text:
24.5.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 128/18
 Sag anlagt den 11. februar 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-47/08)
 (2008/C 128/30)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J.-P. Keppenne og H. Støvlbæk, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten, herunder navnlig artikel 43 EF og 45 EF samt direktiv 89/48/EØF om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed (1), idet det har opstillet en betingelse om statsborgerskab for adgang til notarerhvervet, og idet det ikke har gennemført direktivet for så vidt angår notarerhvervet.
 —
 Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har for det første foreholdt sagsøgte, at denne i uforholdsmæssig grad har begrænset etableringsfriheden fastsat i artikel 43 EF, idet sagsøgte har opstillet en betingelse om statsborgerskab med henblik på adgangen til og udøvelsen af notarerhvervet. Artikel 45 EF undtager ganske vist virksomhed, som er direkte og særligt forbundet med udøvelse af offentlig myndighed, fra anvendelsesområdet for kapitlet om etableringsfriheden. Ifølge Kommissionen repræsenterer de opgaver, som notarer varetager i henhold til belgisk ret, imidlertid en deltagelsesgrad, som er så svagt forbundet med denne udøvelse, at disse opgaver ikke falder inden for anvendelsesområdet for denne bestemmelse og ikke kan begrunde en sådan begrænsning af etableringsfriheden. Disse opgaver giver således ikke notarerne nogen kompetence til at foretage et tvangsindgreb, og den nationale lovgiver kan indføre mindre restriktive foranstaltninger end en betingelse om statsborgerskab, som f.eks. at de pågældende personer underlægges strenge krav med hensyn til adgangen til erhvervet, specifikke faglige krav og/eller en særlig kontrol.
 Med sit andet klagepunkt har Kommissionen desuden foreholdt sagsøgte, at sagsøgte har tilsidesat sine forpligtelser, idet det ikke har gennemført direktiv 89/48/EØF, for så vidt angår notarerhvervet. Hvad angår lovregulerede erhverv, finder direktivet fuldt ud anvendelse på dette erhverv, og det høje kvalifikationsniveau, som kræves for notarer, kan let sikres ved en egnethedsprøve eller gennemførelse af en prøvetid.
 (1) Rådets direktiv 89/48/EØF af 21.12.1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed (EFT 1989 L 19, s. 16).


text:
7.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Handelsgericht Wien (Østrig) den 2. december 2015 — Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH mod Hettegger Hotel Edelweiss GmbH
 (Sag C-641/15)
 (2016/C 090/07)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Handelsgericht Wien
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH
 Sagsøgt: Hettegger Hotel Edelweiss GmbH
 Præjudicielle spørgsmål
 Er kriteriet »mod entré« i artikel 8, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/115/EF af 12. december 2006 om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret (1) opfyldt, hvis
 —
 der på de enkelte værelser på et hotel er installeret tv-apparater, og hotelejeren stiller signalet fra forskellige fjernsyns- og radioprogrammer til rådighed gennem disse (»hotelværelses-tv«) og
 —
 hotelejeren for benyttelse af værelset (med »hotelværelses-tv«) kræver et vederlag for værelset pr. overnatning, som også omfatter benyttelse af tv-apparatet og de fjernsyns- og radioprogrammer, der herigennem er stillet til rådighed?
 (1) EUT L 376, s. 28.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
11.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 173/16
 Sag anlagt den 14. marts 2011 — ZZ mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag F-28/11)
 2011/C 173/34
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne S. Rodrigues, A. Blot og C. Bernard-Glanz)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelsen, hvorved Rådets ansættelsesmyndighed afviste at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 12 i forfremmelsesåret 2010, indeholdt i personalemeddelelse nr. 80/10 af 26. april 2010.
 Sagsøgerens påstande
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Rådet tilpligtes at fremlægge bedømmelsesrapporterne vedrørende de tidligere A tjenestemænd forfremmet til lønklasse AD 12, som blev bedømt i forfremmelsesåret 2010, samt statistikkerne over den gennemsnitlige analytiske vurdering foretaget af de første bedømmere, som blev fremsendt til AD-administratorernes rådgivende bedømmelsesudvalg.
 —
 Annullation af den anfægtede afgørelse og, om fornødent, af afgørelsen om afslag på klagen.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
11.10.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 260/12
 Sag anlagt den 13. august 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Ungarn
 (Sag C-374/08)
 (2008/C 260/22)
 Processprog: ungarsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Dejmek og B.D. Simon, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Ungarn
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Ungarn har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/49/EF af 14. juni 2006 om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Republikken Ungarn tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 31. december 2006.
 (1) EUT L 177, s. 201.


text:
22.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 134/36
 Kendelse afsagt af Rettens præsident den 26. marts 2010 — SNF mod Det Europæiske Kemikalieagentur
 (Sag T-1/10 R)
 (Særlige rettergangsformer - REACH - identifikation af acrylamid som et særligt problematisk stof - begæring om udsættelse af gennemførelse og om anordning af foreløbige forholdsregler - manglende uopsættelighed)
 2010/C 134/62
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: SNF SAS (Andrézieux-Bouthéon, Frankrig) (ved avocats K. Van Maldegem og R. Cana, samt solicitor P. Sellar)
 Sagsøgt: Det Europæiske Kemikalieagentur (ved M. Heikkila og W. Broere, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Begæring om udsættelse af Det Europæiske Kemikalieagenturs afgørelse af 7. december 2009, der identificerer acrylamid som et særligt problematisk stof, og som er truffet i henhold til artikel 59 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18. december 2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF (EUT L 396, s. 1)
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
3.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 131/54
 Sag anlagt den 13. april 2006 — Sundholm mod Kommissionen
 (Sag F-42/06)
 (2006/C 131/99)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Asa Sundholm (Bruxelles, Belgien) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at artikel 12 i Kommissionens afgørelse af 3. marts 2004 om de almindelige gennemførelsesbestemmelser til vedtægtens artikel 43 er ulovlig.
 —
 Annullation af afgørelsen om udfærdigelse af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. januar 2004 til den 31. december 2004.
 —
 Kommissionen tilpligtes på dette tidspunkt af proceduren at betale 1 EUR i erstatning for den ikke-økonomiske skade.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet først anført, at ændringerne af de almindelige gennemførelsesbestemmelser tilsidesætter retssikkerhedsprincippet og tjenestemænds ret til karriere, idet reglerne for bedømmelse af fortjenester er blevet ændret i løbet af bedømmelsesperioden.
 Sagsøgeren har dernæst anført, at de almindelige gennemførelsesbestemmelser og begrundelsespligten er tilsidesat. Trods ændringen af sagsøgerens arbejdsopgaver og den manglende præcise og definitive fastsættelse af mål og bedømmelseskriterier blev bemærkningerne i sagsøgerens karriereudviklingsrapport nærmere bestemt overført til hendes karriereudviklingsrapport 2004, uden overholdelse af de i de almindelige gennemførelsesbestemmelser fastsatte betingelser for en sådan overførsel.
 Sagsøgeren har endelig anført, at den anfægtede afgørelse er behæftet med et åbenbart urigtigt skøn, og at der foreligger uoverensstemmelser mellem de tildelte points og bemærkningerne.


text:
3.4.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 85/17
 Sag anlagt den 9. februar 2004 af Kommissionen for De Skal direktiv 1999/70/EF (1) [artikel 1 samt § 1, litra b), og § 5
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er
 indgået af EFS, UNICE og CEEP, og som er optaget i direktivet]
 (Sag C-51/04) fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning
 (der gjaldt, før direktivet blev gennemført), hvorefter der
 (2004/C 85/29) sondres mellem ansættelseskontrakter, der indgås med offentli-
 ge myndigheder, og ansættelseskontrakter, der indgås med
 private arbejdsgivere med den virkning, at de førstnævnte
 ansættelsesforhold derved udelukkes fra den beskyttelse, der
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 9. fe- består i etableringen af et tidsubegrænset ansættelsesforhold i
 bruar 2004 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af tilfælde af tilsidesættelse af ufravigelige regler vedrørende flere
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter?
 Valero Jordana og Minas Konstantinidis, Kommissionens Juri-
 diske Tjeneste, som befuldmægtigede.
 (1) EFT L 175 af 10.7.1999, s. 43.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til artikel 10 i Europa-Parlamentets
 og Rådets direktiv 2000/69/EF (1) af 16. november 2000
 om grænseværdier for benzen og carbonmonoxid i luften,
 idet den ikke har sat de nødvendige love og administrative
 bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv,
 eller i hvert fald ikke har underrettet Kommissionen Sag anlagt den 10. februar 2004 af Kommissionen for De
 herom. Europæiske Fællesskaber mod Republikken Finland
 — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. (Sag C-56/04)
 (2004/C 85/31)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. fe-
 Fristen for gennemførelsen af direktivet i den nationale retsor- bruar 2004 anlagt sag mod Republikken Finland af Kommis-
 den udløb den 13. december 2002. sionen for De Europæiske Fællesskaber ved K. Banks og
 M. Huttunen, og med valgt adresse i Luxembourg.
 (1) EFT L 313 af 13.12.2000, s. 12. Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Republikken Finland har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets
 direktiv 2001/29/EF (1) af 22. maj 2001 om harmonise-
 ring af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettighe-
 der i informationssamfundet, idet den ikke har sat de
 nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft
 for at efterkomme dette direktiv, eller i det mindste ikke
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- har givet Kommissionen meddelelse herom.
 se afsagt den 21. januar 2004 af Tribunale di Genova i
 sagen Cristiano Marrosu og Gianluca Sardino mod Azien- 2. Republikken Finland tilpligtes at betale sagens omkost-
 da Ospedaliera Ospedale San Martino di Genova e Clini- ninger.
 che Universitarie Convenzionate
 (Sag C-53/04) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2004/C 85/30)
 Fristen for direktivets gennemførelse udløb den 22. december
 2002.
 Ved kendelse afsagt den 21. januar 2004, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 10. februar 2004, har Tribunale di
 Genova i sagen Cristiano Marrosu og Gianluca Sardino mod (1) EFT L 167, s. 10.
 Azienda Ospedaliera Ospedale San Martino di Genova e
 Cliniche Universitarie Convenzionate forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 af følgende spørgsmål:


text:
19.2.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/25
 Sag anlagt den 22. november 2004 af Au Lys de France mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-458/04)
 (2005/C 45/56)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 22. november 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Au Lys de France, Le Raincy (Frankrig), ved avocat Guy Lesourd.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissions beslutning af 17. september 2004 annulleres med alle de deraf følgende retlige konsekvenser.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren drev en detailforretning i lufthavnen i Paris/Charles de Gaulle. Sagsøgeren har klaget til Kommissionen over det misbrug af dominerende stilling i henhold til artikel 82 EF, som den offentlige virksomhed Aéroports de Paris har udøvet på markedet for tildeling af offentlige lufthavnskoncessioner af kommerciel karakter.
 Ved den anfægtede beslutning har Kommissionen meddelt sagsøgeren, at klagen ikke synes at have en interesse for Fællesskabet, der er stor nok til at berettige, at der indledes en formel undersøgelse.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren for det første gjort gældende, at Kommissionen har begået en retlig fejl samt anlagt et åbenbart fejlagtigt skøn ved vurderingen af, om der foreligger en tilstrækkelig fællesskabsinteresse. Ifølge sagsøgeren har Kommissionen begået en fejl, idet den konstaterede, at der ikke forelå en tilstrækkelig fællesskabsinteresse til at gå videre med en undersøgelse af sagen, og ligeledes ved at konstatere, at der foreligger en passende beskyttelse af sagsøgerens rettigheder ved de nationale domstole.
 For det andet har sagsøgeren gjort gældende, at begrundelsen var utilstrækkelig og dermed en tilsidesættelse af artikel 253 EF, idet Kommissionen ikke havde besvaret forskellige punkter i sagsøgerens argumentation.
 For det tredje har sagsøgeren anført, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 82 EF, idet Kommissionen har nægtet at undersøge klagen, selvom der ifølge sagsøgeren er tale om misbrug af en dominerende stilling.


text:
28.1.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/19
 Sag anlagt den 8. november 2005 — A.S.TER. mod Kommissionen
 (Sag T-409/05)
 (2006/C 22/36)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Società A.S.TER. S.p.A. (Genova, Italien) (ved advokaterne Lorenzo Acquarone og Daniela Anselmi)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 De anfægtede retsakter annulleres, og der gives følgelig aktindsigt i og udleveres således en fuldstændig kopi af klagen og bilagene hertil.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, et aktieselskab, hvori den største del af kapitalen ejes af Genova Kommune, har nedlagt påstand om annullation af sagsøgtes beslutning om i henhold til artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (1) at afslå aktindsigt i den klage (og bilagene hertil), der blev sendt til Kommissionen den 21. februar 2005, som gav anledning til en undersøgelse, der kan føre til åbning af en formel overtrædelsesprocedure mod sagsøgeren.
 Aktindsigt blev afslået med den begrundelse, at offentliggørelse kunne få en negativ indvirkning på gennemførelsen af Kommissionens undersøgelse.
 Til støtte for påstandene gør sagsøgeren gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001, af kontradiktionsprincippet, af principperne om gennemsigtighed, samarbejde og deltagelse i procedurer, samt manglende begrundelse.
 I den forbindelse præciserer sagsøgeren, at der ikke — i modsætning til, hvad Kommissionen har anført — foreligger et krav om, at det skal undlades at udlevere dokumenter vedrørende overtrædelsesproceduren for at undgå, at undersøgelsen skades. Derimod kræver en sådan undersøgelse i sig selv den størst mulige grad af gennemsigtighed og samarbejde i afviklingen, således at Genova Kommune og sagsøgeren kan fremlægge den nødvendige dokumentation for dens afholdelse.
 Da sagsøgeren endvidere er part i den for sagsøgte verserende sag, er den anfægtede beslutning i strid med kontradiktionsprincippet.
 Sagsøgeren tilføjer, at undtagelserne til retten til aktindsigt skal fortolkes restriktivt og i lyset af princippet af retten til information og proportionalitetsprincippet.
 (1) EFT L 145 af 31.5.2001, s. 43.


text:
12.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 220/28
 Sag anlagt den 15. juli 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-269/09)
 2009/C 220/54
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved R. Lyal og F. Jimeno Fernández, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 19 EF, 38 EF og 43 EF samt EØS-aftalens artikel 28 og 31, idet det har udstedt og opretholdt en bestemmelse, i artikel 14 i lov nr. 35/2006 af 28. november 2006 om beskatning af fysiske personers indkomst og om delvis ændring af lov om selskabsbeskatning, lov om beskatning af ikke-hjemmehørende personers indkomst samt lov om formuebeskatning, hvorefter skattepligtige, som flytter deres bopæl til udlandet, er forpligtede til at medregne al indkomst, som ikke er blevet beskattet, i beskatningsgrundlaget vedrørende det seneste skatteår, hvor de er blevet anset for at være hjemmehørende skattepligtige.
 —
 Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1.
 I henhold til artikel 14 i den spanske lov om beskatning af fysiske personers indkomst og om delvis ændring af lov om selskabsbeskatning, lov om beskatning af ikke-hjemmehørende personers indkomst samt lov om formuebeskatning beskattes indkomst det år, hvor den er oppebåret. Nævnte bestemmelses stk. 2 indeholder imidlertid nogle særbestemmelser, som gør det muligt at henføre visse former for indkomst til forskellige beskatningsperioder. For så vidt angår tilfælde, hvor den skattepligtige flytter sin bopæl til udlandet, er det dog i samme artikels stk. 3 fastsat, at al indkomst, som ikke er blevet beskattet, skal medregnes i beskatningsgrundlaget vedrørende det seneste skatteår, hvor den pågældende skattepligtige er blevet anset for at være hjemmehørende i Spanien.
 2.
 Kommissionen finder, at den spanske lovgivning giver hjemmel til en forskelsbehandling i tilfælde, hvor en fysisk person flytter sin bopæl uden for Spanien, og at den spanske lovgivning bør anvende den samme regel uafhængigt af, om en fysisk person opretholder sin bopæl på spansk område eller ej.
 3.
 Nævnte lovgivning tilsidesætter princippet om den frie bevægelighed for personer som omhandlet i artikel 18 EF, 39 EF og 43 EF samt i EØS-aftalens artikel 28 og 31.


text:
16.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/15
 Sag anlagt den 27. november 2012 — Europa-Kommissionen mod Republikken Polen
 (Sag C-544/12)
 2013/C 46/28
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved P. Hetsch, K. Simonsson og J. Hottiaux, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 1, artikel 6, stk. 2, artikel 7-9 og artikel 13 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/12/EF af 11. marts 2009 om lufthavnsafgifter (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har givet Kommissionen meddelelse herom.
 —
 Republikken Polen pålægges i henhold til artikel 260, stk. 3, TEUF på grund af tilsidesættelse af forpligtelsen til at give meddelelse om gennemførelsen af direktiv 2009/12/EF en tvangsbøde på 75 002,88 EUR pr. dag fra datoen for dommens afsigelse i den foreliggende sag.
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2009/12/EF udløb den 15. marts 2011.
 (1) EUT L 70, s. 11.


text:
14.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 419/6
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 15. september 2016 — Senatex GmbH mod Finanzamt Hannover-Nord (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Niedersächsisches Finanzgericht — Tyskland)
 (Sag C-518/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem - direktiv 2006/112/EF - artikel 167, artikel 178, litra a), artikel 179 og artikel 226, nr. 3) - fradrag af indgående afgift - udstedelse af fakturaer uden skatteregistreringsnummer eller momsregistreringsnummer - en medlemsstats lovgivning, hvorefter berigtigelse ex tunc af en faktura er udelukket))
 (2016/C 419/07)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Niedersächsisches Finanzgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Senatex GmbH
 Sagsøgt: Finanzamt Hannover-Nord
 Konklusion
 Artikel 167, artikel 178, litra a), artikel 179 og artikel 226, nr. 3), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter berigtigelse af en obligatorisk oplysning i en faktura, nemlig merværdiafgiftsregistreringsnummeret, ikke har tilbagevirkende kraft, således at retten til at fradrage denne afgift på grundlag af den berigtigede faktura ikke kan udøves for det år, hvor den oprindelige faktura blev udfærdiget, men først for det år, hvor fakturaen blev berigtiget.
 (1) EUT C 34 af 2.2.2015.


text:
9.9.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 259/5
 I modsætning til Forbundsrepublikken Tysklands opfattelse Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 har indholdet af skadelige stoffer i det forbrændte affalds
 enkelte bestanddel ingen betydning for, om forbrændingen
 skal anses for nyttiggørelse eller bortskaffelse. I henhold til
 artikel 4 i direktiv 75/442/EØF består der ganske vist en
 forpligtelse for medlemsstaterne til at sikre, at affaldet nyttiggø- 1. Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat
 res eller bortskaffes, uden at menneskers sundhed bringes i sine forpligtelser i henhold til artikel 1, stk. 2, artikel 6,
 fare, og uden at miljøet skades. Bestemmelsen fastsætter dog stk. 1, litra c), og bilag III, punkt 4, i Rådets direktiv
 intet om afgrænsningen mellem nyttiggørelse og bortskaffelse. 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort (EFT L 237 af
 I øvrigt skal der i denne forbindelse henvises til det system, 24.8.1991, s. 1) og i henhold til EF-traktaten, idet det har
 der danner grundlag for forordning nr. 259/93: Både de vedtaget artikel 107, stk. 1, artikel 108, stk. 1, litra h),
 kompetente myndigheder i afsendelsesstaten som myndig- artikel 109 og artikel 111, stk. 1, litra a), i Wegenver-
 hederne i bestemmelsesstaten kan af konkret nævnte årsager keerswet 1994 (den nederlandske færdselslov af 1994)
 gøre indsigelse mod affaldsoverførsler. Affaldets indhold af og artikel 100 i Reglement Rijbewijzen (den nederlandske
 skadelige stoffer eller overholdelse af emissionsnormer er i bekendtgørelse om kørekort).
 henhold til direktivet uden betydning for adgangen til at gøre
 indsigelse. De forpligtelser, der fremgår af forordningens artikel
 4, gælder for enhver medlemsstat inden for dens område,
 uanset hvilken fremgangsmåde der benyttes for overførslen.
 2. Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger.
 Kommissionen er videre af den opfattelse, at medlemsstaterne
 ikke må opstille kriterier, der medfører, at direktivets bestem-
 melser om afgrænsning af anvendelsesformerne ikke bliver
 overholdt. Det er ganske vist korrekt, at en afgrænsning
 mellem nyttiggørelse og bortskaffelse i det enkelte tilfælde er
 vanskelig ud fra direktiv 75/442/EØF’s gældende affattelse.
 Kommissionens tjenestegrene har derfor i et arbejdsdokument
 faktisk opstillet et brændværdikriterium. For tiden bliver der
 dog i Kommissionens tjenestegrene forberedt andre løsninger, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 som da vil kunne indarbejdes i direktiv 75/442/EØF i form af
 en teknisk tilpasning af bilagene på grundlag af artikel 17.
 — Tilsidesættelse af artikel 1, stk. 2, i direktiv 91/439 ved
 (1) EFT L 30 af 6.2.1993, s. 1. indførelsen af en obligatorisk og systematisk registrering
 efter et års bopæl i Nederlandene: Det fremgår af direkti-
 (2) EFT L 194 af 25.7.1975, s. 47.
 vets artikel 1, stk. 1, og af ordlyden af artikel 1, stk. 2, at
 kørekort udstedt af andre medlemsstater uden nogen
 formaliteter skal anerkendes af myndighederne i værtslan-
 det. Indehavere af kørekort, som svarer til EF-modellen,
 er ikke længere forpligtede til at ombytte dette ved
 bosættelsen i en anden medlemsstat. Dette sparer indeha-
 veren for administrative byrder, når denne bosætter sig i
 en anden medlemsstat og naturligvis ved en eventuel
 tilbagevenden til den medlemsstat, der har udstedt køre-
 kortet, eller såfremt der efterfølgende tages ophold i
 en tredje medlemsstat. For effektivt at undgå sådanne
 Sag anlagt den 20. juni 2000 af Kommissionen for De hindringer må den i artikel 1, stk. 2, fastsatte gensidige
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene anerkendelse finde sted »uden nogen formaliteter« (1). Den
 gensidige anerkendelse uden nogen formaliteter gælder
 ifølge den nederlandske færdselslov af 1994 udelukkende,
 (Sag C-246/00) såfremt indehaveren er bosiddende mindre end et år i
 Nederlandene. Kørekort, der ikke er blevet registreret
 inden for det første år efter bosættelsen, er ikke længere
 (2000/C 259/08) gyldige til brug i Nederlandene. Kørsel i Nederlandene
 med et sådan kørekort sidestilles med kørsel uden køre-
 kort. Nederlandene har erstattet den i direktiv 80/1263
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 20. juni fastsatte og i niende betragtning til direktiv 91/439 og i
 2000 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af Kommissio- præmis 26 i Skanavidommen kritiserede pligt til ombyt-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent ning med en registreringspligt. Begge dele strider mod
 M. Wolfcarius og H.M.H. Speyart, Kommissionens Juridiske systemet med gensidig anerkendelse af kørekort udstedt
 Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxem- af medlemsstaterne, således som det er fastsat i artikel 1,
 bourg hos C. Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg. stk. 2, i direktiv 91/439.
 ---pagebreak--- C 259/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9.9.2000
 Artikel 1, stk. 3, i direktiv 91/439 kan ikke påberåbes til Sag anlagt den 26. juni 2000 af Kommissionen for De
 støtte for en obligatorisk og systematisk registrering af Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene
 kørekort udstedt af andre medlemsstater. De nederlandske
 myndigheders fortolkning beror på en urigtig opfattelse (Sag C-254/00)
 af forholdet mellem direktivets artikel 1, stk. 2 og 3,
 og bestemmelsen i artikel 43 EF. Desuden er de af de
 nederlandske myndigheder anvendte midler uforholds- (2000/C 259/09)
 mæssige.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 26. juni
 2000 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent
 — Tilsidesættelse af artikel 1, stk. 2, i direktiv 91/439 ved at H. van Lier, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i
 begrænse gyldighedsperioden af kørekort udstedt af andre Luxembourg hos C. Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirch-
 medlemsstater i forhold til udstedelsesdatoen i medlems- berg.
 staten: De nederlandske myndigheder anvender de natio-
 nale bestemmelser om gyldigheden af kørekort fra det Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 tidspunkt, hvor kørekortet er blevet udstedt i den anden
 medlemsstat, og ikke fra det tidspunkt, hvor der tages 1. Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat
 bopæl i Nederlandene. Også i dette tilfælde har de sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentet og
 nederlandske myndigheder misforstået forholdet mellem Rådets direktiv 95/47/EF af 24. oktober 1995 om stan-
 direktivets artikel 1, stk. 2 og 3, idet den gensidige darder for transmission af tv-signaler (1), idet det ikke
 anerkendelse i stk. 2 dermed er uden betydning for en har givet meddelelse om de love og administrative
 meget stor gruppe indehavere af kørekort. De nederland- bestemmelser eller ikke har truffet de foranstaltninger,
 ske myndigheder anvender en urigtig opfattelse af begre- der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 bet »gensidig anerkendelse«: Der er ikke tale om, at
 indehavere af nederlandske kørekort eller kørekort ud- 2. Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens om-
 stedt af andre medlemsstater behandles forskelligt, men kostninger.
 at kørekort udstedt af andre medlemsstater tillægges de
 samme retsvirkninger som i udstedelsesstaten. Bestem-
 melsen skal imidlertid ikke sikre, at indehavere af ne- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 derlandske kørekort ikke forskelsbehandles i forhold til
 indehavere af andre kørekort, men at sidstnævnte gruppe Som følge af artikel 249, stk. 3 EF’s tvingende karakter er
 ikke hindres i at udøve etableringsfrihed i Nederlandene. medlemsstaterne forpligtet til at træffe de foranstaltninger, der
 er nødvendige for at efterkomme de direktiver, som rettes til
 dem, inden udløbet af den frist, der er fastsat i disse. Fristen
 udløb den 23. august 1996, uden at Nederlandene havde
 — Tilsidesættelse af artikel 6, stk. 1, litra c), i direk- truffet de nødvendige foranstaltninger.
 tiv 91/439: I den nederlandske lov er der for førere i
 kategori D fastsat en minimumsalder på 18 år, hvorimod
 den efter direktivets artikel 6, stk. 1, litra c), skulle have (1) EFT L 281, s. 51.
 været 21 år.
 — Tilsidesættelse af bilag III, punkt 4, i direktiv 91/439:
 Artikel 100 i den (nederlandske) bekendtgørelse om
 kørekort er ikke forenelig med direktivets bilag III, Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 punkt 4, da den ikke foreskriver jævnlige lægeundersøgel- se afsagt den 21. juni 2000 af High Court of Justice
 ser af førere i gruppe 2 — førere af lastbiler og busser. (England & Wales), Queen’s Bench Division (Crown
 Office) i sagen Commissioners of Customs and Excise
 mod Zoological Society of London
 (Sag C-267/00)
 (1) Domstolens dom af 29.2.1996, sag C-193/94, Skanavi, Sml. I,
 s. 929. (2000/C 259/10)
 Ved kendelse afsagt den 21. juni 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 3. juli 2000, har High Court of Justice
 (England & Wales), Queen’s Bench Division (Crown Office) i
 sagen Commissioners of Customs and Excise mod Zoological
 Society of London forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål:


text:
4.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 300/3
 DOMSTOLENS DOM
 (Første Afdeling)
 af 14. oktober 2004
 i sag C-36/02, Omega Spielhallen- und Automatenaufstellungs-Gmbh mod Oberbürgermeisterin der Bundesstadt Bonn (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht) (1)
 (Fri udveksling af tjenesteydelser - frie varebevægelser - restriktioner - den offentlige orden - menneskelig værdighed - beskyttelse af grundlæggende værdier i den nationale forfatning - »fiktivt drabsspil«)
 (2004/C 300/05)
 Processprog: tysk
 I sag C-36/02, angående en anmodning, om præjudiciel afgørelse i medfør af artikel 234 EF, indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland), ved afgørelse af 24. oktober 2001, indgået til Domstolen den 12. februar 2002, i sagen, Omega Spielhallen- und Automatenaufstellungs-Gmbh mod Oberbürgermeisterin der Bundesstadt Bonn, sammensat af afdelingsformanden P. Jann, A. Rosas (refererende dommer) samt dommerne R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts og S. von Bahr; generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær: ekspeditionssekretær M.-F. Contet, har Domstolen (Første Afdeling), den 14. oktober 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Fællesskabsretten ikke er til hinder for, at en erhvervsmæssig virksomhed, der består i kommercielle spil med simulering af drabshandlinger, gøres til genstand for en national forbudsforanstaltning, der er truffet af hensyn til beskyttelse af den offentlige orden, fordi denne virksomhed krænker den menneskelige værdighed.
 (1) EFT C 109 af 4.5.2002.


text:
C 20/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22.1.2000
 4) Når det i direktivets artikel 10 er fastsat, at afskedigelse af maksimalgrænseværdier for pesticidrester på og i frugt
 en arbejdstager, som er gravid, som lige har født, eller og grøntsager og bilag II til direktiv 90/624/EØF om
 som ammer, skal ske »eventuelt med den kompetente fastsættelse af maksimalgrænseværdier for pesticidres-
 myndigheds samtykke«, kræves det da efter direktivet, at ter på og i visse produkter af vegetabilsk oprindelse,
 afskedigelsen af en arbejdstager, som er gravid, som lige herunder frugt og grøntsager, samt om opstilling af en
 har født, eller som ammer, kun kan ske efter en særlig fortegnelse over maksimalgrænseværdier (1)
 procedure, hvor den kompetente myndighed skal meddele
 samtykke, inden en arbejdsgiver kan gennemføre en på- — Rådets direktiv 96/33/EF af 21. maj 1996 om ændring
 tænkt afskedigelse? af bilagene til direktiv 86/362/EØF og 86/363/EØF
 vedrørende fastsættelse af maksimalgrænseværdier for
 indholdet af pesticidrester i og på korn og levnedsmid-
 (1) Rådets direktiv 92/85/EØF af 19.10.1992 om iværksættelse af ler af animalsk oprindelse (2)
 foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under
 arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller — Rådets direktiv 96/93/EF af 17. december 1996 om
 som ammer (tiende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i
 udstedelse af certifikater for dyr og animalske pro-
 direktiv 89/391/EØF) (EFT L 348 af 28.11.1992, s. 1).
 dukter (3)
 — Kommissionens direktiv 97/72/EF af 15. december
 1997 om ændring af Rådets direktiv 70/524/EØF om
 tilsætningsstoffer til foderstoffer (4)
 Sag anlagt den 18. november 1999 af Kommissionen
 — Kommissionens direktiv 98/19/EF af 18. marts 1998
 for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet
 om ændring af Rådets direktiv 70/524/EØF om tilsæt-
 Luxembourg
 ningsstoffer til foderstoffer (5)
 (Sag C-440/99) og således har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 henholdsvis artikel 4 i direktiv 96/32/EF, artikel 3 i direktiv
 (2000/C 20/36) 96/33/EF, artikel 9 i direktiv 96/93/EF, artikel 2 i direktiv
 97/72/EF samt artikel 2 i direktiv 98/19/EF.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 18. no-
 vember 1999 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg 2. Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gérard omkostninger.
 Berscheid, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmæg-
 tiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Carlos Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner- som i sag C-405/99 (6). Fristerne for gennemførelse udløb
 centret, Kirchberg. henholdsvis den 30. april 1997 (direktiv 96/32/EF og
 96/33/EF), den 1. januar 1998 direktiv 96/93/EF) og den
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: 31. marts 1998 (direktiv 97/72/EF og 98/19/EF).
 1. Det fastslas, at Storhertugdømmet Luxembourg ikke inden ( 1) EFT L 144 af 18.6.1996, s.12.
 for de fastsatte frister har sat de nødvendige love og ( 2) EFT L 144 af 18.6.1996, s.35.
 administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme ( 3) EFT L 13 af 13.1.1997, s.28.
 ( 4) EFT L 351 af 23.12.1997, s. 55.
 — Rådets direktiv 96/32/EF af 21. maj 1996 om ændring ( 5) EFT L 96 af 28.3.1998, s. 39.
 af bilag II til direktiv 76/895/EØF om fastsættelse af ( 6) Jf. s 10 i dette nr. af Tidende.


text:
13.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/31
 Sag anlagt den 8. januar 2015 — Auyantepui Corp. mod KHIM — Magda Rose (Mr Jones)
 (Sag T-8/15)
 (2015/C 118/39)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Auyantepui Corp., SA (Panama, Panama) (ved advokat E. Manresa Medina)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Magda Rose GmbH & Co. KG (Wien, Østrig)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Auyantepui Corp., SA
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelene »Mr Jones« — EF-varemærkeansøgning nr. 10 669 794
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 28. oktober 2014 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 49/2014-2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres og registrering af varemærket tillades.
 —
 Harmoniseringskontoret og — såfremt selskabet intervenerer — Magda Rose GmbH & Co. KG tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009.


text:
14.12.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 367/41
 Sag anlagt den 7. oktober 2013 — ZZ mod EEAS
 (Sag F-101/13)
 2013/C 367/74
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat S. Orlandi)
 Sagsøgt: EEAS
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 19. december 2012 om, med virkning fra 1. juli 2013, ikke længere at tildele godtgørelse for levevilkårene i henhold til artikel 10 i bilag X til vedtægten til tjenestemænd, som gør tjeneste i Republikken Mauritius.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af ansættelsesmyndigheden afgørelse om, fra den 1. juli 2013, at afskaffe sagsøgernes godtgørelse for levevilkårene i henhold til artikel 10 i bilag X til vedtægten.
 —
 EEAS tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
4.5.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 146/26
 Appel iværksat den 24. februar 2015 af Hansen & Rosenthal KG, H & R Wax Company Vertrieb GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 12. december 2014 i sag T-544/08, Hansen & Rosenthal KG, H & R Wax Company Vertrieb GmbH mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-90/15 P)
 (2015/C 146/32)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellanter: Hansen & Rosenthal KG, H & R Wax Company Vertrieb GmbH (ved Rechtsanwälte J.L. Schulte, M. Dallmann og K.M. Künstner)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom af 12. december 2014 i sag T-544/08, Hansen & Rosenthal KG og H & R Wax Company Vertrieb GmbH mod Europa-Kommissionen ophæves helt eller delvist.
 —
 Artikel 1 og 2 i Kommissionens beslutning af 1. oktober 2008 i sag COMP/39 181 — Lysvoks annulleres helt eller delvist på grundlag af de oplysninger, der foreligger for Domstolen, for så vidt som de vedrører appellanterne.
 —
 Bøden annulleres eller nedsættes i henhold til artikel 261 TEUF.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale de omkostninger, der er opstået såvel i den foreliggende sag som i sagen for Retten.
 —
 Subsidiært ophæves Rettens dom og sagen hjemvises til Retten til afgørelse på grundlag af den af Domstolen foretagne retlige bedømmelse. Bøden annulleres eller nedsættes i henhold til artikel 261 TEUF. Kommissionen tilpligtes at betale de omkostninger, der er opstået såvel i den foreliggende sag som i sagen for Retten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanterne har anført i alt fem appelanbringender
 Appellanterne har med det første appelanbringende anført, at der foreligger en tilsidesættelse af princippet om uskyldsformodning og princippet om retten til en retfærdig rettergang. Appellanterne har dermed anfægtet Rettens udgangspunkt om, at Kommissionens bødebeslutning på forhånd var korrekt og endelig, således at appellanterne kun kunne anfægte Kommissionens konklusioner ved at føre et fuldgyldigt bevis for, at Kommissionens beslutning var urigtig. Dette er efter appellanternes opfattelse i strid med artikel 48, stk. 1, i chartret om grundlæggende rettigheder, sammenholdt med chartret artikel 52, stk. 3, og EMRK’s artikel 6, stk. 2, og med chartrets artikel 47, stk. 2, sammenholdt med chartret artikel 52, stk. 3, og EMRK’s artikel 6, stk. 1.
 Appellanterne har med det andet appelanbringende gjort gældende, at artikel 81 EF (nu artikel 101 TEUF) er anvendt urigtigt. Ifølge dette anbringende har Retten i den appellerede dom kvalificeret en adfærd som konkurrencebegrænsende aftaler, som ikke opfylder betingelserne herfor. Desuden har Retten ved en retsstridig tilsidesættelse af reglerne om bevisbyrde og bevisvurdering henført angivelige overtrædelser, begået af appellanterne, under artikel 81 EF (nu artikel 101 TEUF). Retten har for så vidt begået flere retlige fejl, idet den har truffet indholdsmæssigt urigtige konklusioner, gengivet beviser urigtigt, kvalificeret beviser retligt urigtigt og tilsidesat princippet om uskyldsformodning og princippet om retten til en retfærdig rettergang.
 Appellanterne har som tredje appelanbringende anført, at Retten har tilsidesat det strafferetlige legalitetsprincip og væsentlighedsforbeholdet. Da Domstolen og Retten fortsat fastholder, at 10 %-grænsen i artikel 23, stk. 2, andet afsnit, i forordning nr. 1/2003 (1) er et loft og ikke en øvre bøderamme, indeholder EU-retten ikke en ramme for bødeudmålingen ved overtrædelser af artikel 81 EF (nu artikel 101 TEUF). Fastlæggelsen af denne bøderamme er dog på grund af væsentlighedsforbeholdet alene forbeholdt lovgiver og kan ikke overlades til Kommissionen.
 Appellanterne har som det fjerde appelanbringende gjort yderligere tilsidesættelser af det strafferetlige legalitetsprincip og princippet om forbud mod tilbagevirkende kraft gældende. Appellanterne har anført, at Retten ikke uden at begå en retlig fejl kan fastsætte en bøde uden en bøderamme. Desuden anser appellanterne den blotte efterprøvelse af, om Kommissionen har overholdt sine egne retningslinjer, for et udtryk for, at der ikke er udøvet et skøn, og dermed foreligger der en tilsidesættelse af artikel 31 i forordning nr. 1/2003. Endelig har appellanterne anført, at der foreligger en tilsidesættelse af princippet om forbud mod tilbagevirkende kraft, da Retten har tiltrådt anvendelsen af bøderetningslinjerne af 2006 på faktiske omstændigheder, der allerede i 2005 var fuldstændigt afsluttede.
 Appellanterne har som det femte og sidste appelanbringende anført, at der foreligger tilsidesættelser af proportionalitetsprincippet. Ifølge dette anbringende har Retten for det første tilsidesat chartrets artikel 49, stk. 3, idet den har fastsat en faktor på 17 % for graden af den udviste culpa samt et ekstrabeløb. For det andet har Retten som følge af den retlige fejl med hensyn til kvalificeringen af appellanternes adfærd som overtrædelser af artikel 81, stk. 1 (nu artikel 101, stk. 1, TEUF) lagt en urigtig varighed af appellanternes angivelige overtrædelse af denne bestemmelse til grund.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EUT 2003 L 1, s. 1).


text:
22 . 6 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 180/27
 Slettelse af sag C-294/94 ( 1 ) Slettelse af sag C-230/95 C )
 ( 96/C 180/64 ) ( 96/C 180/68 )
 Ved kendelse af 12 . marts 1996 har præsidenten for De Ved kendelse af 19 . marts 1996 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 294/94 ( anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af 230/95 , Rådet for Den Europæiske Union mod Europa
 Juzgado Central de lo Pénal de la Audiencia Nacional ), Parlamentet, skal slettes af registeret.
 straffesag mod Luis Carlos Quintanilha, skal slettes af
 0 ) EFT nr . C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 registeret.
 ( ! ) EFTnr . C 351 af 10 . 12 . 1994 .
 Slettelse af sag C-256/95 (*)
 ( 96/C 180/69 )
 Slettelse af sag C-3 1 0/94 ( ) Ved kendelse af 19 . marts 1996 har præsidenten for De
 ( 96/C 180/65 ) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 256/95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Ved kendelse af 16 . januar 1996 har formanden for De mod Den Franske Republik, skal slettes af registeret.
 Europæiske Fællesskabers Domstols Anden Afdeling
 (') EFT nr . C 248 af 23 . 9 . 1995 .
 besluttet, at sag C-3 10/94 ( anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra Tribunal de commerce de Saintes ), Garage
 Ardon SA, Bernard Martin — Garage Colin-Martin, Relais
 de Saintonge Sàrl og Bernard Menet Sàrl mod Garage
 Trabisco SA, skal slettes af registeret. Slettelse af sag C-318/95 (*)
 ( 96/C 180/70 )
 C ) EFT nr . C 380 af 31 . 12 . 1994 .
 Ved kendelse af 14 . marts 1996 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 318/95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 mod Irland, skal slettes af registeret.
 Slettelse af sag C-20/95 (')
 (') EFT nr . C 333 af 9 . 12 . 1995 .
 ( 96/C 180/66 )
 Ved kendelse af 12 . marts 1996 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 20/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado Slettelse af sag C-374/95 ( )
 Central de lo Pénal de la Audiencia Nacional ), straffesag ( 96/C 180/71 )
 mod Oscar Weg, skal slettes af registeret.
 Ved kendelse af 12 . marts 1996 har præsidenten for De
 (M EFT nr . C 74 af 25 . 3 . 1995 . Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 374/94 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Industrial
 Tribunal, Southampton ), James Paul Barker mod Service
 Children's Schools, skal slettes af registeret.
 Slettelse af sag C-3 3/95 (') 0 ) EFT nr. C 31 af 3 . 2 . 1996 .
 ( 96/C 180/67 )
 Ved kendelse af 20 . marts 1996 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C Slettelse af sag C-3 8 1/95 i 1 )
 33/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de ( 96/C 180/72 )
 grande instance des Saint-Nazaire ), SARL Polypièces mod
 Directeur des services fiscaux de Loire-Atlantique , skal Ved kendelse af 27. marts 1996 har præsidenten for De
 slettes af registeret. Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 381 /95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 C ) EFT nr . C 74 af 25 . 3 . 1995 . mod Kongeriget Spanien, skal slettes af registeret.
 (M EFT nr . C 31 af 3 . 2 . 1996 .


text:
7.9.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 260/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Thüringer Oberlandesgericht (Tyskland) den 11. juni 2013 — Udo Rätzke mod S+K Handels GmbH
 (Sag C-319/13)
 2013/C 260/38
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Thüringer Oberlandesgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Udo Rätzke
 Sagsøgt: S+K Handels GmbH
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 4, litra a), i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1062/2010 af 28. september 2010 om supplering af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/30/EU for så vidt angår energimærkning af fjernsyn (1)
 fortolkes således,
 at forhandleren (fra den 30.11.2011) kun er pålagt en pligt til etikettering af fjernsyn, såfremt disse fjernsyn allerede fra leverandørens side i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, litra a), er leveret med den pågældende etiket,
 eller omfatter forhandlerens mærkningspligt (fra den 30.11.2011) også sådanne fjernsyn, som før den 30.11.2011 blev leveret af leverandøren uden de pågældende etiketter, således at forhandleren er forpligtet til (rettidig, efterfølgende) anfordring af sådanne etiketter?
 (1) EUT L 314, s. 64.


text:
5.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 135/30
 Rettens dom af 14. marts 2014 — Cementos Portland Valderrivas mod Kommissionen
 (Sag T-296/11) (1)
 ((Konkurrence - administrativ procedure - beslutning om begæring om oplysninger - spørgsmålet, om de anmodede oplysninger er nødvendige - tilstrækkeligt alvorlige indicer - domstolskontrol - proportionalitet))
 2014/C 135/36
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Cementos Portland Valderrivas, SA (Pampelune, Spanien) (ved advokaterne L. Ortiz Blanco, A. Lamadrid de Pablo og N. Ruiz García)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. Castilla Contreras, C. Urraca Caviedes og C. Hödlmayr, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Rivas)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse K(2011) 2368 endelig af 30. marts 2011 om en procedure i henhold til artikel 18, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 (sag 39520 — Cement og lignende produkter).
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Cementos Portland Valderrivas, SA betaler sagens omkostninger, herunder dem, der vedrører sagen om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 238 af 13.8.2011.


text:
8.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 285/55
 Sag anlagt den 6. august 2008 — Visser-Fornt Raya mod Europol
 (Sag F-67/08)
 (2008/C 285/99)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Maria Teresa Visser-Fornt Raya (Haag, Nederlandene) (ved avocat P. Casparis)
 Sagsøgt: Den Europæiske Politienhed (Europol)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen af 4. oktober 2007, hvorved Europol meddelte sagsøgeren, at det ikke var muligt at tilbyde hende fastansættelse.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelsen af 4. oktober 2007, hvorved Europol meddelte sagsøgeren, at det ikke var muligt at tilbyde hende fastansættelse, samt af afgørelsen af 29. april 2008, hvorved hun fik afslag på den klage, hun havde indgivet over den første afgørelse og afgørelsen af 12. juni 2008, der blev truffet i forlængelse af afgørelsen af 4. oktober 2007.
 —
 Europol tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
9.2.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 37/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Bergamo (Italien) den 21. november 2007 — Luigi Scarpelli mod NEOS Banca SpA
 (Sag C-509/07)
 (2008/C 37/08)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Bergamo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Luigi Scarpelli
 Sagsøgt: NEOS Banca SpA
 Præjudicielt spørgsmål
 »Skal artikel 11, stk. 2, i direktiv 87/102/EØF (1) fortolkes således, at aftalen mellem leverandøren og kreditgiveren, ifølge hvilken kredit til den pågældende leverandørs kunder alene stilles til rådighed af den pågældende kreditgiver, er en nødvendig betingelse for forbrugerens ret til — i tilfælde af leverandørens manglende opfyldelse — at tage retsmidler i anvendelse mod kreditgiveren, også når denne ret: a) kun består i retten til at ophæve finansieringsaftalen, eller b) består i retten til at ophæve aftalen og efterfølgende kræve tilbagebetaling af de beløb, der er betalt til kreditgiveren?«
 (1) EFT L 42, s. 48.


text:
11.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/6
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 7. november 2013 — Gemeinde Altrip, Gebrüder Hört GbR og Willi Schneider mod Land Rheinland-Pfalz (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland)
 (Sag C-72/12) (1)
 (Præjudiciel forelæggelse - miljø - direktiv 85/337/EØF - vurdering af indvirkninger på miljøet - Århuskonventionen - direktiv 2003/35/EF - ret til domstolsprøvelse af en afgørelse om tilladelse - tidsmæssig anvendelse - godkendelsesprocedure påbegyndt før den dato, hvor fristen for gennemførelse af direktiv 2003/35/EF udløb - afgørelse truffet efter denne dato - betingelser for antagelse til realitetsbehandling - krænkelse af en rettighed - karakteren af den processuelle fejl, der kan påberåbes - omfanget af domstolsprøvelsen)
 2014/C 9/08
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesverwaltungsgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Gemeinde Altrip, Gebrüder Hört GbR og Willi Schneider
 Sagsøgt: Land Rheinland-Pfalz
 Procesdeltager: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesverwaltungsgericht Leipzig — fortolkning af artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF (EUT L 156, s. 17) og fortolkning af artikel 10a i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 175, s. 40), som ændret ved direktiv 2003/35/EF — etablering af vandbindingsområder — ret til at anlægge søgsmål til prøvelse af en afgørelse om meddelelse af tilladelse — tidsmæssige anvendelsesområde — en situation, hvor tilladelsesproceduren er indledt før udløbet af fristen for gennemførelse af direktiv 2003/35/EF, og afgørelsen er truffet efter dette tidspunkt
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF for så vidt angår offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse, som tilføjede artikel 10a til Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, skal, for så vidt som det fastsætter, at det skulle gennemføres senest den 25. juni 2005, fortolkes således, at de nationale bestemmelser, der blev vedtaget med henblik på gennemførelsen af denne artikel, ligeledes skulle finde anvendelse på administrative tilladelsesprocedurer, som blev indledt før den 25. juni 2005, når disse procedurer førte til udstedelse af en tilladelse efter dette tidspunkt.
 2)
 Artikel 10a i direktiv 85/337, som ændret ved direktiv 2003/35, skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for, at medlemsstaterne begrænser anvendelsen af bestemmelserne til gennemførelse af denne artikel til det tilfælde, hvor lovligheden af en afgørelse anfægtes, som følge af at der ikke blev gennemført en miljøvurdering, uden at udvide anvendelsen til det tilfælde, hvor der blev gennemført en sådan vurdering, men denne er ulovlig.
 3)
 Artikel 10a, litra b), i direktiv 85/337, som ændret ved direktiv 2003/35, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for en national retspraksis, som ikke anerkender, at en rettighed er krænket som omhandlet i denne artikel, hvis det godtgøres, at det, henset til omstændighederne i det foreliggende tilfælde, er muligt, at den anfægtede afgørelse ikke ville have været anderledes uden den af sagsøgeren påberåbte processuelle fejl. Det forholder sig imidlertid kun således, såfremt den domstol eller det organ, som behandler sagen, ikke på nogen måde lader bevisbyrden herfor påhvile sagsøgeren og træffer afgørelse, i givet fald henset til de beviser, der er fremlagt af bygherren eller de kompetente myndigheder, og mere generelt til samtlige de sagsakter, som de har fået forelagt, idet de bl.a. tager hensyn til den påberåbte fejls grovhed, og idet de i denne forbindelse særligt undersøger, om fejlen har frataget den berørte offentlighed en af de garantier, der er indført med henblik på, i overensstemmelse med formålene med direktiv 85/337, at gøre det muligt for denne at få adgang til oplysninger og at have kompetence til at deltage i beslutningsprocessen.
 (1) EUT C 133 af 5.5.2012.


text:
16.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 381/8
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 1. oktober 2015 — R.L. Trijber, der driver virksomhed under navnet Amstelboats, mod College van burgemeester en wethouders van Amsterdam (sag C-340/14) og J. Harmsen mod Burgemeester van Amsterdam (sag C-341/14) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene)
 (Forenede sager C-340/14 og C-341/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2006/123/EF - tjenesteydelser på det indre marked - lystsejlads - vinduesbordel - artikel 2, stk. 2, litra d) - anvendelsesområde - ikke omfattet - tjenesteydelser på transportområdet - etableringsfrihed - tilladelsesordning - artikel 10, stk. 2, litra c) - betingelser for udstedelse af tilladelse - proportionalitet - sprogkrav - artikel 11, stk. 1, litra b) - tilladelsens varighed - begrænsning af antallet af mulige tilladelser - tvingende alment hensyn))
 (2015/C 381/09)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad van State
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: R.L. Trijber, der driver virksomhed under navnet Amstelboats (sag C-340/14), og J. Harmsen (sag C-341/14)
 Sagsøgte: College van burgemeester en wethouders van Amsterdam og Burgemeester van Amsterdam
 Konklusion
 1)
 Artikel 2, stk. 2, litra d), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF af 12. december 2006 om tjenesteydelser i det indre marked skal fortolkes således, at under forbehold for den efterprøvelse, som den forelæggende ret skal foretage, udgør en virksomhed som den, der er genstand for den i hovedsagen omhandlede ansøgning om tilladelse, og som består i mod betaling at levere en tjenesteydelse i form af håndtering af passagerer på en båd med henblik på at give dem en rundtur af byen til vands i arrangementsøjemed, ikke en fra direktivets anvendelsesområde udelukket tjenesteydelse på »transportområdet« i denne bestemmelses forstand.
 2)
 Artikel 11, stk. 1, litra b), i direktiv 2006/123 skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for, at de kompetente nationale myndigheder udsteder tilladelser af ubegrænset varighed for udøvelsen af virksomhed som den i hovedsagen omhandlede, når antallet af de tilladelser, som disse myndigheder udsteder med henblik herpå, er begrænset af tvingende almene hensyn.
 3)
 Artikel 10, stk. 2, litra c), i direktiv 2006/123 skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for en foranstaltning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter udstedelsen af en tilladelse med henblik på at udøve virksomhed som den i sag C-341/14 omhandlede, bestående i at drive vinduesbordeller ved at udleje værelser på timebasis, gøres betinget af, at yderen af disse tjenester er i stand til at kommunikere på et sprog, som modtagerne af de nævnte ydelser, i det foreliggende tilfælde prostituerede, kan forstå, for så vidt som denne betingelse er egnet til at sikre det forfulgte mål af almen interesse, nemlig forebyggelse af strafbare handlinger knyttet til prostitution, og for så vidt som den ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at opnå dette mål, hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve.
 (1) EUT C 339 af 29.9.2014.


text:
8.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 285/24
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 13. august 2008 — Data I/O GmbH mod Bundesfinanzdirektion Südost
 (Sag C-370/08)
 (2008/C 285/38)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzhof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Data I/O GmbH
 Sagsøgt: Bundesfinanzdirektion Südost
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal bestemmelse 5 B til kapitel 84 i den fælles toldtarifs kombinerede nomenklatur i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (1), som affattet ved bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 1810/2004 af 7. september 2004 (2), fortolkes således, at en elektrisk adapter, som er bestemt til at etablere en elektrisk forbindelse mellem en automatisk programmeringsmaskine og elektroniske komponenter, der skal programmeres, kan tariferes i position 8471 i den kombinerede nomenklatur?
 2)
 Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, skal førnævnte adapter da tariferes i position 8471 i den kombinerede nomenklatur, når den indeholder en såkaldt memory chip, hvori programmeringsprocessen fastholdes, og hvorfra denne proces kan fremkaldes?
 (1) EFT L 256, s. 1.
 (2) EFT L 327, s. 1.


text:
C 275/14 DA Den Europæiske Unions Tidende 15.11.2003
 2) EF-traktatens artikel 48 (efter ændring nu artikel 39 EF) og stilles til rådighed for arbejdstageren af dennes arbejdsgiver, der
 artikel 7, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af ligeledes er etableret i nabomedlemsstaten.
 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden
 for Fællesskabet skal fortolkes således, at de er til hinder for, at
 der på de betingelser, der er fastsat i § 50a i Gehaltsgesetz (1) EFT C 227 af 11.8.2001.
 1956 (lønningsloven af 1956), som ændret i 1997, ydes et
 særligt anciennitetstillæg, der i henhold til den fortolkning, som
 Verwaltungsgerichtshof (Østrig) anlagde ved dom af 24. juni
 1998, udgør en loyalitetsydelse.
 3) En tilsidesættelse af fællesskabsretten, som den tilsidesættelse,
 der under de i hovedsagen omhandlede omstændigheder forelig- DOMSTOLENS DOM
 ger ved Verwaltungsgerichtshofs dom af 24. juni 1998, har
 ikke den åbenbare karakter, der er en betingelse for, at en af 30. september 2003
 medlemsstat i henhold til fællesskabsretten ifalder ansvar for en
 afgørelse, som en af denne stats retsinstanser har truffet som i sag C-239/01, Forbundsrepublikken Tyskland mod Kom-
 sidste instans. missionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (1) EFT C 212 af 28.7.2001. (»Landbrug — EUGFL — delvis ophævelse af forordning
 (EF) nr. 690/2001 — særlige markedsstøtteforanstaltninger
 for oksekød — Kommissionens gennemførelsesforordning
 om medlemsstaternes obligatoriske medfinansiering«)
 (2003/C 275/23)
 DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: tysk)
 (Femte Afdeling)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 af 2. oktober 2003 gjort i Samling af Afgørelser)
 i sag C-232/01, straffesag mod Hans Van Lent (anmodning
 om præjudiciel afgørelse indgivet af Politierechtbank te I sag C-239/01, Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmægti-
 Mechelen) (1) get: W.-D. Plessing, bistået af Rechtsanwalt J. Sedemund),
 støttet af Kongeriget Danmark (befuldmægtigede: J. Molde og
 (»Arbejdskraftens frie bevægelighed — leasing af motorkøre- J. Bering Liisberg), og med valgt adresse i Luxembourg, mod
 tøjer — pligt til indregistrering af et køretøj i den medlems- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 stat, hvor arbejdstageren bor«) gede: D. Booß og M. Niejahr), angående en påstand om
 annullation af artikel 5, stk. 5, i Kommissionens forordning
 (2003/C 275/22) (EF) nr. 690/2001 af 3. april 2001 om særlige markedsforan-
 staltninger for oksekød (EFT L 95, s. 8), for så vidt som
 (Processprog: nederlandsk) denne bestemmelse pålægger den pågældende medlemsstat at
 finansiere 30 % af prisen af kød, der opkøbes i henhold til
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- forordningen, har Domstolen, sammensat af præsidenten,
 gjort i Samling af Afgørelser) G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene J.-P. Puissochet,
 M. Wathelet, R. Schintgen og C.W.A. Timmermans samt
 dommerne C. Gulmann, D.A.O. Edward, A. La Pergola (refere-
 rende dommer), P. Jann, V. Skouris, F. Macken, N. Colneric
 I sag C-232/01, angående en anmodning, som Politierechtbank og S. von Bahr; generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær:
 te Mechelen (Belgien) i medfør af EF-traktatens artikel 234 EF ekspeditionssekretær M.-F. Contet, den 30. september 2003
 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 straffesag mod Hans Van Lent, at opnå en præjudiciel afgørelse
 vedrørende fortolkningen af artikel 39 EF, har Domstolen
 (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Wa- 1) Artikel 5, stk. 5, i Kommissionens forordning (EF) nr. 690/
 thelet, og dommerne D.A.O. Edward, P. Jann, S. von Bahr 2001 af 3. april 2001 om særlige markedsstøtteforanstaltnin-
 ger for oksekød annulleres, for så vidt som denne bestemmelse
 (refererende dommer) og A. Rosas; generaladvokat: P. Léger;
 justitssekretær: ekspeditionssekretær M.-F. Contet, den 2. okto- forpligter medlemsstaterne til at finansiere 30 % af prisen af
 ber 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: kød, der opkøbes i henhold til forordningen.
 2) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 Artikel 39 EF er til hinder for nationale bestemmelser i en
 medlemsstat som de i denne sag foreliggende, hvorefter en i
 medlemsstaten bosat arbejdstager forbydes på dennes område at (1) EFT C 245 af 1.9.2001.
 benytte et i en nabomedlemsstat indregistreret motorkøretøj, som
 tilhører et i denne nabomedlemsstat etableret leasingselskab, og som


text:
30.10.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 314/9
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS grund af de begivenheder, der er indtrådt i Den Demokratiske
 Republik Somalia, har Retten (Første Afdeling), sammensat
 den 21. september 1999 af præsidenten, B. Vesterdorf, og dommerne J. Pirrung og
 M. Vilaras; justitssekretær: H. Jung, den 4. august 1999 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således:
 i sag T-157/98, Graça Oliveira mod Europa-Parlamentet (1)
 1) Sagen afvises.
 (Tjenestemænd — forfremmelse — sammenligning af fortje-
 nester)
 2) Sagsøgeren bærer sine egne og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskabers omkostninger.
 (1999/C 314/20)
 (Processprog: fransk) (1) EFT C 312 af 10.10.1998.
 I sag T-157/98, Graça Oliveira, tjenestemand ved Europa-
 Parlamentet, Luxembourg, ved advokaterne Jean-Noël Louis
 og Françoise Parmentier, Bruxelles, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange,
 mod Europa-Parlamentet (befuldmægtiget: Joao Sant’Anna),
 angående en påstand om annullation af Parlamentets afgørelse
 om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse B4 i forfremmel-
 sesåret 1997, har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 afdelingsformanden, M. Jaeger, og dommerne K. Lenaert og FØRSTE INSTANS
 J. Azizi; justitssekretær: ekspeditionssekretær B. Pastor, den
 21. september 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 den 20. juli 1999
 1) Europa-Parlamentet frifindes.
 i sag T-59/99 R, Ventouris Group Enterprises SA mod
 2) Hver part bærer sine omkostninger. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (1) EFT C 378 af 5.12.1998. (Konkurrence — betaling af en bøde — bankgaranti —
 særlige rettergangsformer — udsættelse af gennemførelsen)
 (1999/C 314/22)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (Processprog: græsk)
 den 4. august 1999 I sag T-59/99 R, Ventouris Group Enterprises SA, Panama, ved
 advokaterne Maria Velmachou, Athen, og med valgt adresse i
 i sag T-106/98, Fratelli Murri SpA mod Kommissionen for Luxembourg hos advokat Claude Medernach, 8-10, rue Mathi-
 De Europæiske Fællesskaber (1) as Hardt, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtigede: Dimitris Triantafyllou og Richard Lyal),
 angående en begæring om udsættelse af gennemførelsen af
 (Erstatningssøgsmål — ansvar uden for kontrakt — foræl- Kommissionens beslutning 1999/271/EF af 9. december 1998
 delsesfrist) vedrørende en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85
 (IV/34.466 — græske færger) (EFT L 109, s. 24), for så vidt
 (1999/C 314/21) som sagsøgeren herved er blevet pålagt en bøde på 1,01 mio.
 ECU for overtrædelse af EF-traktatens artikel 85 (nu artike-
 l 81 EF), og om, at sagsøgeren, uden at der fastsættes nærmere
 (Processprog: tysk) vilkår, fritages for forpligtelsen til at stille en bankgaranti som
 betingelse for at opnå, at den ved beslutningen pålagte bøde
 ikke straks fuldbyrdes, har Rettens præsident den 20. juli 1999
 I sag T-106/98, Fratelli Murri SpA, Rom, ved advokat Karl-
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 Gustav von Luschka, Dresden, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos advokat Claude Medernach, 8-10, rue Mathias
 Hardt, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber 1) Begæringen op foreløbige forholdsregler tages tikke til følge.
 (befuldmægtigede: Etienne Lasnet og Barbara Brandtner) angå-
 ende en påstand om erstatning i medfør af EF-traktatens 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 artikel 178 (nu artikel 235 EF) og EF-traktatens artikel 215,
 stk. 2 (nu artikel 288, stk. 2, EF) for den skade, som sagsøgeren
 hævder at have lidt i forbindelse med gennemførelsen af
 projektet »Baardaheere Agricultural Experimental Station« på


text:
22.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 399/17
 Rettens dom af 14. november 2012 — Prysmian og Prysmian Cavi e Sistemi Energia mod Kommissionen
 (Sag T-140/09) (1)
 (Konkurrence - administrativ procedure - annullationssøgsmål - retsakter vedtaget under en kontrolundersøgelse - foreløbige foranstaltninger - afvisning - beslutning om iværksættelse af en kontrolundersøgelse - begrundelsespligt - beskyttelse af privatlivets fred - tilstrækkeligt tungtvejende indicier - domstolskontrol)
 2012/C 399/28
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøgere: Prysmian SpA (Milano, Italien) og Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl (Milano) (ved advokaterne A. Pappalardo, F. Russo, L. Stasi, C. Tesauro og L. Armati)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved V. Di Bucci og X. Lewis, derefter ved V. Di Bucci og N. von Lingen, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 For det første en påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 92/2 af 9. januar 2009, hvorved den pålagde Prysmia SpA og alle de virksomheder, som Prysmia SpA direkte eller indirekte kontrollerer, herunder Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl, at underkaste sig en kontrolundersøgelse i henhold til artikel 20, stk. 4, i Rådets forordning nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i artikel 81 [EF] og 82 [EF] (EFT 2003 L 1, s. 1) (sag COMP/39.610); for det andet en påstand om, at den beslutning, som Kommissionen traf under denne kontrolundersøgelse, om at kopiere visse computerfiler med henblik på at undersøge dem i institutionens kontorer, kendes retsstridig, og for det tredje en påstand om, at Kommissionen pålægges at afholde sig fra at anvende alle de retsstridigt tilegnede dokumenter og at tilbagelevere de retsstridigt tilegnede dokumenter til Prysmian Cavi e Sistemi Energia.
 Konklusion
 1)
 Kommissionens beslutning K(2009) 92/2 af 9. januar 2009, hvorved den pålagde Prysmia SpA og alle de virksomheder, som Prysmia SpA direkte eller indirekte kontrollerer, herunder Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl, at underkaste sig en kontrolundersøgelse i henhold til artikel 20, stk. 4, i Rådets forordning nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i artikel 81 [EF] og 82 [EF] annulleres, for så vidt som den vedrører andre højspændingsledninger end undersøiske og underjordiske højspændingsledninger og materiel i tilknytning til disse andre højspændingsledninger.
 2)
 I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen
 3)
 Prysmian SpA og Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl bærer deres egne omkostninger og betaler halvdelen af Europa-Kommissionens omkostninger.
 4)
 Kommissionen bærer halvdelen af sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 141 af 20.6.2009.


text:
20.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Korkein oikeus (Finland) den 13. januar 2017 — Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp. mod Rajavartiolaitos
 (Sag C-15/17)
 (2017/C 086/22)
 Processprog: finsk
 Den forelæggende ret
 Korkein oikeus
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp.
 Sagsøgt: Rajavartiolaitos
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Skal udtrykket »kystlinjen eller kyststatens beslægtede interesser« i havretskonventionens artikel 220, stk. 6, henholdsvis udtrykket »kystlinje eller beslægtede interesser« i artikel 7, stk. 2, i direktiv 2005/35/EF (1) fortolkes ud fra definitionen af udtrykket »[kyst eller] dermed forbundne interesser« i artikel II, nr. 4, i den internationale konvention af 1969 om indgriben på det åbne hav i tilfælde af olieforureningsulykker?
 2.
 I henhold til definitionen i artikel II, nr. 4, litra c), i den i første spørgsmål nævnte konvention af 1969 betyder »forbundne interesser« bl.a. det berørte områdes trivsel, herunder bevaring af havets levende rigdomskilder og af vildtbestande. Gælder denne bestemmelse også for bevarelsen af de levende ressourcer samt dyre- og plantelivet i den eksklusive økonomiske zone, eller vedrører denne bestemmelse i konventionen kun bevarelsen af kystområdets interesser?
 3.
 Dersom første spørgsmål besvares benægtende: Hvad betyder udtrykket »kystlinjen eller på kyststatens beslægtede interesser« i havretskonventionens artikel 220, stk. 6, henholdsvis udtrykket »kystlinje eller beslægtede interesser« i artikel 7, stk. 2, i direktiv 2005/35/EF?
 4.
 Hvad betyder udtrykket »ressourcer i dens søterritorium eller i dens eksklusive økonomiske zone« som omhandlet i havretskonventionens artikel 220, stk. 6, og artikel 7, stk. 2, i direktiv 2005/35/EF? Skal levende ressourcer kun forstås som udnyttede arter, eller omfatter udtrykket også arter, som er knyttet til eller afhængige af udnyttede arter som omhandlet i havretskonventionens artikel 61, stk. 4, f.eks. plante- og dyrearter, som udnyttes som føde af de udnyttede arter?
 5.
 Hvordan skal udtrykket »medført [...] trussel om« i havretskonventionens artikel 220, stk. 6, og artikel 7, stk. 2, i direktiv 2005/35/EF fastlægges? Skal truslen fastlægges ud fra det abstrakte begreb eller den konkrete risiko eller på anden måde?
 6.
 Skal det ved vurderingen af de i havretskonventionens artikel 220, stk. 6, og artikel 7, stk. 2, i direktiv 2005/35/EF fastsatte betingelser for kyststatens kompetence lægges til grund, at den medførte betydelige skade eller truslen om betydelig skade er en mere alvorlig konsekvens end den medførte eller truende væsentlige forurening af havmiljøet som omhandlet i artikel 220, stk. 5? Hvordan skal den væsentlige forurening af havmiljøet defineres, og hvordan skal der tages hensyn til den ved vurderingen af den medførte eller truende betydelige skade?
 7.
 Hvilke omstændigheder skal der tages hensyn til ved vurderingen af den medførte eller truende skade? Skal der ved vurderingen f.eks. tages hensyn til varigheden og den geografiske udstrækning af de negative virkninger, der kommer til udtryk i skader? Såfremt dette besvares bekræftende: Hvordan skal skaders varighed og udstrækning vurderes?
 8.
 Direktiv 2005/35/EF er et minimumsdirektiv og er ikke til hinder for, at medlemsstaterne anvender strengere bestemmelser til bekæmpelse af forurening fra skibe i overensstemmelse med folkeretten (artikel 2). Gælder muligheden for at anvende strengere bestemmelser for direktivets artikel 7, stk. 2, som regulerer kyststatens kompetence til at gribe ind over for et skib på gennemsejling?
 9.
 Kan Østersøområdets særlige geografiske og økologiske forhold samt dets sårbarhed tillægges betydning ved fortolkningen af de i havretskonventionens artikel 220, stk. 6, og i artikel 7, stk. 2, fastsatte betingelser for kyststatens kompetence?
 10.
 Omfatter udtrykket »klart objektivt bevis« i henhold til havretskonventionens artikel 220, stk. 6, og artikel 7, stk. 2, i direktiv 2005/35/EF foruden beviset for, at et skib har begået de overtrædelser, som de nævnte bestemmelser omhandler, også beviset for følgerne af udtømningen? Hvilket bevis skal der forlanges for, at der foreligger trussel om betydelig skade på kystlinjen eller på kyststatens beslægtede interesser eller på nogen ressourcer i dens søterritorium eller i dens eksklusive økonomiske zone — f.eks. på fugle- og fiskebestandene samt havmiljøet i området? Betyder kravet om et klart objektivt bevis, at f.eks. vurderingen af den udtømte olies negative indvirkning på havmiljøet altid skal bero på konkrete undersøgelser og studier af konsekvenserne af den olieudtømning, der har fundet sted?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/35/EF af 7.9.2005 om forurening fra skibe og om indførelse af sanktioner for overtrædelser (EUT 2005, L 255, s. 11), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/123/EF af 21.10.2009 (EUT 2009, L 280, s. 52).


text:
19.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 312/16
 Sag anlagt den 25. september 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-383/09)
 2009/C 312/26
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved O. Beynet og D. Recchia, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Franske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i medfør af artikel 12, stk. 1, litra d), i Rådets direktiv 92/43/EØF om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (1), idet den ikke har etableret et program med foranstaltninger til streng beskyttelse af arten Cricetus cricetus (den europæiske hamster).
 —
 Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved sit søgsmål foreholder Kommissionen sagsøgte, at denne ikke, som bestemmelserne i artikel 12 i direktiv 92/43/EØF kræver, har etableret en streng beskyttelsesordning for arten Cricetus cricetus i Alsace, hvor denne art har sit naturlige udbredelsesområde i Frankrig.
 Ifølge sagsøgeren har optællinger af dyrets jordhuler vist et betydeligt fald i antallet heraf de senere år, idet antallet af jordhuler er faldet fra 1167 i 2001 til kun 161 i 2007. Under disse omstændigheder, hvor arten på én gang er truet af skadelig landbrugspraksis og af presset fra byerne, er denne truet af fuldstændig udryddelse på meget kort sigt.
 Kommissionen erkender i stævningen, at sagsøgte har taget hensyn til disse problemer, idet sagsøgte har vedtaget foranstaltninger både vedrørende byplanlægning og landbrugspraksis, men disse foranstaltninger er helt utilstrækkelige.
 For det første dækker de tre prioriterede indsatsområder, der er de områder, hvor hovedindsatsen for at bevare arten er koncentreret, alene en meget lille del af det område, der udgør artens naturlige levested, idet to tredjedele af de eksisterende jordhuler befinder sig uden for disse områder, der i sig selv kun udgør 2 % af de for den europæiske hamster gunstige landområder. For at sikre en hensigtsmæssig områdemæssig dækning af beskyttelsesforanstaltningerne for denne art må udbredelsen af den europæiske hamster i 1990 og ikke i 2000 anvendes som sammenligningsgrundlag.
 For det andet er selve beskyttelsesforanstaltningerne helt utilstrækkelige. Kommissionen beklager i denne henseende navnlig manglen på normativ klarhed vedrørende området for hamsterens genudbredelse. Der tilkommer nemlig de nationale myndigheder en for stor skønsmargin vedrørende indrømmelse af undtagelser ved byudviklingsprojekter i de områder, hvor hamsteren lever, og der hersker stor usikkerhed om de foranstaltninger, som er truffet for at beskytte denne art.
 (1) EFT L 206, s. 7.


text:
10.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 362/6
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 20. oktober 2011 — Danfoss A/S og Sauer-Danfoss ApS mod Skatteministeriet (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vestre Landsret — Danmark)
 (Sag C-94/10) (1)
 (Indirekte skatter - punktafgift af mineralolier - uforenelig med EU-retten - manglende tilbagebetaling af punktafgiften til aftagerne af de varer, hvorpå punktafgiften er overvæltet)
 2011/C 362/08
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Vestre Landsret
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Danfoss A/S og Sauer-Danfoss ApS
 Sagsøgt: Skatteministeriet
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Vestre Landsret — fortolkning af de EU-retlige regler om tilbagesøgning af beløb erlagt i urigtig formening om skyld og betingelserne for erstatning for tab påført borgere — punktafgifter opkrævet i strid med den harmoniserede punktafgiftsordning indført ved Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (EFT L 76, s. 1) og Rådets direktiv 92/81/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for mineralolier (EFT 316, s. 12) — ulovlig punktafgift til staten erlagt af olieselskaber, som solgte punktafgiftspligtige smøreolier og indregnede punktafgiften i varernes salgspris — statens manglende tilbagebetaling af punktafgiften til køberne af smøreolie med henvisning til, at de ikke havde betalt afgiften til staten — erstatning for tab påført køberne som følge af den ulovlige punktafgift afslået med den begrundelse, at der ikke forelå et umiddelbart tab eller en direkte årsagsforbindelse mellem statens tilsidesættelse af sin forpligtelse og det lidte tab
 Konklusion
 1)
 De EU-retlige regler skal fortolkes således, at
 2)
 en medlemsstat kan modsætte sig et krav om tilbagebetaling af en urigtigt erlagt afgift rejst af den køber, hvorpå afgiften er blevet overvæltet, med den begrundelse, at det ikke er nævnte køber, som har indbetalt beløbet til skattemyndighederne, forudsat at denne i medfør af national ret kan fremsætte et civilretligt krav mod den afgiftspligtige om tilbagesøgning af det i urigtig formening om skyld erlagte beløb, og at sidstnævntes tilbagebetaling af den urigtigt erlagte afgift ikke er praktisk umulig eller uforholdsmæssigt vanskelig
 3)
 en medlemsstat kan afvise et erstatningskrav, der rejses af den køber, hvorpå den afgiftspligtige har overvæltet en urigtigt erlagt afgift, med den begrundelse, at der ikke foreligger direkte årsagsforbindelse mellem opkrævningen af nævnte afgift og køberens tab, forudsat at køberen i medfør af national ret kan rette nævnte krav mod den afgiftspligtige, og at sidstnævntes erstatning af køberens tab ikke er praktisk umulig eller uforholdsmæssigt vanskelig.
 (1) EUT C 100 af 17.4.2010.


text:
Nr . C 158/ 12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 1 . 6 . 96
 Slettelse af sag C-83/95 H Slettelse af sag C-159/95 ( 1 )
 ( 96/C 158/28 ) ( 96/C 158/29 )
 Ved kendelse af 26 . februar 1996 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C Ved kendelse af 9 , februar 1996 har præsidenten for De
 83/95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 Den Hellenske Republik, skal slettes af registeret. 159/95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 mod Den Hellenske Republik, skal slettes af registeret.
 (n EFT nr . C 137 af 3 . 6 . 1995 .
 0 ) EFT nr . C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS 2 ) Det Økonomiske og Sociale Udvalg betaler alle sagens
 den 18 . april 1996 omkostninger.
 i sag T-13/95 , Nicolaos Kyrpitsis mod Det Økonomiske og
 (!) EFT nr . C 74 af 25 . 3 . 1995 .
 Sociale Udvalg
 (Tjenestemænd — meddelelse om ledig stilling — forflyt
 ning — tjenestens interesse — afslag på ansøgning —
 begrundelse)
 ( 96/C 158/30 )
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 23 . april 1996
 i sag T-l 13/95 , Giuseppe Mancini mod Kommissionen for
 (Processprog: fransk) De Europæiske Fællesskaber ( J )
 (Tjenestemænd — formaliteten — klagefrist)
 ( 96/C 158/31
 I sag T-13/95 , Nicolaos Kyrpitsis, tjenestemand ved De
 Europæiske Fællesskabers Økonomiske og Sociale Udvalg, (Processprog: italiensk)
 Châtenlineau ( Belgien ), ved advokat Jean-Noël Louis,
 Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos fiduciaire I sag T-l 13/95 , Giuseppe Mancini, tjenestemand i Kommis
 Myson SARL, 1 , rue Glesener, mod De Europæiske sionen for De Europæiske Fællesskaber, Varèse ( Italien ),
 Fællesskabers Økonomiske og Sociale Udvalg ( befuldmæg ved advokat Giuseppe Marchesini, advokat med møderet
 tigede : Bermejo Garde og Denis Waelbroeck ), hvori der er for Den Italienske Republiks Corte di cassatione, og med
 nedlagt påstand om annullation af afslagene på sagsøgerens valgt adresse i Luxembourg hos advokat Ernest Arendt,
 ansøgning om stillingerne 2/94 , 3/94 og 4/94 for en faglært 8-10, rue Matthias Hårdt, mod Kommissionen for De
 medhjælper ( betjent ) i lønklasse D 3/D 2 i Det Økonomiske Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtiget: Gianluigi Valse
 og Sociale Udvalgs Direktorat for Personale, Administration sia ), angående en påstand om annullation af den afgørelse,
 og Finanser, har Retten ( Femte Afdeling), sammensat af ved hvilken sagsøgeren blev fjernet fra sin stilling, har Retten
 afdelingsformanden, R. Schintgen, og dommerne R. García- (Tredje Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, C. P.
 Valdecasas og J. Azizi; justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio Briët, og dommerne B. Vesterdorf og A. Potocki; justitsse
 Gonzalez, den 18 . april 1996 afsagt dom, hvis konklusion kretær: ekspeditionssekretær B. Pastor, den 23 . april 1 996
 lyder således: afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 1 ) Sagen afvises.
 1 ) Afgørelserne af 30. marts 1994 og 25. oktober 1994, 2 ) Kommissionen afholder sine egne omkostninger og to
 hvorved Det Økonomiske og Sociale Udvalgs general tredjedele af sagsøgerens omkostninger.
 sekretær afslog sagsøgerens ansøgning til de ledige
 stillinger 2/94, 3/94 og 4/94 for en faglært medhjælper
 (betjent) i lønklasse D 3/D 2 i Det Økonomiske og 0 ) EFT nr . C 229 af 2 . 9 . 1995 .
 Sociale Udvalgs Direktorat for Personale, Administra
 tion og Finanser, annulleres.


text:
21.12.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 323/17
 2) Artikel 73 i forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ser, der henhører under direktivets bilag I B, afhænger ikke af
 ved forordning nr. 118/97, skal fortolkes således, at hvis det primære formål med disse aftaler, men træffes i henhold til
 tildeling af en ydelse som den i hovedsagen omhandlede ydelse det klare kriterium, der er opstillet i direktivets artikel 10.
 for pasning af børn i hjemmet er underlagt en betingelse om, at
 barnet skal have faktisk bopæl på den kompetente medlemsstats 2) Ved indgåelsen af en aftale, som har et samlet formål, men er
 område, skal denne betingelse anses for at være opfyldt, når sammensat af forskellige tjenesteydelser, ophæver det ikke den
 barnet opholder sig på en anden medlemsstats område. effektive virkning af direktiv 92/50, at der er foretaget en
 klassificering af disse tjenesteydelser i direktivets bilag I A og
 I B, idet dette tværtimod er i overensstemmelse med den ordning,
 ( 1) EFT C 335 af 25.11.2000. som er indført ved dette direktiv. Den ordregivende myndighed
 er ikke — når det efter foretagelsen af denne klassificering, som
 henviser til De Forenede Nationers fælles vareklassifikation,
 fremgår, at værdien af de tjenesteydelser, der henhører under
 bilag I B, overstiger værdien af de tjenesteydelser, der henhører
 under bilag I A — forpligtet til at udskille de tjenesteydelser,
 der er opført i bilag I B, fra aftalen, og indgå særskilte aftaler
 vedrørende disse.
 DOMSTOLENS DOM
 3) Det tilkommer den forelæggende ret på grundlag af artikel 10
 (Femte Afdeling) i direktiv 92/50 at afgøre, hvilke bestemmelser der finder
 anvendelse på den aftale, der er genstand for hovedsagen,
 idet den bl.a. skal kontrollere overensstemmelsen mellem de
 af 14. november 2002
 tjenesteydelser, aftalen udgøres af, og referencenumrene i De
 Forenede Nationers fælles vareklassifikation. Under alle om-
 i sag C-411/00, Felix Swoboda GmbH mod Österreichi- stændigheder kan kategori 20 i direktivets bilag I B ikke
 sche Nationalbank (anmodning om præjudiciel afgørelse fortolkes således, at den også omfatter landtransporttjenesteydel-
 indgivet af Bundesvergabeamt) (1) ser som sådan, idet disse tjenesteydelser udtrykkeligt er omfattet
 af kategori 2 i direktivets bilag I A.
 (»Offentlige tjenesteydelsesaftaler — direktiv 92/50/EØF —
 sagligt anvendelsesområde — flytning af en nationalbank (1 ) EFT C 28 af 27.1.2001.
 — aftale, hvis genstand samtidig er tjenesteydelser, der er
 opført i bilag I A til direktiv 92/50, og tjenesteydelser, der er
 opført i bilag I B til dette direktiv — større værdi af de
 tjenesteydelser, som er opført i bilag I B«)
 (2002/C 323/20) DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: tysk) (Sjette Afdeling)
 af 14. november 2002
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 i sag C-435/00, Geha Naftiliaki EPE m.fl. mod NPDD
 Limeniko Tameio DOD/SOU, Elliniko Dimosio (anmod-
 ning om præjudiciel afgørelse indgivet af Diikitiko Proto-
 I sag C-411/00, angående en anmodning, som Bundesvergabe- dikio Rodou) (1)
 amt (Østrig) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Felix (»Transport — søtransport — fri udveksling af tjenesteydel-
 Swoboda GmbH mod Österreichische Nationalbank, at opnå ser — restriktioner — nationale bestemmelser, der finder
 en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets anvendelse på alle tjenesteydere uanset nationalitet, men
 direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af hvorefter der sondres mellem henholdsvis indenlandsk befor-
 fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelses- dring og befordring inden for Fællesskabet samt befordring
 aftaler (EFT L 209, s. 1), har Domstolen (Femte Afdeling), til tredjelande«)
 sammensat af afdelingsformanden, M. Wathelet, og dommerne
 C. W. A. Timmermans (refererende dommer), D. A. O. Edward, (2002/C 323/21)
 P. Jann og S. von Bahr; generaladvokat: J. Mischo; justitssekre-
 tær: fuldmægtig M.-F. Contet, den 14. november 2002 afsagt (Processprog: græsk)
 dom, hvis konklusion lyder således:
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 1) Afgørelsen af, hvilke bestemmelser der finder anvendelse på gjort i Samling af Afgørelser)
 offentlige tjenesteydelsesaftaler, der dels består af tjenesteydelser,
 der henhører under bilag I A til Rådets direktiv 92/50/EØF af
 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved I sag C-435/00, angående en anmodning, som Diikitiko
 indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler, dels af tjenesteydel- Protodikio Rodou (Grækenland) i medfør af artikel 234 EF har
 ---pagebreak--- C 323/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21.12.2002
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, DOMSTOLENS DOM
 Geha Naftiliaki EPE, Total Scope NE, Stavros Georgios, Afoi
 Charalambis OE, Anastasios Charalambis, Nicolaos Sarlis,
 Dimitrios Kattidenios, Antonios Charalambis, Vassileios Dimi- (Sjette Afdeling)
 tracopoulos mod NPDD Limeniko Tameio DOD/SOU, Elliniko
 Dimosio, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortol-
 kningen af artikel 1 i Rådets forordning (EØF) nr. 4055/86 af
 22. december 1986 om anvendelse af princippet om fri af 24. oktober 2002
 udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport mellem
 medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og
 tredjelande (EFT L 378, s. 1), har Domstolen (Sjette Afdeling), i sag C-455/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 sammensat af afdelingsformanden, J.-P. Puissochet (refererende skaber mod Den Italienske Republik (1)
 dommer), og dommerne C. Gulmann, F. Macken, N. Colneric
 og J. N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: S. Alber; justitssekre-
 tær: R. Grass, den 14. november 2002 afsagt dom, hvis (»Traktatbrud — artikel 9, stk. 3, i direktiv 90/270/EØF —
 konklusion lyder således: beskyttelse af arbejdstagernes syn — specielle synskorrige-
 rende hjælpemidler, som er beregnet til det pågældende
 arbejde — ufuldstændig gennemførelse«)
 1) Artikel 1 i Rådets forordning (EØF) nr. 4055/86 af 22. de- (2002/C 323/22)
 cember 1986 om anvendelse af princippet om fri udveksling af
 tjenesteydelser inden for søtransport mellem medlemsstaterne
 indbyrdes og mellem medlemsstaterne og tredjelande er til (Processprog: italiensk)
 hinder for, at der i henhold til en medlemsstats lovgivning
 pålægges forskellige havneafgifter for henholdsvis indenlandske
 ruter eller ruter inden for Fællesskabet og for ruter mellem en
 medlemsstat og et tredjeland, såfremt denne forskel ikke er (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 objektivt begrundet. gjort i Samling af Afgørelser)
 2) Det forhold, at passagerer på skibe, der anløber en havn i et
 tredjeland eller har en sådan havn som endeligt bestemmelses- I sag C-455/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 sted, pålægges havneafgifter, der er forskellige fra dem, der ber (befuldmægtiget: A. Aresu) mod Den Italienske Republik
 pålægges passagerer, der har indenlandske havne eller havne i (befuldmægtiget: U. Leanza, bistået af avvocato dello Stato
 andre medlemsstater som bestemmelsessted, uden at der er D. Del Gaizo), angående en påstand om, at det fastslås, at Den
 sammenhæng mellem denne forskel og omkostningerne ved de Italienske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler
 havnetjenesteydelser, der ydes de pågældende passagergrupper, den i henhold til artikel 9, stk. 1-3, i Rådets direktiv 90/270/
 udgør en restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser, EØF af 29. maj 1990 om minimumsforskrifter for sikkerhed
 der er i strid med artikel 1 i forordning nr. 4055/86. og sundhed i forbindelse med arbejde ved skærmterminaler
 (femte særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/
 391/EØF) (EFT L 156, s. 14), idet den
 3) I henhold til artikel 1 i forordning nr. 4055/86 må der ikke — ikke har sikret regelmæssige undersøgelser af øjne og syn
 for befordring, hvis bestemmelsessted er havne i tredjelande, for samtlige arbejdstagere, der benytter udstyr, der er
 pålægges havneafgifter, der varierer alt efter afstanden til forsynet med skærmterminal som omhandlet i direktivets
 havnene eller deres geografiske beliggenhed, såfremt forskellen artikel 2, litra c)
 mellem de pågældende afgifter ikke er objektivt begrundet i en
 forskellig behandling af passagererne på grundlag af deres
 bestemmelsessted eller det sted, hvorfra de kommer. — ikke har sikret, at der foretages en supplerende øjenunder-
 søgelse i alle tilfælde, hvor dette efter regelmæssig un-
 dersøgelse af øjne og syn viser sig at være nødvendigt, og
 — ikke har fastsat betingelserne for udlevering til de berørte
 ( 1) EFT C 45 af 10.2.2001. arbejdstagere af specielle synskorrigerende hjælpemidler,
 som er beregnet til det pågældende arbejde,
 har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af formanden
 for Anden Afdeling, R. Schintgen, som fungerende formand
 for Sjette Afdeling, og dommerne V. Skouris, F. Macken,
 N. Colneric (refererende dommer), og J. N. Cunha Rodrigues;


text:
28.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 320/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supreme Court (Irland) den 27. juli 2015 — Elaine Farrell mod Alan Whitty, The Minister for the Environment, Ireland and the Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)
 (Sag C-413/15)
 (2015/C 320/28)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Supreme Court
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Elaine Farrell
 Sagsøgte: Alan Whitty, The Minister for the Environment, Ireland and the Attorney General og Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal testen i dom Foster m.fl. (sag C-188/89), jf. dommens præmis 20, vedrørende spørgsmålet om, hvad der udgør et statsligt organ i en medlemsstat, forstås således, at betingelserne i denne test skal finde anvendelse
 (a)
 kumulativt, eller
 (b)
 hver for sig?
 2)
 For så vidt som visse særlige forhold, der blev henvist til i dom Foster m.fl. (sag C-188/89), subsidiært kan anses for at være forhold, hvortil der skal tages behørigt hensyn ved en overordnet bedømmelse, findes der da et grundlæggende princip bag de særlige forhold, der blev lagt til grund i den nævnte dom, som en ret skal anvende ved afgørelsen af, om et bestemt organ er et statsligt organ?
 3)
 Er det tilstrækkeligt, at en medlemsstat har tildelt et organ en omfattende forpligtelse med det angivelige formål at opfylde EU-retlige forpligtelser, for at dette organ kan anses for at være et statsligt organ i medlemsstaten, eller er det herudover nødvendigt, at et sådant organ endvidere har a) særlige beføjelser eller b) fungerer under medlemsstatens direkte kontrol eller tilsyn?


text:
15.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/17
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 1. juli 2009 — ISD Polska m.fl. mod Kommissionen
 (Forenede sager T-273/06 og T-297/06) (1)
 (Statsstøtte - strukturomlægningsstøtte ydet af Republikken Polen til en stålproducent - beslutning, hvorved støtten erklæres delvis uforenelig med fællesmarkedet, og der fastsættes påbud om tilbagesøgning heraf - protokol nr. 8 om strukturomlægning af den polske stålindustri - annullationssøgsmål - søgsmålskompetence - søgsmålsfrist - formaliteten - berettiget forventning - artikel 14, stk. 1, i forordning (EF) nr. 659/1999 - den ved tilbagesøgning af den uforenelige støtte anvendelige rentesats - forpligtelse til nært samarbejde med medlemsstaten - rentetilskrivning med renters rente - artikel 9, stk. 4, og artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 794/2004)
 2009/C 193/23
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere i sag T-273/06: ISD Polska sp. z o.o. (Warszawa, Polen) og Industrial Union of Donbass Corp. (Donetsk, Ukraine) (først ved avocats C. Rapin og E. Van den Haute, derefter ved avocats C. Rapin, E. Van den Haute og C. Pétermann)
 Sagsøger i sag T-297/06: ISD Polska sp. z o.o. (tidligere Majątek Hutniczy sp. z o.o.) (Warszawa((først ved avocats C. Rapin og E. Van den Haute, derefter ved avocats C. Rapin, E. Van den Haute og C. Pétermann
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Giolito og A. Stobiecka-Kuik, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 2006/937/EF af 5. juli 2005 om statsstøtte nr. C 20/04 (ex NN 25/04) til fordel for Huta Częstochowa SA (EUT 2006 L 366, s. 1), for så vidt som visse støttetildelinger foretaget af Republikken Polen herved erklæres uforenelige med fællesmarkedet og nævnte republik tilpligtes at foretage tilbagesøgning heraf
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 ISD Polska sp. z o.o. og Industrial Union of Donbass Corp. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 294 af 2.12.2006.