text:
15.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 144/11
 og Rådets forordning (EF) nr. 3074/95 af 22. december 1995 vidt angår fangstårene 1991-1993, og sine forpligtelser i
 om fastsættelse for 1996 af de samlede tilladte fangstmængder henhold til artikel 21, stk. 1 og 2, i forordning nr. 2847/93,
 for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande samt af for så vidt angår fangstårene 1994-1996, idet den ikke har
 visse betingelser for fiskeri af disse fangstmængder (EFT L 330, nedlagt foreløbigt forbud mod fiskeri fra fiskerfartøjer under
 s. 1) (sag C-419/00), fransk flag eller registreret på fransk territorium, selv om de
 foretagne fangster måtte antages at have opbrugt kvoten, og
 ikke har forbudt fiskeriet endeligt, selv efter at kvoten var
 overskredet betydeligt.
 — idet den ikke har fastsat egnede regler for udnyttelsen af
 de kvoter, som den fik tildelt for fangstårene 1991-1994 Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold
 (sag C-418/00) samt for 1995 og 1996 (sag C-419/00) til artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 2241/87, for så vidt angår
 fangstårene 1991-1993, og sine forpligtelser i henhold til
 artikel 31 i forordning nr. 2847/93, for så vidt angår
 — idet den ikke har sikret overholdelsen af fællesskabsbe- fangstårene 1994-1996, idet den ikke har anlagt straffesager
 stemmelserne om bevarelse af fiskearterne ved en kontrol eller truffet administrative foranstaltninger mod skippere eller
 af fiskeriet og ved en passende inspektion af landinger og enhver anden, der er ansvarlig for fiskeri, efter at der er nedlagt
 registrering af fangster fiskeriforbud.
 2) Den Franske Republik betaler sagsomkostningerne.
 — idet den ikke har nedlagt foreløbigt forbud mod fiskeri
 fra fiskerfartøjer under fransk flag eller registreret på
 fransk territorium, selv om de foretagne fangster måtte (1) EFT C 4 af 6.1.2001.
 antages at have opbrugt kvoten, og ikke har forbudt
 fiskeriet endeligt, selv efter at kvoten var overskredet
 betydeligt, såvel for fangstårene 1991-1994 (sag C-418/
 00) samt for 1995 og 1996 (sag C-419/00), og
 — idet den ikke har anlagt straffesag eller truffet administra-
 tive foranstaltninger mod de skippere eller enhver anden, DOMSTOLENS KENDELSE
 der er ansvarlig for fiskeri, som blev foretaget efter
 fiskeriforbud for fangstårene 1991-1994 (sag C-418/00)
 (Femte Afdeling)
 samt for 1995 og 1996 (sag C-419/00),
 af 4. marts 2002
 har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 manden, P. Jann, og dommerne D.A.O. Edward (refererende i sag C-175/00 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 dommer) og M. Wathelet; generaladvokat: C. Stix-Hackl; Arbeidshof te Antwerpen): Marie-Josée Verwayen-Boelen
 justitssekretær: R. Grass, den 25. april 2002 afsagt dom, hvis mod Rijksdienst voor Arbeidsvoorziening (1).
 konklusion lyder således:
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3 — spørgsmål, hvis
 besvarelse udelukker enhver rimelig tvivl — artikel 67, stk.
 3, i forordning (EØF) nr. 1408/71 — sammenlægning af
 1) Den Franske Republik har for fangstårene 1991-1996 tilside-
 forsikrings- eller beskæftigelsesperioder med henblik på
 sat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets
 erhvervelse af ret til ydelser ved arbejdsløshed — betingelsen
 forordning (EØF) nr. 170/83 af 25. januar 1983 om en
 om, at forsikrings- eller beskæftigelsesperioderne senest har
 fællesskabsordning for bevarelse og forvaltning af fiskeressour-
 været tilbagelagt efter den lovgivning, i henhold til hvilken
 cerne, artikel 1, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2241/
 ydelserne begæres)
 87 af 23. juli 1987 om fastsættelse af visse foranstaltninger
 til kontrol af fiskeri, artikel 9, stk. 2, i Rådets forordning (EØF)
 nr. 3760/92 af 20. december 1992 om en fællesskabsordning (2002/C 144/16)
 for fiskeri og akvakultur og artikel 2 i Rådets forordning (EØF)
 nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en
 kontrolordning under den fælles fiskeripolitik, idet den ikke har (Processprog: nederlandsk)
 fastsat egnede regler for udnyttelsen af de kvoter, som den fik
 tildelt, og idet den ikke har sikret overholdelsen af fællesskabsbe- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 stemmelserne om bevarelse af fiskearterne ved en kontrol af gjort i Samling af Afgørelser)
 fiskeriet og ved en passende inspektion af landinger og
 registrering af fangster.
 Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold I sag C-175/00, angående en anmodning, som Arbeidshof te
 til artikel 11, stk. 1 og 2, i forordning nr. 2241/87, for så Antwerpen (Belgien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 ---pagebreak--- C 144/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.6.2002
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag Marie-Josée Gründerzentrum-Betriebs-GmbH mod Land Baden-Württem-
 Verwayen-Boelen mod Rijksdienst voor Arbeidsvoorziening at berg, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolknin-
 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af gen af Rådets direktiv 69/335/EØF af 17. juli 1969 om
 artikel 4, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af kapitaltilførselsafgifter (EFT L 249, s. 25), som ændret ved
 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger Rådets direktiv 85/303/EØF af 10. juni 1985 (EFT L 156, s.
 på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres fami- 23), har Domstolen (Sjette Afdeling) sammensat af afdelings-
 liemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret formanden, F. Macken, og dommerne N. Colneric, R. Schintgen
 og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. decem- (refererende dommer), V. Skouris og J.N. Cunha Rodrigues;
 ber 1996 (EFT 1997 L 28, s. 1) har Domstolen (Femte generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: R. Grass, den
 Afdeling) sammensat af formanden for Femte Afdeling, P. 21. marts 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 Jann, og dommerne S. von Bahr, D.A.O. Edward, A. La Pergola
 (refererende dommer) og C.W.A. Timmermanns, generaladvo-
 kat: P. Léger, justitssekretær: R. Grass, den 4. marts 2002 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således:
 I overensstemmelse med artikel 67, stk. 3, i Rådets forordning (EØF) Rådets direktiv 69/335/EØF af 17. juli 1969 om kapitaltilførselsaf-
 nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale gifter, som ændret ved Rådets direktiv 85/303/EØF af 10. juni
 sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og 1985, skal fortolkes således, at gebyrer, der opkræves for oprettelse
 deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som af et notarialdokument, hvorved en af direktivet omfattet disposition
 ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 attesteres, inden for rammerne af en ordning, der er kendetegnet ved,
 af 2. december 1996, er anvendelsen af bestemmelserne om at notarerne er tjenestemænd, og ved, at gebyrerne til dels overføres
 sammenlægning af forsikrings- eller beskæftigelsesperioder i stk. 1 til den offentlige myndighed, der har notarerne i sin tjeneste, indgår i
 og 2 i samme artikel — bortset fra de tilfælde, der udtrykkeligt er dennes almindelige budget og anvendes til at finansiere de opgaver,
 omhandlet i stk. 3 — undergivet den betingelse, at den pågældende der påhviler myndigheden — hvilket er tilfældet for den ordning, der
 senest har tilbagelagt forsikrings- eller beskæftigelsesperioder efter er gældende i Oberlandesgericht Karlsruhes retskreds — udgør skatter
 den lovgivning, i henhold til hvilken der er fremsat begæring om eller afgifter i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i direktiv 69/
 ydelser ved arbejdsløshed. 335, som ændret.
 (1) EFT C 233 af 12.8.2000.
 Gebyrer for oprettelse af et notarialdokument, hvorved en udvidelse af
 selskabskapitalen i et kapitalselskab samt en ændring af dets navn og
 hjemsted attesteres, er i princippet forbudt i medfør af artikel 10,
 litra c) i direktiv 69/335, som ændret, såfremt de udgør skatter eller
 DOMSTOLENS KENDELSE afgifter i direktivets forstand.
 (Sjette Afdeling)
 af 21. marts 2002
 Den omstændighed, at en afgift, som opkræves for oprettelse af et
 i sag C-264/00, Gründerzentrum-Betriebs-GmbH mod notarialdokument, hvorved stiftelsen af et kapitalselskab attesteres,
 Land Baden-Württemberg (anmodning om præjudiciel og hvis størrelse stiger direkte proportionalt med den tegnede
 afgørelse fra Amtsgericht Müllheim/Baden) (1) selskabskapital, ikke kan overstige et maksimum, kan ikke i sig selv
 give gebyret karakter af vederlag, i det forstand, hvori udtrykket er
 (»Procesreglementets artikel 104, stk. 2 — kapitaltilførsel anvendt i direktiv 69/335, som ændret, hvis dette maksimum ikke
 — direktiv 69/335/EØF — gebyrer, der opkræves for opret- kan anses for at være rimeligt i forhold til omkostningerne i
 telse af et notarialdokument, hvorved stiftelsen af et kapital- forbindelse med den tjenesteydelse, som gebyret er modydelse for.
 selskab attesteres«)
 (2002/C 144/17)
 (Processprog: tysk)
 (1) EFT C 247 af 26.8.2000.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-264/00, angående en anmodning, som Amtsgericht
 Müllheim/Baden (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,


text:
10.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 371/14
 Sag anlagt den 28. juli 2016 — Achemos Grupė og Achema mod Kommissionen
 (Sag T-417/16)
 (2016/C 371/16)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Achemos Grupė UAB (Vilnius, Litauen) og Achema AB (Jonava, Litauen) (ved advokaterne R. Martens og C. Maczkovics)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 20. november 2013 i statsstøttesagen SA.36740 (2013/NN) — Litauen, støtte ydet til Klaipedos Nafta — LNG Terminal, Bruxelles, C(2013) 7884 final, EUT 2016, C 161, s. 1, annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende om tilsidesættelse af de proceduremæssige regler indeholdt i artikel 108, stk. 2, TEUF og i artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 2015/1589 (1), og af god forvaltningsskik, idet Kommissionen på trods af de alvorlige vanskeligheder i forbindelse med at vurdere den pågældende statsstøttes forenelighed med det indre marked, alene støttede sig på en foreløbig undersøgelse af statsstøtteforanstaltningerne, selv om Kommissionen i betragtning af de alvorlige vanskeligheder var forpligtet til at indlede proceduren i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 6 i forordning nr. 1589/2015.
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF, idet Kommissionen ikke anvendte vurderingskriterierne i 135. betragtning til den anfægtede afgørelse korrekt, selv om
 —
 Kommissionen for det første med hensyn til hensigtsmæssigheden og nødvendigheden af foranstaltningerne burde have vurderet disse konkret og undersøgt, om der fandtes andre mere målrettede tiltag,
 —
 Kommissionen for det andet burde have fastslået, at der ikke forelå en tilskyndelsesvirkning, eftersom Klaipedos Nafta er retligt forpligtet til at konstruere LNG-terminalen,
 —
 Kommissionen for det tredje burde have undersøgt, hvorvidt størrelsen af den statsstøttede LNG-terminal var rimelig i forhold til at opnå det tilstræbte mål og ikke skabte overkapacitet.
 3.
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 106, stk. 2, TEUF, SGEI-rammebestemmelserne (2) og de almindelige principper såsom ligebehandling og beskyttelsen af berettigede forventninger såvel som udbudsreglerne i direktiv 2004/18 (3) og artikel 14 i direktiv 2004/18, fordi Kommissionen fejlagtigt anvendte SGEI-rammebestemmelserne, idet den accepterede en direkte overdragelse af Klaipedos Nafta for en periode på 55 år med en fortjeneste svarende til projektets interne afkast, selv om
 —
 overdragelsesperioden for det første burde have været begrundet ud fra objektive kriterier uden at overstige det tidsrum, der kræves for at (finansielt) afskrive de vigtigste af de aktiver, som er nødvendige for at udføre tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse,
 —
 udvælgelsen af Klaipedos Nafta for det andet ikke kunne have været undtaget fra reglerne om udbud begrundet i beskyttelsen af væsentlige (sikkerheds)interesser som omhandlet i artikel 14 i direktiv 2004/18, eftersom alternative foranstaltninger, der er mindre restriktive end en direkte tildeling kunne anvendes i den foreliggende sag, og
 —
 Klaipedos Naftas fortjeneste i betragtning af niveauet for den risiko, der påhviler, sidstnævnte, for det tredje burde have været begrænset til den relevante swap-rentesats (som eventuelt revurderet for at tage hensyn til løbetiden) med tillæg af 100 basispoint.
 (1) Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13.7.2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT 2015, L 248, s. 9).
 (2) Meddelelse fra Kommissionen — Den Europæiske Unions rammebestemmelser for statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste (2011), (EUT 2012, C 8, s. 15) (herefter »SGEI-rammebestemmelserne«).
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT 2004, L 134, s. 114).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
C 274/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9.11.2002
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling) (Sjette Afdeling)
 af 19. september 2002 af 19. september 2002
 i sag C-433/00, Aventis Pharma Deutschland GmbH mod i sag C-221/01, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 Kohlpharma GmbH, MTK Pharma Vertriebs-GmbH (an- skaber mod Kongeriget Belgien (1)
 modning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht
 Köln) ( 1)
 (»Direktiv 97/33/EF — telekommunikation — samtrafik
 mellem netværkene — tjenesternes interoperabilitet«)
 (»Varemærkeret — lægemidler — central markedsføringstil-
 ladelse — ompakning«)
 (2002/C 274/23)
 (2002/C 274/22)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-221/01, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtiget: H. van Lier) mod Kongeriget Belgien
 I sag C-433/00, angående en anmodning, som Landgericht (befuldmægtiget: først F. van de Craen, derefter A. Snoecx),
 Köln (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til angående en påstand om, at det fastslås, at Kongeriget
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Aventis Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-
 Pharma Deutschland GmbH mod Kohlpharma GmbH, MTK Parlamentets og Rådets direktiv 97/33/EF af 30. juni 1997 om
 Pharma Vertriebs-GmbH, at opnå en præjudiciel afgørelse samtrafik på teleområdet med henblik på at sikre forsynings-
 vedrørende fortolkningen af Rådets forordning (EØF) nr. 2309/ pligtydelser og interoperabilitet ved anvendelse af ONP-prin-
 93 af 22. juli 1993 om fastlæggelse af fællesskabsprocedurer cipperne (EFT L 199, s. 32), særligt artikel 7, stk. 5, artikel 9,
 for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedi- stk. 3, og artikel 14, stk. 1 og 2, idet det ikke har vedtaget alle
 cinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk agentur for de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, som er
 lægemiddelvurdering (EFT L 214, s. 1), og af fællesskabsrettens nødvendige for at efterkomme direktivet, har Domstolen
 regler vedrørende den frie bevægelighed for lægemidler, har (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, F. Macken,
 Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsforman- og dommerne N. Colneric, C. Gulmann (refererende dommer),
 den, F. Macken, og dommerne N. Colneric, C. Gulmann R. Schintgen og V. Skouris; generaladvokat: F.G. Jacobs;
 (refererende dommer), J.-P. Puissochet og V. Skouris; generalad- justitssekretær: R. Grass, den 19. september 2002 afsagt dom,
 vokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: ekspeditionssekretær hvis konklusion lyder således:
 H.A. Rühl, den 19. september 2002 afsagt dom, hvis konklu-
 sion lyder således:
 1) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 artikel 7, stk. 5, artikel 9, stk. 3, samt artikel 14, stk. 1, jf.
 Forordning (EØF) nr. 2309/93 af 22. juli 1993 om fastlæggelse af artikel 12, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv
 fællesskabsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og 97/33/EF af 30. juni 1997 om samtrafik på teleområdet med
 veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk henblik på at sikre forsyningspligtydelser og interoperabilitet
 agentur for lægemiddelvurdering er til hinder for, at et lægemiddel, ved anvendelse af ONP-principperne, idet det ikke har vedtaget
 for hvilket der er udstedt to forskellige centrale markedsføringstilladel- alle de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, som
 ser for henholdsvis pakninger med fem enheder og pakninger med ti er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 enheder, markedsføres i en pakning, der består af to pakninger med
 fem enheder, der er sat sammen og ometiketteret. 2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 ( 1) EFT C 45 af 10.2.2001. (1 ) EFT C 227 af 11.8.2001.


text:
26.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 233/3
 Sag anlagt den 18. juni 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Polen
 (Sag C-223/09)
 2009/C 233/03
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved O. Beynet og M. Kaduczak, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/89/EF af 18. januar 2006 om foranstaltninger til fremme af elforsyningssikkerhed og infrastrukturinvesteringer (1), idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 24. februar 2008. På tidspunktet for indgivelsen af denne stævning havde sagsøgte imidlertid endnu ikke truffet de nødvendige foranstaltninger for at gennemføre direktivet eller under alle omstændigheder ikke underrettet Kommissionen herom.
 (1) EUT L 33, s. 22.


text:
6.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 313/50
 Sag anlagt den 29. september 2008 — FIFA mod KHIM — Ferrero (GERMANY 2006)
 (Sag T-445/08)
 (2008/C 313/89)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (Zürich, Schweiz) (ved D. Alexander Q.C. og barrister A. Barav, samt lawyers R. Buchel og C. Rassmann)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Ferrero OHG mbH (Stadtallendorf, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 30. juni 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1467/2005-1) annulleres helt eller delvist.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »GERMANY 2006« for varer og tjenesteydelser i klasse 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 18, 19, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 og 42 — EF-varemærkeregistrering nr. 2 153 005
 Indehaver af EF-varemærket: Sagsøgeren
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Den anden part i sagen for appelkammeret
 Annullationsafdelingens afgørelse: Afslag på begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt
 Appelkammerets afgørelse: Annullationsafdelingens afgørelse annulleres
 Søgsmålsgrunde: i) Tilsidesættelse af artikel 73 og artikel 74, stk. 1, i Rådets forordning nr. 40/94 for så vidt som appelkammeret i det store og hele har baseret sin afgørelse på artikel 7, stk. 1, litra c), i Rådets forordning nr. 40/94, selv om denne bestemmelse ikke er påberåbt af den anden part i sagen for appelkammeret, og Annullationsafdelingen heller ikke har støttet sin afgørelse på den. ii) Subsidiært tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Rådets forordning nr. 40/94, da appelkammeret har undladt at foretage en helhedsbedømmelse af det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt, ud fra gennemsnitsforbrugerens synspunkt og at anvende de relevante bestemmelser med henblik på vurderingen af beskrivende karakter i forhold til de varer og/eller tjenesteydelser, der er ansøgt om varemærkeregistrering for. iii) Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret fejlagtigt har vurderet, at det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt, mangler fornødent særpræg. iv) Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 3, og artikel 51, stk. 2, i Rådets forordning nr. 40/94, eftersom appelkammeret fejlagtigt har vurderet, at det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt, ikke har fået fornødent særpræg i forhold til tjenesteydelser i klasse 41 og for alle varer, der benyttes som reklamevarer (merchandising).


text:
8.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/31
 Sag anlagt den 4. november 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-472/04)
 (2005/C 6/58)
 Processprog: italiensk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 4. november 2004 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Knut Simonsson og Claudio Loggi, som befuldmægtigede.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Den italienske republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 17 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/96/EF af 4. december 2001 om harmoniserede krav til og procedurer for sikker lastning og losning af bulkskibe (1), idet den ikke har udstedt (alle) de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 5. august 2003.
 (1) EFT L 13 af 16.1.2002, s. 9.


text:
29.4.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 122/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved ken- sine ansatte, bortset fra fire personer, og virksomhed D
 delse afsagt den 16. december 1999 af Bundessozialgericht derefter får overdraget udførelsen af arbejdet af virksomhed
 i sagen Hasan Gevin mod Bundesanstalt für Arbeit — A og i medfør af en kollektiv overenskomst ansætter en
 Kindergeldkasse del af virksomhed C’s ansatte, men ikke overtager noget
 aktiv fra denne virksomhed, som fortsat består, og som
 (Sag C-47/00) vedblivende forfølger sit vedtægtsmæssige formål?
 2. Såfremt det fastslås, at virksomhed C er overdrager og
 (2000/C 122/20) samtidig fortsat består, er ovennævnte direktiv da til hinder
 for, at virksomheden fortsat kan have visse arbejdstagere
 Ved kendelse afsagt den 16. december 1999, indgået til ansat?
 Domstolens Justitskontor den 14. februar 2000, har Bundesso-
 zialgericht i sagen Hasan Gevin mod Bundesanstalt für Arbeit
 — Kindergeldkasse — forelagt De Europæiske Fællesskabers (1) Om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af
 virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter (EFT L 61, s. 26).
 spørgsmål:
 Finder artikel 3, stk. 1, i Associeringsrådet EØF/Tyrkiets
 afgørelse nr. 3/80 af 19. september 1980 om anvendelsen af
 De Europæiske Fællesskabers medlemsstaters sociale sikring-
 sordninger på tyrkiske arbejdstagere og på deres familie-
 medlemmer også anvendelse på tyrkiske statsborgere, der
 opholder sig lovligt i en af Den Europæiske Unions medlemss- Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 tater og dér er beskæftiget som arbejdstagere, når de ikke er afsagt den 11. januar 2000 af Tribunal des Affaires de
 indrejst i medlemsstaten som vandrende arbejdstagere eller Sécurité Sociale de Creteil i sagen S.A. Ferring mod
 som familiemedlemmer til sådanne, men som flygtninge fra Agence centrale des organismes de sécurité sociale
 Tyrkiet, uden dog at være blevet anerkendt som flygtninge i »ACOSS«
 medlemsstaten, og som først efter asylsagens afslutning har
 opnået en arbejdstilladelse? (Sag C-53/00)
 (2000/C 122/22)
 Ved dom afsagt den 11. januar 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 21. februar 2000, har Tribunal des Affaires
 de Sécurité Sociale de Creteil i sagen S.A. Ferring mod Agence
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom centrale des organismes de sécurité sociale »ACOSS« forelagt
 afsagt den 14. februar 2000 af Cour du travail de Bruxelles De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 (6. Afdeling) i sagen Temco Service Industries SA mod præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Samir Imzilyen, Mimoune Belfarh, Abdesselam Afia-
 Aroussi og Khalil Lakhdar, procesdeltagere: General Main- — Kan det bidrag, der er indført ved artikel L. 245-6-1 i lov
 tenance Contractors SPRL og Buyle-Medros-Vaes Associa- om social sikring, anses for en offentlig støtte i den
 tes SA forstand, hvori udtrykket er anvendt i traktatens artikel 87
 (tidligere artikel 92)?
 (Sag C-51/00)
 — Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, er afgiften
 (2000/C 122/21) da berettiget ud fra ordningens art og opbygning?
 — Er distributør-grossisterne pålagt at administrere en tje-
 Ved dom afsagt den 14. februar 2000, indgået til Domstolens neste af almindelig økonomisk interesse i den forstand,
 Justitskontor den 17. februar 2000, har Cour du travail de hvori udtrykket er anvendt i traktatens artikel 86, stk. 2
 Bruxelles (6. Afdeling) i sagen Temco Service Industries SA (tidligere artikel 90, stk. 2)?
 mod Samir Imzilyen, Mimoune Belfarh, Abdesselam Afia-
 Aroussi og Khalil Lakhdar, procesdeltagere: General Mainte- — Såfremt det indførte bidrag kan anses for at udgøre en
 nance Contractors SPRL og Buyle-Medro-Vaes Associates SA, offentlig støtte, skal det da nøjagtigt udligne de meromkost-
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning ninger, der er forbundet med de forpligtelser, der er pålagt
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: distributør-grossisterne, for at undtagelsen i artikel 86, stk.
 2, kan finde anvendelse?
 1. Finder artikel 1, stk. 1, i Rådets direktiv 77/187 (EØF) af
 14. februar 1977 (1) anvendelse i det tilfælde, at virksomhed — Skal traktatens artikel 49 (tidligere artikel 59) fortolkes
 A, der har overdraget arbejdet med rengøringen af sine således, at den er til hinder for en national lovgivning som
 industrielle anlæg til virksomhed B, som overdrager den, der følger af lov af 19. december 1997?
 udførelsen af det pågældende arbejde til virksomhed C,
 der, efter at virksomhed B mister kontrakten, afskediger
 alle


text:
10.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/13
 Rettens dom af 16. juni 2015 — Portugal mod Kommissionen
 (Sag T-3/11) (1)
 ((EUGFL - Garantisektionen - EGFL og ELFUL - udgifter, der er udelukket fra finansiering - fejl ved systemet til identificering af landbrugsparceller og det geografiske informationssystem (LPIS-GIS) ved udførelse af kontroller på stedet og beregning af sanktioner (regnskabsårene 2005-2007))
 (2015/C 262/16)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Den Portugisiske Republik (ved L. Inez Fernandes, M. Figueiredo og J. Saraiva de Almeida, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved P. Guerra e Andrade og P. Rossi, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse 2010/668/EU af 4. november 2010 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 288, s. 24), for så vidt som den finder anvendelse på finansielle korrektioner over for Den Portugisiske Republik for et beløb på 4 0 6 90 655,11 EUR på grund af »svagheder i LPIS-GIS [systemet til identificering af landbrugsparceller — det geografiske informationssystem], udførelse af kontroller på stedet og beregning af sanktioner« i regnskabsårene 2005-2007.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Den Portugisiske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 139 af 7.5.2011.


text:
22.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/57
 Sag anlagt den 30. september 2008 — SIAE mod Kommissionen
 (Sag T-433/08)
 (2008/C 301/95)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Società Italiana degli Autori ed Editori — SIAE (Rom, Italien) (ved avvocati M. Siragusa, M. Mandel, L. Vullo og S. Valentino)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Beslutningens artikel 3 og 4, stk. 2, annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens sagsomkostninger.
 —
 Retten anordner en hvilken som helst anden foranstaltning, også vedrørende bevisoptagelsen, som måtte findes passende.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den i denne sag anfægtede beslutning er den samme som i sag T-392/08, AEPI mod Kommissionen.
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren gjort fem anbringender gældende.
 Med det første anbringende har sagsøgeren påberåbt sig tilsidesættelse og fejlagtig anvendelse af artikel 81, EF, samt en mangelfuld undersøgelse, for så vidt som det i beslutningen fastslås, at der foreligger en samordnet praksis i mangel af beviser ud over den blotte omstændighed, at mange af aftalerne om gensidig repræsentation begrænser muligheden for at indrømme licenser på det område, hvor det andet forvaltningsselskab opererer. Kommissionen har i den forbindelse set bort fra den omstændighed, at mange forvaltningsselskaber er af den opfattelse, at de bedst kan sikre deres medlemmers rettigheder ved at overdrage deres registre til de forvaltningsselskaber, der kan sikre en effektiv beskyttelse af ophavsrettighederne, og det er helt åbenbart, at netop de selskaber, der er veletablerede på området, kan opfylde dette krav fuldt ud.
 Med det andet anbringende har sagsøgeren påberåbt sig tilsidesættelse og fejlagtig anvendelse af artikel 81 EF samt en ulogisk begrundelse i beslutningen, idet Kommissionen i sit forsøg på at godtgøre den praktiske mulighed for multiterritoriale licenser for transmissioner af musikværker via satellit, kabel eller internet fremlagde bevis for, at forvaltningsselskaberne ikke udøver en parallel adfærd. Kommissionens påstande afkræftes af de eksempler, den selv anfører, vedrørende forvaltningsselskabernes bemyndigelser, der dækker et bredere område end det område, som et enkelt selskab opererer på.
 Med det tredje anbringende har sagsøgeren påberåbt sig tilsidesættelse og fejlagtig anvendelse af artikel 81, EF, da i det tilfælde, hvor Kommissionen fastslår, at der foreligger en samordnet praksis, hvilket bestrides, har denne ikke nogen begrænsende indvirkning på konkurrencen, for så vidt som territoriale afgrænsninger udgør en nødvendig følge af de enerettigheder, ophavsmændene har.
 Med det fjerde anbringende har sagsøgeren påberåbt sig tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet og af artikel 253 EF som følge af manglende begrundelse, idet Kommissionen ikke underrettede selskaberne om de væsentlige faktiske omstændigheder, som den lagde til grund, da den i forlængelse af den foretagne markedsundersøgelse ikke accepterede de af SIAE foreslåede tilsagn.
 Med det femte anbringende har sagsøgeren påberåbt sig tilsidesættelse af artikel 253 EF som følge af manglende begrundelse, tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og af retssikkerhedsprincippet samt, at foranstaltningerne i beslutningens artikel 4, stk. 2, er selvmodsigende og ulogiske. Den fuldstændigt udefinerede karakter af den »revision«, som pålægges forvaltningsselskaberne, sætter uberettiget SIAE i en usikker situation med henblik på at identificere de foranstaltninger, som Kommissionen anser for tilstrækkelige til at stoppe den påståede samordnede praksis. Eftersom Kommissionen desuden udtrykkeligt har anerkendt, at den omstændighed, at bemyndigelsen begrænses til det andet selskabs område ikke udgør en begrænsning i konkurrencen, er det i klar modstrid med denne forudsætning at kræve af forvaltningsselskabet, at det foretager en bilateral revision af den territoriale afgrænsning af alle deres bemyndigelser til transmission via satellit, kabel samt internettet, og at det således forelægger Kommissionen en kopi af revisionen af alle aftaler om gensidig repræsentation. Dertil kommer, at eftersom Kommissionen har krævet en »bilateral« revision af de territoriale afgrænsninger, går SIAE's fuldstændige efterlevelse af beslutningens artikel 4, stk. 2, under alle omstændigheder ud over SIAE's egen beslutningskompetence, idet den også er undergivet uafhængige beslutninger fra 23 andre forvaltningsselskaber.


text:
7.9.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 260/29
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 28. juni 2013 — Leonardo Zappalà mod Rete Ferroviaria Italiana SpA
 (Sag C-363/13)
 2013/C 260/53
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte suprema di cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Leonardo Zappalà
 Sagsøgt: Rete Ferroviaria Italiana SpA
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Finder bestemmelserne i den rammeaftale vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er gennemført ved direktiv 1999/70/EF (1), anvendelse på arbejde inden for søfart, og omfatter særligt § 2, stk. 1, også personer med tidsbegrænset ansættelse, som er ansat på færger med daglige sejladser?
 2)
 Er den rammeaftale, der er gennemført ved direktiv 1999/70/EF, særligt § 3, stk. 1, til hinder for national lovgivning (artikel 332 i Codice della navigazione), som fastsætter, at der angives en »varighed« af kontrakten og ikke et »tidspunkt« for dennes »udløb«, og er det foreneligt med direktivet at fastsætte kontraktens varighed ved angivelse af en tidsbegrænsning, hvis eksistens er bestemt (»maksimalt 78 dage«), men hvis udløbstidspunkt er ubestemt?
 3)
 Er den rammeaftale, der er gennemført ved direktiv 1999/70/EF, særligt § 3, stk. 1, til hinder for national lovgivning (artikel 325, 326 og 332 i Codice della navigazione), hvorefter de objektive forhold, der begrunder indgåelsen af den tidsbegrænsede kontrakt, blot udgøres af en angivelse af den eller de sejladser, som skal foretages, således at kontraktens genstand (arbejdsydelsen) i det væsentlige er sammenfaldende med dens årsag (begrundelsen for indgåelsen af en tidsbegrænset kontrakt)?
 4)
 Er den rammeaftale, der er gennemført ved direktivet, til hinder for national lovgivning (i det foreliggende tilfælde bestemmelserne i Codice della navigazione), som i tilfælde af anvendelse af flere på hinanden følgende kontrakter (som kan udgøre misbrug i henhold til § 5) udelukker, at disse kan konverteres til tidsubegrænsede ansættelsesforhold (hvilket i henhold til artikel 326 i Codice della navigazione alene er muligt, hvis den forhyrede arbejder i en sammenhængende periode på mere end et år, og hvis der ikke går mere end 60 dage mellem udløbet af en kontrakt og indgåelsen af den efterfølgende kontrakt)?
 (1) Rådets direktiv 1999/70/EF af 28.6.1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP (EFT L 175, s. 43).


text:
C 101/32 DA Den Europæiske Unions Tidende 26.4.2003
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS A. Renck, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: A. von
 den 6. februar 2003 Mühlendahl, B. Weggenmann og C. Røhl Søberg), intervenient
 for Retten var Karlsberg Brauerei KG Weber, Homburg (Tysk-
 i sag T-7/01, Norman Pyres mod Kommissionen for De land), ved avocat R. Lange, angående en påstand om annulla-
 Europæiske Fællesskaber (1) tion af en afgørelse truffet den 12. februar 2001 af Tredje
 Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre
 Marked (Varemærker og Design) (sag R 251/2000-3) vedrøren-
 (Midlertidigt ansat — forlængelse af kontrakt — varighed) de registrering af tegnet MYSTERY som EF-varemærke, over
 for hvilket der er blevet gjort indsigelse gældende på grundlag
 (2003/C 101/56) af det nationale varemærke Mixery, har Retten (Anden Afde-
 ling), sammensat af afdelingsformanden, R.M. Moura Ramos,
 (Processprog: engelsk) og dommerne J. Pirrung og A.W.H. Meij; justitssekretær:
 fuldmægtig D. Christensen, den 15. januar 2003 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således:
 I sag T-7/01, Norman Pyres, forhenværende tjenestemand ved
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker
 Bruxelles, ved avocats G. Vandersanden og L. Levi, og med og Design) frifindes.
 valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: J. Currall), angående 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om at
 forlænge sagsøgerens kontrakt som midlertidigt ansat for en
 periode begrænset til seks måneder, har Retten (enedommer: (1 ) EFT C 227 af 11.8.2001.
 P. Mengozzi); justitssekretær: fuldmægtig J. Plingers, den
 6. februar 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Hver part bærer sine omkostninger.
 RETTENS DOM
 ( 1) EFT C 95 af 24.3.2001.
 af 13. februar 2003
 i sag T-333/01, Karl L. Meyer mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (»OLT — erstatningssøgsmål — forpligtelse til offentliggø-
 den 15. januar 2003 relse og til kontrol — årsagsforbindelse«)
 i sag T-99/01, Mystery drinks GmbH mod Kontoret
 (2003/C 101/58)
 for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og
 Design) ( 1)
 (Processprog: fransk)
 [EF-varemærker — indsigelsessag — ældre nationalt vare-
 mærke Mixery — ansøgning om EF-figurvaremærket MY-
 STERY — relativ registreringshindring — forvekslingsrisiko
 — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94] I sag T-333/01, Karl L. Meyer, Uturoa (Fransk Polynesien), ved
 avocat J.-D. des Arcis, og med valgt adresse i Luxembourg,
 (2003/C 101/57) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld-
 mægtigede: M.-J. Jonczy og B. Martenczuk), angående en
 påstand om erstatning for det tab, sagsøgeren hævder at have
 (Processprog: tysk) lidt som følge af de tjenstlige fejl, Kommissionen hævdes at
 have begået i forbindelse med anvendelsen af afgørelserne om
 de oversøiske landes og territoriers associering, har Retten
 I sag T-99/01, Mystery drinks GmbH, Eppertshausen (Tysk- (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, K. Le-
 land), ved advokaterne T. Jestaedt, V. von Bomhard og naerts, og dommerne J. Azizi og M. Jaeger; justitssekretær:


text:
4. 3 . 95 1 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 54/9
 Appel iværksat den 13 . januar 1995 af New Holland Ford eller samordnet praksis er uforenelig med artikel 85, stk. 1 ,
 Ltd til prøvelse af dom afsagt den 27. oktober 1994 af De især betingelsen om, at den skal have til formål eller til følge
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden at begrænse konkurrencen.
 Afdeling) i sag T-34/92, Fiat Agri UK Ltd og New Holland
 Ford Ltd mod Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber 2. Urigtig anvendelse af traktatens artikel 85 , stk. 2, og af
 det princip, der er fastslået i dommen i Consten og
 (Sag C-8/95 P)
 Grundig-sagen
 ( 95/C 54/15
 Retten i Første Instans har afvist, at det i nærværende sag er
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den muligt at anvende det princip, der er blev fastslået i Consten
 13 . januar 1995 iværksat appel af New Holland Ford Ltd, og Grundig-dommen, hvorefter » den manglende retsvirk
 Cranes Farm Road, Basildon, Essex (Det Forenede Konge ning i henhold til artikel 85 , stk. 2, [kun] rammer ... de dele
 af en aftale, der falder ind under forbuddet, eller hele aftalen,
 rige ), ved advokat Mario Siragusa, Rom, og advokat
 Giuseppe Scassellati-Sforzolini, Bologna, begge fra advokat hvis disse dele synes uadskillelige fra aftalens øvrige
 bestemmelser « ( 1 ).
 firmaet Cleary, Gottlieb, Steen og Hamilton, Bruxelles, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Elvinger,
 Hoss og Prussen, 15 , Cote d'Eich. Retten i Første Instans har med urette anset et EF-retsprincip
 for uanvendeligt, som, hvis det var blevet anvendt, sand
 synligvis havde givet den anledning til at fastslå, at
 Appellanten har nedlagt følgende påstande : beslutningen måtte annulleres.
 — Appellen fastslås at være rettidigt iværksat og admit 3 . Urigtig anvendelse af artikel 85, stk. 3
 teres .
 Retten i Første Instans har tiltrådt Kommissionens bedøm
 — Dommen ophæves i sin helhed. melse på grundlag af artikel 85 , stk. 1 , og har afvist, at der er
 grundlag for en individuel fritagelse af informationsud
 — Beslutningen annulleres i sin helhed, subsidiært hjemvi vekslingsordningen eller i det mindste af Data System. Mens
 ses sagen til Retten i Første Instans. den tillod Kommissionen ikke at bevise en faktisk påvirk
 ning af konkurrencen i artikel 85 , stk. l's forstand,
 krævede den, at sagsøgerne skulle bevise, at konkurrencen
 — Kommissionen tilpligtes at betale appellantens sagsom faktisk ville have udviklet sig anderledes uden informations
 kostninger. udvekslingsordningen, for at det kunne anses for bevist, at
 oplysningerne i medfør af udvekslingsordningen og Data
 System er nødvendige i artikel 85 , stk. 3's forstand. Den
 Anbringender og væsentligste argumenter omstændighed, at der ikke indtraf påviselige dramatiske
 ændringer på markedet efter at udvekslingsordningen blev
 standset i 1988, beviser, at Kommissionen med urette fandt
 Appellanten gør gældende, at den af Retten i Første Instans
 artikel 85 , stk. 1 , anvendelig på udvekslingsordningen.
 afsagte dom er mangelfuld og skal ophæves på grund af
 a ) tilsidesættelse af processuelle regler, hvilket har skadet
 appellanternes interesser, og b ) urigtig anvendelse af trak (') Domstolens dom i de forenede sager 56/64 og 58/64, Sml.
 tatens artikel 85 . 1965-1968 , s. 245, på side 257.
 Processuelle fejl
 Retten i Første Instans har ikke givet en tilstrækkelig
 begrundelse på afgørende punkter i dommen og har ikke
 taget stilling til alle de væsentlige faktiske vildfarelser i
 beslutningen og disses virkning for beslutningens lovlig Sag anlagt den 16. januar 1995 af Kongeriget Belgien mod
 hed . Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-9/95 )
 ( 95/C 54/16 )
 Materielle fejl
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 1 . Urigtig anvendelse af artikel 85, stk. 1
 16 . januar 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Kongeriget Belgien ved bes
 Retten i Første Instans har anvendt traktatens artikel 85 , tuursdirecteur J. Devadder, Ministeriet for Udenrigsanlig
 stk. 1 , urigtigt i to væsentlige henseender: a ) den har gender, Udenrigshandel og Udviklingssamarbejde, og med
 defineret og beskrevet det relevante marked forkert, og valgt adresse i Luxembourg på Den Belgiske Ambassade, 4,
 b) den har fejlfortolket betingelserne for, at en aftale rue des Girondins .


text:
Nr. C 94/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 3 . 97
 har afvist at indlede en procedure, og anmelderen for så vidt angår et eventuelt misbrug i forbindelse
 heroverfor har anlagt passivitetssøgsmål, og der er med fastsættelsen af priser og forretningsbetingel
 tale om en aftale, med hensyn til hvilken der hver ser, jf. GWB's (Gesetz gegen Wettbewerbsbeschrån
 ken i Kommissionens eller Fællesskabernes retsin kungen ) § 103 , stk . 5 ?
 stansers praksis findes fortilfælde, hvorefter så
 danne aftaler kan fritages ? Såfremt bestemmelserne i den tyske lov om energi
 forsyning ikke kan begrunde det, er der da andre
 b ) Såfremt Kommissionen under de ovenfor under a ) hensyn, som kan begrunde, at de pågældende for
 angivne omstændigheder frifindes for passivitets syningsvirksomheder anses for » betroede « virk
 søgsmålet, er den nationale myndighed da alligevel somheder, som omhandlet i EF-traktatens
 afskåret fra at anvende EF-traktatens artikel 85 , artikel 90, stk . 2, og i givet fald hvilke ?
 stk. 1 , idet der er tale om en form for aftale, med
 hensyn til hvis fritagelse der endnu ikke er taget b) Såfremt de nævnte el-forsyningsvirksomheder hen
 stilling på fællesskabsplan ? hører under de i EF-traktatens artikel 90, stk. 2,
 omhandlede betroede virksomheder, spørges:
 5 ) Såfremt spørgsmål 4 a ) og b ) besvares benægtende, øn
 skes følgende spørgsmål besvaret: Hvilke kriterier skal anvendes ved fortolkningen af
 de yderligere betingelser i EF-traktatens artikel 90,
 Handler en tysk kommune som virksomhed i henhold stk. 2, nemlig om anvendelsen af EF-traktatens
 til EF-traktatens artikel 85 , stk. 1 , når den indgår en artikel 85, stk. 1 , på en koncessionsaftale er til hin
 koncessionsaftale med en el-forsyningsvirksomhed, der der for, at virksomhederne retligt eller faktisk kan
 opererer i Tyskland, hvorved kommunen mod betaling udføre de særlige opgaver, som er betroet dem, og
 af en koncessionsafgift, der er fastsat i forhold til af om undtagelsen fra EF-traktatens konkurrencereg
 sætningen af elektricitet i det område, koncessionen ler i givet fald begrænser samhandelen i et omfang,
 der er i strid med Fællesskabets interesse ?
 omfatter, indrømmer den pågældende virksomhed ene
 ret til at benytte de offentlige veje i kommunens om
 råde med henblik på anlæg og drift af de ledninger,
 der er nødvendige med henblik på den direkte el-forsy
 ning af endelige kunder, og kommunen forpligter sig
 til ikke selv at gennemføre eller lade gennemføre en
 egen offentlig el-forsyning i det område, koncessionen Sag anlagt den 24. januar 1997 af Kommissionen for De
 omfatter ? Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-35/97)
 6 ) Såfremt spørgsmål 5 besvares bekræftende, ønskes føl { 97IC 94/16 )
 gende spørgsmål besvaret:
 Såfremt det måtte vise sig, at aftalen om eneret i en Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 koncessionsaftale med en kommune som omhandlet i 24. januar 1997 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 den foreliggende sag er nødvendig for at sikre, at kon Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Pieter
 cessionshaveren kan udøves sin forsyningsvirksomhed, Jan Kuyper og Pieter Van Nuffel, som befuldmægtigede,
 må det da allerede af den grund afvises, at der er tale og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de
 om en konkurrencebegrænsning som omhandlet i EF la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Cen
 traktatens artikel 85, stk . 1 , eller kan dette aspekt først tret, Luxembourg.
 komme i betragtning i forbindelse med en anvendelse
 af EF-traktatens artikel 90, stk. 2, eller artikel 85 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har ned
 stk . 3 ? lagt følgende påstande:
 7) Såfremt det bekræftes, at EF-traktatens artikel 85, 1 ) Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat
 stk. 1 , finder anvendelse, ønskes følgende spørgsmål sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 48 ,
 besvaret: stk. 2, og artikel 7 i forordning ( EØF ) nr. 1612/68 af
 15 . oktober 1968 (') om arbejdskraftens frie bevæge
 a ) Er de virksomheder, der i Tyskland forsyner private lighed inden for Fællesskabet, da den udelukker græn
 og industrielle endelige kunder med elektricitet, searbejdere, som er bosat i Belgien, fra at kunne mod
 virksomheder, der har fået overdraget at udføre tje tage tillægspensionspoint, når deres beskæftigelse er
 nesteydelser af almindelig økonomisk interesse blevet afbrudt førtidigt.
 som omhandlet i EF-traktatens artikel 90, stk. 2,
 fordi de ud fra hensynet til en sikker og billig ener 2 ) Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens om
 giforsyning af forbrugerne i henhold til den tyske kostninger.
 lov om energiforsyning ( Energiewirtschaftsgesetz )
 er undergivet en række særlige regler, nemlig at Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 den kompetente energitilsynsmyndighed skal med
 dele tilladelse ( EnWG's § 5 ), at virksomhederne i Tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 48 , stk. 2, og
 henhold til EnWG's § 6 er forpligtet til i forsy artikel 7 i forordning (EØF) nr. 1612/68 : EF-traktatens ar
 ningsområdet at levere elektricitet til alle i henhold tikel 48 og navnlig artikel 7, stk. 1 , i forordning nr. 1612/
 til offentliggjorte generelle betingelser og priser, og 68 forbyder forskelsbehandling af vandrende arbejdstagere
 de endelig også ud fra hensynet til en sikker og bil med hensyn til beskæftigelsesvilkår, navnlig for så vidt an
 lig energiforsyning er undergivet et særligt tilsyn går aflønning og afskedigelse . Adgangen til optjening af
 ---pagebreak--- 22 . 3 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 94/9
 pensionspoint, herunder optjening heraf, når den pågæl teordning for producenter af visse markafgrøder ( EFT
 dende arbejdstager er blevet afskediget, udgør et beskæfti nr. L 181 af 1 . 7. 1992, s. 12 ) fortolkes således, at den
 gelsesvilkår, som er aftalt mellem arbejdsgiver og arbejds indeholder et forbud mod, at medlemsstaternes myn
 tager, fordi de er undergivet de kollektive overenskomster. digheder pålægger ansøgerne et gebyr for forvaltnin
 Den omstændighed, at en grænsearbejder efter at være ble gens arbejde med behandlingen af deres ansøgninger
 vet afskediget modtager arbejdsløshedsydelser i en anden om udbetaling af støtte, når gebyrerne er fastsat i over
 medlemsstat i medfør af artikel 71 i forordning ( EØF) ensstemmelse med de sædvanlige satser i national ret i
 nr. 1408/71 (2), berettiger ikke arbejdsgiveren (dvs . den til øvrigt, og er så lave, at de ikke kan afholde ansøgerne
 lægspensionsinstitution, som en arbejdstager er tilsluttet, fra at søge om støtte ?
 og som gennemfører de aftaleretlige forpligtelser på områ
 det) til at fratage den tidligere .ansatte hans aftalte kon
 traktmæssige fordele . Selv om det er korrekt, at den om b) Såfremt spørgsmål a ) besvares bekræftende :
 handlede forskelsbehandling hviler på kollektive
 overenskomster og ikke på en retsforskrift, foreligger der Er artikel 15 , stk. 3 , i den anførte rådsforordning i
 for så vidt angår den sagsøgte stat alligevel en overtræ strid med trinhøjere fællesskabsret, navnlig solidari
 delse af fællesskabsretten i henhold til EF-traktatens
 tetsforpligtelsen over for Fællesskabet ifølge EF-trakta
 artikel 169, da staten ikke alene har accepteret, at tillægs tens artikel 5 , proportionalitetsprincippet i EF-trakta
 pensionsordningerne fører til denne forskelsbehandling, tens artikel 3 B, stk. 3 , og subsidiaritetsprincippet i
 men tillige har godkendt overenskomsterne og gjort dem EF-traktatens artikel 3 B, stk. 2 ?
 obligatoriske i almindelighed; ved artikel L 731-5 i code
 de la securité sociale ( lov om social sikring) har Frankrig
 indført en pligt for alle arbejdstagere, som er omfattet af
 den lovpligtige aldersdomsforsikring, til at være tilsluttet
 en tillægspensionsordning. Uanset at administrationen af
 tillægspensionsordningerne principielt er overladt til ar
 bejdsmarkedets parter, hviler systemet reelt på aftaler mel Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 lem arbejdsmarkedets parter og det offentlige, der griber afsagt den 18. oktober 1996 af Schleswig-Holsteinisches
 aktivt ind på området, navnlig for så vidt angår sikring af Verwaltungsgericht i sagen Ernst-Detlef Ketelsen mod Amt
 den finansielle ligevægt. fur Land- und Wasserwirtschaft Husum
 ( Sag C-37/97)
 Den omstændighed, at de franske tillægspensionsordninger
 » godkender « arbejdsløshedsperioder, for hvilke en grænse ( 97/C 94/ 18 )
 arbejder har fået godtgørelse i Frankrig i forbindelse med
 arbejde, som han har mistet i en anden medlemsstat, kan
 hverken fjerne eller udligne den forskelsbehandling, som Ved kendelse afsagt den 18 . oktober 1997, indgået til
 finder sted til skade for grænsearbejdere, der er bosat i en Domstolens Justitskontor den 27. januar 1997, har Schles
 anden medlemsstat. wig-Holsteinisches Verwaltungsgericht, 1 . afdeling, i sagen
 Ernst-Detlef Ketelsen mod Amt für Land- und Wasserwirt
 schaft Husum, forelagt De Europæiske Fællesskabers
 (') EFT 1968 II, s. 467.
 (2 ) EFT 1971 II, s. 366 . Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af føl
 gende spørgsmål :
 a ) Skal artikel 30a i Rådets forordning ( EØF ) nr. 2066/92
 af 30 . juni 1992 om ændring af forordning ( EØF )
 nr. 805/68 om den fælles markedsordning for oksekød
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse samt om ophævelse af forordning ( EØF ) nr. 468/87
 afsagt den 18 . oktober 1996 af Schleswig-Holsteinisches om de generelle regler for ordningen med en særlig
 Verwaltungsgericht i sagen Hilmar Kellinghusen mod Amt præmie til oksekødsproducenter og forordning ( EØF )
 für Land- und Wasserwirtschaft Kiel nr. 1357/80 om indførelse af en præmieordning for op
 retholdelse af besætninger af ammekøer ( EFT nr. L 215
 ( Sag C-36/97) af 30 . 7. 1992 , s. 49 ) fortolkes således, at den indehol
 ( 97/C 94/17) der et forbud mod, at medlemsstaternes myndigheder
 pålægger ansøgerne et gebyr for forvaltningens arbejde
 med behandlingen af deres ansøgninger om støtte, når
 Ved kendelse afsagt den 18 . oktober 1997, indgået til gebyrerne er fastsat i overensstemmelse med de sæd
 Domstolens Justitskontor den 27. januar 1997, har Schles vanlige satser i national ret i øvrigt, og er så lave, at
 wig-Holsteinisches Verwaltungsgericht, 1 . afdeling, i sagen de ikke kan afholde ansøgerne fra at søge om støtte ?
 Hilmar Kellinghusen mod Amt für Land- und Wasserwirt
 schaft Kiel, forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs b ) Såfremt spørgsmål a ) besvares bekræftende:
 mål :
 Er artikel 30a i den anførte rådsforordning i strid med
 a ) Skal artikel 15 , stk. 3 , i Rådets forordning (EØF) trinhøjere fællesskabsret, navnlig solidaritetsforpligtel
 nr. 1765/92 af 30. juni 1992 om indførelse af en støt sen over for Fællesskabet ifølge EF-traktatens artikel 5 ,


text:
11.9.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 246/36
 Rettens kendelse af 14. juli 2010 — Grupo Osborne mod KHIM — Confecciones Sanfertús (TORO)
 (Sag T-165/10) (1)
 (EF-varemærker - indsigelse - tilbagetagelse af indsigelsen - ufornødent at træffe afgørelse)
 2010/C 246/61
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Spanien) (ved avocat J.M. Iglesias Monravá)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved D. Botis, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Confecciones Sanfertús, SL (Graus, Spanien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 22. januar 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 638/2009-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Confecciones Sanfertús, SL og Grupo Osborne, SA.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Grupo Osborne, SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 148 af 5.6.2010.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/32
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 13. december 2006 — FNCBV m.fl. mod Kommissionen
 (Forenede sager T-217/03 og T-245/03) (1)
 (Konkurrence - artikel 81, stk. 1, EF - oksekød - ophævelse af import - fastsættelse af en pristabel for en erhvervsorganisation - forordning nr. 26 - virksomhedssammenslutninger - konkurrencebegrænsninger - erhvervsorganisationers virke - påvirkning af samhandelen mellem medlemsstater - begrundelsespligt - retningslinjer for beregningen af bøder - proportionalitetsprincippet - overtrædelsens varighed og grovhed - skærpende og formildende omstændigheder - ej kumulation af sanktionerne - retten til kontradiktion)
 (2006/C 331/71)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Sag T-217/03, Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV) (Paris, Frankrig) (ved: avocats R. Collin, M. Ponsard og N. Decker) og i sag T-245/03, Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA) (Paris), Fédération nationale bovine (FNB) (Paris), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL) (Paris) og Jeunes agriculteurs (JA) (Paris) (ved avocats B. Neouze og V. Ledoux)
 Sagsøgte: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved: P. Olivier, A. Bouquet og O. Beynet, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgerne: Den Franske Republik (først ved G. de Bergues, F. Million og R. Abraham, dernæst ved G. de Bergues, E. Belliard og S. Ramet, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Der er nedlagt påstand principalt om annullation af Kommissionens beslutning 2003/600/EF af 2. april 2003 i forbindelse med en procedure i henhold til artikel 81 [EF] (sag COMP/C.38.279/F3 — Fransk oksekød), subsidiært om annullation eller nedsættelse af den bøde, sagsøgerne blev pålagt ved nævnte beslutning.
 Konklusion
 1)
 Den bøde, der er blevet pålagt Fédération nationale de la coopération bétail et viande, sagsøger i sag T-217/03, fastsættes til 360 000 EUR.
 2)
 De bøder, der er blevet pålagt sagsøgerne i sag T-245/03 fastsættes til 9 000 000 EUR for så vidt angår Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles, 1 080 000 EUR for så vidt angår Fédération nationale bovine, 1 080 000 EUR for så vidt angår Fédération nationale des producteurs de lait og 450 000 EUR for så vidt angår Jeunes agriculteurs.
 3)
 I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 4)
 Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger i forbindelse med hovedsagen og betaler tre fjerdedele af Kommissionens omkostninger i den sag.
 5)
 Kommissionen bærer en fjerdedel af sine egne omkostninger i hovedsagen og alle omkostninger i forbindelse med begæringerne om foreløbige forholdsregler.
 6)
 Den Franske Republik bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 200 af 23.8.2003.


text:
26.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 354/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice, Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Det Forenede Kongerige) den 17. august 2015 — The Queen on the application of Nutricia Limited mod Secretary of State for Health
 (Sag C-445/15)
 (2015/C 354/27)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Justice, Queen’s Bench Division (Administrative Court)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Nutricia Limited
 Sagsøgt: Secretary of State for Health
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 For at et produkt kan betegnes som et diætpræparat til særlige medicinske formål (»FSMF«) som defineret i artikel 1, stk. 2, litra b), i direktiv 1999/21 om diætpræparater til særlige medicinske formål (1):
 a.
 Skal det da objektivt set være tilfældet, at:
 (i)
 alle patienter, som lider af den bestemte sygdom, forstyrrelse eller anden medicinske tilstand, til hvis ernæringsmæssige behandling produktet markedsføres (»den påtænkte lidelse«), eller
 (ii)
 en undergruppe af sådanne patienter
 har begrænset, nedsat eller forstyrret evne til at indtage, fordøje, absorbere, metabolisere eller udskille almindelige levnedsmidler eller bestemte næringsstoffer deri eller stofskifteprodukter, eller har andre lægeligt bestemte ernæringsbehov, som er opstået som følge af den påtænkte lidelse? Eller
 b.
 Alternativt vil det også være tilstrækkeligt, såfremt producenten tilsigter, at brugen af produktet skal være »lægeligt bestemt« som omhandlet i artikel 1, stk. 2, litra b), i den forstand, at (i) producenten tilsigter, at produktet kun må anvendes under lægelig overvågning foretaget af de klinikere, som behandler patienter med den påtænkte lidelse, og (ii) den kliniker, som er ansvarlig for overvågningen, behørigt kan træffe en lægelig afgørelse fra patient til patient om, at brugen af et sådant produkt vil være en passende ernæringsmæssig behandling for visse patienter, som lider af den påtænkte lidelse, fordi klinikeren med rimelighed må antage, at en sådan patient har bestemte ernæringsmæssige behov i relation til den påtænkte lidelse?
 c.
 Såfremt spørgsmål 1, litra a), nr. (ii) besvares bekræftende, (i) hvilken andel af patienterne med den påtænkte lidelse skal i givet fald have den omhandlede begrænsede, nedsatte eller forstyrrede evne eller andre lægeligt bestemte ernæringsbehov, eller er der ikke er nogen minimumsandel, og (ii) skal denne undergruppe af patienter kunne identificeres forud for det tidspunkt, hvor produktet markedsføres?
 d.
 Såfremt spørgsmål 1, litra b) besvares bekræftende, hvad er da »de særlige ernæringsmæssige krav«, til opfyldelse af hvilke produktet skal være sikkert, gavnligt og effektivt, jf. artikel 3 [i direktiv 1999/21]?
 2.
 Hvad angår sætningen »som ikke kan opfyldes ved hjælp af en ændring af den normale kost, af andre levnedsmidler til særlige ernæringsformål eller ved en kombination heraf« i artikel 1, stk. 2, litra b), hvordan skal muligheden for ændring af kosten vurderes? Navnlig:
 a.
 Er hensyn til sikkerhed og gennemførlighed ved kostændringen relevant for vurderingen? Hvorledes skal disse hensyn i bekræftende fald tages i betragtning?
 b.
 Skal en sådan mulighed for ændring af den normale kost (og i det omfang, det er relevant, hensynene til sikkerhed og gennemførlighed) vurderes:
 (i)
 generelt og forudgående under henvisning til: i) en typisk person med en typisk kost med en sådan persons typiske evne til at ændre sin kost, eller ii) en typisk patient, der lider af den påtænkte lidelse, med den typiske kost for en sådan patient, og med en evne til at ændre sin kost, der er typisk for en sådan patient, eller iii) andre formodede patientkendetegn?
 (ii)
 individuelt og i løbet af patientens behandling på baggrund af den overvågningsansvarlige klinikers lægelige vurdering, således at det er tilstrækkeligt, såfremt producenten med rimelighed tilsigter, at produktet er klinisk anvendeligt, idet den overvågningsansvarlige kliniker vil kunne beslutte på grundlag af rimelige patientspecifikke hensyn (for eksempel patientspecifikke hensyn til sikkerhed eller praktisk gennemførlighed), at brugen af en FSMF klinisk set er at foretrække frem for andre former for kostændringer for visse patienter med den påtænkte lidelse? Eller
 (iii)
 på anden måde og i givet fald hvilken?
 c.
 Inkluderer udtrykket »en ændring af den normale kost« brugen af »kosttilskud« som omhandlet i direktiv 2002/46/EF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om kosttilskud, eller af »berigede fødevarer« som omfattet af forordning (EF) nr. 1925/2006 om tilsætning af vitaminer og mineraler samt visse andre stoffer til fødevarer?
 d.
 I tilfælde, hvor en patientgruppe, som lider af en bestemt sygdom, forstyrrelse eller anden medicinsk tilstand, har vanskeligt ved at huske at spise en normal kost, hvis de ikke tilskyndes hertil, er et produkt, som er udformet med henblik på at facilitere sådanne patienters konsumption af næringsstoffer, som ellers ville udgøre en del af den normale kost, da egnet til at udgøre et diætpræparat til medicinske formål i henhold til direktiv 1999/21 om diætpræparater til særlige medicinske formål?
 (1) EUT L 91, s. 29.


text:
18 . 5 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 145/5
 Sag anlagt den 23 . marts 1996 af Kommissionen for De Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik afsagt den 22 . november 1995 af Oberlandesgericht Düs
 ( Sag C-91/96 ) seldorf i sagen Daihatsu Deutschland GmbH, kærende:
 Verband deutscher Daihatsu-Händler e.V.
 ( 96/C 145/09 )
 ( Sag C-97/96 )
 ( 96/C 145/10 )
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 23 . marts 1996 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria Ved kendelse afsagt den 22 . november 1995 , indgået til
 Kontou Durante , Kommissionens Juridiske Tjeneste, og Domstolens Justitskontor den 26 . marts 1996, har Ober
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gômez de la landesgericht Düsseldorf, 3 , afdeling for civile sager, i sagen
 Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Daihatsu Deutschland GmbH, kærende : Verband deutscher
 Kirchberg. Daihatsu-Händler e.V. forelagt De Europæiske Fællesska
 bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 følgende spørgsmål :
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Har artikel 6 i første selskabsdirektiv af 9 , marts 1968 ( ] )
 1 ) Det fastslås, at Den Hellenske Republik ved ikke inden direkte virkning, når der efter tysk ret som ( den eneste )
 for den fastsatte frist at have vedtaget de administrativt sanktionsbestemmelse med henblik på at gennemtvinge
 eller ved lov fastsatte bestemmelser for at efterkomme opfyldelsen af et anpartsselskabs pligt til at offentliggøre
 nedenstående direktiver har tilsidesat sine forpligtelser i årsregnskabet er hjemlet mulighed for, at Registerretten kan
 henhold til traktaten og direktiverne: fastsætte tvangsbøder på op til 10 000 DM, men således at
 Registerretten kun griber ind på begæring af en selskabs
 a ) Rådets direktiv 92/118/EØF af 17. december 1992 deltager, en kreditor eller virksomhedsnævnet, og indebærer
 om dyresundhedsmæssige og sundhedsmæssige direktivbestemmelsens direkte virkning i givet fald, at
 betingelser for samhandel med og indførsel til begæring om fastsættelse af tvangsbøder ikke blot kan
 Fællesskabet af produkter, der for så vidt angår disse fremsættes af den personkreds, der er berettiget hertil efter
 betingelser ikke er underlagt specifikke fællesskabs tysk ret, men også af enhver anden person, eller at der i det
 bestemmelser, som omhandlet i bilag A, kapitel I, i mindste består en sådan ret for en forening af forhandlere,
 direktiv 89/662/EØF, og for så vidt angår patoge der i henhold til sine vedtægter skal varetage sine medlem
 ner, i direktiv 90/425/EØF ( 1 ) mers interesser, når der er et aftaleforhold mellem medlem
 merne og det anpartsselskab, der ikke opfylder offentliggø
 relsespligten ?
 b ) Rådets direktiv 93/52/EØF af 24 . juni 1993 om
 ændring af direktiv 89/556/EØF om fastsættelse
 af veterinærpolitimæssige betingelser i forbindelse 0 ) EFT 1968 I, s . 41 .
 med handel inden for Fællesskabet med embryoner
 af tamkvæg samt med indførsel heraf fra tredje
 lande ( 2 ).
 2 ) Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 29. februar 1996 af Verwaltungsgericht Darm
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: stadt i forvaltningsretssagen Kasim Ertanir mod Land
 Hessen
 Den frist, som Rådets direktiver 92/118/EØF og 93/52/EØF ( Sag C-98/96 )
 giver medlemsstaterne til at træffe de nødvendige foranstalt ( 96/C 145/11 )
 ninger til at efterkomme dem, udløb den 1 , januar 1994 .
 Ved kendelse afsagt den 29 . februar 1996, indgået til
 Den Hellenske Republik har indtil dato ikke underrettet Domstolens Justitskontor den 26 . marts 1996 , har Verwal
 Kommissionen om sådanne foranstaltninger trods Kommis
 tungsgericht Darmstadt, 5 . Afdeling, i forvaltningsretssagen
 sionens åbningsskrivelse og dens fremsatte begrundede Kasim Ertanir mod Land Hessen forelagt De Europæiske
 udtalelse .
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 relse af følgende spørgsmål :
 På dette grundlag nedlægger Kommissionen påstand om, at
 det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine a ) Hvilke konsekvenser for arbejds- og opholdstilladelsens
 forpligtelser . fortsatte beståen har afbrydelser af det retsmæssige
 ophold eller perioder med beskæftigelse uden arbejds
 (1) EFT nr. L 62 af 15 . 3 . 1993 , s . 49 . tilladelse i relation til allerede erhvervede rettigheder i
 ( 2 ) EFT nr. L 175 af 19 . 7. 1993 , s . 21 . henhold til artikel 6 , stk. 1 , i afgørelse nr. 1/80 fra
 Associeringsrådet EØF-Tyrkiet om udvikling af associe
 ringen ( trykt i Samling af Aftaler indgået af De Europæ
 iske Fællesskaber, bind 3 , side 541 , herefter » Associe


text:
15.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 448/31
 Sag anlagt den 26. september 2014 — Unichem Laboratories mod Kommissionen
 (Sag T-705/14)
 (2014/C 448/40)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Unichem Laboratories Ltd (Mumbai, Indien) (ved solicitors S. Mobley, H. Sheraton og K. Shaw)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 9. juli 2014 om en procedure i henhold til artikel 101 og 102 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (Sag Comp/AT. 39 612 — erindopril (Servier)) annulleres i sin helhed, og under alle omstændigheder annulleres og/eller reduceres den pålagte bøde, for så vidt som den vedrører Unichem.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sine egne omkostninger og Unichems omkostninger i forbindelse med nærværende sag.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tolv anbringender.
 1.
 Sagsøgeren har med det første anbringende gjort gældende, at Kommissionen ikke har kompetence til at rette en afgørelse i henhold til artikel 101, stk. 1, TEUF til Unichem.
 2.
 Sagsøgeren har med det andet anbringende gjort gældende, at Kommissionen ikke har anvendt det korrekte retlige kriterium om »objektiv nødvendighed« til at afgøre, hvorvidt patentforligsaftalen falder inden for området for artikel 101, stk. 1, TEUF.
 3.
 Sagsøgeren har med det tredje anbringende gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat ligebehandlingsprincippet ved ikke at anvende retningslinjerne for gruppefritagelsesforordningen om teknologioverførsel på Unichems forlig.
 4.
 Sagsøgeren har med det fjerde anbringende gjort gældende, at Kommissionen har begået en retlig fejl ved at kategorisere forliget som en overtrædelse af artikel 101, stk. 1, TEUF »ud fra formålet«.
 5.
 Sagsøgeren har med det femte anbringende gjort gældende, at Kommissionen har foretaget en forkert anvendelse af sit eget hævdede retlige kriterium vedrørende artikel 101, stk. 1, TEUF om »ud fra formålet« på de særlige faktiske omstændigheder, der gør sig gældende i forhold til Unichem.
 6.
 Sagsøgeren har med det sjette anbringende gjort gældende, at Kommissionen har begået en retlig fejl ved at konkludere, at forligsaftalen resulterede i konkurrencebegrænsende virkninger.
 7.
 Sagsøgeren har med det syvende anbringende gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat sin pligt i henhold til artikel 296 TEUF til at begrunde, hvorfor den finder, at Unichem kan holdes direkte ansvarlig for en overtrædelse af artikel 101, stk. 1, TEUF, når selskabet ikke er en potentiel konkurrent til Servier.
 8.
 Sagsøgeren har med det ottende anbringende subsidiært gjort gældende, at Kommissionen har begået en retlig fejl ved ikke at anerkende, at forligsaftalen opfylder fritagelseskriterierne ifølge artikel 101, stk. 3, TEUF
 9.
 Sagsøgeren har med det niende anbringende gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat retten til forsvar, princippet om god forvaltningsskik og sin pligt til ikke at handle uretfærdigt for at opnå lovligt beskyttede dokumenter til brug imod Unichem.
 10.
 Sagsøgeren har med det tiende anbringende gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat det almindelige EU-retlige ligebehandlingsprincip ved sin bødeberegning ved at behandle Unichem anderledes end Servier uden en objektiv begrundelse.
 11.
 Sagsøgeren har med det ellevte anbringende gjort gældende, at Kommissionen tilsidesatte det almindelige EU-retlige proportionalitetsprincip, sine egne retningslinjer for bøder og tidligere fastlagt praksis, da den pålagde Unichem en bøde.
 12.
 Sagsøgeren har med det tolvte anbringende gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296 TEUF i forhold til sin bødeberegning og sin vurdering af grovheden af Unichems påståede overtrædelse.


text:
14.2.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 40/15
 Anmodning indgivet af Follo tingrett den 24. oktober 2007 om en rådgivende udtalelse fra EFTA-Domstolen i sagen L'Oréal Norge AS mod Per Aarskog AS m.fl.
 (Sag E-9/07)
 (2008/C 40/06)
 Follo tingrett har ved brev af 24. oktober 2007, som indgik til EFTA-Domstolens justitskontor den 31. oktober 2007, anmodet EFTA-Domstolen om en rådgivende udtalelse i sagen L'Oréal Norge AS mod Per Aarskog AS m.fl. om følgende spørgsmål:
 1)
 Skal artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 89/104/EØF fortolkes således, at den giver en varemærkeindehaver ret til at forhindre indførsel fra tredjelande uden for EØS, når indførslen sker uden varemærkeindehaverens samtykke?
 2)
 Skal artikel 7, stk. 1, i direktiv 89/104/EØF fortolkes således, at international konsumption er tilladt?


text:
22.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/43
 Rettens kendelse af 15. september 2011 — Centrotherm Systemtechnik mod KHIM — centrotherm Clean Solutions (CENTROTHERM)
 (Sag T-434/09) (1)
 (EF-varemærker - fortabelsessag - EF-ordmærket CENTROTHERM - reel brug af varemærket - artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 - Harmoniseringskontorets ex officio-prøvelse af de faktiske omstændigheder - artikel 76, stk. 1, i forordning nr. 207/2009 - formaliteten med hensyn til nye beviser - artikel 76, stk. 2, i forordning nr. 207/2009 - ulovlighedsindsigelse - regel 40, stk. 5, i forordning (EF) nr. 2868/95)
 2011/C 311/78
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Centrotherm Systemtechnik GmbH, (Brilon, Tyskland) (ved advokaterne J. Albrecht og U. Vormbrock)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved G. Schneider et R. Manea, som befuldmægtigede)
 Den anden part sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG (Blaubeuren, Tyskland) (ved advokat O. Löffel)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 25. august 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 6/2008-4) vedrørende en fortabelsessag mellem centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG og Centrotherm Systemtechnik GmbH.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Centrotherm Systemtechnik GmbH betaler sagens omkostninger.
 3)
 centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 312 af 19.12.2009.


text:
13.6.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 184/9
 Slettelse af sag C-365/96 (1) Slettelse af sag C-203/97 (1)
 (98/C 184/14) (98/C 184/15)
 Ved kendelse af 26. marts 1998 har prñsidenten for
 De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag Ved kendelse af 26. marts 1998 har prñsidenten for
 C-365/96 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Kam- De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 mergericht Berlin), Ruhrgas AG og Thyssengas GmbH C-203/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 mod Bundeskartellamt, skal slettes af registeret. mod Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registe-
 ret.
 (1) EFT C 9 af 11.1.1997.
 (1) EFT C 212 af 12.7.1997.
 RETTEN I FéRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 28. april 1998 den 30. april 1998
 i sag T-184/95, Dorsch Consult Ingenieurgesellschaft mbH i sag T-205/95, Giampaolo Cordiale mod
 mod Rådet for Den Europñiske Union og Kommissionen Europa-Parlamentet (1)
 for De Europñiske Fñllesskaber (1)
 (Erstatningsansvar uden for kontraktforhold som fùlge af (Tjenestemñnd Ð turnusordningen for embedsmñnd mel-
 en lovlig handling Ð forordning (EéF) nr. 2340/90 Ð lem Parlamentet og de nationale forvaltninger Ð dagpenge
 handelsembargo mod Irak Ð indgreb svarende til ekspro- Ð rejseudgifter Ð krav om godtgùrelse Ð udtrykkeligt
 priation Ð erstatningsansvar som fùlge af en retsstridig afslag Ð formaliteten)
 handling Ð tab) (98/C 184/17)
 (98/C 184/16)
 (Processprog: tysk) (Processprog: italiensk)
 I sag T-184/95, Dorsch Consult Ingenieurgesellschaft
 mbH, München (Tyskland), ved professor Karl M. Mees- I sag T-205/95, Giampaolo Cordiale, tidligere midlertidigt
 sen og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat ansat ved Europa-Parlamentet, bosiddende i Messina (Ita-
 Patrick Kinsch, 100, boulevard de la PeÂtrusse, mod Rådet lien), ved advokat Jean-NoeÈl Louis, Bruxelles, og advokat
 for Den Europñiske Union (befuldmñgtigede: oprindelig Alberto Panuccio, Reggio di Calabria, og med valgt
 Yves CreÂtien, derefter Stephan Marquardt og Antonio adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson, 30, rue de
 Tanca) og Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber Cessange, mod Europa-Parlamentet (befuldmñgtigede:
 (befuldmñgtigede: Peter Gilsdorf, Allan Rosas og Jörn Manfred Peter og Antonio Caiola), angående en påstand
 Sack), angående en påstand om erstatning for det tab, som dels om annullation af Parlamentets afslag på at yde sag-
 sagsùgeren angiveligt har lidt som fùlge af udstedelsen af sùgeren dagpenge og godtgùre rejseudgifter som omhand-
 Rådets forordning (EéF) nr. 2340/90 af 8. august 1990 let i Parlamentets afgùrelse af 26. oktober 1988, dels om
 om forhindring af Fñllesskabets samhandel for så vidt erstatning, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af
 angår Irak og Kuwait (EFT L 213 af 9.8.1990, s. 1), har afdelingsformanden, P. Lindh, og dommerne K. Lenaerts
 Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsforman- og J. D. Cooke; justitssekretñr: fuldmñgtig A. Mair, den
 den, A. Kalogeropoulos, og dommerne V. Tiili og C. W. 30. april 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Bellamy; justitssekretñr: H. Jung, den 28. april 1998
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Sagen afvises.
 1) Rådet for Den Europñiske Union og Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber frifindes.
 2) Hver part betaler sine egne omkostninger.
 2) Sagsùgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 16 af 20.1.1996.
 ( ) EFT C 351 af 30.12.1995.
 1


text:
C 299/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.10.1999
 ii) en væsentlig del af den relevante branche og af den — TF1’s passivitetssøgsmål afvises i det omfang, det vedrører
 relevante offentlighed antager, at varer med denne Kommissionens undladelse af at træffe foranstaltninger i
 udformning hidrører fra varemærkeindehaveren, hvis henhold til EF-traktatens artikel 90.
 andet ikke er angivet?
 — TF1 tilpligtes at betale appelsagens omkostninger, og
 6. Giver den i artikel 5, stk. 1, indrømmede eneret indehave- Domstolen træffer fornyet afgørelse vedrørende omkost-
 ren ret til at forbyde tredjemand at gøre brug af samme ningerne i sagen ved Retten i Første Instans således at
 eller lignede tegn, hvis en sådan brug ikke angiver oprindel- tilpligtelsen af Kommissionen til at betale sagens omkost-
 se, eller er denne eneret begrænset til kun at give ret til ninger begrænses forholdsmæssigt i overensstemmelse
 at forbyde brug, som alene eller blandt andet angiver med appelsagens udfald.
 oprindelse?
 7. Er brug af en udformning af en vare, der hævdes at Anbringender og væsentligste argumenter
 indebære en varemærkekrænkelse, og som er og vil blive
 opfattet som en angivelse vedrørende varens art eller
 anvendelse, ikke desto mindre af en sådan art, at den Retten har anlagt en fejlagtig fortolkning af EF-traktatens
 angiver oprindelse, hvis en betydelig del af den relevante artikel 90 (efter ændring nu artikel 86): Retten har fejlagtigt og
 branche og af den relevante offentlighed antager, at varer noget dogmatisk opstillet et princip om, at den kompetence,
 med den anfægtede udformning hidrører fra varemærkein- som Kommissionen er tillagt ved EF-traktatens artikel 90, har
 dehaveren, når andet ikke er angivet? til formål at beskytte borgernes rettigheder. På grundlag af
 denne betragtning antager Retten generelt, at borgerne skal
 have en effektiv søgsmålsadgang over for beslutninger, som
 (1) Rådets direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes kan gøre indskrænkning i en ved traktaten anerkendt rettighed.
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EFT Retten anlægger en fejlagtig fortolkning af EF-traktatens arti-
 L 40 af 11.2.1989, s. 1). kel 90, stk. 1, ved at antage, at der skal kunne indgives
 passivitetssøgsmål for at sikre overholdelsen af princippet om
 en effektiv søgsmålsadgang, selv om denne traktatbestemmelse
 har direkte virkning og derfor kan påberåbes for de nationale
 domstole med henblik på omstødelse af de statslige statsforan-
 staltninger, som anfægtes med søgsmålet.
 Appel iværksat den 10. august 1999 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt
 den 3. juni 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans (Tredje Udvidede afdeling) i sag T-17/96,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, støttet af Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 Den Franske Republik mod Télévision française 1 SA se afsagt den 15. juli 1999 af Finanzgericht Hamburg i
 (TF1) sagen Firma OGT Fruchthandelsgesellschaft mbH mod
 Hauptzollamt Hamburg-St. Annen
 (Sag C-302/99 P)
 (Sag C-307/99)
 (1999/C 299/14)
 (1999/C 299/15)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. au-
 gust 1999 iværksat appel af Kommissionen for De Europæiske Ved kendelse afsagt den 15. juli 1999, indgået til Domstolens
 Fællesskaber ved ledende juridisk konsulent Giuliano Marenco Justitskontor den 13. august 1999, har Finanzgericht Hamburg
 og Klaus Wiedner, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med i sagen Firma OGT Fruchthandelsgesellschaft mbH mod Haupt-
 valgt adresse i Luxembourg, Wagnercentret, Kirchberg, til zollamt Hamburg-St. Annen forelagt De Europæiske Fællesska-
 prøvelse af dom afsagt den 3. juni 1999 af De Europæiske bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Udvidede Afdeling) i følgende spørgsmål:
 sag T-17/96, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber,
 støttet af Den Franske Republik mod Télévision française 1 SA
 (TF1). Er artikel 18, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EØF)
 nr. 404/93 (1), som affattet ved forordning (EF) nr. 1637/98 (2)
 uanvendelig, idet den er i strid med GATT’s artikel I og XIII
 Appellanten har nedlagt følgende påstande: (1994), og kan borgerne påberåbe sig dette for domstolene?
 — Dommen afsagt den 3. juni 1999 af Retten i Første Instans
 i sag C-17/96, Télévision française 1 SA (TF1) mod (1) EFT L 47, s. 1.
 Kommissionen, ophæves i det omfang TF1’s passivitets- (2) EFT L 210, s. 28.
 søgsmål realitetsbehandles, for så vidt det vedrører Kom-
 missionens undladelse af at træffe foranstaltninger i hen-
 hold til EF-taktatens artikel 90 (efter ændring nu artikel 86).


text:
21.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 277/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italien) den 5. april 2017 — Graziano Garavaldi mod Ministero della Giustizia
 (Sag C-178/17)
 (2017/C 277/31)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Graziano Garavaldi
 Sagsøgt: Ministero della Giustizia
 Præjudicielt, spørgsmål
 Er princippet om, at enhver har ret til en retfærdig og offentlig rettergang inden en rimelig frist for en uafhængig og upartisk domstol, som er fastsat i artikel 47, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 6, stk. 1, i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder og er blevet gjort til et EU-retligt princip ved artikel 6, stk. 3, TEUF, sammenholdt med det princip, som kan udledes af artikel 67 TEUF, ifølge hvilket Unionen udgør et fælles område med retfærdighed, hvor de grundlæggende rettigheder respekteres, samt det princip, som fremgår af artikel 81 TEUF og 82 TEUF, ifølge hvilket Unionen etablerer et retligt samarbejde om civilretlige og strafferetlige spørgsmål med grænseoverskridende virkninger, der bygger på princippet om gensidig anerkendelse af retsafgørelser og udenretslige afgørelser, til hinder for nationale bestemmelser som den italienske bestemmelse, der er indeholdt i artikel 5e i lov nr. 89/2001, hvorefter personer, som allerede er blevet tilkendt beløb i form af en »rimelig erstatning« fra den italienske stat som følge af en urimeligt lang sagsbehandlingstid, pålægges en række forpligtelser med henblik på at opnå betalingen samt at afvente, at fristen i den nævnte artikel 5e, stk. 5, i lov nr. 89/2001 udløber, uden at de i mellemtiden kan træffe nogle retslige fuldbyrdelsesforanstaltninger, og uden at de på et senere tidspunkt kan gøre krav på erstatning for den skade, som er forbundet med den forsinkede betaling, selv i det tilfælde, hvor den »rimelige erstatning« er blevet tilkendt som følge af en urimeligt lang behandlingstid i en civilretlig sag med grænseoverskridende virkninger, eller under alle omstændigheder på et område, som falder ind under Den Europæiske Unions kompetence, og/eller et område, inden for hvilket Den Europæiske Union fastsætter en gensidig anerkendelse af retsafgørelser?


text:
16.2.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 44/29
 — Subsidiært: Udvælgelsesprøven erklæres ugyldig og må Slettelse af sag T-102/99 (1)
 gå om.
 (2002/C 44/50)
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (Processprog: fransk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved kendelse af 9. november 2001 har formanden for Fjerde
 Sagsøgeren anfægter udvælgelseskomitéens afgørelse i forbin- Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 delse med den almindelige udvælgelsesprøve nr. KOM/B/1/01, besluttet, at sag T-102/99, L mod mod Kommissionen for De
 der blev afholdt af Kommissionen med henblik på oprettelse Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 af en ansættelsesreserve af assistenter (B 5/B 4) inden for
 told (1), om ikke at rette den prøve, som sagsøgeren aflagde
 (1) EFT C 188 af 3.7.1999.
 den 6. juli 2001, med den begrundelse, at han ikke opfylder
 de krav til erhvervserfaring, der er fastsat i punkt III. B. i
 meddelelsen om udvælgelsesprøven.
 Sagsøgeren gør gældende, at han råder over den erhvervserfa-
 ring, der stilles krav om i meddelelsen, hvilket han dokumente- Slettelse af sag T-68/01 (1)
 rede, da han indsendte sin ansøgning, og at den anfægtede
 afgørelse ikke opfylder kravet om begrundelse, samt at den er (2002/C 44/51)
 i strid med ligebehandlingsprincippet. Sagsøgeren gør ligeledes
 gældende, at den omstændighed, at man lader ansøgerne
 (Processprog: tysk)
 aflægge prøven, og først undersøger, om de opfylder adgangs-
 betingelserne i meddelelsen, når prøven har fundet sted, må
 karakteriseres som en uhensigtsmæssig procedure, der ikke
 respekterer retssikkerhedsprincippet og princippet om god Ved kendelse af 5. november 2001 har formanden for Anden
 forvaltningsskik, og som hensætter de ansøgere, der bliver Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 afvist, i en situation hvor de ikke kan tage til genmæle. Første Instans besluttet, at sag T-68/01, Huber+Suhner MRS
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal
 slettes af registeret.
 (1) EFT C 24 A, s. 22.
 (1) EFT C 212 af 28.7.2001.


text:
8.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/33
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 28. oktober 2004
 i sag T-35/01, Shanghai Teraoka Electronic Co. Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union (1)
 (Dumping - indførelse af en endelig antidumpingtold - elektroniske vægte med oprindelse i Forbundsrepublikken Kina - status som virksomhed, der opererer på markedsøkonomiske vilkår - fastsættelse af skaden - årsagsforbindelse - retten til forsvar)
 (2005/C 6/64)
 Processprog: engelsk
 I sag T-35/01, Shanghai Teraoka Electronic Co. Ltd, Shanghai (Folkerepublikken Kina), ved advokat P. Waer, mod Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtiget: S. Marquardt, først bistået af advokaterne G. Berrisch og P. Nehl, derefter af advokat Berrisch), støttet af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: V. Kreuschitz, S. Meany og T. Scharf, og med valgt adresse i Luxembourg), angående en påstand om annullation af artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 2605/2000 af 27. november 2000 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse elektroniske vægte med oprindelse i Forbundsrepublikken Kina, Republikken Korea og Taiwan (EFT L 301, s. 42), har Retten (Fjerde Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, V. Tiili, og dommerne J. Pirrung, P. Mengozzi, A.W.H. Meij og M. Vilaras; justitssekretær: fuldmægtig J. Plingers, den 28. oktober 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Rådets omkostninger.
 3)
 Intervenienten bærer sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 118 af 21.4.2001.


text:
19.1.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 17/9
 2. Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 ninger.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de
 i sag C-435/01 (3) anførte. Den i artikel 2 i direktiv 98/81/EF
 fastsatte frist er udløbet den 5. juni 2000.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (1) EFT 1999 L 93, s. 27.
 (2) EFT 1990 L 117, s. 1.
 I henhold til artikel 249, stk. 3, EF er et direktiv bindende for (3) Jf. s. 8 i dette nummer af Tidende.
 medlemsstaterne med hensyn til det tilsigtede mål, og forpligter
 dem til at gennemføre direktivet inden for den i direktivet
 fastsatte frist. Den i artikel 21, stk. 1, i direktiv 96/91 fastsatte
 frist udløb den 30. oktober 1999 uden, at Belgien havde
 vedtaget de nødvendige bestemmelser.
 Sag anlagt den 20. november 2001 af Kommissionen
 (1) EFT 1996 L 257, s. 26.
 for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske
 Republik
 (Sag C-450/01)
 (2002/C 17/15)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 20. no-
 Sag anlagt den 12. november 2001 af Kommissionen for vember 2001 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 konsulent Maria Kondou-Durande.
 (Sag C-436/01)
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 (2002/C 17/14)
 — Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til traktaten og Kommissionens
 direktiv 1999/8/EF af 18. februar 1999 om ændring af
 Rådets direktiv 66/402/EØF om handel med sædekorn (1),
 idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 12. no- love og administrative bestemmelser, der er nødvendige
 vember 2001 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommis- for at efterkomme direktivet.
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved H. Van Lier, som
 befuldmægtiget.
 — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1. Det fastslås, at Kongeriget Belgien, ved ikke inden for
 de fastsatte frister at sætte de nødvendige love og
 administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme I henhold til artikel 249, stk. 3, i traktaten om oprettelse af
 Rådets direktiv 98/81/EF (1) af 26. oktober 1998 om Det Europæiske Fællesskab er direktiver med hensyn til det
 ændring af direktiv 90/219/EØF (2) om indesluttet anven- tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat, som de rettes
 delse af genetisk modificerede mikroorganismer, subsidi- til.
 ært ved ikke at meddele Kommissionen teksten til disse
 bestemmelser, har undladt at opfylde de forpligtelser,
 som følger for denne medlemsstat af nævnte direktiv. I henhold til traktatens artikel 10, stk. 1, skal medlemsstaterne
 træffe alle almindelige eller særlige foranstaltninger, som er
 egnede til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, som følger af
 2. Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost- traktaten eller af retsakter foretaget af Fællesskabets institu-
 ninger. tioner.


text:
14.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/35
 Sag anlagt den 10. december 2013 — Petco Animal Supplies Stores mod KHIM — Gutiérrez Ariza (PETCO)
 (Sag T-664/13)
 2014/C 112/47
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Petco Animal Supplies Stores, Inc. (San Diego, De Forenede Stater) (ved barrister C. Aikens)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Domingo Gutiérrez Ariza (Malaga, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 7. oktober 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 347/2013-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Petco Animal Supplies Stores, Inc.
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »PETCO« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 31 og 35 — EF-varemærkeansøgning nr. 10 114 081
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Domingo Gutiérrez Ariza
 Det påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkeregistrering nr. 9 062 902 af figurmærket i rød og hvid, der indeholder ordbestanddelen »PETCO«, for varer og tjenesteydelser i klasse 31 og 35
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen delvist taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Klage taget delvis til følge
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens artikel 8, stk. 1, litra a), og b).


text:
6.10.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 235/24
 Sag anlagt den 15. august 2007 — Kongeriget Nederlandene mod Kommissionen
 (Sag T-309/07)
 (2007/C 235/45)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Nederlandene (ved C. Wissels, M. de Grave og Y. de Vries, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning 2007/395 annulleres, for så vidt som det heri fastsættes, at opretholdelse af den nederlandske lovgivning om anvendelsen af korte chlorparaffiner, der ikke er nævnt i direktiv 2002/45/EF, kræver Kommissionens godkendelse i overensstemmelse med artikel 95, stk. 6, EF.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til dem, der er påberåbt i sag T-234/04, Nederlandene mod Kommissionen (tidligere sag C-103/04) (1).
 (1) EUT 2004 C 94, s. 30.


text:
19.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/44
 Sag anlagt den 28. juli 2016 — Carrera Brands mod EUIPO — Autec (Carrera)
 (Sag T-419/16)
 (2016/C 343/59)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Carrera Brands Ltd (Hongkong, Folkerepublikken Kina) (ved advokat C. Markowsky)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Autec AG (Nürnberg, Tyskland)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Carrera Brands Ltd
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »Carrera« — EU-varemærkeregistrering nr. 4 630 711
 Sagen for EUIPO: Fortabelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 6. juni 2016 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 278/2015–4)
 Påstande
 —
 Punkt 2 i den dispositive del af den anfægtede afgørelse annulleres og ændres således, at annullationsafdelingens afgørelse af 21. januar 2015 ophæves.
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres for så vidt angår afvisningen af sagsøgerens begæring om udsættelse af sagen.
 —
 Subsidiært ændres den således, at sagsøgerens begæring af 22. august 2014 om udsættelse af sagen, der atter blev fremsat den 21. maj 2015 under klagesagen, tages til følge.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne forbundet med sagens behandling ved appelkammeret.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 56, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af regel 20, stk. 7, litra c), i forordning nr. 2868/95.