text:
30.6.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 186/17
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter 2) annullation af afgørelsen for udvælgelseskomitéen for
 nævnte udvælgelsesprøve om at tildele sagsøgeren en
 negativ karakter for denne nye mundtlige prøve og ikke
 Sagsøgerne i nærværende sag har anfægtet udnævnelsen med opføre ham på egnethedslisten, hvilken afgørelse blev
 virkning fra den 1. juli 2001 af den nye generalsekretær for registreret og meddelt sagsøgeren institutionens skrivelse
 Revisionsretten. nr. 2556 af 17. oktober 2000
 Til støtte for deres påstande gør de gældende, at der foreligger
 3) annullation af sagsøgtes afslag af 20. februar 2001 på de
 — urigtig retsanvendelse i stillingsopslaget, for så vidt som administrative klager nr. R/502/00 og R/627/00, som
 Revisionsretten, uanset at det fremgik af stillingsopslaget, sagsøgeren indgav over de to ovenstående anfægtede
 at den valgte ansøger ville blive aflønnet i kategori A1, retsakter
 senere bestemte, at stillingen skulle tilbydes »uden for
 kategori«. Desuden overholder betingelsen om erhvervser-
 4) annullation af alle andre foranstaltninger, sagsøgte har
 faring samt betingelsen om evnen til at påtage sig truffet på grundlag af nævnte afgørelser.
 ledelsesansvar for en organisation med mange ansatte
 ikke kravene om præcision og nøjagtighed,
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren 50 000 EUR for
 — et åbenbart urigtigt skøn med hensyn til kriterierne, for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, som de to
 så vidt som Revisionsretten lagde kategorien A6/A7 nævnte retsakter har forvoldt ham.
 til grund ved beregningen af de krævede femten års
 erhvervserfaring,
 — Sagsøgte tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 — en proceduremangel i forbindelse med udvælgelsen af
 ansøgere, for så vidt som ingen af ansøgerne blev indkaldt
 til en samtale, selv om det fremgik af stillingsopslaget, at
 en sådan samtale skulle finde sted,
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — et åbenbart urigtigt skøn ved den konkrete besættelse af
 stillingen.
 Sagsøgeren har anført følgende:
 Annullationspåstandene
 Sag anlagt den 4. maj 2001 af Christos Gogos mod — Overtrædelse af artikel 233 EF alene eller i sammenhæng
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber med overtrædelse af princippet om ligebehandling og
 tilsidesættelse af de regler, som regulerer udvælgelsesko-
 mitéers virke.
 (Sag T-97/01)
 a) Den måde, hvorpå sagsøgte har opfyldt Rettens dom
 (2001/C 186/26) af 23. februar 2000 er uforenelig med artikel 233
 EF (og med ovennævnte princip og regler).
 (Processprog: græsk) b) Opførelsen af sagsøgeren på egnethedslisten uden
 aflæggelse af nye prøver er en retlig korrekt opfyldel-
 se af Rettens dom af 23. februar 2000 på grund af
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der følgende:
 den 4. maj 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Christos Gogos, assistent ved
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, ved advokat i) den begrundelse, som indeholdes i Rettens dom
 C. Tagaras, advokatkontoret Sagias, Licavitto 5, Athen 10672. af 23. februar 2000,
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: ii) sagsøgtes argumenter om, at sagsøgerens opfø-
 relse på egnethedslisten uden aflæggelse af ny
 1) Annullation af afgørelsen fra den sagsøgte institutions mundtlig prøve ville stride mod fællesskabsret-
 ansættelsesmyndighed om at indkalde sagsøgeren til en ten, må forkastes
 fornyet mundtlig prøve i forbindelse med den interne
 udvælgelsesprøve KOM/A/17/96 efter den annullations-
 dom, som Retten i Første Instans afsagde den 23. februar iii) sagsøgerens samlede præstationer i prøverne i
 2000 (sag T-95/98), hvilken afgørelse blev registreret og forbindelse med udvælgelsesprøven KOM/A/
 meddelt sagsøgeren ved skrivelse nr. 1847/30.6.2000 17/96 og proportionalitetsprincippet.
 ---pagebreak--- C 186/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 30.6.2001
 — Overtrædelse af ligebehandlingsprincippet — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb
 svarende til forskellen mellem lønnen ved indplacering i
 a) Overtrædelse på grund af den variable sammensæt- lønklasse A5, løntrin 3, og lønnen ved indplacering i den
 ning af udvælgelseskomitéen og det forhold, at trinhøjere lønklasse med tillæg af morarente på 8 % p.a.
 denne ikke var i stand til at foretage en gyldig med virkning fra 1. marts 2000.
 sammenligning af ansøgerne
 b) overtrædelse på grund af det tidsrum, der er hengået
 siden prøvernes begyndelse i december 1997 — Kommissionen tilpligtes at betale en erstatning, der ex
 aequo et bono foreløbig opgøres til 1 EUR.
 c) overtrædelse på grund af, at sagsøgeren (og kun
 ham) blev bedømt af hele udvælgelseskomitéen,
 herunder såvel dens medlemmer og suppleanter — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 d) overtrædelse med hensyn til forholdet mellem de
 medlemmer af udvælgelseskomitéen, der var udpe-
 get af ansættelsesmyndigheden, og medlemmerne
 udpeget af Personaleudvalget.
 — Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Overtrædelse af reglerne for en udvælgelseskomités virke
 a) Overtrædelse på grund af udvælgelseskomitéens
 variable sammensætning
 b) overtrædelse på grund af samtidig deltagelse i udvæl- Sagsøgeren anfægter ansættelsesmyndighedens afgørelse,
 gelseskomitéens møder af udpegede medlemmer og hvorved han blev indplaceret i lønklasse A5, løntrin 3.
 suppleanter Sagsøgeren gør gældende, at ansættelsesmyndigheden har
 tilsidesat vedtægtens artikel 31, stk. 2, og artikel 32. Ifølge
 c) overtrædelse på grund af manglende opfyldelse af sagsøgeren tog ansættelsesmyndigheden hverken hensyn til
 kravet om objektivitet. hans erfaring, hans exceptionelle kvalifikationer eller tjenestens
 særlige behov, da den indplacerede ham i lønklasse og i løntrin.
 Erstatningspåstanden
 Det beløb, som sagsøgeren kræver i erstatning, udgør
 50 000 EUR. Sagsøgeren gør endvidere gældende, at ansættelsesmyndighe-
 den har tilsidesat princippet om forbud mod forskelsbehand-
 ling. Således blev han på trods af sine exceptionelle kvalifikatio-
 ner indplaceret i lønklasse A5, løntrin 3, mens andre personer
 uden sådanne kvalifikationer er blevet indplaceret i lønklas-
 se A5, løntrin 3. Endvidere er sagsøgeren blev udsat for
 forskelsbehandling i forhold til andre personer, over for hvilke
 ansættelsesmyndigheden har bragt vedtægtens artikel 32, stk. 2
 i anvendelse, selv om disse havde en mindre exceptionel
 Sag anlagt den 4. maj 2001 af Filippos Pierros mod
 karriereprofil. Det er sagsøgerens opfattelse, at princippet om
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 forbud mod forskelsbehandling ikke er overholdt i vedtægtens
 artikel 31 og 32. Sagsøgeren hævder, at der ved indplacering i
 (Sag T-98/01) lønklasser og løntrin forskelsbehandles mellem personer, som
 har erhvervet erhvervserfaring inden for institutionerne og
 (2001/C 186/27) personer, som har erhvervet erhvervserfaring uden for Fælles-
 skaberne.
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Sagsøgeren gør endvidere gældende, at der foreligger en
 den 4. maj 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De tilsidesættelse af omsorgspligten, af reglerne om arbejdskraf-
 Europæiske Fællesskaber af Filippos Pierros, Bruxelles, ved tens frie bevægelighed og endelig af begrundelsespligten.
 advokaterne Georges Vandersanden og Laure Levi.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse af 23. juni 2000,
 hvorved sagsøgeren blev indplaceret i lønklasse A5,
 løntrin 3, og i fornødent omfang den stiltiende afvisning
 af sagsøgerens klage, annulleres.


text:
24.12.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 330/4
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 27. oktober 2005
 i sag C-525/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik (1)
 (Traktatbrud - nationale regler, der før udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist ikke længere afføder nogen retsvirkninger - afvisning)
 (2005/C 330/08)
 Processprog: italiensk
 I sag C-525/03, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 16. december 2003, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved X. Lewis, C. Loggi og K. Wiedner, som befuldmægtigede, mod Den Italienske Republik ved I.M. Braguglia, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato G. Fiengo, har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne J. Makarczyk (refererende dommer), C. Gulmann, R. Schintgen og J. Klučka; generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den 27. oktober 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og Den Italienske Republik bærer hver deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 59 af 6.3.2004.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
20.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 53/34
 Sag anlagt den 14. december 2016 — Sony Interactive Entertainment Europe mod EUIPO — Marpefa (Vieta)
 (Sag T-879/16)
 (2017/C 053/43)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (London, Det forenede Kongerige) (ved QC S. Malynicz)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Marpefa, SL (Barcelona, Spanien)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Marpefa, SL
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »VIETA« — EU-varemærkeregistrering nr. 1 790 674
 Sagen for EUIPO: Fortabelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 4. oktober 2016 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1010/2016-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO og Marpefa, SL tilpligtes at bære deres egne omkostninger og betale de omkostninger, der er afholdt af sagsøgeren.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 65, stk. 6, i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af princippet om varemærkeudtryks klarhed og præcision.


text:
22.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 85/26
 Sag anlagt den 27. november 2013 — ZZ mod ENISA
 (Sag F-112/13)
 2014/C 85/45
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat V. Christianos)
 Sagsøgt: Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed (ENISA)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelsen truffet af den administrerende direktør for ENISA om at opsige sagsøgerens tidsubegrænsede ansættelseskontrakt
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den stiltiende afgørelse om at afvise sagsøgerens administrative klage samt alle tidligere ulovlige retsakter, herunder den retsakt hvorved ENISA afskedigede sagsøgeren, annulleres.
 —
 Sagsøgeren tildeles et beløb på 50 000 EUR i erstatning for den ikke-økonomiske skade, han har lidt.
 —
 ENISA tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
3.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/12
 Appel iværksat den 11. oktober 2011 af ThyssenKrupp Liften BV til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 13. juli 2011 i de forenede sager T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 og T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs m.fl. mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-519/11 P)
 2011/C 355/20
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Appellant: ThyssenKrupp Liften BV (ved advocaaten O.W. Brouwer, N. Lorjé og N. Al-Ani)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 —
 Den appellerede dom, afsagt af Retten den 13. juli 2011, ophæves i det omfang, Retten ikke har lagt appellantens søgsmålsgrunde til grund.
 —
 Domstolen træffer selv afgørelse i sagen, og Kommissionens beslutning K(2007) 512 endelig (1) af 21. februar 2007 i sag COMP/E-1/38.823 — Elevatorer og rulletrapper annulleres af de grunde, der er anført i sagen i første instans, og/eller den bøde, der er pålagt selskabet, nedsættes.
 —
 Subsidiært nedsættes den bøde, der er pålagt selskabet.
 —
 Mere subsidiært hjemvises sagen til Retten.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har til støtte for appellen anført fem anbringender:
 1)
 Der er sket tilsidesættelse af artikel 81, stk. 1, EF (nu artikel 101, stk. 1, TEUF), da overtrædelsen ikke kunne have nogen mærkbar virkning på samhandelen mellem medlemsstaterne, og Kommissionen har indledt proceduren med urette.
 2)
 Der er sket tilsidesættelse af grundsætningen ne bis in idem.
 3)
 Der er sket tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, idet udgangsbeløbene for bøderne er fastsat uforholdsmæssigt.
 4)
 Den maksimale bødestørrelse i henhold til artikel 23 i forordning nr. 1/2003 (2) er ikke overholdt, ligesom der er sket tilsidesættelse af uskyldsformodningen, hvis beskyttelse garanteres ved artikel 48, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og i artikel 6, stk. 2, i EMRK, af grundsætningen nulla poena sine lege i artikel 49, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, af proportionalitetsprincippet i artikel 49, stk. 3, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og af princippet om individuelle sanktioner og om personligt strafansvar i kraft af stadfæstelsen af den solidariske hæftelse for bøderne, idet de udelukkende er fastsat på grundlag af koncernomsætningen.
 5)
 Der foreligger en fejlbehæftet prøvelse og retsstridig undladelse, da Retten ikke har gjort brug af sin fulde prøvelsesret med hensyn til bøder, særligt hvad angår udgangsbeløbet for bøden, afskrækkelsesformålet og det samarbejde, der rakte ud over rammerne i samarbejdsmeddelelsen fra 2002.
 (1) Resumé i EUT 2008 C 75, s. 19.
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1).


text:
11.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 36/5
 DOMSTOLENS DOM
 (Store Afdeling)
 af 13. december 2005
 i sag C-411/03, SEVIC Systems AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Koblenz) (1)
 (Etableringsfrihed - artikel 43 EF og 48 EF - grænseoverskridende fusioner - afslag på registrering i nationalt handelsregister - forenelighed)
 (2006/C 36/08)
 Processprog: tysk
 I sag C-411/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Landgericht Koblenz (Tyskland) ved afgørelse af 16. september 2003, indgået til Domstolen den 2. oktober 2003, i en sag anlagt af SEVIC Systems AG, har Domstolen (Store Afdeling), sammensat af præsidenten, V. Skouris, afdelingsformændene P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas og K. Schiemann samt dommerne C. Gulmann (refererende dommer), J.N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts, P. Kūris, E. Juhász, G. Arestis og A. Borg Barthet; generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den 13. december 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 43 EF og 48 EF er til hinder for, at registrering i en medlemsstat i det nationale handelsregister af en fusion ved opløsning uden likvidation af et selskab og overdragelse af dettes formue som helhed til et andet selskab generelt afslås, hvis et af de to selskaber har hjemsted i en anden medlemsstat, mens der, såfremt visse betingelser er opfyldt, kan ske en sådan registrering, hvis de selskaber, der deltager i fusionen, begge har hjemsted i den førstnævnte medlemsstat.
 (1) EUT C 289 af 29.11.2003.


text:
C 171/14 DA Den Europæiske Unions Tidende 19.7.2003
 1. I lyset af EF-Domstolens dom af 21. juni 1988, sag C-39/ der (særligt ejendomsretten), fortolkes således, at de er til
 86, Lair mod Universität Hannover, Sml. s. 3161, og dom hinder for nationale bestemmelser, der forbyder enhver
 af 21. juni 1988, sag C-197/86, Brown mod Secretary of person at levere, tilbyde eller indvillige i at levere, udbyde
 State for Scotland, Sml. s. 3205, og udviklingen i eller besidde varer, som helt eller delvis består af tobak i
 EU-retten, herunder vedtagelsen af artikel 18 EF, og form af pulver eller fine partikler eller enhver kombina-
 udviklingen i den Europæiske Unions beføjelser på uddan- tion af disse former, eller er varer, der minder om et
 nelsesområdet, falder støtte til universitetsstuderendes levnedsmiddel og er bestemt til at indtages oralt på anden
 leveomkostninger — når sådan støtte enten ydes i form måde end ved at ryges eller tygges?
 af a) studielån til lavere rentesats eller b) legater — da
 stadig uden for anvendelsesområdet af EF-traktaten i
 forhold til artikel 12 EF og forbuddet mod forskelsbe- 2. Er artikel 8 i direktiv 2001/37/EF (1) ugyldig, helt eller
 handling på grundlag af nationalitet? delvist, fordi
 2. Såfremt en del af spørgsmål 1 besvares benægtende, og
 såfremt støtte til studerendes leveomkostninger i form af a) der er sket en tilsidesættelse af princippet om forbud
 legater eller studielån nu falder inden for anvendelsesom- mod forskelsbehandling
 rådet af artikel 12 EF, hvilke kriterier skal en national ret
 da anvende i afgørelsen af, hvorvidt betingelserne, der
 regulerer tildelingen af sådan støtte, er objektiv begrundet b) der er sket en tilsidesættelse af artikel 28 og/eller
 og ikke nationalitetsbetinget? 29 EF
 3. Såfremt en del af spørgsmål 1 besvares benægtende, kan
 man da støtte ret på artikel 12 EF i et søgsmål om c) der er sket en tilsidesættelse af proportionalitetsprin-
 berettigelse til støtte til leveomkostninger, der er anlagt cippet
 på en dato forud for Domstolens dom i nærværende sag,
 og hvis dette er tilfældet, bør man da lave en undtagelse i
 forhold til de personer, der har anlagt sag forud for denne d) artikel 95 og/eller artikel 133 ikke giver tilstrækkelig
 dato? hjemmel
 e) der er sket en tilsidesættelse af artikel 95, stk. 3
 f) der er sket magtfordrejning
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- g) der er sket en tilsidesættelse af artikel 253 EF og/
 se afsagt den 17. april 2003 af High Court of Justice eller begrundelsespligten
 (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administra-
 tive Court) i sagen The Queen ex parte 1) Swedish Match
 AB 2) Swedish Match UK Ltd mod Secretary of State for h) der er sket en tilsidesættelse af den grundlæggende
 Health ejendomsret?
 (Sag C-210/03)
 3. Under omstændigheder hvor:
 (2003/C 171/20)
 a) en national foranstaltning til gennemførelse af arti-
 kel 8a i direktiv 89/622/EØF (2) blev vedtaget i 1992
 Ved kendelse afsagt den 17. april 2003, indgået til Domstolens b) den nævnte nationale foranstaltning blev vedtaget i
 Justitskontor den 15. maj 2003, har High Court of Justice henhold til beføjelser i national lov, der ikke er
 (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative afhængig af nogen pligt til at udstede gennemfø-
 Court) i sagen The Queen ex parte 1) Swedish Match AB relsesbestemmelser i overensstemmelse med direk-
 2) Swedish Match UK Ltd mod Secretary of State for Health tivet.
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 c) direktiv 89/622/EØF (som siden ændret med Øs-
 1. Skal artikel 28-30 EF, når de anvendes i overensstemmelse trigs, Finlands og Sveriges tiltrædelsesakt) ophæves
 med de almindelige principper om proportionalitet, for- og erstattes af direktiv 2001/37/EF, hvori artikel 8
 bud mod forskelsbehandling og grundlæggende rettighe- gentager artikel 8a, i direktiv 89/622/EØF, og
 ---pagebreak--- 19.7.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 171/15
 d) artikel 8 i direktiv 2001/37/EF er ugyldig på bag- pågældende gør en opholdsret gældende, ikke inde-
 grund af de i spørgsmål 2, litra a), c) og h), anførte holder en generel identifikationspligt for statens
 principper skal disse principper da fortolkes således, egne statsborgere?
 at de også forbyder den omhandlede nationale
 foranstaltning?
 c. Såfremt spørgsmål 2.a) besvares bekræftende: Stilles
 der på fællesskabsrettens nuværende stadium krav
 ( 1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/37/EF af 5.6.2001 med hensyn til længden af den frist, som medlems-
 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administra- staten skal indrømme til efterfølgende forevisning af
 tive bestemmelser om fremstilling, præsentation og salg af tobaks- et gyldigt identitetskort eller pas, inden den kan
 varer — Erklæring fra Kommissionen (EFT L 194 af 18.7.2001, anordne en administrativ sanktion i form af en
 s. 26-35). foranstaltning ved mistanke om ulovligt ophold?
 ( 2) Rådets direktiv 89/622/EØF af 13.11.1989 om indbyrdes tilnær-
 melse af medlemsstaternes love om etikettering af tobaksvarer
 (EFT L 359 af 8.12.1989, s. 1-4). d. Udgør en administrativ sanktion i form af en
 foranstaltning af den under spørgsmål 2.c) beskrevne
 karakter, som består i frihedsberøvelse med henblik
 på udsendelse i henhold til artikel 59 Vw 2000, og
 som pålægges inden udløbet af den i spørgsmål 2.c)
 anførte frist, et uforholdsmæssigt indgreb i retten til
 frie udveksling af tjenesteydelser?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- 3. a. Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende: Skal det
 se afsagt den 12. maj 2003 af Rechtbank Haag i sagen på fællesskabsrettens nuværende stadium betragtes
 S. Oulane mod Minister voor Vreemdelingenzaken en som en hindring for den frie udveksling af tjeneste-
 Integratie ydelser, såfremt en person, som er statsborger i en
 anden medlemsstat, og som angiver at være turist,
 inden sin forevisning af et gyldigt identitetskort
 (Sag C-215/03) eller pas til godtgørelse af opholdsret, er blevet
 frihedsberøvet med henblik på udsendelse i henhold
 (2003/C 171/21) til artikel 59 Vw 2000 af hensyn til den offentlige
 orden, uanset at der ikke ses at være aktuel og
 alvorlig risiko for den offentlige orden?
 Ved kendelse, indgået til Domstolens Justitskontor den 19. maj b. Såfremt spørgsmål 3.a. besvares bekræftende med
 2003, har Rechtbank Haag i sagen S. Oulane mod Minister hensyn til, at der foreligger en hindring: Er den frist,
 voor Vreemdelingenzaken en Integratie forelagt De Europæiske som medlemsstaten indrømmer til efterfølgende at
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse forevise et gyldigt identitetskort eller pas, af betyd-
 af følgende spørgsmål: ning ved efterprøvelsen af begrundelsen for hin-
 dringen?
 1. Skal artikel 4, stk. 2, tredje punktum, i direktiv 73/148/
 EØF (EFT L 172, s. 14) efter ophævelsen af indrejsekon- c. Såfremt spørgsmål 3.a) besvares bekræftende med
 trollen ved de indre grænser fortolkes således, at den deri hensyn til at der foreligger en hindring: Er det
 fastsatte opholdsret for en person, som angiver at være relevant i forbindelse med efterprøvelsen af begrun-
 statsborger i en anden medlemsstat og turist, først delsen for hindringen, at medlemsstaten ifølge sin
 skal anerkendes af myndighederne i den medlemsstat, i almindelige praksis efterfølgende yder erstatning for
 hvilken den pågældende gør sin opholdsret gældende, fra ulovlig frihedsberøvelse i henhold til udlændingelo-
 tidspunktet for forevisning af et gyldigt identitetskort eller ven for det tidsrum, i hvilket den pågældende var
 pas? frihedsberøvet og endnu ikke havde godtgjort sit
 statsborgerskab ved forevisning af et gyldigt identi-
 tetskort eller pas?
 2. a) Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende: Er der
 på fællesskabsrettens nuværende stadium, navnlig
 under hensyn til forbuddet mod forskelsbehandling 4. Er en medlemsstat, i hvilken der ikke gælder en almindelig
 og retten til fri udveksling af tjenesteydelser, grund til identifikationspligt, på fællesskabsrettens nuværende sta-
 at gøre undtagelse herfra, således at myndighederne i dium, navnlig når henses til forbuddet mod forskelsbe-
 en medlemsstat skal give den pågældende mulighed handling, afskåret fra i medfør af udlændingelovgivningen
 for efterfølgende at forevise et gyldigt identitetskort at frihedsberøve en person, der angiver at være turist, i
 eller pas? henhold til artikel 59 Vw 2000 med henblik på udsendel-
 se, inden den pågældende ved forevisning af et gyldigt
 b. Er det af betydning for besvarelsen af spørgsmål 2.a), identitetskort eller pas har godtgjort den påståede op-
 at national ret i den medlemsstat, i hvilken den holdsret?


text:
2.8.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 184/57
 III
 (Oplysninger)
 (2003/C 184/119)
 Domstolens seneste offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende
 EUT C 171 af 19.7.2003
 Liste over tidligere offentliggørelser
 EUT C 158 af 5.7.2003
 EUT C 146 af 21.6.2003
 EUT C 135 af 7.6.2003
 EUT C 124 af 24.5.2003
 EUT C 112 af 10.5.2003
 EUT C 101 af 26.4.2003
 Teksterne er tilgængelige i:
 EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex
 CELEX: http://europa.eu.int/celex


text:
7.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 271/25
 Sag anlagt den 26. juli 2010 af EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island
 (Sag E-8/10)
 2010/C 271/05
 EFTA-Tilsynsmyndigheden, rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, ved Xavier Lewis og Florence Simonetti som befuldmægtigede har den 26. juli 2010 anlagt sag mod Island ved EFTA-Domstolen.
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har nedlagt følgende påstande:
 1)
 Det fastslås, at Republikken Island ved ikke at have vedtaget eller givet Tilsynsmyndigheden meddelelse om alle de foranstaltninger, der er nødvendige for fuldt ud at gennemføre den retsakt, der henvises til i pkt. 1 i bilag VII til EØS-aftalen (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer) som tilpasset EØS-aftalen ved protokol nr. 1 hertil, i national lovgivning, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 63, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 7.
 2)
 Republikken Island tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Retlige og faktiske omstændigheder samt anbringender:
 —
 Søgsmålet vedrører Islands undladelse af at efterkomme EFTA-Tilsynsmyndighedens begrundede udtalelse om manglende vedtagelse eller meddelelse til Tilsynsmyndigheden af alle de nødvendige foranstaltninger for fuldt ud at gennemføre den EØS-retsakt, der svarer til Den Europæiske Unions direktiv 2005/36/EF om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer som ændret.
 —
 De foranstaltninger, Island ikke har truffet, vedrører vedtagelsen af nationale bestemmelser, der fastsætter sektorspecifikke regler om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer erhvervet i andre EØS-stater.
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden anfører, at den ikke har modtaget oplysninger fra Island om, at retsakten er gennemført fuldt ud i national ret, og heller ikke er i besiddelse af andre oplysninger, som sætter den i stand til at konkludere noget sådant.
 —
 Den islandske regering har ikke bestridt forsinkelsen med fuldstændig gennemførelse af retsakten.


text:
Nr . C 74/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25 . 3 . 95
 uden at der træffes bestemmelser om, hvorledes dette hermed er i finansiel og økonomisk henseende
 knuste restprodukt derefter skal genbruges ? varigt at sammenslutte to eller flere erhvervede
 selskabers virksomhed til en enhed ?
 (!) EFT nr. L 78 af 26 . 3 . 1991 , s . 32 .
 ( 2 ) EFT nr . L 377 af 31 . 12 . 1991 , s. 20 . 2.5 . Er en ombytning af aktier eller anparter, som
 (3 ) EFT nr. L 30 af 6 . 2 . 1993 , s . 1 . finder sted for at opnå en horisontal skattemæssig
 tabsudligning mellem de deltagende selskaber i
 samme skattemæssige enhed, jf. artikel 15 i Wet
 op de vennootschapsbelasting 1969 ( den neder
 landske lov om selskabsbeskatning), en forsvarlig
 økonomisk betragtning som omhandlet i direkti
 vets artikel 11 ?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 26. januar 1995 af Gerechtshof, Amsterdam, i
 sagen A. Leur-Bloem mod Inspecteur der Belastingsdienst/
 Ondernemingen Amsterdam 2
 ( Sag C-28/95 )
 ( 95/C 74/12 ) Sag anlagt den 8 , februar 1995 af Société commerciale de
 potasses et de l'azote og l'Enterprise minière et chimique
 Ved kendelse afsagt den 26 . januar 1995 , indgået til mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Domstolens Justitskontor den 6 . februar 1995 , har ( Sag C-30/95 )
 Gerechtshof, Amsterdam, i sagen A. Leur-Bloem mod ( 95/C 74/13 )
 Inspecteur der Belastingsdienst/Ondernemingen Amster
 dam 2 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs Ved De Europæiske Fællesskaber Domstol er der den
 mål : 8 . februar 1995 indgivet en sag, som Société commerciale
 des potasses et de l'azote og l'Entreprise miniére et chimique
 havde anlagt ved Retten i Første Instans . Retten i Første
 1 . Kan Domstolen forelægges spørgsmål vedrørende for Instans har i sagen, der er registreret under nr. T-88/94,
 tolkningen af bestemmelserne i og rækkevidden af et afsagt kendelse om hjemvisning og har fremsendt sagen til
 direktiv, udstedt af Rådet for De Europæiske Fællesska Domstolen, således at denne kan tage stilling til påstanden
 ber, også når direktivet ikke umiddelbart finder anven om annullation .
 delse i den konkret foreliggende situation, men den
 konkrete situation efter den nationale lovgivers hensigt
 skal behandles på samme måde som en situation, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter fremgår af den
 direktivet finder anvendelse på ? meddelelse, der blev offentliggjort i De Europæiske Fælles
 skabers Tidende nr. C 103 af 11 . april 1994, side 13 .
 2. Såfremt det under 1 anførte spørgsmål besvares bekræf
 tende, ønsker Gerechtshof at forelægge De Europæiske
 Fællesskabers Domstol følgende spørgsmål :
 2.1 . Foreligger der en ombytning af aktier eller anpar
 ter som omhandlet i artikel 2, litra d ), i Rådets Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 direktiv 90/434/EØF af 23 . juli 1990 , når det afsagt den 19. december 1994 af Tribunal de grande
 erhvervende selskab, jf. artikel 2, litra h ), ikke selv instance de Saint Nazaire i sagen Sari Polypièces mod
 driver en virksomhed ? Directeur des services fiscaux de Loire-Atlantique
 ( Sag C-33/95 )
 2.2- Er det til hinder for at antage, at der foreligger en ( 95/C 74/14 )
 ombytning af aktier eller anparter i den anførte
 betydning, at den samme fysiske person, som før
 ombytningen var eneste selskabsdeltager og direk Ved dom afsagt den 19 . december 1994, indgået til
 tør i det erhvervede selskab, efter ombytningen er Domstolens Justitskontor den 13 . februar 1995 , har Tribu
 direktør og eneste selskabsdeltager i det erhver nal de grande instance de Saint-Nazaire i sagen Sari
 vende selskab ? Polypiéces mod Directeur des services fiscaux de Loire
 Atlantique forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 2.3 . Foreligger der alene en ombytning af aktier eller en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 mål:
 anparter i den anførte betydning, når formålet
 hermed er i finansiel og økonomisk henseende
 varigt at sammenslutte det erhvervende selskabs Er det nuværende afgiftssystem for motorkøretøjer, således
 virksomhed med et andet selskabs virksomhed til som det fremgår af artikel 1599 G i code géneral des impots,
 en enhed ? foreneligt med EØF-traktatens artikel 95 , for så vidt som det
 uden objektivt grundlag indebærer en større og stigende
 2.4 . Foreligger der alene ombytning af aktier eller progressionskoefficient for de fire afgiftsgrupper for biler på
 anparter i den anførte betydning, når formålet 1 9 CV og derover — som er afgiftsgrupper, der udelukkende
 ---pagebreak--- 25 . 3 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 74/9
 omfatter biler importeret fra de øvrige medlemsstater — i Slettelse af sag C-148/94 ( x )
 sammenligning med progressionskoefficienten for afgifts ( 95/C 74/15 )
 grupperne fra 12 til 14 CV, der omfatter tre kategorier
 afgiftspligtig motorkraft, og for de fire afgiftsgrupper fra 15
 til 18 CV, for hvilke progressionen er konstant, når Ved kendelse af 12 . januar 1995 har præsidenten for De
 forholdet er, at den sidstnævnte progressionskoefficient Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 omfatter biler, der er fremstillet i Frankrig og kan anses for 148/94, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 lignende varer i forhold til importerede biler på over mod Irland, skal slettes af registeret.
 19 CV ?
 (M EFT nr. C 202 af 23 . 7. 1994 .
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS 3 . Det er ufornødent at træffe afgørelse i det omfang,
 den 24. januar 1995 søgsmålet i henhold til traktatens artikel 1 73 vedrører
 traktatens artikel 86.
 i sag T-74/92, Ladbroke Racing (Deutschland) GmbH mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (*)
 (Konkurrence —passivitetssøgsmål og annullationssøgsmål 4 . Annullationssøgsmålet afvises, i det omfang det vedrø
 — traktatens artikel 85 og 86 — behandling af en klage) rer traktatens artikel 85.
 ( 95/C 74/16 )
 5 . Påstanden om, at Retten giver Kommissionen et påbud,
 (Processprog: engelsk) afvises.
 I sag T-74/92, Ladbroke Racing ( Deutschland ) GmbH, 6. Kommissionen betaler sine egne omkostninger samt 3/4
 Mainz (Tyskland ), ved Jeremy Lever, QC, barrister Christ af sagsøgerens omkostninger.
 opher Vajda, Bar of England and Wales, og solicitor Stephen
 Kon, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne
 Winandy og Err, 60, avenue Gaston Diderich, mod Kom 7. Intervenienten bærer sine egne omkostninger.
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægti
 gede: J. Currall og F. E. Gonzáles-Díaz ), støttet af Deutscher
 Sportverlag Kurt Stoof GmbH & Co., ved advokaterne (M EFT or. C 294 af 10 . 11 . 1992 .
 Klaus-Jürgen Michaeli og Ute Zinsmeister, Bruxelles, og
 med valgt andresse i Luxembourg hos advokaterne Bonn og
 Schmitt, 62, avenue Guillaume, angående på den ene side en
 påstand i henhold til EØF-traktatens artikel 175 , stk. 3 , om
 at det fastslås, at Kommissionen har undladt at tage stilling
 til en klage fra sagsøgeren, der støttes på EØF-traktatens
 artikel 85 og 86 (IV/33.375 — Ladbroke GmbH/PMU
 PMI-DSV), og på den anden side en subsidiær påstand i DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 henhold til EØF-traktatens artikel 173 om annullation af
 Kommissionens stiltiende afvisning af denne klage, har den 24. januar 1995
 Retten (Anden Afdeling), sammensat af præsidenten, J. L. i sag T-l 14/92, Bureau européen des médias de l'industrie
 Cruz Vilaça, og dommerne C. P. Briët, A. Kalogeropoulos, musciale (BEMIM) mod Kommissionen for De Europæiske
 D. P. M. Barrington og J. Biancarelli; justitssekretær: H. Fællesskaber (*)
 Jung, den 24. januar 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder (Konkurrence — ophavsret — forordning nr. 17 — afvis
 således :
 ning af en klage — forpligtelser i forbindelse med behand
 ling af klager — Fællesskabets interesse)
 1 . Kommissionen har i strid med EØF-traktaten undladt at ( 95/C 74/17
 tage stilling til sagsøgerens klage (IV/33.375 — Lad
 broke GmbH/PMU-PMI-DSV), for så vidt som denne
 klage støttedes på traktatens artikel 86. (Processprog: fransk)
 2. I øvrigt frifindes sagsøgte for sagsøgerens påstand i I sag T-l 14/92, Bureau européen des médias de l'industrie
 henhold til traktatens artikel 1 75. musicale (BEMIM) ved advokat Michel Gautreau, Paris, og


text:
31.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 402/36
 Rettens dom af 15. september 2016 — Yanukovych mod Rådet
 (Sag T-348/14) (1)
 ((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Ukraine - indefrysning af pengemidler - liste over de personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer - sagsøgerens navn omfattet - begrundelsespligt - retsgrundlag - ret til forsvar - ret til en effektiv domstolsbeskyttelse - magtfordrejning - manglende iagttagelse af kriterierne for opførelse på listen - åbenbart urigtigt skøn - ejendomsret))
 (2016/C 402/39)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (Donetsk, Ukraine) (ved T. Beazley, P. Saini og S. Fatima, QC, barristers J. Hage og K. Howard og solicitor C. Kennedy)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (først ved E. Finnegan og J.-P. Hix, som befuldmægtigede, og derefter ved J.-P. Hix og P. Mahnič Bruni, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved D. Gauci og S. Bartelt, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af for det første Rådets afgørelse 2014/119/FUSP af 5. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine (EUT 2014, L 66, s. 26) og Rådets forordning (EU) nr. 208/2014 af 5. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine (EUT 2014, L 66, s. 1), som ændret henholdsvis ved Rådets gennemførelsesafgørelse 2014/216/FUSP af 14. april 2014 om gennemførelse af afgørelse 2014/119 (EUT 2014, L 111, s. 91) og ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 381/2014 af 14. april 2014 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 208/2014 (EUT 2014, L 111, s. 33), for det andet Rådets afgørelse (FUSP) 2015/143 af 29. januar 2015 om ændring af afgørelse 2014/119 (EUT 2015, L 24, s. 16) og Rådets forordning (EU) 2015/138 af 29. januar 2015 om ændring af forordning nr. 208/2014 (EUT 2015, L 24, s. 1) samt for det tredje Rådets afgørelse (FUSP) 2015/364 af 5. marts 2015 om ændring af afgørelse 2014/119 (EUT 2015, L 62, s. 25) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2015/357 af 5. marts 2015 om gennemførelse af forordning nr. 208/2014 (EUT 2015, L 62, s. 1), for så vidt som sagsøgerens navn er blevet opført eller opretholdt på listen over de personer, enheder og organer, der er omfattet af disse restriktive foranstaltninger
 Konklusion
 1)
 Rådets afgørelse 2014/119/FUSP af 5. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine, som ændret ved Rådets gennemførelsesafgørelse 2014/216/FUSP af 14. april 2014 om gennemførelse af afgørelse 2014/119, og Rådets forordning (EU) nr. 208/2014 af 5. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine, som ændret ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 381/2014 af 14. april 2014 om gennemførelse af forordning nr. 208/2014, annulleres, for så vidt som navnet på Oleksandr Viktorovych Yanukovych er blevet opført på listen over de personer, enheder og organer, der er omfattet af disse restriktive foranstaltninger, og dette gælder frem til ikrafttrædelsen af Rådets afgørelse (FUSP) 2015/364 af 5. marts 2015 om ændring af afgørelse 2014/119 og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2015/357 af 5. marts 2015 om gennemførelse af forordning nr. 208/2014.
 2)
 I øvrigt frifindes Rådet for Den Europæiske Union.
 3)
 Rådet bærer sine egne omkostninger og betaler de af Oleksandr Viktorovych Yanukovych afholdte omkostninger for så vidt angår den annullationspåstand, som er nedlagt i stævningen.
 4)
 Oleksandr Viktorovych Yanukovych bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet afholdte omkostninger for så vidt angår den annullationspåstand, som er nedlagt i anmodningen om tilpasning af påstandene.
 5)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 253 af 4.8.2014.


text:
C 118/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21.4.2001
 Sag anlagt den 1. marts 2001 af Den Italienske Republik 3) Den anfægtede beslutning er også retsstridig af følgende
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber grunde:
 manglende angivelse af det relevante marked; myndig-
 (Sag C-102/01) hedsmisbrug som følge af urigtig gengivelse af de faktiske
 omstændigheder; tilsidesættelse af postdirektivet; tilside-
 sættelse og fejlagtig anvendelse af traktatens artikel 82 og
 86; myndighedsmisbrug i kraft af beslutningens generelle
 (2001/C 118/32)
 og ubestemte karakter.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 1. marts
 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15.12.1997
 Fællesskaber af Den Italienske Republik ved Umberto Leanza, om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for
 som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato Ivo posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet (EFT L 15 af
 M. Braguglia og avvocato dello Stato Francesca Quadri. 21.1.1998, s. 14).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers beslut-
 ning af 21. december 2000, der blev meddelt den
 italienske regering den 22. december 2000, annulleres.
 — Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 2. marts 2001 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 Tyskland
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1) Den italienske regering har anført, at Kommissionen har (Sag C-103/01)
 begået en klar fejl ved valget af hjemmelen for en afgørelse
 vedrørende lovligheden efter fællesskabsretten af de om-
 tvistede nationale bestemmelser, samt at denne hjemmels-
 mangel i det foreliggende tilfælde har medført en klar (2001/C 118/33)
 tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter samt »détour-
 nement de procédure«, i det omfang en procedure blev
 igangsat og en beslutning i henhold til artikel 86, Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2. marts
 stk. 3, truffet, skønt en eventuel kritik om fejlagtig 2001 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kom-
 gennemførelse af postdirektiv 97/67/EF (1) måtte have missionen for De Europæiske Fællesskaber ved J.C. Schieferer,
 ført til en procedure i henhold til traktatens artikel 226. Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos C. Gómez de la Cruz, Kommissionens
 Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 Hermed har Kommissionen desuden tilsidesat traktatens
 artikel 86, stk. 3, der ikke kunne anvendes i det foreliggen-
 de tilfælde, samt traktatens artikel 226 ved fejlagtigt at
 undlade at anvende denne artikel. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 I beslutningen anføres overhovedet ikke de grunde, 1. Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat artikel 1 og
 Kommissionen har haft til at følge proceduren i henhold 4 i direktiv 89/686/EØF (1), idet retsforskrifterne i visse
 til artikel 86, og beslutningen er derfor mangelfuld som delstater indeholder yderligere krav til personlige værne-
 følge af manglende begrundelse. midler til brandvæsnerne, som opfylder direktivets krav
 og er forsynet med EF-mærke.
 2) Beslutningen er udtryk for en tilsidesættelse af retten til
 forsvar, idet den endelige beslutning ikke stemmer ove- 2. Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens
 rens med indholdet af åbningsskrivelsen. omkostninger.


text:
19.12.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 397/19
 5) Skal forbuddet mod åbenbar eller skjult forskelsbe- Fisheries and Food, ex parte: firmaet J. H. Cokke & Sons,
 handling i artikel 9 i associeringsaftalen EéF-Tyrkiet, forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmod-
 aftalens artikel 12 og/eller tillñgsprotokollens ning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 artikel 37 fortolkes således, at en medlemsstat er
 afskåret fra at anvende sine immigrationsbestemmelser
 på en sådan måde, at en tyrkisk statsborger meddeles
 en midlertidig og ikke en permanent arbejdstilladelse? Skal udtrykket »et areal, der i det foregående år er blevet
 dyrket med henblik på hùst«, i artikel 2 i Kommissionens
 forordning (EF) nr. 762/94 (1) af 6. april 1994 om gennem-
 fùrelsesbestemmelser til Rådets forordning (EéF) nr. 1765/
 92 (2) for så vidt angår jordudtagning fortolkes således, at
 det også omfatter et areal, hvorpå der det foregående år
 har vñret grñs, som er blevet slået og brugt til ensilage?
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 21. juli 1998 af High Court of Justice (England
 & Wales), Queen's Bench Division, i sagen The Queen (1) EFT L 90 af 7.4.1994, s. 8.
 (2) EFT L 181 af 1.7.1992, s. 12.
 mod Secretary of State for the Environment, Transport
 and the Regions, ex parte: First Corporate Shipping Ltd
 (Sag C-371/98)
 (98/C 397/31)
 Ved kendelse afsagt den 21. juli 1998, indgået til Domsto- Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 lens Justitskontor den 16. oktober 1998, har High Court afsagt den 13. oktober 1998 af Landgericht Kiel i sagen
 of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division, i PreussenElektra Aktiengesellschaft mod Schleswag Aktien-
 sagen The Queen mod Secretary of State for Environment, gesellschaft
 Transport and the Regions, ex parte: First Corporate
 Shipping Ltd, forelagt De Europñiske Fñllesskabers Dom- (Sag C-379/98)
 stol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende
 spùrgsmål: (98/C 397/33)
 »Kan eller skal en medlemsstat, når den trñffer afgùrelse
 om, hvilke lokaliteter der i medfùr af artikel 4, stk. 1, i Ved kendelse afsagt den 13. oktober 1998, indgået til
 Rådets direktiv 92/43/EéF af 21. maj 1992 om bevaring Domstolens Justitskontor den 23. oktober 1998, har Land-
 af naturtyper samt vilde dyr og planter (1) eller ved fast- gericht Kiel Ð Anden Afdeling for handelssager Ð i sagen
 lñggelsen af grñnserne for sådanne lokaliteter, tage hensyn PreussenElektra Aktiengesellschaft mod Schleswag Aktien-
 til de i nñvnte direktivs artikel 2, stk. 3, nñvnte faktorer, gesellschaft forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol
 dvs. til de ùkonomiske, sociale og kulturelle behov og til en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgs-
 regionale og lokale sñrprñg?« mål:
 (1) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.
 a) Udgùr elforsyningsgodtgùrelsen og stùtteordningen i
 henhold til § 2 eller 3 eller 4 eller § 2 til 4 sammen-
 holdt med lov om elforsyning fra fornyelige energikil-
 der til det offentlige net (Stromeinspeisungsgesetz) af
 7. december 1990 (BGBl. I, s. 26-33) som affattet i
 artikel 3, stk. 2, i lov om ñndring af energiproduktion
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 af 24. april 1998 (BGBl. I, s. 730 (s. 734-736)) stats-
 afsagt den 25. august 1998 af High Court of Justice (Eng-
 stùtte som omhandlet af EF-traktatens artikel 92?
 land og Wales), Queen's Bench Division, i sagen The
 Queen mod Ministry of Agriculture, Fisheries and Food,
 ex parte: firmaet J. H. Cooke & Sons
 (Sag C-372/98) Skal EF-traktatens artikel 92 fortolkes således, at det i
 bestemmelsen omhandlede stùttebegreb også omfatter
 (98/C 397/32)
 nationale ordninger, hvis formål er at stùtte betalings-
 modtageren, når de herfor nùdvendige bidrag hverken
 direkte eller indirekte stammer fra staten, men pålñg-
 Ved kendelse afsagt den 25. august 1998, indgået til Dom- ges virksomhederne i en bestemt branche ved en lovbe-
 stolens Justitskontor den 16. oktober 1998, har High stemt forpligtelse til aftagelse til fastsatte mindstepri-
 Court of Justice (England og Wales), Queen's Bench ser, og disse bidragsudgifter af retlige eller faktiske
 Division, i sagen The Queen mod Ministry of Agriculture, grunde ikke kan overvñltes til den endelige forbruger?


text:
12.11.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/26
 Sag anlagt den 24. august 2005 — Coffee Store mod KHIM
 (Sag T-323/05)
 (2005/C 281/49)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger(e): Coffee Store GmbH (Mannheim, Tyskland) [ved: advokat M. Buddeberg]
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens/sagsøgernes påstande
 —
 Afgørelse truffet den 15. juni 2005 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret i sag R 855/2004-2 annulleres.
 —
 EF-varemærkeansøgning nr. 3 346 228 THE COFFEE STORE imødekommes.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det EF-varemærke, der søges registreret: Ordmærket »THE COFFEE STORE«, for varer og tjenesteydelser i klasse 30, 32, 41 og 43.
 Den til appelkammeret påklagede afgørelse: Ansøgningen afslås for så vidt angår varer og tjenesteydelser i klasse 30, 32 og 43.
 Appelkammerets afgørelse: Klagen afvises.
 Søgsmålsgrunde: Det ansøgte varemærke kan ikke anses for et tegn, der udelukkende er af beskrivende karakter, i den forstand, hvori udtrykket anvendes i artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94. Endvidere mangler det ansøgte varemærke ikke fornødent særpræg i henhold til artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94.


text:
28.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 163/11
 Sag anlagt den 14. januar 2014 af EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island
 (Sag E-6/14)
 (2014/C 163/10)
 EFTA-Tilsynsmyndigheden, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgien, har ved Gjermund Mathisen og Auður Ýr Steinarsdóttir, som befuldmægtigede, den 14. januar 2014 anlagt sag mod Island ved EFTA-Domstolen.
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 5 i kapitel XXIX i bilag II til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Kommissionens direktiv 2008/43/EF af 4. april 2008 om oprettelse i henhold til Rådets direktiv 93/15/EØF af et system til id-mærkning og sporing af eksplosivstoffer til civil brug), som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til EØS-aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre nævnte retsakt, eller ikke har underrettet Tilsynsmyndigheden herom.
 2.
 Island tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Retlige og faktiske omstændigheder samt søgsmålsgrunde:
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har i stævningen gjort gældende, at Island inden den 3. september 2013 ikke har efterkommet EFTA-Tilsynsmyndighedens begrundede udtalelse af 3. juli 2013 om denne stats manglende gennemførelse i den nationale retsorden af Kommissionens direktiv 2008/43/EF af 4. april 2008 om oprettelse i henhold til Rådets direktiv 93/15/EØF af et system til id-mærkning og sporing af eksplosivstoffer til civil brug (»retsakten«), som omhandlet i punkt 5 i kapitel XXIX i bilag II til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil.
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har gjort gældende, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til retsaktens artikel 15 og EØS-aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre retsakten, eller ikke har underrettet Tilsynsmyndigheden herom.


text:
4.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/15
 Rettens dom af 22. marts 2013 — Bottega Veneta International mod KHIM (formen på en håndtaske)
 (Sag T-409/10) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om tredimensionalt EF-varemærke - formen på en håndtaske - absolutte registreringshindringer - mangel på fornødent særpræg - fornødent særpræg ikke opnået ved brug - artikel 7, stk. 1, litra b), og stk. 3, i forordning (EF) nr. 207/2009 - manglende hensyntagen til et element, der indgår i det ansøgte varemærke - regel nr. 9 i forordning (EF) nr. 2868/95)
 2013/C 129/28
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Bottega Veneta International Sàrl (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokaterne P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto og E. Gavuzzi)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved G. Mannucci, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 16. juni af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1247/2009-1) vedrørende en ansøgning om registrering af det tredimensionale varemærke, der gengiver formen på en håndtaske, som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Bottega Veneta International Sàrl betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 301 af 6.11.2010.


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/51
 Personalerettens kendelse (Tredje Afdeling) af 8. maj 2013 — Alsteens mod Kommissionen
 (Sag F-87/12) (1)
 (Personalesag - midlertidigt ansat - fornyelse af kontrakt - delvis annullation - omgørelse)
 2013/C 252/94
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Geoffrey Alsteens (Marcinelle, Belgien) (ved advokaterne S. Orlandi, J.-N. Louis, É. Marchal, A. Coolen og D. Abreu Caldas)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og D. Martin, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om at begrænse forlængelsesperioden for sagsøgerens kontrakt
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Geoffrey Alsteens bærer sine egne omkostninger og tilpligtes at betale Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 319 af 20.10.2012, s. 19.


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/58
 Sag anlagt den 30. september 2009 — SPAR mod KHIM — SPA Group Europe (SPA GROUP)
 (Sag T-378/09)
 2009/C 282/109
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: SPAR Handelsgesellschaft mbH (Schenefeld, Tyskland) (ved Rechtsanwälte R. Kaase og J.-C. Plate)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: SPA Group Europe Ltd & Co. KG (Nürnberg, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 16. juli 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 123/2008-1) annulleres på grund af uforenelighed med artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (1).
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, inklusiv omkostningerne i forbindelse med indsigelses- og klagesagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: SPAR Group Europe Ltd & Co.
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »SPA GROUP« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 35, 41 og 44 (ansøgning nr. 4 038 171)
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: SPAR Handelsgesellschaft mbH
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det tyske figurmærke »SPAR« for varer og tjenesteydelser i klasse 1-36 og 38-41 (nr. 30 108 039.9) og det tyske figurmærke »SPAR« for tjenesteydelser i klasse 35, 36 og 39 (nr. 30 404 087.8)
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afvisning af indsigelsen
 Appelkammerets afgørelse: Afvisning af klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), forordning nr. 40/94, da der er risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
8.7.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 192/25
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Kommissionens beslutning 2000/128/EF af 11. maj 1999 Det omhandlede vare- Tredimensionalt varemærke i
 om Italiens støtteordning for foranstaltninger til fordel for mærke: form af tabletter — Ansøgning
 beskæftigelsen, som er offentliggjort i EFT L 42 af nr. 949610
 15. februar 2000, annulleres;
 Vare eller tjenesteydelse: Varer i klasse 3 i Nice-arrange-
 — subsidiært annulleres artikel 1 og 2 i beslutningens disposi- mentet (navnlig vaske- og blege-
 tive del, for så vidt som de andre former for uddannelses- midler til vask og rensning af tøj;
 og arbejdsaftaler, som under nærværende sag godtgøres at præparater til rengøring, opvaske-
 være forenelige med fællesmarkedet, ikke er undtaget fra midler, sæbe, parfumerivarer, æte-
 erklæringen om uforenelighed; følgelig annulleres artikel 3 riske olier, kosmetiske præparater,
 i den dispositive del for så vidt angår de samme former hårvand, tandplejemidler)
 for uddannelses- og arbejdsaftaler, for så vidt som det
 uberettiget bestemmes, at den allerede udbetalte støtte skal Den for appelkammeret Undersøgerens afslag på registre-
 tilbagesøges; anfægtede afgørelse: ring
 — under alle omstændigheder tilpligtes Kommissionen at Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1,
 betale sagens omkostninger. litra b), i forordning nr. 40/94.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 dem, der allerede er gjort gældende i sag T-124/00 FAID
 Federdistribuzione m.fl. mod Kommissionen.
 Sag anlagt den 12. maj 2000 af Procter & Gamble
 Company mod Harmoniseringskontoret for det Indre
 Marked
 (Sag T-129/00)
 (2000/C 192/48)
 Sag anlagt den 12. maj 2000 af Procter & Gamble
 Company mod Harmoniseringskontoret for det Indre
 Marked
 (Processprog: engelsk)
 (Sag T-128/00)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 12. maj 2000 anlagt sag mod Harmoniseringskontoret for
 (2000/C 192/47) det Indre Marked af Procter & Gamble Company ved C.J.J.C.
 van Nispen og G. Kuipers, De Brauw Blackstone Westbroek,
 Haag, Nederlandene.
 (Processprog: engelsk)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 12. maj 2000 anlagt sag mod Harmoniseringskontoret for — Afgørelse R508/1999-1 af 8. marts 2000 fra Første
 det Indre Marked af Procter & Gamble Company ved C.J.J.C. Appelkammer ved Harmoniseringskontoret annulleres, for
 van Nispen og G. Kuipers, De Brauw Blackstone Westbroek, så vidt som det i afgørelsen antages, at varemærket ikke
 Haag, Nederlandene. opfylder betingelserne i artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning
 nr. 40/94.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 — Afgørelse R506/1999-1 af 8. marts 2000 fra Første
 Appelkammer ved Harmoniseringskontoret annulleres, for
 så vidt som det i afgørelsen antages, at varemærket ikke
 opfylder betingelserne i artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 nr. 40/94.
 Det omhandlede vare- Tredimensionalt varemærke i
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkost- mærke: form af tabletter — Ansøgning
 ninger. nr. 949990
 ---pagebreak--- C 192/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.7.2000
 Vare eller tjenesteydelse: Varer i klasse 3 i Nice-arrange- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 mentet (navnlig vaske- og blege-
 midler til vask og rensning af tøj;
 præparater til rengøring, opvaske- Sagsøgeren har navnlig gjort følgende anbringender gældende:
 midler, sæbe, parfumerivarer, æte-
 riske olier, kosmetiske præparater, — ADIPEX-Retard-Kapseln er alene bragt i omsætning efter
 hårvand, tandplejemidler) en national østrigsk tilladelse, i hvilken forbindelse proce-
 duren med gensidig anerkendelse i henhold til kapitel III i
 direktiv 75/319 (1) ikke fandt anvendelse. Kommissionen
 Den for appelkammeret Undersøgerens afslag på registre- havde dermed ikke kompetence til at udstede den anfægte-
 anfægtede afgørelse: ring de beslutning.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, — Kommissionen har med urette anvendt artikel 15a i
 litra b), i forordning nr. 40/94. direktiv 75/319 og betingelserne i artikel 5 i direktiv
 65/65 (2) som hjemmel for sin beslutning. Det er imidlertid
 alene artikel 11 i direktiv 65/65, der er relevant.
 — Betingelserne for at tilbagekalde tilladelsen er ikke opfyldt.
 Det er hverken konstateret, at phentermin er skadeligt,
 eller at det er uden terapeutisk virkning ved forskriftsmæs-
 sig brug.
 (1) Rådets andet direktiv 75/319/EØF af 20.5.1975 om tilnærmelse
 af lovgivning om medicinske specialiteter (EFT L 147, s. 13).
 Sag anlagt den 17. maj 2000 af Gerot Pharmazeutika (2) Rådets direktiv 65/65/EØF af 26.1.1965 om tilnærmelse af
 GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska- lovgivning om lægemidler (EFT 1965-1966, s. 17).
 ber
 (Sag T-132/00)
 (2000/C 192/49)
 (Processprog: tysk)
 Sag anlagt den 22. maj 2000 af Cambridge Healthcare
 Supplies Limited mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 17. maj 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Gerot Pharmazeutika GmbH, (Sag T-137/00)
 Wien, ved advokat dr. Karl Grigkar, Wien.
 (2000/C 192/50)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Processprog: engelsk)
 — Det fastslås, at Kommissionens beslutning K (2000) 452 af
 9. marts 2000 vedrørende tilbagekaldelse af tilladelser
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 for humanmedicinske lægemidler, der indeholder stoffet
 den 22. maj 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 phentermin, navnlig med hensyn til sagsøgerens tilladelse
 Europæiske Fællesskaber af Cambridge Healthcare Supplies
 til lægemidlet ADIPEX-Retard-Kapseln, er ugyldig.
 Limited ved David Vaughan, Q.C., barrister Kelyn Bacon og
 solicitor Simon Davis, Clifford Chance, London.
 — Subsidiært fastslås det, at beslutningen er ugyldig, i det
 omfang det ved dens artikel 1, sammenholdt med dens Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 bilag I, pålægges medlemsstaten Østrig at tilbagekalde
 tilladelsen til sagsøgeren vedrørende det phenterminholdi-
 ge lægemiddel »ADIPEX-Retard-Kapseln«. — Det fastslås, at Kommissionens beslutning af 9. marts 2000
 (K (2000) 452) er ugyldig.
 — Kommissionen betaler sagens omkostninger. — Kommissionen betaler sagens omkostninger.


text:
13.2.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 37/24
 Sag anlagt den 9. december 2009 — Europa-Kommissionen mod Den Franske Republik
 (Sag C-510/09)
 2010/C 37/29
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved M. Patakia og G. Zavvos, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Franske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 8, stk. 1, i direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998, som ændret ved direktiv 98/48/EF af 20. juli 1998, om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (1), idet den inden for rammerne af den ved direktivet indførte procedure på udkaststadiet undlod at meddele bekendtgørelse af 13. marts 2006 vedrørende brugen af øjeblikkelige blandingsprodukter af varer som omhandlet i artikel L.253-1 i code rural.
 —
 Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Europa-Kommissionen har med sit søgsmål kritiseret Den Franske Republik for ikke inden vedtagelsen at være blevet meddelt den omhandlede ministerielle bekendtgørelse vedrørende brugen af visse øjeblikkelige blandingsprodukter fra plantebeskyttelsesmidler, der har en agronomisk interesse, uanset at denne bekendtgørelse utvivlsomt udgør en teknisk forskrift som omhandlet i direktiv 98/34, og som i henhold til dette direktiv på udkaststadiet skulle have været meddelt Kommissionen, eftersom den ikke henhører under undtagelsen i samme direktivs artikel 10.
 Ifølge Kommissionen har Den Franske Republik indrømmet overtrædelsens realitet, eftersom de franske myndigheder efter at have modtaget den begrundede udtalelse meddelte Kommissionen et bekendtgørelsesudkast, hvorefter den anfægtede ministerielle bekendtgørelse ophæves, og dens indhold trækkes tilbage. På datoen for anlæggelsen af nærværende sag havde de franske myndigheder dog endnu ikke vedtaget dette bekendtgørelsesudkast, eller Kommissionen var under alle omstændigheder endnu ikke blevet underrettet herom.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/48/EF af 20.7.1998 om ændring af direktiv 98/34/EF om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (EFT L 217, s. 18).


text:
17.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 229/3
 DOMSTOLENS DOM
 (Første Afdeling)
 af 7. juli 2005
 i sag C-374/03, Gaye Gürol mod Bezirksregierung Köln (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht) (1)
 (Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - artikel 9 i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 - direkte virkning - adgang til undervisning for børn af en tyrkisk arbejdstager med tilknytning til det lovlige arbejdsmarked - børn med bopæl hos deres forældre - uddannelsesstøtte)
 (2005/C 229/06)
 Processprog: tysk
 I sag C-374/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Verwaltungsgericht Sigmaringen (Tyskland) ved afgørelse af 31. juli 2003, indgået til Domstolen den 8. september 2003, i sagen: Gaye Gürol mod Bezirksregierung Köln, har Domstolen (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne K. Lenaerts, J.N. Cunha Rodrigues (refererende dommer), E. Juhász og M. Ilešič; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: ekspeditionssekretær M.-F.Contet, den 7. juli 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Artikel 9, første punktum, i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen vedtaget af det associeringsråd, der blev oprettet ved aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, har direkte virkning i medlemsstaterne.
 2)
 Kravet om bopæl hos forældrene i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 9, første punktum, i afgørelse nr. 1/80, er opfyldt i den situation, hvor et tyrkisk barn, der efter at have haft lovlig bopæl hos sine forældre i værtsmedlemsstaten etablerer sin egen hovedbopæl på det sted, der er beliggende i samme medlemsstat, hvor den universitære faglige uddannelse gennemføres, mens vedkommende kun er registreret med sekundær bopæl hos sine forældre.
 3)
 Artikel 9, andet punktum, i afgørelse nr. 1/80 har direkte virkning i medlemsstaterne. Denne bestemmelse garanterer en ret for tyrkiske børn til uden forskelsbehandling at modtage en uddannelsesstøtte som den, der er fastsat i de i hovedsagen omhandlede bestemmelser, idet de pågældende har en sådan ret, selv når de følger en videregående uddannelse i Tyrkiet.
 (1) EUT C 304 af 13.12.2003.


text:
6.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 101/20
 Sag anlagt den 24. januar 2013 — Pedro Group mod KHIM — Cortefiel (PEDRO)
 (Sag T-38/13)
 2013/C 101/44
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Pedro Group Pte Ltd (Singapore, Singapore) (ved advokat B. Brandreth)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Cortefiel, SA (Madrid, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 26. november 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 0271/2011-4) annulleres delvist: Den del af afgørelsen, hvorved indsigelsesafdelingens afgørelse af 17. december 2010 blev delvist annulleret og sagsøgerens EF-varemærkeansøgning blev afvist for visse varer i klasse 25, annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger ved sagens behandling for appelkammeret og Retten.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Pedro Group Pte Ltd
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »PEDRO« for varer og tjenesteydelser i klasse 18, 25 og 35 — EF-varemærkeansøgning nr. 7 541 857
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Cortefiel, SA
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkeregistrering nr 1 252 899 af figurmærke i farverne sort og hvid »Pedro del Hierro« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 9, 14, 18, 25, 35 og 42, og international registrering nr. 864 740, der angiveligt har retsvirkning i Bulgarien, Spanien og Rumænien, af figurmærke i sort og hvid »Pedro del Hierro« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 14, 25 og 35
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afviste indsigelsen i sin helhed
 Appelkammerets afgørelse: Annullerede den anfægtede afgørelse, for så vidt som den forkastede indsigelsen for varer i klasse 25, afviste ansøgningen for så vidt angår disse varer, og afslog i øvrigt klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), artikel 15 og 42, stk. 2, i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
6.5.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/2
 Appel iværksat den 9. februar 2006 af Britannia Alloys & Chemicals Ltd. til prøvelse af dom afsagt den 29. november 2005 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte Afdeling) i sag T-33/02, Britannia Alloys & Chemicals Ltd mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-76/06 P)
 (2006/C 108/03)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Britannia Alloys & Chemicals Ltd. (ved solicitors S. Mobley, H. Bardell og M. Commons)
 Den anden part i sagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 —
 Rettens dom ophæves, for så vidt den frifinder Kommissionen for Britannias påstand vedrørende beslutningen.
 —
 Beslutningens artikel 3 annulleres, for så vidt den vedrører Britannia.
 —
 Subsidiært ændres beslutningens artikel 3, for så vidt den vedrører Britannia, således at den bøde, der i beslutningen er pålagt Britannia, annulleres eller nedsættes væsentligt.
 —
 Mere subsidiært hjemvises sagen til Retten til afgørelse i overensstemmelse med Domstolens dom med hensyn til de retsforskrifter, der finder anvendelse.
 —
 Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sine egne omkostninger og Britannia's omkostninger i forbindelse med sagen for Retten og Domstolen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Appellanten har gjort følgende gældende:
 1.
 Retten har overtrådt artikel 15, stk. 2 i forordning nr. 17/62/EØF (»forordning nr. 17«) (1) ved at fastslå, at Kommissionen lovligt anvendte et omsætningsloft på 10 % i henhold til artikel 15, stk. 2, på selskabets omsætning i det regnskabsår, der slutter den 30. juni 2006, og ikke det sidste regnskabsår før beslutningens vedtagelse.
 2.
 Retten har tilsidesat ligebehandlingsprincippet:
 a)
 Ved — gennem en anvendelse af omsætningsloftet for Britannia's vedkommende på 10 % på det sidste år, der ifølge Kommissionen kan betragtes som »normal økonomisk virksomhed«, og for alle andre virksomheder, som beslutningen var rettet til, det sidste regnskabsår før beslutningen — at opretholde Kommissionens forskelsbehandling af virksomheder, der i det væsentligste befinder sig i samme situation.
 b)
 Ved at opretholde Kommissionens beslutning, som udgør en forskelsbehandling af Britannia i relation til det år, på hvilket omsætningsloftet på 10 % finder anvendelse, sammenlignet med dens praksis i andre direkte sammenlignelige tilfælde.
 3.
 Retten har tilsidesat retssikkerhedsprincippet:
 a)
 Ved — gennem en anvendelse af omsætningsloftet i artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 — at opretholde Kommissionens brug af et andet regnskabsår end det sidste regnskabsår. Der kræves sikkerhed med hensyn til maksimumgrænsen for den straf, der kan pålægges.
 b)
 Ved at fortolke artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 således, at der pålægges en bøde, der ikke svarer til den bøde, der var fastsat, da overtrædelsen blev begået, hvorved de grundrettigheder, som tilkommer virksomheder, er blevet tilsidesat.
 (1) Rådets forordning nr. 17 af 6.2.1962, første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 (EFT 1959-1961, s. 81).


text:
6.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 70/21
 Rettens kendelse af 12. januar 2017 — ACDA m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-242/15) (1)
 ((Annullationssøgsmål - statsstøtte - forlængelse af koncessionernes varighed - plan for relancering af motorvejene på fransk territorium - beslutning om ikke at gøre indsigelser - sammenslutning - ikke individuelt berørt - en regelfastsættende retsakt, som omfatter gennemførelsesforanstaltninger - afvisning))
 (2017/C 070/29)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Automobile club des avocats (ACDA) (Paris, Frankrig), Organisation des transporteurs routiers européens (OTRE) (Bordeaux, Frankrig), Fédération française des motards en colère (FFMC) (Paris), Fédération française de motocyclisme (Paris) og Union nationale des automobile clubs (Paris) (ved advokat M. Lesage)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved L. Flynn og R. Sauer, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse C(2014) 7850 final af 28. oktober 2014 vedrørende statsstøtte SA.2014/N 38271 — Frankrig — plan for relancering af motorvejene.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse om Den Franske Republiks anmodning om intervention.
 3)
 Automobile club des avocats (ACDA), Organisation des transporteurs routiers européens (OTRE), Fédération française des motards en colère (FFMC), Fédération française de motocyclisme og Union nationale des automobile clubs bærer deres egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 4)
 Den Franske Republik bærer sine egne omkostninger i forbindelse med anmodningen om intervention.
 (1) EUT C 236 af 20.7.2015.


text:
13.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 238/12
 Appel iværksat den 24. juni 2011 af Europa-Kommissionen til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 13. april 2011 i sag T-320/09, Planet AE mod Kommissionen
 (Sag C-314/11 P)
 2011/C 238/18
 Processprog: græsk
 Parter
 Appellant: Europa-Kommissionen (ved F. Dintilhac og D. Triantafyllou)
 Den anden part i appelsagen: Planet AE
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens kendelse af 13.april 2011 i sag T-320/09 ophæves.
 —
 Sagens afvises.
 —
 Indstævnte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 — Urigtig fortolkning af beslutning 2008/969
 Den type registrering, som indstævnte har været genstand for i »SEP« (»ΣΕΠ«), der (i modsætning til andre registreringer) er baseret på den blotte mistanke, kan kun medføre øgede kontrolforanstaltninger (beslutningens artikel 16), som ikke skaber bindende virkning i forhold til indstævnte. Kendelsen sammenblander fejlagtigt de anfægtede registreringer med andre registreringstyper, der har forskellige konsekvenser.
 — Uvæsentlig ændring af indstævntes retsstilling i forhold til de omtvistede registreringer
 Alene det forhold, at den enhed, der er genstand for registrering, er blevet overvåget, ændrer ikke i sig selv grundlæggende ved dens retsstilling.
 — Indstævnte er ikke umiddelbart berørt af de omtvistede registreringer
 Alle de vedtagne foranstaltninger blev truffet af den kompetente anvisningsberettigede efter konsultation og forhandling med indstævnte og dennes bank. De er ikke en direkte og automatisk følge af registreringerne. Den umiddelbare berøring udgør under alle omstændigheder en ufravigelig betingelse for, at et søgsmål kan antages til realitetsbehandling (artikel 263, stk. 4, TEUF).
 — Manglende undersøgelse af relevante argumenter og beviser for, at sagsøgeren ikke er umiddelbart berørt
 De ovennævnte konsultationer og forhandlinger var beskrevet i sagen, men Retten tilsidesatte principperne om upartiskhed og objektivitet ved at ikke at tage dem i betragtning.
 — Manglende begrundelse
 Det fremgår ikke klart af den appellerede kendelse, hvori »den ugunstige ændring« i sagsøgerens retsstilling består, da sagsøgeren ikke er blevet frataget en finansiel fordel, men fritaget for pligten til at fordele betalingerne.
 Det samme gør sig gældende for virkningerne af de pågældende specifikke registreringer, hvis bindende karakter ikke forklares.
 — Sammenblanding af retsmidler
 Indstævntes rolle i konsortiet vedrører spørgsmålet om aftalens udformning. Som en integrerende del af den aftalemæssige ramme kan den være genstand for en voldgiftsbestemmelse (artikel 272 TEUF), men ikke for et annullationssøgsmål, eftersom de pågældende retsmidler er parallelle og selvstændige.
 — Tilsidesættelse af aftalefriheden og konsensusprincippet
 Dels behøver Kommissionen ikke at engagere sig uden visse sikkerhedstiltag, dels har indstævnte tiltrådt den endelige aftalemæssige ramme. Som følge heraf kræver Retten urigtigt retsgrundlag, høringer osv., der er obligatoriske i tilfælde af »sanktioner«, og som er uforenelige med ligebehandling af de kontraherende parter.
 — Fejlagtig kvalifikation af registreringer som beslutninger
 Registreringerne i »SEP« er interne foranstaltninger, sikkerhedstiltag ifølge princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning (finansforordningens artikel 27), der i beslutning 2008/969 er fastsat som Kommissionens interne regler (jf. finansforordningens artikel 51) med henblik på information og anvendelse for alle de befuldmægtigede anvisningsberettigede i denne institution. De anfægtede registreringer bør desuden ikke sidestilles med registreringer, der fører til udelukkelse fra fremgangsmåden, eftersom aftalen i den foreliggende sag blev indgået med indstævnte.
 — Overholdelse af betingelserne for realitetsbehandling af retssager
 Retten begrunder sin kendelse med nødvendigheden af at undersøge Kommissionens kompetence til at vedtage beslutning 2008/969. Kompetencespørgsmålet vedrører imidlertid spørgsmålet, om der kan gives sagsøgeren medhold, og er ikke afgørende for, om sagen kan realitetspåkendes.


text:
4.10.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 239/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- Sag anlagt den 24. juli 2003 af Kommissionen for De
 se afsagt den 6. juni 2003 af High Court of Justice (England Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 & Wales), Chancery Division, i sagen Dyson Ltd mod
 Registrar of Trade Marks
 (Sag C-323/03)
 (Sag C-321/03)
 (2003/C 239/02)
 (2003/C 239/01)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 24. juli
 Ved kendelse afsagt den 6. juni 2003, indgået til Domstolens 2003 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen
 Justitskontor den 24. juli 2003, har High Court of Justice for De Europæiske Fællesskaber ved I. Martínez del Peral og
 (England & Wales), Chancery Division, i sagen Dyson Ltd mod K. Simonsson, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i
 Registrar of Trade Marks forelagt De Europæiske Fællesskabers Luxembourg.
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål:
 1. Hvis en ansøger har anvendt et tegn (som ikke er en Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 form), der består af et synligt element, der har en funktion,
 og som er en del af en ny vares fremtræden, og ansøgeren
 indtil ansøgningsdatoen har haft et faktisk monopol på 1. Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 de pågældende varer, er det forhold, at en betydelig forpligtelser i henhold til EF-traktaten og artikel 1, 4, 7
 andel af den relevante kundekreds på tidspunktet for og 9 i Rådets forordning (EØF) nr. 3577/92 (1), idet det
 anmeldelsen til registrering er begyndt at forbinde de har opretholdt en ordning:
 pågældende varer, som er forsynet med tegnet, med
 ansøgeren og ingen anden producent, da tilstrækkeligt til,
 at tegnet har fået fornødent særpræg, jf. artikel 3, stk. 3, i — der gør det muligt at tildele søtransporttjenester på
 direktiv 89/104/EF ( 1)? ría de Vigo til én erhvervsdrivende i en periode på
 20 år, og som tildelingskriterium indbefatter erfaring
 med transport på ría de Vigo, hvilket favoriserer den
 2. Hvis dette ikke er tilstrækkeligt, hvad kræves der derud- eksisterende erhvervsdrivende,
 over for, at tegnet har fået fornødent særpræg, og skal
 den person, som har anvendt tegnet, nærmere bestemt
 have drevet reklame for tegnet som varemærke? — der gør det muligt at pålægge sæsontransporttjene-
 ster med øerne eller regelmæssige transporttjenester
 mellem havne på fastlandet offentlige tjenesteydel-
 sesforpligtelser,
 ( 1) Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21.12.1988 om indbyrdes
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EFT
 L 40 af 11.2.1989, s. 1).
 — der gør det muligt at indføre en ordning, der er mere
 restriktiv end den, der var gældende på datoen
 for forordningens ikraftttræden (januar 1993), dvs.
 resolutionen af 11. juni 1984,
 ---pagebreak--- C 239/2 DA Den Europæiske Unions Tidende 4.10.2003
 — der ikke har været forelagt Kommissionen, før den Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 blev vedtaget.
 2. Kongeriget Spanien tilpligtes at betales sagens omkost-
 ninger. 1. Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling)
 den 28. april 2003 i sag T-15/03, ophæves, idet appellan-
 ten har udvist den omhu og den omtanke, der kan kræves
 ved fremsendelsen af en meddelelse til Retten.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 2. Som følge af, at der gives medhold i appellen i sag T-15/
 03, hjemvises sagen til Retten, således at sagen T-15/03
 kan antages til realitetsbehandling, og at søgsmålet kan
 Ría de Vigo er omfattet af det geografiske anvendelsesområde behandles af Retten på grundlag af de påstande, der er
 for forordning nr. 3577/92. Forordningen har ikke en regule- anført i stævningen i sagen anlagt til prøvelse af afgørelse
 ring af konkurrencen på et bestemt marked til formål. Den R 918/2001-2 truffet den 24. oktober 2002 af Andet
 omstændighed, at søtrafikken mellem havnene på ría de Vigo Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre
 er lokal, udelukker ikke anvendelsen af princippet om den frie Marked vedrørende en indsigelsessag mellem José Luis
 bevægelighed for tjenesteydelser. Zuazaga Meabe og Banco Bilbao Cizcaya Argentaria, S.A.
 ( 1) Rådets forordning af 7.12.1992 om anvendelse af princippet
 om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i
 medlemsstaterne (cabotagesejlads), EFT L 364 af 12.12.1992, s. 7.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 — Tilsidesættelse af artikel 45 i statutten for Domstolen.
 Appellanten har anført, at der forelå uheldige, uforudsige-
 lige og uundgåelige omstændigheder uden for appellan-
 Appel iværksat den 25. juli 2003 (fax af 21. juli 2003) af tens kontrol, der viser, at der foreligger force majeure.
 José Luis Zuazaga Meabe til prøvelse af kendelse afsagt Bekræftelsen af sagsanlægget i sagen, der var indledt ved
 den 28. april 2003 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Retten pr. telefax den 3. januar 2003, og som var sendt
 Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-15/03, José Luis som anbefalet skrivelse, der var overgivet til det spanske
 Zuazaga Meabe mod Kontoret for Harmonisering i det postvæsen den 7. januar 2003, var nemlig gået tabt af
 Indre Marked (KHIM). Den anden part i sagen for appel- grunde uden for sagsøgerens kontrol. Proportionalitets-
 kammeret var Banco Bilbao Cizcaya Argentaria, S.A. princippet kræver således en fleksibel behandling af
 Retten.
 (Sag C-325/03 P)
 — Tilsidesættelse af Rettens procesreglements artikel 102 og
 Domstolens procesreglements artikel 81, stk. 2. Appellan-
 (2003/C 239/03)
 ten har anført, at den almindelige frist, forlænget med ti
 dage under hensyn til afstanden, kan tillægges yderligere
 ti dage til endelig at bekræfte en stævning fremsendt pr.
 telefax.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 25. juli
 2003 (fax af 21. juli 2003) iværksat appel af José Luis Zuazaga
 Meabe, ved José Antonio Calderón Chavero og Natalia Moya — Tilsidesættelse af Rettens procesreglements artikel 103 og
 Fernández, til prøvelse af kendelse afsagt den 28. april 2003 af Domstolens procesreglements artikel 82. Appellanten
 De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden har anført, at proportionalitetsprincippet kan og skal
 Afdeling) i sag T-15/03, José Luis Zuazaga Meabe mod anvendes ved at fastsætte udløbet af procesfristen på en
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (KHIM). Den fleksibel måde i et tilfælde som det foreliggende, hvor
 anden part i sagen for appelkammeret var Banco Bilbao sagsøgeren har fremsendt stævningen ved forudgående
 Cizcaya Argentaria, S.A. skrivelse pr. telefax.


text:
3.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/6
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 20. maj 2010 — Arnold und Johann Harms als Gesellschaft bürgerlichen Rechts mod Freerk Heidinga (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Oldenburg — Tyskland)
 (Sag C-434/08) (1)
 (Fælles landbrugspolitik - integreret system for forvaltning af og kontrol med visse støtteordninger - forordning (EF) nr. 1782/2003 - enkeltbetalingsordning - overdragelse af betalingsrettigheder - endelig overdragelse)
 2010/C 179/09
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberlandesgericht Oldenburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Arnold und Johann Harms als Gesellschaft bürgerlichen Rechts
 Sagsøgt: Freerk Heidinga
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberlandesgericht Oldenburg — fortolkning af artikel 46, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001 (EFT L 270, s. 1) — en kontraktbestemmelse indsat i en aftale, der fremtræder som havende til formål at foretage en fuldstændig og endelig overdragelse af betalingsrettigheder, og hvorefter erhververen som formel rettighedsindehaver skal aktivere betalingsrettighederne gennem dyrkning af de relevante arealer, men er forpligtet til at afstå en del af de tildelte betalinger til overdrageren
 Konklusion
 Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001 skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en aftale som den, der er omhandlet i hovedsagen — hvorefter der foretages en endelig overdragelse af betalingsrettigheder, og i medfør af hvilken erhververen som formel rettighedsindehaver skal aktivere betalingsrettighederne og på ubestemt tid helt eller delvist skal afstå de enkeltbetalinger, som han i den egenskab får udbetalt, til overdrageren — under forudsætning af, at formålet med en sådan aftale ikke er at give overdrageren mulighed for at bevare en del af de formelt overdragne betalingsrettigheder, men derimod at fastsætte den aftalte pris for de overdragne betalingsrettigheder som helhed under henvisning til værdien af denne del af betalingsrettighederne.
 (1) EUT C 44 af 21.2.2009.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/8
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 7. december 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-161/05) (1)
 (Traktatbrud - forordning (EØF) nr. 2847/93 - kontrolordning i fiskerisektoren - oplysninger vedrørende fangster og fiskeriindsatsen - manglende meddelelse)
 (2006/C 331/13)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Cattabriga, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik (ved I.M. Braguglia, som befuldmægtiget, og avocats G. Aiello og D. Del Gaizo.)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 15, stk. 4, og artikel 18, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik (EFT L 261, s. 1) — undladelse af at meddele oplysninger om fangede mængder
 Konklusion
 1)
 Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 15, stk. 4, og artikel 18, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik, idet den ikke for årene 1999 og 2000 har meddelt de heri fastsatte oplysninger.
 2)
 Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 132 af 28.5.2005.


text:
14.7.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 200/45
 — Antagelsen om, at NALOO kunne supplere sammenslut- Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 ningens 1990-klage, fordi sammenslutningen ikke kunne se afsagt den 13. februar 2001 af Consiglio di Stato i sagen
 have anlagt sag til prøvelse af 1991-beslutningen fra maj Impresa Binda & C. S.p.A. mod Comune di Torino,
 måned, er forkert, og selv om NALOO kunne handle på procestilvarslet: ED.ART S.r.l.
 den måde, kunne NALOO ikke vente tre år med at
 fremkomme med den supplerende klage.
 (Sag C-179/01)
 — Rettens konklusion, hvorefter 1998-beslutningen ikke
 blot bekræftede en beslutning, der allerede var blevet
 truffet, er en misforståelse og forkert, i det omfang den (2001/C 200/81)
 vedrører artikel 63, stk. 1-aspektet af den supplerende
 klage.
 Ved kendelse afsagt den 13. februar 2001, indgået til Domstol-
 — Det faktum, at situationen forud for 1. april 1990 var ens Justitskontor den 24. april 2001, har Consiglio di Stato i
 blevet anset for afsluttet af Kommissionen og NALOO på sagen Impresa Binda & C. S.p.A. mod Comune di Torino,
 grundlag a en misforståelse for så vidt angår de nationale procestilvarslet: ED.ART. S.r.l., forelagt De Europæiske Fælles-
 retters jurisdiktion, er uden betydning. skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 følgende spørgsmål:
 — NALOO’s påstand og Rettens tilsyneladende accept heraf
 tilsidesætter direkte retssikkerhedsprincippet og princip- 1) Er en bestemmelse i en udbudsbekendtgørelse for offent-
 pet om forbud mod tilbagevirkende kraft, idet den fører ligt udbud, hvorefter virksomheder, som ikke for deres
 til, at adfærd, som på det tidspunkt, hvor den blev bud har givet begrundelser for den angivne pris, der
 foretaget, ikke var i strid med noget retligt forbud eller svarer til i alt fald 75 % af udbudssummen, er afskåret fra
 nogen rettighed, som NALOO’s medlemmer på dette at deltage i proceduren, til hinder for anvendelsen af
 tidspunkt kunne påberåbe sig for en national ret, på et artikel 30, stk. 4, i direktiv 93/37/EØF (1)?
 hvilket som helst tidspunkt i fremtiden (og efter at
 adfærden er afsluttet) medfører en ret for NALOO’s
 medlemmer til at kræve erstatning. 2) Er en bestemmelse om en automatisk forhøjelse af
 unormalitetstærsklen for bud, hvis overensstemmende
 karakter skal undersøges, når denne baseres på et krite-
 rium, der fastlægges for det enkelte tilfælde og ud fra et
 Kommissionens forpligtelse til at undersø-
 aritmetisk gennemsnit, der ikke gør det muligt for de
 ge NALOO’s klage
 erhvervsdrivende på forhånd at kende denne tærskel, til
 hinder for anvendelsen af artikel 30, stk. 4, i direktiv
 Eftersom NALOO’s supplerede klage ikke krævede og ikke 93/37/EØF?
 havde til formål at kræve vedtagelse af en henstilling i henhold
 til artikel 63, stk. 1, var Kommissionen ikke forpligtet til at 3) Er en bestemmelse om en tidligere gennemgang med
 undersøge den, og Retten begik en retlig fejl ved at fastslå deltagelse af parterne, uden adgang for den virksomhed,
 noget andet. som anses for at have givet et unormalt bud, til at
 fremføre sine grunde efter åbningen af buddene og
 før afgørelsen om udelukkelse træffes, til hinder for
 Den påståede fejl, der består i, at Kommis- anvendelsen af artikel 30, stk. 4, i direktiv 93/37/EØF?
 sionen ikke inddrog det tilgængelige bevis-
 materiale 4) Er en bestemmelse om, at den ordregivende myndighed
 kun kan tage hensyn til begrundelser, der vedrører
 besparelser i forbindelse med byggeprocessen, de anvend-
 De grunde, som artikel 63, stk. 1-aspektet af 1998-beslutnin- te tekniske løsninger, eller den bydendes usædvanligt
 gen var baseret på, var angivet i beslutningen. Disse grunde gunstige betingelser, til hinder for anvendelsen af arti-
 henviste ikke til de faktiske omstændigheder eller bevismateri- kel 30, stk 4, i direktiv 93/37/EØF?
 alet, idet dette ikke var nødvendigt i forhold til det grundlag,
 som Kommissionen traf sin beslutning på. En beslutning kan
 ikke annulleres på grund af, at den ikke angiver de grunde, 5) Er udelukkelsen af begrundelser vedrørende elementer,
 som den ikke blev afgjort på grundlag af, og Retten begik hvis mindsteværdier kan konstateres på grundlag af
 således en retlig fejl ved at fastslå, at 1998-beslutningen var offentligt tilgængelige fortegnelser, til hinder for anven-
 ugyldig som følge af, at den var behæftet med en manglende delsen af artikel 30, stk. 4, i direktiv 93/37/EØF?
 begrundelse.
 (1) EFT C 234 af 25.7.1998, s. 36. (1) Rådets direktiv af 14.6.1993, EFT L 199 af 9.8.1993, s. 54
 (2) Sml. 1996, II, s. 705.


text:
20.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 81/12
 Anmodning om en rådgivende udtalelse fra EFTA-Domstolen indgivet af Héraðsdómur Reykjavíkur den 5. november 2013 i sagen Gunnar V. Engilbertsson mod Íslandsbanki hf.
 (Sag E-25/13)
 2014/C 81/11
 Héraðsdómur Reykjavíkur (Reykjaviks Herredsret) har ved brev af 5. november 2013, som indgik til EFTA-Domstolens justitskontor den 12. november 2013, anmodet om en rådgivende udtalelse i sagen Gunnar V. Engilbertsson mod Íslandsbanki hf. om følgende spørgsmål:
 1)
 Er det foreneligt med forskrifterne i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, at lovgivningen i en stat, som er part i EØS-aftalen, tillader, at aftaler mellem forbrugere og udbydere af lån til finansiering af køb af fast ejendom indeholder bestemmelser om, at afdragene på lånet reguleres efter et på forhånd fastsat pristal?
 2)
 Hvis det første spørgsmålet bevares bekræftende, spørges: Begrænser direktivet den berørte EØS-stats skønsbeføjelse, når denne — enten ved lovgivning eller ved administrative forskrifter — fastsætter de faktorer, der kan give anledning til ændringer i det på forhånd fastsatte pristal, og de metoder, hvorved disse ændringer måles?
 3)
 Hvis dette spørgsmål besvares benægtende, spørges: Anses et kontraktvilkår for at have været genstand for individuel forhandling i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i direktivets artikel 3, stk. 1, når: a) det er angivet i den erklæring, som forbrugeren underskriver ved lånets optagelse, at hans forpligtelse er pristalsreguleret, og at det basispristal, der skal anvendes ved beregning af ændringer af ydelsen, er angivet i erklæringen, b) erklæringen er bilagt en betalingsplan, der viser de anslåede og specificerede beløb, der skal betales ved forfaldstid, og det i erklæringen er angivet, at disse anslåede beløb kan ændres i overensstemmelse med bestemmelsen om pristalsregulering i erklæringen, og at c) både forbrugeren og långiver underskriver betalingsplanen på samme tidspunkt som forbrugeren underskriver erklæringen?
 4)
 Kan metoden til beregning af ændringer af ydelsen i aftaler om lån til finansiering af køb af fast ejendom under de omstændigheder, der er beskrevet ovenfor i spørgsmål 3, anses for udførligt beskrevet for forbrugeren i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i andet afsnit, litra d), i bilaget til direktiv 93/13/EØF?
 5)
 Har en stat, som er part i EØS-aftalen, ved gennemførelsen af artikel 6, stk. 1, i direktiv 93/13/EØF valget mellem enten at foreskrive i den nationale lovgivning, at urimelige kontraktvilkår som omhandlet i direktivets artikel 6, stk. 1, kan erklæres ikke-bindende for forbrugeren, eller at foreskrive, at sådanne kontraktvilkår ikke på noget tidspunkt er bindende for forbrugeren?


text:
5.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 148/52
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 15. april 2010 — Angelidis mod Parlamentet
 (Sag F-104/08) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - ledig stilling - opfyldelse af en dom, hvorved en afgørelse om udnævnelse annulleres - ny meddelelse om ledig stilling - berettiget forventning - princippet om at kunne komme i betragtning med henblik på en karriereudvikling - ligebehandling - princippet om god forvaltningsskik - omsorgspligt - åbenbart urigtigt skøn - magtfordrejning)
 2010/C 148/92
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Angel Angelidis (Luxembourg, Luxembourg) (ved avocat É. Boigelot)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved C. Burgos og S. Seyr, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels påstand om annullation af stillingsopslag nr. 12564 vedrørende besættelse af stillingen som direktør for Generaldirektorat for Unionens Interne Politik — Direktion D Europa-Parlamentets Budgetspørgsmål, samt af den ansættelsesprocedure, der blev indledt ved dette opslag. Dels påstand om annullation af afgørelsen om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning til den pågældende stilling og i stedet udnævne en anden ansøger til stillingen. Endelig en påstand om erstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt ved hans udnævnelse som direktør »ad personam«.
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentet betaler Angel Angelidis 1 000 EUR.
 2)
 I øvrigt frifindes Europa-Parlamentet.
 3)
 Europa-Parlamentet bærer sine egne omkostninger og betaler en tredjedel af Angel Angelidis’ omkostninger.
 4)
 Angel Angelidis bærer to tredjedele af sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 44 af 21.2.2009, s. 77.