestemmelse om bevisoptagelse, (') EFT nr . C 208 af 12 . 8 . 1995 , s . 12 .
 selv om dette havde været passende . Retten gav ingen , eller
 ikke tilstrækkelig, begrundelse for en række af dens


text:
C 188/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3.7.1999
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren, der ejer en plantage i Fransk Polynesien, anfører, Sagsøgeren havde anmodet om overførsel af en del af sit
 at han deltog i et projekt med udplantning af tropiske vederlag af sit vederlag til Banca SanPaolo, Menton afdeling
 frugttræer på øen Raiatea, hvilket projekt skulle støttes af Den (Frankrig), idet sagsøgeren oplyste at have åbnet en »Plan
 Europæiske Udviklingsfond i overensstemmelse med løfter d’épargne-logement«-konto (»boligopsparingskonto«) med
 afgivet under et møde med landbrugerne i De Små Antiller i henblik på at erhverve fast ejendom i Frankrig.
 oktober 1991. De midler, der var afsat til projektet, blev
 udbetalt, men tilsyneladende indkasseret af regeringen i Fransk Nærværende sag er anlagt til prøvelse af den betingelse,
 Polynesien, som senere er blevet pålagt at tilbagebetale de Kommissionen har fastsat i artikel 4 idet interne direktiv af
 ukorrekt anvende midler. 30. juli 1993 (Meddelelser fra Administrationen nr. 815 af
 11.8.1993), og hvorefter der med hensyn til overførslen af
 Sagsøgeren gør gældende, at den omstændighed, at fondens ovennævnte beløb pålægges Banca SanPaolo, Menton, en
 administration foreslog landbrugerne på Raiatea og Tahaa at forpligtelse til at underrette Kommissionen om alle bevægelser
 tilslutte sig dette frugttræprojekt for dem stiftede en berettiget på kontoen, der foretages af sagsøgeren, således at Kommissio-
 forventning om, at støttemidlerne ville blive udbetalt. I medfør nen kan kontrollere, hvorledes beløbet anvendes.
 af EF-traktatens artikel 155 havde Kommissionen pligt til at
 påse, at de midler, som var afsat til projektet, faktisk blev Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort gældende, at der
 udbetalt til de landbrugere, der havde opfyldt deres del af er tale om tilsidesættelse og fejlagtig anvendelse af artikel 17,
 aftalen. stk. 2, litra b), i bilag VII til vedtægten.
 Sagsøgeren slutter heraf, at der er en direkte forbindelse Sagsøgeren har nærmere anført, at formålet med den nævnte
 mellem den udløsende årsag, som er fondens forpligtelse og bestemmelse er at give en tjenestemand, som skal afholde
 den af ham lidte skade, der kan opgøres til størrelsen af den udgifter i et andet land end det, hvor han gør tjeneste, mulighed
 lovede støtte. for at overføre en del af sit vederlag i det pågældende
 lands valuta med henblik på at dække regelmæssige og
 dokumenterede forpligtelser. Det er derfor uberettiget at gøre
 overførslen af det pågældende beløb betinget af, at der afgives
 en erklæring som den, Kommissionen har forlangt. Et sådant
 krav er også i strid med de almindelige regler om bankhemme-
 lighed og om beskyttelse af privatlivets fred, såvel på fælles-
 Sag anlagt den 19. april 1999 af Beatrice Bonaiti Brighina skabsplan som i Frankrig. Sagsøgeren har således vanskeligt
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved at forstå, hvilke begrænsninger der kan være med hensyn
 til de oplysninger, en bank skal afgive, medmindre der er tale
 (Sag C-93/99) om alle bevægelser og de heri involverede personer.
 (1999/C 188/65)
 (Processprog: italiensk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Sag anlagt den 16. april 1999 af S.A. Satellimages TV5
 den 19. april 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Europæiske Fællesskaber af Beatrice Bonaiti Brighina ved
 advokaterne Mirco Rizzoglio og Franco Colussi, Milano go (Sag C-95/99)
 Luxembourg, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Franco Colussi, 36, rue De Wiltz.
 (1999/C 188/66)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Processprog: engelsk)
 — Annullation af Kommissionens interne direktiv af 30. juli
 1999 (offentliggjort i Meddelelser fra Administrationen
 nr. 815 af 11.8.1993), af afvisningen af 24. juni 1998 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 (j.nr. 563 IX.B.4. VT/D(98)) fra Generaldirektorat IX for den 16. april 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Personale og Administration og af afvisningen af sagsøge- Europæiske Fællesskaber af S.A. Satellimages TV5 ved Eduard
 rens klage (j.nr. 3964 af 22.12.1998) vedrørende overførsel Marissens og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 af 76 000 FFR pr. måned af hendes vederlag til hendes Lucy Dupong, 14, rue des Bains.
 »Plan d’épargne-logement«-konto (»boligopsparingskonto«)
 i Banca SanPaolo, Menton. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren erstatning — Kommissionens beslutning indeholdt i dennes skrivelse af
 med et beløb, som sagsøgeren forbeholder sig ret til at 15. februar 1999 til sagsøgeren om afvisning af dennes
 præcisere nærmere under sagen. formelle klage af 18. marts 1998 annulleres.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 ---pagebreak--- 3.7.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 188/29
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter — Overtrædelse af EF-traktatens artikel 86
 I forholdet mellem satellit-tv-selskabet og kabeloperatøren
 er kabeloperatørens betaling til tv-selskabet som økono-
 Sagsøgeren, der er et offentligt tv-selskab med hovedkvarter i misk modydelse for tilladelsen den eneste betaling, der
 Frankrig, og hvis aktionærer alle er fransksprogede offentlige med rimelighed kan forventes. Når den modsatte situation
 tv-selskaber i Frankrig, Belgien, Schweiz og Canada, anfægter kan konstateres at foreligge, som det er tilfældet med de
 den beslutning, der er indeholdt i Kommissionens skrivelse af afgifter, de opkræves af Deutsche Telekom, kan dette kun
 15. februar 1999 om afvisning af en klage vedrørende skyldes kabeloperatørens misbrug af den dominerende
 Deutsche Telekom’s prispolitik, idet Deutsche Telekom for så stilling, han indtager.
 vidt angår kabel-tv-net anvender et system med dobbelte
 afgifter og afkræver betaling både af tv-selskaber som sagsøge- — Tilsidesættelse af de almene principper om god forvalt-
 ren og af de endelige forbrugere (husholdninger med kabelfor- ningsskik, EF-traktatens artikel 86 og 155 og artikel 3, stk.
 bindelse). 1, i Rådets forordningt nr. 17/62
 Ved at afvise sagsøgerens klage har Kommissionen blot
 fulgt det fortilfælde, som den skabte til sig selv i sin
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionens skrivelse af foreløbige rapport af 22. oktober 1993 i sag nr. IV/34.463
 15. februar 1999 skal anses for at indeholde en endelig – VPRT/Deutsche Telekom, i hvilken Kommissionen påtog
 afgørelse om afvisning af klagen sig en opgave, som ikke tilkom den, og handlede uden for
 rækkevidden af sine forpligtelser i henhold til artikel 155
 og forordning nr. 17/62. Uden at det er påkrævet eller
 berettiget på grundlag af VPRT-sagen, har Kommissionen
 — da den alene er baseret på en definition af kabeldistribution således — uden at høre tredjemænd — implicit, men
 som omfattende to forskellige ydelser, nemlig én, der ydes definitivt, givet sin tilladelse til, at Deutsche Telekom
 til satellit-tv-selskabet og én, der ydes til husholdningen afkræver den omtvistede afgift af satellit-tv-selskaber.
 med kabelforbindelse, hvilket automatisk fører til den
 konklusion, at en erhvervsdrivende udbyder af disse to
 ydelser kan kræve særskilt betaling af hver af ydelsesmodta-
 gerne;
 — da Kommissionens definition af kabeldistribution ikke
 er begrænset til Deutsche Telekom, men dækker alle
 kabeloperatører, uanset hvor de er etableret inden for
 Fællesskabet; Sag anlagt den 26. april 1999 af »L« mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber
 — da Kommissionen allerede havde fastlagt sin definition af (Sag T-102/99)
 kabeldistribution som omfattende to forskellige ydelser og
 princippet om afgiftspligt for stellit-tv-selskaber i en såkaldt
 foreløbig rapport af 22. oktober 1993 i sag nr. IV/34.463 (1999/C 188/67)
 VPRT/Deutsche Telekom.
 (Processprog: fransk)
 Sagsøgeren har fremsat følgende anbringender: Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 26. april 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af »L« ved advokaterne Jean-Noël
 — Overtrædelse af EF-traktatens artikel 60 og 86 Louis, Greta-Françoise Parmentier og Véronique Peere, Bruxel-
 les, og med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson
 SARL, 30, rue Cessange.
 Kommissionen foretager en sammenblanding af den øko-
 nomiske fordel, som en virksomheds lovlige anvendelse af
 en anden virksomheds produkt måtte udløse for sidstnævn- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 te, og begrebet »ydelse«. For så vidt angår kabeldistribution
 udbyder kabeloperatøren ingen ydelser til tv-selskabet. — Afslagene på sagsøgerens ansøgninger af henholdsvis
 Kabeloperatøren vælger tværtimod selv blandt de program- 25. februar 1998 om anerkendelse af hans retlige status
 mer, der allerede findes på radio- og satellitbølger, de som »registreret partner« og af 11. maj 1998 om, at han
 signaler, med hvilke han ønsker at sammensætte sine og hans partner tildeles alle de rettigheder, privilegier og
 kabelydelser til husholdninger med kabelforbindelse, så- fordele, som tildeles gifte tjenestemænd og deres ægtefæl-
 fremt og når han opnår de tilsvarende tv-selskabers ler, annulleres.
 tilladelse til at videresende disses signaler via kabel. Den
 eneste ydelse, der udbydes og præsteres mod betaling, er
 kabeludbuddet til husholdningen med kabelforbindelse. — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
7.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/63
 Rettens kendelse af 9. juni 2015 — Flachglas Torgau m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-276/14) (1)
 ((Statsstøtte - foranstaltninger vedtaget af Tyskland til fordel for el fra vedvarende energikilder og elektrointensive forbrugere - afgørelse om at indlede proceduren i artikel 108, stk. 2, TEUF - vedtagelse af den endelige afgørelse efter sagens anlæggelse - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2015/C 294/77)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Flachglas Torgau GmbH (Torgau, Tyskland), Saint-Gobain Isover G+H AG (Ludwigshafen am Rhein, Tyskland) og Saint-Gobain Oberland AG (ved advokaterne S. Altenschmidt og H. Janssen)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche og R. Sauer, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne A. Luke et C. Maurer)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens afgørelse C(2013) 4424 final af 18. december 2013 om at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, TEUF vedrørende foranstaltninger iværksat af Forbundsrepublikken Tyskland til fordel for el fra vedvarende energikilder og energiintensive forbrugere (statsstøtte SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN))
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse om den begæring om intervention, som EFTA-Tilsynsmyndigheden har fremsat.
 3)
 Flachglas Torgau GmbH, Saint-Gobain Isover G+H AG og Saint-Gobain Oberland AG bærer deres egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 4)
 EFTA-Tilsynsmyndigheden bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 223 af 14.7.2014.


text:
23.6.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 140/26
 Sag anlagt den 16. april 2007 — Siemens mod Kommissionen
 (Sag T-110/07)
 (2007/C 140/46)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Siemens AG (Berlin og München, Tyskland) (ved Rechtsanwälte I. Brinker, T. Loest og C. Steinle)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation i henhold til artikel 231, stk. 1, EF af Kommissionens beslutning af 24. januar 2007 (sag COMP/F/38.899 — gasisoleret koblingsudstyr), for så vidt som den angår sagsøgeren;
 —
 Subsidiært, nedsættelse af den i beslutningens artikel 2, litra m) pålagte bøde;
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes i henhold til artikel 87, stk. 2, i Rettens procesreglement at betale sagens omkostninger
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning K (2006) 6762 endelig udg. af 24. januar 2007 i sag COMP/F/38.899 — gasisoleret koblingsudstyr. I den anfægtede beslutning blev sagsøgeren og andre virksomheder pålagt en bøde for tilsidesættelse af artikel 81 EF og artikel 53 i EØS-aftalen. Sagsøgeren skal efter Kommissionens opfattelse have deltaget i en flerhed af aftaler og former for samordnet praksis på området for »gasisoleret koblingsudstyr«.
 Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren tre anbringender gældende:
 For det første kritiseres Kommissionen for ikke i detaljer at have godtgjort og bevist de påståede overtrædelser. Kommissionen har navnlig ikke godtgjort og bevist den påståede overtrædelses virkninger på fællesmarkedet og Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde under den påståede overtrædelses første fase frem til 1999.
 For det andet gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen urigtigt har antaget, at der forelå en enkelt og fortsat overtrædelse, og urigtigt har fastlagt varigheden af overtrædelsen. Ifølge sagsøgeren har Kommissionen ikke kunnet bevise, at sagsøgeren efter den 22. april 1999 har deltaget i den påståede overtrædelse. Desuden foreligger der en tilsidesættelse af artikel 25 i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 (1), da sagsøgerens deltagelse i den påståede overtrædelses første fase frem til 1999 efter sagsøgerens opfattelse er forældet.
 Endelig finder sagsøgeren, at Kommissionen ved udmålingen af bøden har begået en tungtvejende fejl i retsanvendelsen. I den forbindelse fremføres f.eks., at Kommissionen har fejlbedømt overtrædelsens grovhed og varighed og overfor sagsøger åbenbart har valgt en forhøjet »afskrækningsmulitplikator«. Derudover har Kommissionen uberettiget godtaget, at sagsøgeren skulle have haft en ledende rolle i forbindelse med den påståede overtrædelse, og uberettiget ikke taget sagsøgerens samarbejde med Kommissionen i betragtning.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).


text:
10.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/12
 Rettens dom af 26. september 2012 — IG Communications mod KHIM — Citigroup og Citibank (CITIGATE)
 (Sag T-301/09) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket CITIGATE - de ældre nationale ord- og figurmærker samt EF-ord- og figurmærker indeholdende bestanddelen »citi« - relative registreringshindringer - risiko for forveksling - varemærkefamilie - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé - artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2012/C 343/17
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: IG Communications Ltd (London, Det Forenede Kongerige) (ved M. Edenborough, QC, og solicitor R. Beard)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved P. Geroulakos, som befuldmægtiget)
 De andre parter i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenienter ved Retten: Citigroup, Inc. (New York, De Forenede Stater) og Citibank, NA (New York) (først ved advokaterne V. von Bomhard og A. Renck samt solicitor H. O’Neill, derefter ved V. von Bomhard og A. Renck)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 30. april 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 821/2005-1) vedrørende en indsigelsessag mellem på den ene side Citigroup, Inc. og Citibank, NA og på den anden side IG Communications Ltd
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 IG Communications Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 244 af 10.10.2009.


text:
11.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 36/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 14. november 2005 af Juzgado de lo Social no 33 de Madrid i sagen Félix Palacios de la Villa mod Cortefiel Servicios SA, José María Sanz Corral, Martín Tebar Less, intervenient: Ministerio Fiscal
 (Sag C-411/05)
 (2006/C 36/41)
 Processprog: spansk
 Ved kendelse afsagt den 14. november 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 22. november 2005, har Juzgado de lo Social no 33 de Madrid i sagen Félix Palacios de la Villa mod Cortefiel Servicios SA, José María Sanz Corral, Martín Tebar Less, intervenient: Ministerio Fiscal, forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 »Er ligebehandlingsprincippet, som forbyder enhver forskelsbehandling på grund af alder, og som er anerkendt i artikel 13 EF og artikel 2, stk. 1, i direktiv 2000/78 (1), til hinder for en bestemmelse i en national lov (nærmere bestemt stk. 1 i den eneste overgangsbestemmelse i« lov nr. 14/2005 om bestemmelser i kollektive overenskomster vedrørende den almindelige pensionsalders indtræden»), hvorefter bestemmelser om tvungen pensionering i kollektive overenskomster er gyldige, selv om de eneste betingelser for bestemmelsernes anvendelse er, at arbejdstageren har nået den almindelige pensionsalder og opfylder de betingelser for tildeling af alderspension, baseret på bidragsbetaling, som gælder i henhold til den spanske lovgivning om social sikring?«
 Såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende, ønskes følgende spørgsmål besvaret:
 »Skal den nationale ret, henset til ligebehandlingsprincippet, som forbyder enhver forskelsbehandling på grund af alder, og som er anerkendt i artikel 13 EF og artikel 2, stk. 1, i direktiv 2000/78, undlade at anvende stk. 1 i den eneste overgangsbestemmelse i lov nr. 14/2005 på den foreliggende sag?«
 (1) Rådets direktiv 2000/78/EF af 27.11.2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (EFT L 303, s. 16).