text:
Nr. C 87/10 I DA I De Europæiske Fællesskabers Tidende 8 . 4 . 95
 søgerne traf i 1986, og om, at beslutningen annulleres med DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 virkning fra den 10. juli 1991 , samt om, at Kommissionen den 8 . marts 1995
 tilpligtes at betale saldobeløbet af fællesskabstilskuddet,
 som sagsøgerne gør gældende at have krav på i forbindelse i sag T-493/93 , Hansa-Fisch GmbH mod Kommissionen
 med projekt nr. 860012/P1 , har Retten (Første Afdeling), for De Europæiske Fællesskaber i 1 )
 sammensat af præsidenten, J. L. Cruz Vilaça, og dommerne (Fiskeri — aftale EØF/Marokko — udstedelse aflicenser —
 H. Kirschner og A. Kalogeropoulos, justitssekretær: fuld akten vedrørende Spaniens og Portugals tiltrædelse —
 mægtig J. Palacio Gonzålez, den 7. marts 1995 afsagt dom, relativ stabilitet — berettiget forventning)
 hvis konklusion lyder således: ( 95/C 87/22 )
 1 ) Kommissionens beslutning om at nedsœtte tilskuddet
 fra Den Europæiske Socialfond til projektet nr. 86001 2/ (Processprog: tysk)
 PI vedrørende erhvervsuddannelsesforanstaltninger i
 Portugal i 1986 annulleres. I sag T-493/93 , Hansa-Fisch GmbH, Schenefeld (Tyskland ),
 først ved advokat Heinrich-Werner Goltz, og derefter
 2 ) I øvrigt frifindes Kommissionen. advokat Rafael Barber-Llorente, Hamburg, mod Kommis
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede:
 T. van Rijn og U. Wölker ), angående en påstand om, at
 3 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger. Kommissionens afvisning af at forelægge den af sagsøgeren
 indgivne licensansøgning for de marokkanske myndigheder,
 (!) EFT nr. C 142 af 4 . 6 . 1992 . jf. bilag I til aftalen om forbindelserne mellem Det Europæi
 ske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget Marokko på
 havfiskeriområdet, som blev godkendt ved Rådets forord
 ning ( EØF ) nr. 2054/88 af 23 . juni 1988 (2 ) og nr. 3954/92
 af 19 . december 1992 ( 3 ), annulleres, har Retten ( Fjerde
 Afdeling) sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts,
 og dommerne R. Schintgen og R. García-Valdecasas;
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS justitssekretær: H. Jung, den 8 . marts 1995 afsagt dom, hvis
 den 8 . marts 1995
 konklusion lyder således:
 i sag T-34/93 , Société générale mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (*) 1 ) Sagsøgte frifindes.
 (Konkurrence — krav om oplysninger i form af en beslut
 ning i henhold til artikel 1 1, stk. S, i forordning nr. 17 —
 begrundelse — retten til kontradiktion) 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 ( 95/C 87/21 )
 (!) EFT nr. C 231 af 27. 8 . 1993 .
 ( 2 ) EFT nr. L 181 af 12 . 7. 1988 , s. 1 .
 (Processprog: fransk) ( 3 ) EFT nr. L 407 af 31 . 12 . 1992 , s . 1 .
 I sag T-34/93 , Société générale, Paris, ved advokat Robert
 Saint-Esteben, Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat Aloyse May, 31 , Grand-Rue, mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede: E.
 Traversa og H. Lehman ), angående en påstand om dels
 annullation af Kommissionens beslutning af 1 . april 1993
 om en procedure i henhold til artikel 11 , stk. 5 , i Rådets KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 forordning nr. 17 og dels om erstatning for det tab, som den 13 . januar 1995
 sagsøgeren hævder at have lidt på grund af denne beslut
 ning, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelings i sag T-524/93, Humphrey Hennessy m.fl. mod Rådet for
 formanden, K. Lenaerts, samt dommerne R. Schintgen og R. Den Europæiske Union og Kommissionen for De Euro
 García-Valdecasas; justitssekretær: H. Jung, den 8 . marts pæiske Fællesskaber ( J )
 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: (Delvis slettelse)
 ( 95/C 87/23 )
 1 ) Sagsøgte frifindes.
 (Processprog: engelsk)
 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (M EFT nr. C 188 af 10 . 7. 1993 . I sag T-524/93 , Humphrey Hennessy, Timoleague (Irland ),
 og de andre mælkeproducenter, der er nævnt i bilaget til
 kendelsen, ved solicitor Oliver Ryan-Purcell ved James
 O'Reilly, SC, og barrister Philippa Watson, og med valgt
 ---pagebreak--- 8 . 4 . 95 1 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 87/11
 adresse i Luxembourg hos Fyfe Business Centre, 29 , rue 1 . Patrick Nash og de andre mælkeproducenter, der er
 Jean-Pierre Brasseur, mod Rådet for Den Europæiske Union nævnt i bilaget til nærværende kendelse, med undtagelse
 ( befuldmægtigede : A. Brautigam og M. Bishop ) og Kom af Patrick Griffin, slettes af listen over sagsøgere i sag
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægti T-S25/93 .
 gede: D. Booß, C. Docksey og H. J. Rabe ), hvori der i medfør
 af EØF-traktatens artikel 178 og artikel 215 , stk. 2, er
 nedlagt påstand om erstatning for den skade, sagsøgerne 2 . Hver part bærer sine omkostninger.
 mener at have lidt som følge af anvendelsen af Rådets
 forordning (EØF) nr. 857/84 af 31 . marts 1984 om
 almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i (!) EFT nr. C 328 af 4 . 12 . 1993 .
 (2 ) EFT nr . L 90 af 1 . 4 . 1984, s . 13 .
 forordning (EØF) nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og
 mejeriprodukter (2 ), har Rettens præsident den 13 . januar
 1995 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således :
 1 . Humphrey Hennessy og de andre mælkeproducenter,
 der er nævnt i bilaget til nærværende kendelse, med
 undtagelse afTerry Wall, slettes aflisten over sagsøgere i
 sag T-524/93 . KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 13 . januar 1995
 2. Hver part bærer sine omkostninger. i sag T-538/93 , Patrick Houlihan m.fl. mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber i 1 )
 f 1 ) EFT nr. C 319 af 26 . 11 . 1993 . (Delvis slettelse)
 (2 ) EFT nr. L 90 af 1 . 4 . 1984 , s . 13 .
 ( 95/C 87/25 )
 (Processprog: engelsk)
 I sag T-538/93 , Patrick Houlihan, Dungarvan (Irland ), og de
 andre mælkeproducenter, der er nævnt i bilaget til kendel
 sen, ved solicitor Oliver Ryan-Purcell ved James O'Reilly,
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 SC, og barrister Philippa Watson, og med valgt adresse i
 den 13 . januar 1995 Luxembourg hos Fyfe Business Centre, 29, rue Jean-Pierre
 i sag T-525/93 , Patrick Nash m.fl. mod Rådet for Den Brasseur, mod Rådet for Den Europæiske Union ( befuld
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske mægtigede : A. Brautigam og M. Bishop) og Kommissionen
 Fællesskaber ( J ) for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede : D.
 Booß, C. Docksey og H. J. Rabe ), hvori der i medfør af
 (Delvis slettelse)
 EØF-traktatens artikel 178 og artikel 215 , stk. 2, er nedlagt
 ( 95/C 87/24 ) påstand om erstatning for den skade, sagsøgerne mener at
 have lidt som følge af anvendelsen af Rådets forordning
 ( EØF ) nr. 857/84 af 31 . marts 1984 om almindelige regler
 (Processprog: engelsk) for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EØF)
 nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriproduk
 ter (2 ), har Rettens præsident den 13 . januar 1995 afsagt
 I sag T-525/93 , Patrick Nash, Newcastle West (Irland ), og kendelse, hvis konklusion lyder således:
 de andre mælkeproducenter, der er nævnt i bilaget til
 kendelsen, ved solicitor Oliver Ryan-Purcell ved James
 O'Reilly, SC, og barrister Philippa Watson, og med valgt 1 . Patrick Houlihan og de andre mælkeproducenter, der er
 adresse i Luxembourg hos Fyfe Business Centre, 29, rue nævnt i bilaget til nærværende kendelse, med undtagelse
 Jean-Pierre Brasseur, mod Rådet for Den Europæiske Union af John Harris, slettes af listen over sagsøgere i sag
 ( befuldmægtiget: A. Brautigam ) og Kommissionen for De » T-538/93 .
 Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede: D. Booß, C.
 Docksey og H. J. Rabe ), hvori der i medfør af EØF-
 traktatens artikel 178 og artikel 215 , stk. 2, er nedlagt 2 . Hver part bærer sine omkostninger.
 påstand om erstatning for den skade, sagsøgerne mener at
 have lidt som følge af anvendelsen af Rådets forordning
 (EØF) nr. 857/84 af 31 . marts 1984 om almindelige regler (!) EFT nr. C 319 af 26 . 11 . 1993 .
 (2 ) EFT nr. L 90 af 1 . 4 . 1984, s. 13 .
 for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning ( EØF)
 nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriproduk
 ter (2), har Rettens præsident den 13 . januar 1995 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således :


text:
2.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/38
 Sag anlagt den 17. juli 2006 — Solvay mod Kommissionen
 (Sag T-186/06)
 (2006/C 212/67)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Solvay SA (Bruxelles, Belgien) (ved lawyers O.W. Brouwer og D. Mes, og solicitors M. O'Regan og A. Villette)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 1, 2 og 3 i Kommissionens beslutning af 3. maj 2006 vedrørende en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/F/38.620 — Brintoverilte og natriumperborat) annulleres helt eller delvist, for så vidt beslutningen angår sagsøgeren, særligt for så vidt det blev fundet, at sagsøgeren tilsidesatte EF-traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, dels a) mellem den 31. januar 1994 og august 1997, dels b) mellem den 18. maj og den 31. december 2000.
 —
 De bøder, som sagsøgeren og Solvay Solexis SpA er blevet pålagt ved beslutningen, annulleres eller nedsættes væsentligt.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder sagsøgerens omkostninger i forbindelse med betalingen af hele eller dele af bøden eller ved at stille en bankgaranti.
 —
 Retten træffer enhver anden foranstaltning, som den måtte finde passende.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har ved den anfægtede beslutning fundet, at sagsøgeren tilsidesatte artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 ved at deltage i et kartel for brintoverilte og natriumperborat, som hovedsageligt bestod i udveksling af oplysninger mellem konkurrenterne om priser og salgsmængder, prisaftaler, aftaler om nedsættelse af produktionskapaciteten inden for EØS-området og overvågning af de konkurrencestridige tiltag.
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen var berettiget til at finde, at Solvay havde tilsidesat artikel 81 EF mellem august 1997 og 18. maj 2000, men at Kommissionen begik retlige fejl og anlagde åbenbart urigtige skøn ved anvendelsen af artikel 81, idet den fandt, at Solvay havde begået overtrædelsen dels mellem den 31. januar 1994 og august 1997 og dels mellem den 18. maj og den 31. december 2000. Disse fejl og det åbenbart urigtige skøn vedrører navnlig:
 a)
 forkert anvendelse af begreberne »aftale«, »samordnet praksis« og »enkelt vedvarende overtrædelse«.
 b)
 utilstrækkeligt bevis for sagsøgerens deltagelse i et kartel ud over de perioder, som sagsøgeren har indrømmet.
 c)
 formodningen om, at der fortsat var skadelige virkninger for konkurrencen efter den 18. maj 2000.
 d)
 urigtig vurdering af beviserne i sagsakterne for ovenstående perioder.
 Sagsøgeren gør endvidere gældende, at Kommissionen ved beregningen af bøden har begået flere retlige fejl og anlagt åbenbart urigtige skøn ved anvendelsen af samarbejdsmeddelelsen (1) og forordning nr. 1/2003 (2), bl.a. vedrørende:
 a)
 fastsættelsen af tidspunktet for anmodningerne om nedsættelse af bøder og/eller fremlæggelsen af en væsentlig merværdi i den forbindelse.
 b)
 skønnet over merværdien af de beviser, som sagsøgeren har fremlagt.
 c)
 størrelsen af den bødenedsættelse, som sagsøgeren blev givet, hvorved der ifølge Solvay åbenbart ikke blev taget højde for omfanget af den bevisværdi, som Solvay havde bidraget med, ligesom Solvays væsentlige og vedvarende samarbejde.
 Desuden gør sagsøgeren gældende, at bøden var urimelig stor og uforholdsmæssig, og at Kommissionen ikke har fremlagt nogen eller, subsidiært, tilstrækkelige årsager som begrundelse for beregningen af bøden.
 Derudover gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen ulovligt pålagde sagsøgerens datterselskab, Solvay Solexis SpA, en bøde.
 Endelig gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen har tilsidesat væsentlige processuelle krav og retten til forsvar, idet den ikke har givet fuld adgang til sagsakterne og ikke givet aktindsigt i ikke-fortrolige udgaver af besvarelserne af klagepunktsmeddelelserne fra andre parter i Kommissionens procedure.
 (1) Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (EFT 2002 C 45 03).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
19.2.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/10
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 16. december 2004
 i sag C-528/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2002/35/EF - søtransport - sikkerhedsforskrifter for fiskeskibe)
 (2005/C 45/20)
 Processprog: nederlandsk
 I sag C-528/03, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 18. december 2003, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: W. Wils og K Simonsson) mod Kongeriget Nederlandene (befuldmægtigede: H.G. Sevenster et C.A.H.M. ten Dam), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R. Silva de Lapuerta, og dommerne J. Makarczyk og P. Kūris (refererende dommer); generaladvokat: M. Poiares Maduro; justitssekretær: R. Grass, den 16. december 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2002/35/EF af 25. april 2002 om ændring af Rådets direktiv 97/70/EF om etablering af harmoniserede sikkerhedsforskrifter for fiskeskibe med en længde på 24 meter og derover, idet det ikke har udstedt de nødvendige love og administrative bestemmelser for fuldt ud at efterkomme direktivet.
 2.
 Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 59 af 6.3.2004.


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/68
 Sag anlagt den 30. november 2009 – ATB Norte mod KHIM – Bricocenter Italia (maxi BRICOCENTER)
 (Sag T-481/09)
 2010/C 24/120
 Stævningen er affattet på: spansk
 Parter
 Sagsøger: ATB Norte, SL (Burgos, Spanien) (ved abogados P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H.L. Curtis-Oliver og G. Marín Raigal)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Bricocenter Italia Srl (Rozzano Milanofiori (Milano) Italien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 28. september 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1046/2008-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Bricocenter Italia S.r.l.
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »maxi BRICOCENTER« (ansøgning nr. 4 939 005), for tjenesteydelser i klasse 35.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: ATB Norte, SL.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-figurmærkerne, der indeholder ordbestanddelene »CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO« (nr. 3 262 623) og »ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO« (nr. 989 046) for tjenesteydelser i klasse 35, 37 og 39.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge.
 Appelkammerets afgørelse: Annullation af den anfægtede afgørelse og afvisning af indsigelsen i sin helhed.
 Søgsmålsgrunde: Ukorrekt fortolkning og anvendelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
22.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/24
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supreme Court of the United Kingdom (Det Forenede Kongerige) den 12. august 2011 — Mark Alemo-Herron m.fl. mod Parkwood Leisure Ltd
 (Sag C-426/11)
 2011/C 311/40
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Supreme Court of the United Kingdom
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Mark Alemo-Herron, Sandra Tipping, Christopher Anderson, Stacey Aris, Audrey Beckford, Lee Bennett, Delroy Carby, Vishnu Chetty, Deborah Cimitan, Victoria Clifton, Claudette Cummings, David Curtis, Stephen Flin, Patience Ijelekhai, Rosemarie Lee, Roxanne Lee, Vivian Ling, Michelle Nicholas, Lansdail Nugent, Anne O'Connor, Shirley Page, Alan Peel, Mathew Pennington og Laura Steward
 Sagsøgt: Parkwood Leisure Ltd
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Når, som i den foreliggende sag, en arbejdstager har en kontraktuel ret mod overdrageren til at drage fordel af vilkår, der fra tid til anden er forhandlet og opnået enighed om af et kollektivt forhandlingsorgan, der er en tredjepart, og en sådan ret i henhold til national ret anerkendes som værende af dynamisk snarere end af statisk karakter i forholdet mellem arbejdstageren og den overdragende arbejdsgiver, følger det da af artikel 3 i Rådets direktiv 2001/23/EF (1) af 12. marts 2001 som fortolket i dom (af 9.3.2006, sag C-499/04,) Werhof mod Freeway Traffic Systems GmbH & Co KG, Sml. I, s. 2397,
 a)
 at det kræves, at en sådan ret er beskyttet og kan håndhæves over for erhververen i tilfælde af en relevant overførsel, hvorpå direktivet finder anvendelse, eller
 b)
 at de nationale retter har ret til at fastslå, at en sådan ret er beskyttet og kan håndhæves over for erhververen i tilfælde af en relevant overførsel, hvorpå direktivet finder anvendelse, eller
 c)
 at de nationale retter ikke kan fastslå, at en sådan ret er beskyttet og kan håndhæves over for erhververen i tilfælde af en relevant overførsel, hvorpå direktivet finder anvendelse?
 2)
 Under omstændigheder, hvor en medlemsstat har opfyldt sine forpligtelser vedrørende gennemførelse af minimumskravene i artikel 3 i direktiv 2001/23, men der opstår spørgsmål, om gennemførelsesforanstaltningerne skal fortolkes således, at de går videre end disse krav på en måde, som er til fordel for de beskyttede arbejdstagere, ved at yde dynamiske kontraktuelle rettigheder, som kan gøres gældende over for overdrageren, kan medlemsstaternes retter da frit anvende national ret på fortolkningen af gennemførelsesbestemmelserne, forudsat — som altid — at en sådan fortolkning ikke er i strid med fællesskabsretten, eller skal der anvendes en anden fortolkningstilgang, og i givet fald, hvilken tilgang?
 3)
 I den foreliggende sag, hvor arbejdsgiveren ikke har påstået, at en anerkendelse af arbejdstagernes dynamiske ret i henhold til national ret til kollektivt aftalte vilkår indebærer en tilsidesættelse af denne arbejdsgivers rettigheder i henhold til artikel 11 i den europæiske konvention om menneskerettigheder og grundlæggende friheder, kan den nationale ret da frit anvende den fortolkning af TUPE, som arbejdstagerne har argumenteret for?
 (1) Rådets direktiv 2001/23/EF af 12.3.2001 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller af dele af virksomheder eller bedrifter (EFT L 82, s. 16).


text:
5.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 2/3
 DOMSTOLENS DOM
 af 16. december 2015
 i sag E-5/15
 Matja Kumba T M’bye m.fl. mod Stiftelsen Fossumkollektivet
 (Direktiv 2003/88/EF — arbejdstid — beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed — tilrettelæggelse af arbejdstiden — hviletider — maksimal ugentlig arbejdstid — undtagelser fra minimumshvileperioderne — arbejdstagerens samtykke — spørgsmålet om, hvorvidt arbejdstageren lægges noget til last)
 (2017/C 2/03)
 I sag E-5/15, Matja Kumba T M’bye m.fl. mod stiftelsen Fossumkollektivet, hvori Eidsivating Lagmannsrett har anmodet Domstolen om i henhold til artikel 34 i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol at fortolke artikel 6 og artikel 22, stk. 1, litra a) og b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher og dommerne Per Christiansen og Páll Hreinsson (refererende dommer), afsagt dom den 16. december 2015. Domskonklusionen lyder således:
 1.
 En gennemsnitlig ugentlig arbejdstid på 84 timer i en resocialiseringsafdeling er forenelig med artikel 6 i direktiv 2003/88/EF i de tilfælde, der er omhandlet i artikel 22, stk. 1, litra a), forudsat at arbejdstageren udtrykkeligt, frit og individuelt har givet samtykke til at udføre et sådant arbejde, og at de almindelige principper for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed overholdes. Dette indebærer, at når en EØS-medlemsstat gør brug af den mulighed, der er fastsat i direktivets artikel 22, stk. 1, skal den nationale lovgiver tage behørigt hensyn til arbejdstagernes fysiske og mentale trivsel. En sådan arbejdstidsordning er imidlertid kun forenelig med direktivets artikel 3 og 5, hvis betingelserne for anvendelse af undtagelsen i artikel 17, stk. 2, sammenholdt med artikel 17, stk. 3, litra c), nr. i), er opfyldt.
 2.
 En national bestemmelse, hvorefter en arbejdstagers samtykke til at arbejde mere end 60 timer om ugen i en resocialiseringsafdeling ikke kan tilbagekaldes, er forenelig med direktivets artikel 6 og 22, forudsat at de almindelige principper for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed overholdes.
 3.
 En afskedigelse og et tilbud om genansættelse på andre vilkår, der følger af en arbejdstagers afvisning af arbejde mere end 48 timer i løbet af en syvdagesperiode, skal ikke betragtes som et udtryk for, at arbejdstageren lægges noget til last, i den forstand hvori udtrykket er anvendt i direktivets artikel 22, stk. 1, litra b), hvis afskedigelsen er støttet på grunde, der er helt uafhængige af arbejdstagerens afvisning af at ville udføre sådant yderligere arbejde.


text:
7.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 406/21
 Appel iværksat den 23. september 2015 af Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 15. juli 2015 i de forenede sager T-389/10 og T-419/10
 (Sag C-505/15 P)
 (2015/C 406/22)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) (ved avvocati G. Belotti og P. Ziotti)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Den bøde, der er pålagt SLM, selvstændigt og solidarisk, nedsættes, hvorved der hovedsageligt tages hensyn til (i) de oplysninger, der er kommet frem under sagens behandling i første instans; (ii) de retningslinjer om bøder, der gjaldt på tidspunktet for de omtvistede faktiske omstændigheder; (iii) appellantens marginale rolle og tidsmæssigt begrænsede deltagelse i kartellet, som for SLM varede fra slutningen af 1999, som er det eneste tidspunkt, med hensyn til hvilket der foreligger samstemmende gyldige oplysninger i sagsakterne, der ubestrideligt kan understøtte en sådan deltagelse.
 —
 Appellanten tildeles en passende erstatning for den langsommelige sagsbehandling lang, som har kendetegnet Kommissionens behandling af anmodningen om bødenedsættelse, hvilket spørgsmål Retten har set helt bort fra.
 —
 Appellanten indrømmes en bødenedsættelse som følge af sine rettidige indrømmelser.
 —
 Appellanten tildeles en passende erstatning for den langsommelige sagsbehandling ved Retten.
 —
 Under alle omstændigheder tilpligtes Europa-Kommissionen at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 SLM har i det væsentlige fremsat fire appelanbringender med henblik på at godtgøre følgende:
 —
 Retten har i uoverensstemmelse med de oplysninger, der er kommet frem under sagens behandling, foretaget en utilstrækkelig ændring af appellantens bøde, hvorved den har tilsidesat artikel 49, stk. 3, i chartret om grundlæggende rettigheder og grundlæggende EU-retlige principper vedrørende sanktioners proportionalitet på antitrust-området og begrundelsespligten.
 —
 Retten har ved ikke at anvende de retningslinjer om bøder, der gjaldt på tidspunktet for de faktiske omstændigheder, tilsidesat EU-retten hvad angår anvendelse med tilbagevirkende kraft af en bebyrdende straffelov, jf. navnlig artikel 49, stk. 1, i chartret om grundlæggende rettigheder.
 —
 Retten har ikke i tilstrækkeligt omfang udøvet sin fulde prøvelsesret, hvorved den ligeledes har tilsidesat artikel 48 i chartret om grundlæggende rettigheder, idet den ikke har håndteret de usammenhængende oplysninger, der er kommet frem under sagens behandling, korrekt, ikke har været upartisk og ikke har givet nogen begrundelse.
 —
 Retten har forsømt at tage stilling til den mangelfulde forvaltning, som Kommissionen foreholdes, for den langsommelige sagsbehandling i forbindelse med behandlingen af anmodningen om bødenedsættelse, som Kommissionen først besvarede seks år efter, at den var fremsat.
 —
 Retten har afvist, at appellantens anmodning om bødenedsættelse havde særlige kendetegn, hvorved den nåede til den paradoksale og åbenbart uretfærdige konklusion, at alene ophavsmændene til et kartel kunne indrømmes en bødenedsættelse for det ydede samarbejde, idet de råder over oplysninger, som har merværdi, og som andre virksomheder med marginale roller i kartellet ikke kan have.
 —
 Retten har ved at bruge fem år for at nå til domsafsigelsen tilsidesat artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder, som sikrer retten til at sagen behandles inden for en rimelig frist.


text:
16.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 14/11
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 10. november 2016 — Eco-Emballages SA mod Sphère France SAS m.fl. (sag C-313/15), Melitta France SAS m.fl. mod Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie (sag C-530/15) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de commerce de Paris, Conseil d’État — Frankrig)
 (Forenede sager C-313/15 og C-530/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - miljø - direktiv 94/62/EF - artikel 3 - emballage og emballageaffald - begreb - ruller, rør og tromler, som der er spolet et fleksibelt materiale (»kartonrør«) rundt om - direktiv 2013/2/EU - gyldighed - Europa-Kommissionens ændring af listen over eksempler på emballage i bilag I til direktiv 94/62/EF - tilsidesættelse af begrebet »emballage« - overskridelse af gennemførelsesbeføjelser))
 (2017/C 014/14)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de commerce de Paris, Conseil d’État
 Parter i hovedsagen
 (Sag C-313/15)
 Sagsøger: Eco-Emballages SA
 Sagsøgte: Sphère France SAS, Carrefour Import SAS, SCA Tissue France SAS, Melitta France SAS, SCA Hygiène Products SAS, Wepa France SAS, tidligere Wepa Troyes SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica SL, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Kimberly-Clark SAS, Gopack SAS, Délipapier SAS, Scamark SAS, CMC France SARL, Schweitzer SAS, Paul Hartmann SA, Wepa France SAS, tidligere Wepa Lille SAS, Système U Centrale Nationale SA og Industrie Cartarie Tronchetti France SAS
 procesdeltagere: Group’Hygiène syndicat professionnel (sag C-313/15)
 (sag C-530/15)
 Sagsøger: Melitta France SAS, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Délipapier SAS, Gopack SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica SL, Kimberly-Clark SAS, Wepa France SAS, tidligere Lucart France, Paul Hartmann SA, SCA Hygiène Products SAS, SCA Tissue France SAS og Group’Hygiène syndicat professionnel
 Sagsøgte: Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
 procesdeltagere: Industrie Cartarie Tronchetti France SAS
 Konklusion
 Artikel 3, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/62/EF af 20. december 1994 om emballage og emballageaffald, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/12/EF af 11. februar 2004, skal fortolkes således, at kartonrør i form af ruller, rør og tromler, som der er spolet et fleksibelt materiale rundt om, og som sælges til forbrugerne, udgør »emballage« som omhandlet i denne bestemmelse.
 (1) EUT C 294 af 7.9.2015.
 EUT C 414 af 14.12.2015


text:
22.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/26
 Sag anlagt den 24. september 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-422/08)
 (2008/C 301/41)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved U. Wölker og B. Schöfer, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Østrig
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/35/EF af 21. april 2004 om miljøansvar for så vidt angår forebyggelse og afhjælpning af miljøskader (1), idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser til gennemførelse af direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 30. april 2007.
 (1) EUT L 143, s. 56.


text:
25.7.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 234/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM generaladvokat: G. Cosmas; justitssekretñr: assisterende
 justitssekretñr H. von Holstein, den 7. maj 1998 afsagt
 (Femte Afdeling)
 dom, hvis konklusion lyder således:
 af 7. maj 1998
 i sag C-113/96, Manuela Gómez Rodríguez og Gregorio 1) Artikel 78, stk. 2, litra b), i Rådets forordning (EéF)
 Gómez Rodríguez mod Landesversicherungsanstalt Rhein- nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de soci-
 provinz (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Bundes- ale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstñndige
 sozialgericht) (1) erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flyt-
 ter inden for Fñllesskabet, som ñndret og ajourfùrt
 (Social sikring af vandrende arbejdstagere Ð ydelser til ved Rådets forordning (EéF) nr. 2001/83 af 2. juni
 bùrn, der har mistet en eller begge forñldre) 1983, skal fortolkes således, at de bestemmelser, som
 er indeholdt i nr. ii), ikke finder anvendelse i en situa-
 (98/C 234/01)
 tion, hvor den ret til en efterladtepension, som modta-
 geren oprindelig har erhvervet i medfùr af nr. i) i den
 medlemsstat, hvor han er bosat, er bortfaldet, fordi
 (Processprog: tysk)
 han har nået en bestemt alder, hvorimod han også
 efter dette tidspunkt ville have vñret berettiget til en
 sådan pension i en anden medlemsstat, af hvis lovgiv-
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive ning den forsikrede ligeledes var omfattet, såfremt
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) sammenlñgningsreglen i forordningen artikel 79 brin-
 ges i anvendelse.
 I sag C-113/96, angående en anmodning, som Bundesso- 2) Traktatens artikel 48 og 51 er til hinder for, at arbejds-
 zialgericht (Tyskland) i medfùr af EF-traktatens artikel 177 tagere mister sociale rettigheder som fùlge af, at en
 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte ret verse- bilateral overenskomst om social sikring ikke finder
 rende sag Manuela Gómez Rodríguez og Gregorio Gómez anvendelse på grund af ikrafttrñdelsen af forordning
 Rodríguez mod Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz (EéF) nr. 1408/71. Dette princip kan dog ikke finde
 at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrùrende fortolkningen anvendelse, såfremt der allerede ved den fùrste fastsñt-
 af artikel 6 og 78 i Rådets forordning (EéF) nr. 1408/71 telse af ydelserne i henhold til forordningen er fore-
 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsord- taget en sammenligning af de rettigheder, der fùlger af
 ninger på arbejdstagere og selvstñndige erhvervsdrivende henholdsvis forordningen og overenskomsten, som
 og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fñlles- viser, at det var mere fordelagtigt for de pågñldende at
 skabet, som ñndret og ajourfùrt ved Rådets forordning anvende forordningens end overenskomstens bestem-
 (EéF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (EFT L 230 af melser.
 22.8.1983, s. 6), samt vedrùrende fortolkningen af EF-
 traktatens artikel 48 og 51, har Domstolen (Femte Afde-
 (1) EFT C 158 af 1.6.1996.
 ling), sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann
 (refererende dommer), og dommerne J. C. Moitinho de
 Almeida, D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet og P. Jann;


text:
8.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/7
 Appel iværksat den 14. april 2015 af Sun Mark Ltd og Bulldog Energy Drink Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 5. februar 2015 i sag T-78/13 — Red Bull mod KHIM
 (Sag C-206/15 P)
 (2016/C 048/11)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellanter: Sun Mark Ltd og Bulldog Energy Drink Ltd (ved solicitors A. Meskarian og S. Zaiwalla samt barrister T. Sampson)
 Den anden part i appelsagen i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Ved kendelse af 24. november 2015 har Domstolen (Tiende Afdeling) bestemt, at appellen afvises.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/37
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 14. december 2006 — Gagliardi mod KHIM — Norma Lebensmittelfilialbetrieb (MANŪ MANU MANU)
 (Sag T-392/04) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket MANŪ MANU MANU - ældre nationalt ordmærke MANOU - udelukkelse fra registrering - rækkevidde og berigtigelse af appelkammerets afgørelse - begrænsning af registreringsansøgningen - delvis tilbagetagelse af indsigelsen - interesse i indsigelsessagen - bevis for brug af det ældre varemærke - rækkevidde af beviset for brug - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2006/C 331/81)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Salvatore Gagliardi (Monsummano Terme, Italien) (ved avocats A. Schmitt, P. Biavati og S. Corona)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved M. Buffolo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG (Nürnberg, Tyskland)
 Sagens genstand
 Sag anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 15. juni 2004 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 154/2002-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG og Salvatore Gagliardi.
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen truffet den 15. juni 2004 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 154/2002-4) annulleres i det omfang der heri gives afslag på ansøgningen om registrering af varemærket MANŪ MANU MANU, dels for varerne »fodtøj« og »hovedbeklædning«, der henhører under klasse 25, dels for de varer, der henhører under klasse 18 og 24.
 2)
 I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 3)
 Harmoniseringskontoret betaler sine egne omkostninger samt en tredjedel af sagsøgerens omkostninger.
 4)
 Sagsøgeren, Salvatore Gagliardi, betaler to tredjedele af sine egne omkostninger.
 5)
 Intervenienten, Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG. betaler sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 284 af 20.11.2004.


text:
24.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 194/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 14. april 2014 — A mod B
 (Sag C-184/14)
 2014/C 194/20
 Processprog: Italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte suprema di cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: A
 Sagsøgt: B
 Præjudicielt spørgsmål
 Kan en anmodning om børnebidrag fremsat i en separationssag, idet anmodningen er accessorisk i forhold til denne sag, på grundlag af et prioritetskriterium afgøres såvel af den ret, som har kompetence til at påkende separationssagen, som af den ret, hvor sagen vedrørende forældreansvaret verserer, eller skal anmodningen derimod nødvendigvis vurderes af den sidstnævnte ret, fordi de to separate kriterier i litra c) og litra d) i artikel 3 [i Rådets forordning (EF) nr. 4/2009 af 18. december 2008 om kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser og samarbejde vedrørende underholdspligt] er alternativer (dvs. udelukker hinanden)? (1)
 (1) EUT L 7, s. 1.


text:
22.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sächsisches Oberverwaltungsgericht (Tyskland) den 19. marts 2015 — Lidl Dienstleistungs-GmbH & Co. KG mod Freistaat Sachsen
 (Sag C-134/15)
 (2015/C 205/20)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Sächsisches Oberverwaltungsgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Lidl Dienstleistungs-GmbH & Co. KG
 Sagsøgt: Freistaat Sachsen
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er artikel 5, stk. 4, litra b), i forordning (EF) nr. 543/2008 (1) forenelig med artikel 6, stk. 1, første punktum, i traktaten om den Europæiske Union (TEU), sammenholdt med artikel 15, stk. 1, og artikel 16 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter: »chartret«)?
 2)
 Er artikel 5, stk. 4, litra b), i forordning nr. 543/2008 forenelig med artikel 40, stk. 2, andet punktum, TEUF?
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 543/2008 af 16.6.2008 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår handelsnormer for fjerkrækød (EUT L 157, s. 46).


text:
C 258/36 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 15.8.98
 KENDELSE AFSAGT AF PRáSIDENTEN 1) Sagen afvises.
 FOR RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 26. juni 1998 2) Det er ufornùdent at trñffe afgùrelse om begñringen
 i sag T-262/97 R, Anthony Goldstein mod Kommissionen om intervention.
 for De Europñiske Fñllesskaber
 (Forelùbige forholdsregler Ð afvisning) 3) Sagsùgeren betaler sagsùgtes omkostninger.
 (98/C 258/64)
 (1) EFT C 370 af 6.12.1997.
 (Processprog: engelsk)
 I sag T-262/97 R, Anthony Goldstein, London, ved solici-
 tor Raymond St. John Murphy, mod Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtiget: Richard Sag anlagt den 9. juni 1998 af Interporc Im- und Export
 Lyall), angående en anmodning om forelùbige forholdsreg- GmbH mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 ler i forbindelse med Kommissionens beslutning om ikke skaber
 at trñffe de af sagsùgeren begñrede forelùbige foranstalt- (Sag T-92/98)
 ninger, har Rettens prñsident den 26. juni 1998 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således: (98/C 258/66)
 (Processprog: tysk)
 1) Begñringen om forelùbige forholdsregler tages ikke til
 fùlge.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 9. juni 1998 anlagt sag mod Kommissionen for
 2) Sagsùgeren betaler omkostningerne i forbindelse med De Europñiske Fñllesskaber af Interporc Im- und Export
 begñringen om forelùbige forholdsregler. GmbH, Hamburg, ved og med valgt adresse hos advokat
 Georg M. Berrisch, advokatfirmaet Schön Nolte Finkeln-
 burg & Clemm, 33, rue PeÁre de Deken, Bruxelles.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 Ð Den anfñgtede afgùrelse annulleres.
 den 25. maj 1998
 i sag T-267/97, Broome & Wellington Ltd mod Kommis- Ð Subsidiñrt annulleres den anfñgtede afgùrelse, for så
 sionen for De Europñiske Fñllesskaber (1) vidt som sagsùgeren ikke allerede under sag T-50/96
 (Annullationssùgsmål Ð meddelelse om indledning af en har fået udleveret de dokumenter, sagsùgeren havde
 antidumpingprocedure Ð afvisning) begñret aktindsigt i.
 (98/C 258/65)
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (Processprog: engelsk)
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 I sag T-267/97, Broome & Wellington Ltd, Manchester
 For så vidt angår sagens baggrund henvises til sag T-124/
 (Det Forenede Kongerige), ved barrister Fiona M. Carlin,
 96, Interporc Im- und Export GmbH mod Kommissionen
 Nordirland, og med valgt adresse i Luxembourg hos advo-
 for De Europñiske Fñllesskaber (1). Ved dom af 6. februar
 katerne Arendt og Medernach, 8-10, rue Mathias Hardt,
 1998 (2) annullerede Retten bl.a. Kommissionens afgùrelse
 mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 af 29. maj 1996 om ikke at give sagsùgeren aktindsigt i
 (befuldmñgtigede: Viktor Kreuschitz og Nicholas Khan),
 nñrmere angivne dokumenter, som Kommissionen ligger
 hvori der er nedlagt påstand om annullation af en medde-
 inde med.
 lelse om indledning af en antidumpingprocedure vedrù-
 rende indfùrsel af ubleget stof af bomuld med oprindelse i
 Folkerepublikken Kina, Egypten, Indien, Indonesien, Pa- Nñrvñrende sag er anlagt til prùvelse af Kommissionens
 kistan og Tyrkiet, som blev offentliggjort den 11. juli 1997 seneste afgùrelse om ikke at give sagsùgeren aktindsigt i
 (EFT C 210 af 20.7.1996, s. 12), har Retten (Tredje Udvi- dokumenter, som Kommissionen ligger inde med.
 dede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, V. Tiili,
 og dommerne C. P. BrieÈt, K. Lenaerts, A. Potocki og J. D.
 Cooke; justitssekretñr: H. Jung, den 25. maj 1998 afsagt I den anfñgtede afgùrelse har Kommissionens generalse-
 kendelse, hvis konklusion lyder således: kretñr inddelt de dokumenter, sagsùgeren har begñret akt-


text:
10.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Rostock (Tyskland) den 13. august 2012 — straffesag mod Per Harald Lökkevik
 (Sag C-384/12)
 2012/C 343/05
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landgericht Rostock
 Tiltalte i straffesagen
 Per Harald Lökkevik
 Den anden part: Staatsanwaltschaft Rostock
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal begrebet fordel i artikel 4, stk. 3, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 (1) fortolkes således, at det også omfatter angivelser i en støttesag, der fremkalder den fejlagtige opfattelse, at Europa-Kommissionen ikke har kompetence, og som skal tjene til at omgå kravet om anmeldelse af planer om regional investeringsstøtte med samlede projektomkostninger på mindst 50 mio. EUR som omhandlet i nr. 2.1.i), i de multisektorale rammebestemmelser for regionalstøtte til store investeringsprojekter af 7.4.1998 (EFT 1998 C 107/05)?
 (1) EFT L 312, s. 1.


text:
12.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 335/22
 Domstolens dom (Niende Afdeling) af 14. juli 2016 — Sea Handling SpA, under likvidation mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-271/15 P) (1)
 ((Appel - retten til aktindsigt i EU-institutionernes dokumenter - forordning (EF) nr. 1049/2001 - artikel 4, stk. 2, tredje led - undtagelser til retten til aktindsigt - urigtig fortolkning - begrundelsespligt - dokumenter vedrørende en procedure for kontrol med statsstøtte - beskyttelse af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision - generel formodning for, at undtagelsen til retten til aktindsigt finder anvendelse på samtlige dokumenter i sagen - rækkevidde af formodningen om fortrolighed - begæring om aktindsigt i en klage vedrørende en undersøgelsesprocedure - afslag - tungtvejende offentlig interesse))
 (2016/C 335/30)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Sea Handling SpA, under likvidation (ved avvocati B. Nascimbene og M. Merola)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Clotuche-Duvieusart, D. Grespan og D. Nardi, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Sea Handling SpA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 311 af 21.9.2015.


text:
C 31/16 DA Den Europæiske Unions Tidende 8.2.2003
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Meddelelse om erstatning har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af
 afdelingsformanden, M. Jaeger, og dommerne K. Lenaerts og
 (2003/C 31/22) J. Azizi; justitssekretær: fuldmægtig J. Plingers, den 14. novem-
 ber 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Sagerne T-94/00, T-110/00 og T-159/00 forenes med
 Retten har den 9. januar 2003 i plenum besluttet følgende: henblik på dommen.
 2) Kommissionen frifindes.
 Beslutningerne af 4. juli 2002 (EFT C 202 af 24.8.2002, s. 19)
 vedrørende udpegelsen af afdelingsformænd og afdelingernes 3) Hver af sagsøgerne bærer, ud over sine egne omkostninger,
 sammensætning for perioden fra den 1. oktober 2002 til den Kommissionens omkostninger, i den af hver af dem anlagte
 30. september 2003 forbliver efter Nice-traktatens ikrafttræden sag, herunder omkostningerne i forbindelse med deres respektive
 gældende i den periode, de omhandler. sager om foreløbige forholdsregler.
 4) Intervenienterne bærer deres egne omkostninger.
 (1 ) EFT C 176 af 24.6.2000 og EFT C 259 af 9.9.2000.
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 14. november 2002
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 i de forenede sager T-94/00, T-110/00 og T-159/00, Rica
 Foods (Free Zone) NV m.fl. mod Kommissionen for De den 14. november 2002
 Europæiske Fællesskaber (1)
 i de forenede sager T-332/00 og T-350/00, Rica Foods
 (Associeringsordninger for oversøiske lande og territorier — (Free Zone) NV og Free Trade Foods NV mod Kommissio-
 forordning (EF) nr. 465/2000 — indførsel af sukker og nen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 blandinger af sukker og kakao — EF-OLT-kumulation af
 oprindelsen — beskyttelsesforanstaltninger — annullations- (Associeringsordninger for oversøiske lande og territorier —
 søgsmål — erstatningssøgsmål — OLT-afgørelsens arti- forordning (EF) nr. 2081/2000 — indførsel af sukker og
 kel 109 — proportionalitetsprincippet — magtfordrejning) blandinger af sukker og kakao — EF-OLT-kumulation af
 oprindelsen — beskyttelsesforanstaltninger — annullations-
 søgsmål — erstatningssøgsmål — OLT-beslutningens arti-
 (2003/C 31/23)
 kel 109 — proportionalitetsprincippet — magtfordrejning)
 (Processprog: nederlandsk) (2003/C 31/24)
 (Processprog: nederlandsk)
 I de forenede sager T-94/00, T-110/00 og T-159/00, Rica
 Foods (Free Zone) NV, Oranjestad (Aruba), ved advokat G. van
 der Wal, og med valgt adresse i Luxembourg, Free Trade Foods I de forenede sager T-332/00 og T-350/00, Rica Foods (Free
 NV, Curaçao (Nederlandske Antiller), Suproco NV, Curaçao, Zone) NV, Oranjestad (Aruba), ved advokat G. van der Wal,
 ved advokaterne M. Slootboom og J. Coumans, og med valgt og med valgt adresse i Luxembourg, støttet af Kongeriget
 adresse i Luxembourg, støttet af Kongeriget Nederlandene Nederlandene (befuldmægtigede: J. van Bakel, H. Sevenster og
 (befuldmægtigede: J. van Bakel og H. Sevenster) mod Kommis- M.J.S. van den Oosterkamp) og Free Trade Foods NV, Curaçao
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: T. van (Nederlandske Antiller) ved advokaterne M. Slotboom,
 Rijn), støttet af Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: N. Díaz N. Helder og J. Coumans, og med valgt adresse i Luxembourg,
 Abad) og, i sagerne T-94/00 og T-110/, af Den Franske mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld-
 Republik (befuldmægtigede: G. de Bergues og L. Berheim), mægtiget: T. van Rijn), støttet af Kongeriget Spanien (befuld-
 angående en påstand om annullation af Kommissionens mægtigede: N. Díaz Abad og M. López-Monís Gallego),
 forordning (EF) nr. 465/2000 af 29. februar 2000 om angående dels en påstand om annullation af Kommissionens
 beskyttelsesforanstaltninger over for indførsel fra de oversøiske forordning (EF) nr. 2081/2000 af 29. september 2000 om
 lande og territorier af sukkerprodukter, som har EF-OLT- fortsat anvendelse af beskyttelsesforanstaltninger over for
 kumulation af oprindelsen (EFT L 56, s. 39), samt en påstand indførsel fra de oversøiske lande og territorier af sukkerproduk-


text:
18.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 260/29
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Korkein oikeus (Finland) den 9. maj 2016 – Finnair Oyj mod Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia
 (Sag C-258/16)
 (2016/C 260/37)
 Processprog: finsk
 Den forelæggende ret
 Korkein oikeus
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Finnair Oyj
 Sagsøgt: Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal Montrealkonventionens artikel 31, stk. 4, fortolkes således, at det foruden overholdelsen af fristen for at indgive klage er en forudsætning for at kunne drage luftfartsselskabet til ansvar, at klagen inden for anmeldelsesfristen er indgivet skriftligt som omhandlet i artikel 31, stk. 3?
 2)
 Såfremt det er en forudsætning for at kunne drage luftfartsselskabet til ansvar, at klagen indgives inden for fristen og skriftligt, skal Montrealkonventionens artikel 31, stk. 3, da fortolkes således, at kravet om skriftlighed kan opfyldes ved elektroniske procedurer og også ved registrering af den anmeldte skade i luftfartsselskabets it-system?
 3)
 Er Montrealkonventionen til hinder for en fortolkning, hvorefter kravet om skriftlighed må anses for opfyldt, hvis en repræsentant for luftfartsselskabet med flypassagerens vidende optager skadesanmeldelsen/klagen skriftligt enten på papir eller elektronisk i luftfartsselskabets system?
 4)
 Stiller Montrealkonventionens artikel 31 andre indholdsmæssige krav til klagen, end at luftfartsselskabet skal underrettes om den opståede skade?


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/55
 Sag anlagt den 30. april 2014 — Polymer-Chemie mod Kommissionen
 (Sag T-306/14)
 2014/C 223/57
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Polymer-Chemie GmbH (Sobernheim, Tyskland) (ved advokaterne D. Greinacher, J. Martin og B. Scholtka)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure vedrørende støtte til el fra vedvarende energikilder og fra grubegas i henhold til loven om forrang for vedvarende energi (EEG) og reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere over for Forbundsrepublikken Tyskland — Statsstøtte SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) af 18. december 2013, offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 7. februar 2014, C 37, s. 73, annulleres i medfør af artikel 263, stk. 1, TEUF, for så vidt som Kommissionen kvalificerede den særlige godtgørelsesordning i EEG’s § § 40 og 41 som statsstøtte som omhandlet i artikel 107 TEUF.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til artikel 87, stk. 3, i Rettens procesreglement.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende: tilsidesættelse af artikel 107 TEUF
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen med urette har kvalificeret støtten til vedvarende energi i form af den afgiftsbaserede ordning såvel som den særlige godtgørelsesordning til reduktion af EEG-afgiften som støtte og derfor ikke burde have indledt den formelle undersøgelsesprocedure.
 —
 Sagsøgeren har herved anført, at Kommissionen i forbindelse med den foreløbige vurdering af spørgsmålet, om den særlige godtgørelsesordning udgjorde støtte, anlagde et åbenbart ukorrekt skøn, eftersom den særlige godtgørelsesordning som en undtagelse til EEG-afgiften ikke indebærer nogen fordel, som energiintensive forbrugere ikke ville have opnået under normale markedsvilkår.
 —
 Sagsøgeren har videre anført, at statsmidler ikke var berørt. Eftersom allerede indtægterne fra EEG-afgiften ikke udgjorde statsmidler, kunne undtagelsen for energiintensive forbrugere heller ikke berøre statsmidler.
 —
 Sagsøgeren har desuden gjort gældende, at den særlige godtgørelsesordning heller ikke er konkurrencefordrejende. Den fastsætter højest de konkurrencebetingelser, som ville gøre sig gældende uden EEG-afgiften.
 2.
 Andet anbringende: tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen med vedtagelsen af afgørelsen ligeledes har tilsidesat princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. Den tyske ordning til støtte af vedvarende energi er allerede blevet undergivet en indgående støtteretlig undersøgelse. I forbindelse med denne undersøgelse konkluderede Kommissionen i 2002, at ordningen ikke er forbundet med en overførsel af statsmidler. Eftersom EEG 2012 i denne henseende ikke indeholder nogen væsentlige ændringer af den daværende retstilstand, burde de berørte økonomiske operatører kunne forvente, at der ikke blev foretaget en fornyet undersøgelse, men at ordningen ville fortsætte.
 3.
 Tredje anbringende: magtfordrejning
 Endelig er det sagsøgerens opfattelse, at Kommissionen har misbrugt de skønsbeføjelser, som den er tillagt i artikel 107 TEUF og 108 TEUF. Med indledningen af undersøgelsesproceduren forfølger Kommissionen i det væsentlige det mål at opnå en grundlæggende harmonisering af støtte til el fra vedvarende energi. Dette grundlæggende mål fremgår også af det nye udkast til retningslinjer for miljø- og energistøtte, hvori Kommissionen for første gang fastsætter detaljerede bestemmelser for støtte til vedvarende energi. Kommissionen skal imidlertid med henblik på en harmonisering anvende den til dette formål fastsatte procedure for tilnærmelse af lovgivningerne i henhold til artikel 116 TEUF og 117 TEUF.


text:
3.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/31
 Sag anlagt den 20. april 2017 — SE mod Rådet
 (Sag T-231/17)
 (2017/C 213/43)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: SE (ved advokat N. de Montigny)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af afgørelsen af 22. juni 2016 truffet af kontoret for Individuelle Rettigheder om afslag på at anerkende sagsøgerens barnebarn som værende et barn, over for hvem sagsøgeren har forsørgerpligt.
 —
 Om fornødent annullation af den udtrykkelige afgørelse af 24. januar 2017 om afslag på den klage, der blev indgivet den 19. september 2016.
 Følgelig:
 —
 fastslås, at sagsøgerens barnebarn er et barn, over for hvem sagsøgeren har forsørgerpligt i medfør af artikel 2, stk. 2, tredje afsnit, i bilag VII til vedtægten at regne fra den 13. juni 2016.
 —
 fastslås, at sagsøgerens barnebarn er omfattet af den fælles sygeforsikringsordning (RCAM) via sagsøgeren at regne fra den 13. juni 2016.
 —
 tilpligtes Rådet at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører en retlig fejl samt fejl ved anvendelsen og fortolkningen af artikel 2, stk. 2, tredje afsnit, i bilag VII til tjenestemandsvedtægten, som Rådet har begået i forbindelse med vedtagelsen af de anfægtede afgørelser.
 2.
 Andet anbringende vedrører tilsidesættelse af princippet om god forvaltning.
 3.
 Tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 24 i chartret om grundlæggende rettigheder.


text:
15.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/21
 Sag anlagt den 17. maj 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-226/06)
 (2006/C 165/39)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Rozet og I. Kaufmann-Bühler, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Franske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Franske Republik, ved ikke at have vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme artikel 2, artikel 10, stk. 1, og artikel 12, stk. 3 og 4, i Rådets direktiv 89/391/EØF (1) af 12. juni 1989 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til dette direktiv samt artikel 10 og 249 EF.
 —
 Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 89/391/EØF udløb den 31. december 1992.
 Kommissionen har nedlagt påstand om, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, artikel 10, stk. 1, og artikel 12, stk. 3 og 4, i direktiv 89/391, idet den ikke har vedtaget de nødvendige bestemmelser til en overensstemmende gennemførelse af disse artikler i den franske retsorden.
 (1) EFT L 183, s. 1.


text:
9.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/18
 Rettens dom af 25. april 2012 — Manufacturing Support & Procurement Kala Naft mod Rådet
 (Sag T-509/10) (1)
 (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Den Islamiske Republik Iran med det formål at forhindre nuklear spredning - indefrysning af midler - annullationssøgsmål - antagelse til realitetsbehandling - Rådets kompetence - magtfordrejning - ikrafttræden - forbud mod tilbagevirkende kraft - begrundelsespligt - ret til forsvar - ret til en effektiv retsbeskyttelse - retlig fejl - begrebet »støtte til nuklear spredning« - urigtigt skøn)
 2012/C 165/31
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran (Teheran, Iran) (ved advokaterne F. Esclatine og S. Perrotet)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bishop og R. Liudvinaviciute-Cordeiro, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved M. Konstantinidis og É. Cujo, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26. juli 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP (EUT L 195, s. 39), af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2010 af 26. juli 2010 om gennemførelse af artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 423/2007 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 195, s. 25) samt af Rådets afgørelse 2010/644/FUSP af 25. oktober 2010 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP (EUT L 281, s. 81) og af Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25. oktober 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EF) nr. 423/2007, for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.
 Konklusion
 1)
 Retten har ikke kompetence til at træffe afgørelse om andet led af det første anbringende.
 2)
 Følgende retsakter annulleres, for så vidt som de vedrører Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran:
 —
 Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26. juli 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP
 —
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2010 af 26. juli 2010 om gennemførelse af artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 423/2007 om restriktive foranstaltninger over for Iran
 —
 Rådets afgørelse 2010/644/FUSP af 25. oktober 2010 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP
 —
 Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25. oktober 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EF) nr. 423/2007.
 3)
 Virkningerne af afgørelse 2010/413, som ændret ved afgørelse 2010/644, opretholdes for så vidt angår Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran, fra dennes ikrafttræden på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende, indtil annullationen af forordning nr. 961/2010 får virkning.
 4)
 Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger og betaler Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehrans omkostninger.
 5)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 346 af 18.12.2010.


text:
22.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/37
 Rettens dom af 13. september 2011 — Ruiz de la Prada de Sentmenat mod KHIM — Quant (AGATHA RUIZ DE LA PRADA)
 (Sag T-522/08) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket AGATHA RUIZ DE LA PRADA - det ældre EF-figurmærke, der gengiver en blomst i sort og hvid - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2011/C 311/66
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat (Madrid, Spanien) (ved advokat R. Bercovitz Álvarez)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Mary Quant Ltd (Birmingham, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor R. Arnold og barrister M. Hicks)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 17. september 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1523/2007-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Mary Quant Ltd og Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 32 af 7.2.2009.


text:
4.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 153/39
 Sag anlagt den 30. januar 2009 — Al Barakaat International Foundation mod Kommissionen
 (Sag T-45/09)
 2009/C 153/77
 Processprog: svensk
 Parter
 Sagsøger: Al Barakaat International Foundation (Spånga, Sverige) (ved advokaterne L. Silbersky og T. Olsson)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens forordning (EF) nr. 1190/2008 annulleres, for så vidt som den vedrører Al Barakaat International Foundation.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger med et beløb, hvis størrelse vil blive angivet senere.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 1190/2008 af 28. november 2008 om 101. ændring af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban (1), hvorefter sagsøgeren fortsat er opført på listen over personer og enheder hvis midler og økonomiske ressourcer er indefrosne i henhold til forordning nr. 881/2002 (2). Forordning nr. 1190/2008 blev vedtaget efter EF-Domstolens dom af 3. september 2008 i de forenede sager C-402/05 P og C-415/05 P, Kadi og Al Barakaat International Foundation mod Rådet og Kommissionen (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), hvorved den tidligere liste, der indeholdt sagsøgerens navn, blev annulleret.
 Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål gjort følgende gældende:
 Kommissionen har overskredet sine beføjelser, eftersom forpligtelsen til at afhjælpe mangler i den administrative procedure ikke berettiger Kommissionen til at ændre eller supplere listen.
 Tilsidesættelse af begrundelsespligten, princippet om påpasselighed, retten til forsvar og adgangen til effektive retsmidler, idet der i begrundelsen for sagsøgerens fortsatte optagelse på listen ikke er angivet præcise oplysninger til støtte for den påståede forbindelse mellem sagsøgeren og Al-Qaida, Usama Bin Laden og Taliban.
 Tilsidesættelse af forbuddet mod at give love tilbagevirkende kraft, idet optagelsen af sagsøgeren på listen er baseret på hændelser, der fandt sted for 10 år siden.
 Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, idet de foranstaltninger om indefrysning, som foreskrives i de omtvistede forordninger, udgør et uforholdsmæssigt og uantageligt indgreb i selve kernen af den grundlæggende ret til respekt for ejendomsretten.
 (1) EUT L 322, s. 25.
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 af 27.5.2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, og om ophævelse af forordning (EF) nr. 467/2001 om forbud mod udførsel af visse varer og tjenesteydelser til Afghanistan, om styrkelse af flyveforbuddet og om udvidelse af indefrysningen af midler og andre økonomiske ressourcer over for Taliban i Afghanistan (EFT L 139, s. 9).


text:
22.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 305/38
 Rettens kendelse af 2. juni 2016 — Rabbit mod EUIPO — DMG Media (rabbit)
 (Sag T-4/16) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - tilbagetagelse af indsigelsen - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2016/C 305/52)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Rabbit, Inc. (Redwood City, Californien, De Forenede Stater) (ved barrister M. Engelman og solicitor J. Stephenson)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved H. O’Neill, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO: DMG Media Ltd (London, Det Forenede Kongerige)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 26. oktober 2015 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 2133/2014-2) vedrørende en indsigelsessag mellem DMG Media Ltd og Rabbit, Inc.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Rabbit, Inc. bærer sine egne omkostninger og betaler de af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 156 af 2.5.2016.


text:
27.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/32
 Sag anlagt den 31. december 2009 — In ‘t Veld mod Rådet
 (Sag T-529/09)
 2010/C 80/54
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Sophie in ‘t Veld (Bruxelles, Belgien) (ved lawyers O. Brouwer og J. Blockx)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets beslutning om ikke at give fuld aktindsigt i dokument 11897/09 annulleres.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger, herunder enhver intervenients sagsomkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med dette søgsmål påstår sagsøgeren annullation af Rådets beslutning af 8. september 2009 vedrørende afslag på sagsøgerens anmodning, indgivet i henhold til forordning (EF) nr. 1049/2001 (1), om fuld aktindsigt i dokument 11897/09, der er en udtalelse fra Rådets Juridiske Tjeneste om retsgrundlaget for »Henstilling fra Kommissionen til Rådet om bemyndigelse til at indlede forhandlinger mellem Den Europæiske Union og Amerikas Forenede Stater om at give det amerikanske finansministerium oplysninger om finansielle transaktioner for at forebygge og bekæmpe terrorisme og finansiering af terrorisme«. Rådet har givet sagsøgeren adgang til en revideret udgave af dokument 11897/09 og har udeladt de dele, som efter sagsøgerens opfattelse ville gøre det muligt at gøre sig bekendt med substansen i Den Juridiske Tjenestes analyse.
 Sagsøgeren gør gældende, at den omtvistede beslutning skal annulleres, idet den er i strid med bestemmelserne om aktindsigt i forordning (EF) nr. 1049/2001.
 Sagsøgeren påstår for det første, at den omtvistede beslutning fejlagtigt er baseret på artikel 4, stk. 1, litra a), tredje led, i forordning (EF) nr. 1049/2001 (beskyttelse af internationale forbindelser), idet Rådet ikke har godtgjort, hvorledes den fulde offentliggørelse af dokument 11897/09 ville være til skade for beskyttelsen af offentlighedens interesser med hensyn til beskyttelsen af Den Europæiske Unions internationale forbindelser.
 Sagsøgeren påstår for det andet, at den omtvistede beslutning ligeledes er baseret på en fejlagtig fortolkning af artikel 4, stk. 2, andet led, i forordning (EF) nr. 1049/2001 (beskyttelse af juridisk rådgivning), idet denne undtagelse ikke finder anvendelse på dokument 11897/09, da dets fulde offentliggørelse ikke ville være til skade for beskyttelsen af retslige procedurer og juridisk rådgivning, og da der er en mere tungtvejende offentlig interesse i at gøre dokument 11897/09 fuldstændig tilgængeligt for offentligheden.
 Såfremt Domstolen finder, at de nævnte undtagelser finder anvendelse på dokument 11897/09, gør sagsøgeren subsidiært gældende, at Rådet fejlagtigt anvendte artikel 4, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1049/2001, for så vidt som Rådet fjernede mere information fra dokument 11897/09, end hvad der var strengt nødvendigt.
 Sagsøgeren gør sluttelig gældende, at Rådet har tilsidesat sin forpligtelse til at begrunde den anfægtede beslutning.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).


text:
4.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/16
 Appel iværksat den 5. februar 2016 af Navarra de Servicios y Tecnologías, S.A. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 26. november 2015 i sag T-487/13, Navarra de Servicios y Tecnologías mod Kommissionen
 (Sag C-68/16 P)
 (2016/C 118/19)
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Navarra de Servicios y Tecnologías, S.A. (ved abogados J.L. Buendía Sierra og A. Lamadrid de Pablo)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og SES Astra
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dommen afsagt af Retten den 26. november 2015 ophæves.
 —
 Der træffes endelig afgørelse om annullationssøgsmålet, og Kommissionens afgørelse af 19. juni 2013 (1) annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Ved den appellerede dom tiltrådtes Kommissionens afgørelse om statsstøtte vedrørende en række foranstaltninger, som de offentlige spanske myndigheder havde truffet med henblik på at sikre, at det jordsendte digitale tv-signal (TDT) nåede ud til fjerntliggende områder på territoriet, hvor kun 2,5 % af befolkningen bor. Afgørelsen anerkendte, at markedet ud fra et materielt synspunkt ikke ville tilbyde denne tjenesteydelse uden et offentligt indgreb. På trodt heraf bestred afgørelsen, at det var en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse, idet det anførtes, at tjenesteydelsen ud fra et formelt synspunkt ikke var »klart« defineret og overdraget af de offentlige myndigheder. Det anførtes ligeledes, at myndighederne under alle omstændigheder ikke ville være bemyndiget til at vælge en bestemt teknologi, når en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse skulle tilrettelægges.
 Det første og eneste appelanbringende: retlige fejl ved fortolkningen af artikel 14, 106, stk. 2, og artikel 107, stk. 1, i protokol nr. 26 TEUF om tjenesteydelser af almen interesse og i protokol nr. 29 TEUF om offentlig radio- og tv-virksomhed i Medlemsstaterne
 Ved appellen gøres det navnlig gældende, at den appellerede dom er behæftet med fejl i følgende tilfælde:
 —
 Ved klart at tilsidesætte grænsen for »åbenbar fejl« ved undersøgelsen af de offentlige myndigheders forskellige retsakter om definition og overdragelse af en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse.
 —
 Ved uberettiget at begrænse medlemsstaternes »vide skønsmargen«, som gælder for såvel definitionen som for »tilrettelæggelsen« af en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse, og som derfor omfatter valget af metoden til levering af tjenesteydelsen af almen økonomisk interesse og valget af en bestemt teknologi, uanset om de er indeholdt i en definerende retsakt eller en særskilt retsakt.
 —
 Ved analysen af gældende spansk ret.
 —
 Ved ikke at finde, at »definitionen« af en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse og »pålæggelsen af ansvaret« for en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse på en eller flere virksomheder kan ske samlet i forskellige retsakter.
 —
 Ved ikke at finde, at »definitionen« af en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse og »pålæggelsen af ansvaret« ikke kræver, at der anvendes en formel eller et konkret udtryk, men derimod en materiel og funktionel analyse.
 —
 Ved at nægte, at protokol nr. 29 om radio- og tv-virksomhed i TEUF og TEU finder anvendelse.
 (1) Kommissionens afgørelse 2014/489/EU af 19.6.2013 om statsstøtte SA.28599 (C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)) iværksat af Kongeriget Spanien til implementering af jordsendt digital-TV i fjerntliggende og mindre urbaniserede områder (uden for Castilla-La Mancha) (EUT 2014 L 217, s. 52).


text:
19.12.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 397/27
 Sagsùgeren mener, at den ordning, således som den frem- Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 går af gñldende lovgivning, direkte eller indirekte, aktuelt
 eller potentielt kan hindre fñllesskabshandelen med mine-
 ralolieprodukter. I henhold til EF-traktatens artikel 189, stk. 3, er et direk-
 tiv med hensyn til det tilsigtede mål bindende for enhver
 medlemsstat, som det rettes til. I henhold til EF-traktatens
 Kommissionen hñvder endvidere, at Den Hellenske Repu- artikel 5, stk. 1, skal medlemsstaterne trñffe alle alminde-
 blik ikke kan henholde sig til, at ordningen er begrundet lige eller sñrlige foranstaltninger, som er egnede til at sikre
 efter EF-traktatens artikel 36. En medlemsstat kan kun opfyldelsen af de forpligtelser, som fùlger af denne traktat,
 stùtte sig på artikel 36 med henblik på at begrunde en for- eller af retsakter fra Fñllesskabets institutioner. Disse for-
 anstaltning, der har samme virkning som en kvantitativ skrifter forpligter medlemsstaterne til at indrette deres lov-
 indfùrselsrestriktion, såfremt det med foranstaltningen til- givning i overensstemmelse med Fñllesskabets direktiver
 sigtede mål ikke kan nås med midler, der i mindre grad inden for de i direktiverne foreskrevne frister. En medlems-
 påvirker den fri samhandel. Kommissionen mener, at det stat kan ikke påberåbe sig bestemmelser, administrativ
 formål med ordningen, som de grñske myndigheder tilsig- praksis eller forhold i sin interne retsorden som begrun-
 ter, nemlig at sikre mineralolieforsyningen, kan nås ved delse for ikke at efterkomme de forpligtelser, der fùlger af
 foranstaltninger, der i mindre grad påvirker den fri sam- Fñllesskabets direktiver. Det er uden for al tvivl, at Den
 handel. Hellenske Republik ikke har truffet nogen foranstaltninger
 for at efterkomme direktiv 94/47/EF. Fristen udlùb i hen-
 hold til direktivets artikel 12 den 29. april 1997, uden at
 Kommissionen mener derfor, at den anfñgtede grñske lov- Den Hellenske Republik har udstedt de love eller admini-
 givning udgùr en foranstaltning med tilsvarende virkning strative bestemmelser, der er nùdvendige for at efter-
 som en kvantitativ restriktion i strid med traktatens komme direktivet, og uden at den har meddelt disse
 artikel 30, og at foranstaltningen ikke kan anses for at bestemmelser til Kommissionen.
 vñre begrundet i nogen af de hensyn, der er angivet i trak-
 tatens artikel 36, og navnlig ikke hensynet til sikringen af
 (1) EFT L 280 af 29.10.1994, s. 83.
 forsyningen.
 Slettelse af sag C-199/97 (1)
 Sag anlagt den 10. november 1998 af Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber mod Den Hellenske Republik (98/C 397/48)
 (Sag C-401/98)
 (98/C 397/47) Ved kendelse af 7. oktober 1998 har prñsidenten for De
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-199/97 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Royal
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den Court of Jersey), Emidio Marco Rios mod His Excellency
 10. november 1998 anlagt sag mod Den Hellenske Repu- the Lieutenant Governor of Jersey, skal slettes af registe-
 blik af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved ret.
 Maria Kontou-Durande, Kommissionens Juridiske Tjene-
 ste, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez (1) EFT C 212 af 12.7.1997.
 de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercen-
 tret, Kirchberg.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Slettelse af sag C-80/98 (1)
 Ð Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat
 sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og (98/C 397/49)
 Rådets direktiv 94/47/EF (1) af 26. oktober 1994 om
 beskyttelse af kùber i forbindelse med visse aspekter
 ved kontrakter om brugsret til fast ejendom på time- Ved kendelse af 7. oktober 1998 har prñsidenten for De
 share-basis, idet den ikke inden for den fastsatte frist Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag C-80/
 har udstedt de love eller administrative bestemmelser, 98 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Sù- og Han-
 der er nùdvendige for at efterkomme dette direktiv, delsretten), 3Com Corporation mod Bluecom Danmark
 henholdsvis ikke har tilstillet Kommissionen meddelel- A/S og KISS Nordic A/S, skal slettes af registeret.
 ser om sådanne bestemmelser.
 (1) EFT C 166 af 30.5.1998.
 Ð Den Hellenske Republik tilpligtes at bñre sagens
 omkostninger.


text:
19.9.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 270/7
 DOMSTOLENS DOM
 af 25. marts 2013
 i sag E-10/12
 Yngvi Harðarson mod Askar Capital hf.
 (Direktiv 91/533/EØF — pligt til at underrette arbejdstageren — ændringer af en skriftlig arbejdskontrakt — virkningen af manglende underretning om ændringer)
 2013/C 270/05
 I sag E-10/12, Yngvi Harðarson mod Askar Capital hf., hvori Héraðsdómur Reykjavíkur har (Reykjaviks herredsret) anmodet Domstolen om i henhold til artikel 34 i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol at fortolke Rådets direktiv 91/533/EØF af 14. oktober 1991 om arbejdsgiverens pligt til at underrette arbejdstageren om vilkårene for arbejdskontrakten eller ansættelsesforholdet, har Domstolen sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher, refererende dommer Per Christiansen og dommer Páll Hreinsson afsagt dom den 25. marts 2013, hvori konklusionen er følgende:
 Rådets direktiv 91/533/EØF af 14. oktober 1991 om arbejdsgiverens pligt til at underrette arbejdstageren om vilkårene for arbejdskontrakten eller ansættelsesforholdet skal fortolkes således, at det ikke kræves, at erstatningen til en arbejdstager skal vurderes på grundlag af en skriftlig arbejdskontrakt, hvis arbejdstageren ikke har fået udleveret en skriftligt meddelelse om permanente eller midlertidige ændringer, som måtte være foretaget i væsentlige punkter i arbejdskontrakten eller ansættelsesforholdet mellem parterne, inden for de frister, som er fastsat i direktivets artikel 5. Dette gælder også i tilfælde af konkursbehandling eller en tilsvarende spaltning af et selskab med begrænset hæftelse.


text:
C 26/8 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 24.1.98
 Sagsùgeren gùr gñldende, at sagsùgte ved den omtvistede Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 procedure har givet afkald på sit skùn i henhold til ved-
 tñgtens artikel 31, stk. 2. Endvidere indebñrer den for-
 tolkning, som sagsùgte anlñgger af vedtñgtens artikel 31, Ð Afgùrelsen fra udvñlgelseskomiteÂen for den interne
 at dennes stk. 2 aldrig vil kunne blive bragt i anvendelse. udvñlgelsesprùve KOM/T/A/97 om ikke at imùde-
 komme sagsùgerens ansùgning annulleres.
 De valgte kriterier er ikke alene langt mere restriktive end
 Ð Sagsùgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 dem, der er fastlagt i vedtñgten og i gennemfùrelsesbe-
 stemmelserne hertil, men forfùlger også en anden målsñt-
 ning end den, fñllesskabslovgiver har villet fremme, nem-
 lig en valorisering af en erfaring, der ved ansñttelsen af en Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 tjenestemand er sñrlig relevant for institutionen.
 Sagsùgeren, der er tjenestemand i lùnklasse B med univer-
 sitetsuddannelse, anfñgter afgùrelsen fra udvñlgelsesko-
 Forholdet er endvidere det, at det udvalg, der har ansvaret miteÂen for udvñlgesesprùve KOM/T/A/97 om ikke at give
 for indplaceringer, besluttede i sagsùgerens tilfñlde at ham adgang til prùverne under henvisning til, at han ikke
 anvende de nye gennemfùrelsesbestemmelser af 7. februar opfyldte betingelserne i meddelelsen om udvñlgelsesprù-
 1996, mens andre personer, der havde bestået den samme ven, hvorefter ansùgerne skulle vñre ansat i en af lùnklas-
 udvñlgelsesprùve som sagsùgeren, blev omfattet af de tid- serne A 8-A 4 på tidspunktet for indgivelse af ansùgnin-
 ligere og meget mindre restriktive bestemmelser, hvorfor gerne.
 sagsùgeren er blevet udsat for forskelsbehandling.
 Sagsùgeren har til stùtte for sine påstande fremfùrt fùl-
 gende anbringender:
 Når henses til de i meddelelsen om udvñlgelsesprùven fast-
 satte krav og den sñrlige karakter af den stilling, sagsùge-
 ren er blevet indplaceret i, må det endvidere antages, at
 administrationen har gjort sig skyldig i en fejlvurdering Ð Tilsidesñttelse af vedtñgtens artikel 27 og 28, af prin-
 ved at indplacere sagsùgeren i den laveste lùnklasse. cippet om ligebehandling, samt af tjenestemñnds ret til
 at deltage i procedurer med henblik på oprettelse af en
 reserveliste af sekretñrer/ekspeditionssekretñrer. Sag-
 sùgeren anfùrer herved, at en procedure med henblik
 Endelig er den anfñgtede afgùrelse behñftet med en man- på besñttelse af stillinger, som er bekendtgjort ved en
 gel i form af en fuldstñndigt manglende begrundelse, idet meddelelse om intern udvñlgelsesprùve, kun kan
 ansñttelsesmyndigheden stiltiende har afvist sagsùgerens vedrùre ansñttelse af personer, som opfylder de hùjeste
 klage. krav til kvalifikationer, indsats og integritet, uanset
 deres vedtñgtsmñssige stilling på et givet tidspunkt
 inden for Fñllesskabets personaleoversigt. Vedtñgtens
 artikel 28 angiver udtùmmende de grunde, der udeluk-
 ker ansñttelse af tjenestemñnd. Desuden indebñrer
 kriteriet om udelukkelse, som er baseret på ansùgernes
 stilling, i tilfñlde af lige eller af hùjere kvalifikationer,
 en tilsidesñttelse af princippet om ligebehandling.
 Sag anlagt den 20. november 1997 af Manuel TomaÂs Car-
 rasco Benítez mod Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber Ð Der foreligger et åbenbart fejlskùn og en tilsidesñttelse
 af vedtñgtens artikel 5, idet ingen vedtñgtsbestem-
 (Sag T-294/97) melse tillader en fñllesskabsinstitution at forbeholde
 en tjenestemandskategori retten til besñttelse af stillin-
 (98/C 26/15) ger eller til at begrñnse ansñttelse til visse stillinger
 alene til midlertidigt ansatte, som allerede besñtter
 den ledige stilling eller en stilling i samme lùnklasse,
 når den ansùger, hvis ansùgning afslås, besidder den
 (Processprog: fransk)
 for stillingen krñvede erfaring og de herfor nùdvendige
 kvalifikationsbeviser.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 20. november 1997 anlagt sag mod Kommissionen Ð Tilsidesñttelse af vedtñgtens artikel 25, for så vidt
 for De Europñiske Fñllesskaber af Manuel TomaÂs Carras- som den anfñgtede afgùrelse ikke opfylder begrundel-
 co Benítez, London, ved advokaterne Jean-NoeÈl Louis, sespligten.
 Thierry Demaseure, Ariane Tornel og FrancËoise Parmen-
 tier, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange.


text:
C 35/10 DA Den Europæiske Unions Tidende 7.2.2004
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I 4) Begæringen om foreløbige forholdsregler i sag T-125/03 R
 FØRSTE INSTANS tages ikke til følge.
 5) Kommissionens erklæring om, at den ikke vil tillade tredjemænd
 den 30. oktober 2003 adgang til serie B dokumenter, indtil der er truffet afgørelse i
 hovedsagen i sag T-253/03, tages til efterretning.
 i de forenede sager T-125/03 R og T-253/03 R, Akzo 6) I sag T-253/03 R udsættes gennemførelsen af artikel 2 i
 Nobel Chemicals Ltd. og Akcros Chemicals Ltd. mod Kommissionens beslutning af 8. maj 2003 angående en
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber påstand om advokatprivilegium (COMP/E-1/38.589), indtil
 Retten har truffet afgørelse i hovedsagen.
 (Sag om foreløbige forholdsregler — konkurrence — Kom-
 missionens undersøgelsesbeføjelser — beskyttelse af fortro- 7) Den forseglede konvolut indeholdende serie A dokumenter
 lighedsforholdet — korrespondance mellem advokater og opbevares på Rettens Justitskontor, indtil Retten har truffet
 klienter — begrænsninger) afgørelse i hovedsagen.
 8) Begæringen om foreløbige forholdsregler i sag T-253/03 R
 (2004/C 35/15) tages i øvrigt ikke til følge.
 9) Afgørelsen om sagsomkostningerne i sag T-125/03 og sag
 (Processprog: engelsk) T-253/03 udsættes.
 I de forenede sager T-125/03 R og R- 253/03 R, Akzo Nobel
 Chemicals Ltd, London (Det Forenede Kongerige, og Akcros
 Chemicals Ltd, Surrey (Det Forenede Kongerige), ved avocats
 C. Swaack og M. Mollica, mod Kommissionen for De Europæi- KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 ske Fællesskaber (befuldmægtigede: R. Wainwright og C. Ingen- FØRSTE INSTANS
 Housz), for det første angående en påstand om dels at
 gennemførelsen af Kommissionens beslutning af 10. februar den 7. november 2003
 2003 om ændring af beslutning af 30. januar 2003, hvori
 Akzo Nobel Chemicals Ltd., Akcros Chemicals Ltd. og Ackros
 Chemicals og deres datterselskaber pålægges at underkaste sig i sag T-198/03, Bank Austria Creditanstalt AG mod
 kontrolundersøgelser bestemt i medfør af artikel 14, stk. 3, i Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Rådets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, første forordning
 om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel [81] og (Sag om foreløbige forholdsregler — formaliteten — konkur-
 [82] (EFT 1959-1962, s 81), udsættes, dels at der fastsættes rence — offentliggørelse af en beslutning om at pålægge en
 andre foreløbige forholdsregler til beskyttelse af sagsøgernes bøde — hastende karakter — foreligger ikke)
 interesser (sag T-125/03 R), og for det andet angående
 en påstand om dels at gennemførelsen af Kommissionens
 beslutning af 8. maj 2003 om afvisning af anmodningen om, (2004/C 35/16)
 at fem dokumenter, som blev kopieret under en kontrolunder-
 søgelse, skulle omfattes af fortrolighedsforholdet, suspenderes, (Processprog: tysk)
 dels at der fastsættes andre foreløbige forholdsregler til beskyt-
 telse af sagsøgernes interesser (sag T-253/03 R), har Rettens
 præsident den 30. oktober 2003 afsagt kendelse, hvis konklu-
 sion lyder således: I sag T-198/03, Bank Austria Creditanstalt AG, Wien (Østrig)
 ved avocats C. Zschocke og J. Beninca, mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: S. Rating),
 1) Sagerne T-125/03 R og T-253/03 R forenes med henblik på angående en påstand om udsættelse af gennemførelsen af
 nærværende kendelse. Kommissionens høringskonsulents beslutning af 5. maj 2003
 om at offentliggøre den ikke-fortrolige udgave af Kommissio-
 2) Council of the Bars and Law Societies of the European Union, nens beslutning af 11. juni 2002 i sag COMP/36.571/D-1 —
 Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten og østrigske banker (»Club Lombard«), har Rettens præsident den
 European Company Lawyers Association tillades at intervenere 7. november 2003 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 i sagerne T-125/03 R og T-253/03 R. således:
 3) Under behandlingen af sagen om foreløbige forholdsregler tages 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 sagsøgernes begæring om fortrolig behandling at visse elementer
 i procesdokumenterne i sagerne T-125/03 R og T-253/03 R, 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 som der henvises til i Justitskontorets skrivelse af 16. september
 2003 til sagsøgerne, til følge.


text:
28.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 227/29
 Sag anlagt den 6. juni 2012 — EGL m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-251/12)
 2012/C 227/50
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: EGL, Inc. (Houston, De Forenede Stater), CEVA Freight (UK) Ltd (Ashby de la Zouch, Det Forenede Kongerige) og CEVA Freight Shanghai Ltd (Shanghai, Kina) (ved M. Brealey, QC, (Queen’s Counsel), barrister S. Love samt solicitors M. Pullen, D. Gillespie og R. Fawcett-Feuillette)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Artikel 1 i Kommissionens afgørelse K(2012) 1959 endelig af 28. marts 2012 i sag COMP/39.462 — Godsbefordring, om procedurer i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 annulleres, for så vidt som sagsøgerne deri anses for at have deltaget i to overtrædelser af artikel 101, stk. 1, TEUF, nærmere bestemt den såkaldte nye eksportordning (»New Export System«, »NES«) og ordningen med en valuta justeringsfaktor (»Currency Adjustment Factor«, »CAF«).
 —
 Artikel 2 i Kommissionens afgørelse K(2012) 1959 endelig af 28. marts 2012 annulleres, for så vidt som sagsøgerne derved pålægges bøder; subsidiært nedsættes bøderne.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført fire anbringender.
 1)
 Med det første anbringende anføres det, at sagsøgte ikke har defineret det relevante marked, som ordningerne NES og CAF har påvirket, og at sagsøgte derfor har tilsidesat det grundlæggende retssikkerhedskrav. Dermed har sagsøgte begået en retlig fejl og/eller foretaget en urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder.
 2)
 Med det andet anbringende anføres det, at sagsøgte ikke har godtgjort, at ordningen NES påvirkede samhandlen mellem EU’s medlemsstater mærkbart. Dermed har sagsøgte begået en retlig fejl og/eller foretaget en urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder ved at fastslå en sådan påvirkning.
 3)
 Med det tredje anbringende anføres det, at sagsøgte har pålagt en bøde for ordningen NES uden at have kompetence til det som følge af Rådets forordning (EØF) nr. 141/62 (1), som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 3975/87 (2). Den anfægtede afgørelse er i denne henseende ugrundet og/eller behæftet med en retlig fejl.
 4)
 Med det fjerde anbringende anføres det, at sagsøgte med urette har indrømmet Deutsche Post bødefritagelse med hensyn til ordningen CAF og ikke rigtigt har anerkendt den reelle værdi af de beviser, som sagsøgerne har fremlagt i deres begæring om bødefritagelse/-nedsættelse i relation til Kommissionens sag vedrørende ordningen CAF.
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 141 om ikke-anvendelse af Rådets forordning nr. 17 på transportsektoren (EFT 1959-1962, s. 258).
 (2) Rådets forordning (EØF) nr. 3975/87 af 14.12.1987 om fastsættelse af fremgangsmåden ved anvendelse af konkurrencereglerne på virksomheder i luftfartssektoren (EFT L 374, s. 1).


text:
C 226/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.8.1999
 arbejder om natten ...«. Der er intet grundlag for den — Subsidiært fastslås det, at Den Portugisiske Republik ikke
 franske regerings argument om, at det ikke har været har opfyldt de forpligtelser, der påhviler den i henhold til
 muligt at skabe enighed mellem arbejdsmarkedets parter samme bestemmelser, idet den ikke straks har underrettet
 med henblik på at forelægge parlamentet et lovforslag om Kommissionen om sådanne foranstaltninger.
 natarbejde. Det fremgår af Domstolens faste praksis, at
 en medlemsstat ikke kan påberåbe sig bestemmelser, — Den Portugisiske Republik tilpligtes at afholde sagens
 fremgangsmåder eller forhold i sin nationale retsorden til omkostninger.
 støtte for, at forpligtelser, der følger af fællesskabsretten,
 ikke overholdes.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Kommissionen har henvist til meddelelserne i EF-tidende
 den 21. august 1996 (2) og den 28. februar 1997 (3). — EF-traktatens artikel 10, stk. 1, og artikel 249, stk. 3,
 Kommissionen er af den opfattelse, at der ikke foreligger forpligter medlemsstaterne til at træffe de foranstaltninger,
 omstændigheder, der taler mod et bødepålæg. Idet den som er nødvendige til gennemførelse af de direktiver, so er
 støtter sig på de principper, der er defineret i førnævnte rettet til dem, inden udløbet af den frist, der er fastsat
 meddelelser, har Kommissionen beregnet tvangsbødens herfor. Den nævnte frist udløb allerede den 25. oktober
 beløb ved at tillægge overtrædelsens grovhed en koefficient 1997, uden at Portugal havde udstedt de nødvendige
 på 9/20 (resultatet af en sammenlægning af koefficienten bestemmelser.
 6/10 for vigtigheden af de tilsidesatte fællesskabsbestem-
 melser og koefficenten 3/10 for konsekvenserne for den (1) EFT L 272 af 25.10.1996, s. 36.
 almene og privates interesser) og den betydelige varighed
 en multiplikatorkoefficient på 1,5/3.
 (1) Sag C-197/96, Sml. I, s. 1489.
 (2) EFT C 242, s. 6.
 (3) EFT C 63, s. 2. Sag anlagt den 15. juni 1999 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-229/99)
 (1999/C 226/45)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 15. juni
 1999 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen
 Sag anlagt den 11. juni 1999 af Kommissionen for De for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent Peter
 Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik Oliver, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg.
 (Sag C-227/99)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (1999/C 226/44) — Det fastslås, at Den Franske Republik ikke har opfyldt
 de forpligtelser, der påhviler den i henhold til Rådets
 direktiv 95/29/EF af 29. juni 1995 om ændring af direktiv
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 11. juni 91/628/EØF om beskyttelse af dyr under transport (1) og i
 1999 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af Kommissio- henhold til traktaten, idet den ikke har udstedt de love og
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent administrative bestemmelser, som er nødvendige for at
 Frank Benyon og António Caeiros, Kommissionens Juridiske efterkomme direktivet.
 Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske — Den Franske Republik tilpligtes at afholde sagens omkost-
 Tjeneste, Wagnercentret, C 254, Luxembourg. ninger.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Det fastslås, at Den Portugisiske Republik ikke har opfydt Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de
 de forpligtelser, der påhviler den i henhold til EF-traktatens i sag C-227/99 anførte. Den frist, der er fastsat i direktivets
 artikel 10, stk. 1, og artikel 249, stk. 3, samt i henhold til artikel 2, udløb den 31. december 1996.
 artikel 23, stk. 1, i Rådets direktiv 96/67/EF (1) af 15.
 oktober 1996 om adgang til ground handling-markedet i
 Fællesskabets lufthavne, idet den ikke inden for den frist, (1) EFT L 148 af 30.6.1995, s. 52.
 der er fastsat i direktivets artikel 23, stk. 1, har sat de
 nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for
 at efterkomme direktivet.


text:
25.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/34
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 23. november 2005 — Bustec Ireland mod KHIM
 (Sag T-218/05) (1)
 (»EF-varemærker - indsigelse - tilbagekaldelse af indsigelse - stillingtagen til sagen ufornøden«)
 (2006/C 48/66)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Bustec Ireland (Shanon, County Clare, Irland) (ved: Avocats E. Armijo og A. Castán Pérez-Gómez)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved: J. García Murillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Mustek, S.L. (Barcelona, Spanien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen truffet den 22. marts 2005 (sag R 1125/2004-2) af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) vedrørende en indsigelsessag om registrering af EF-varemærket BUSTEC
 Domskonklusion
 1.
 Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2.
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 182 af 23.7.2005