text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/50
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 5. juli 2011 — V mod Parlamentet
 (Sag F-46/09) (1)
 (Personalesag - kontraktansat - ansættelsesvilkår - fysisk egnethed - lægeundersøgelse i forbindelse med ansættelsen - beskyttelse af fysiske personer med hensyn til behandling af personoplysninger - lægens tavshedspligt - overførsel af lægelige oplysninger mellem institutioner - retten til respekt for privatlivet)
 2011/C 282/92
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: V (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne É. Boigelot og S. Woog)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved K. Zejdová og S. Seyr, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgeren: Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse (ved M.V. Pérez Asinari og H. Kranenborg, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels påstand om annullation af lægeudtalelsen om manglende fysisk egnethed af 18. december 2008, dels påstand om annullation af tilbagekaldelsen af det tilbud om ansættelse, som tidligere var blevet fremsat til sagsøgeren.
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen af 19. december 2008, hvorved Europa-Parlamentet tilbagekaldte det tilbud om ansættelse, som det havde fremsat til V, annulleres.
 2)
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale V et beløb på 25 000 EUR.
 3)
 I øvrigt frifindes Europa-Parlamentet.
 4)
 Europa-Parlamentet bærer sine egne omkostninger og betaler sagsøgerens omkostninger.
 5)
 Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse, der har interveneret i sagen, bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 11 af 16.1.2010, s. 40.


text:
11.9.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 246/5
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 15. juli 2010 — Alexander Hengartner og Rudolf Gasser mod Landesregierung Vorarlberg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof — Østrig)
 (Sag C-70/09) (1)
 (Aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Det Schweiziske Forbund på den anden side om fri bevægelighed for personer - leje af et jagtområde - regional afgift - begrebet økonomisk aktivitet - ligebehandlingsprincippet)
 2010/C 246/08
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Alexander Hengartner og Rudolf Gasser
 Sagsøgt: Landesregierung Vorarlberg
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Verwaltungsgerichtshof — fortolkning af artikel 43 EF — begrebet økonomisk aktivitet — jagt, der drives som sport og uden gevinst for øje — salg af vildtet for at dække en del af jagtomkostningerne — ingen fortjeneste
 Konklusion
 Bestemmelserne i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Det Schweiziske Forbund på den anden side om fri bevægelighed for personer, undertegnet i Luxembourg den 21. juni 1999, er ikke til hinder for, at en statsborger i en af de kontraherende parter på en anden kontraherende parts område i egenskab af modtager af tjenesteydelser underlægges en anderledes behandling end den, der anvendes over for personer, som har fast bopæl på nævnte område, over for Unionens borgere og over for personer, som ifølge EU-retten ligestilles hermed, for så vidt angår opkrævning af en afgift for levering af en tjenesteydelse, såsom at stille en jagtret til rådighed.
 (1) EUT C 102 af 1.5.2009.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
6.10.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 351/30
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 26. juni 2014 — DL mod Kommissionen
 (Sag F-13/14) (1)
 ((Slettelse - sagsøgerens ophævelse af sagen - artikel 89, stk. 7, i procesreglementet - enighed mellem parterne om sagsomkostningernes fordeling))
 2014/C 351/40
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: DL (Orp-Jauche, Belgien) (ved advokat S. Orlandi)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og V. Joris, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om afslag på ansøgningen om forlængelse af den forudgående tilladelse til at få godtgjort udgifter til behandling hos logopæd til sagsøgerens søn i forbindelse med behandlingen af en alvorlig sygdom i perioden 2012/2013.
 Konklusion
 1)
 Sag T-13/14 slettes af Personalerettens register.
 2)
 DL og Europa-Kommissionen fordeler sagens omkostninger ifølge deres afgørelse herom.
 (1) EUT C 102 af 7.4.2014, s. 46.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/36
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Deutschland) den 6. november 2006 — Danske Slagterier mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-445/06)
 (2006/C 326/77)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Danske Slagterier
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Giver bestemmelserne i artikel 5, stk. 1, litra o), og artikel 6, stk. 1, litra b), nr. iii), i Rådets direktiv 64/433/EØF (1) af 26. juni 1964 om sundhedsmæssige problemer vedrørende handelen med fersk kød inden for Fællesskabet, som ændret ved Rådets direktiv 91/497/EØF (2) af 29. juli 1991 (EFT L 268, s. 69), sammenholdt med artikel 5, stk. 1, artikel 7 og artikel 8 i Rådets direktiv 89/662/EØF (3) af 11. december 1989 om veterinærkontrol i samhandelen i Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked (EFT L 395, s. 13) svinekødsproducenter og forhandlere en retlig position, som i tilfælde af fejl ved direktivets gennemførelse og anvendelse kan udløse et fællesskabsretligt erstatningsansvar for staten?
 2)
 Kan svinekødsproducenter og forhandlere — uanset besvarelsen af spørgsmål 1 — som grundlag for et fællesskabsretligt erstatningsansvar for staten påberåbe sig, at EF-traktatens artikel 30 (= artikel 28 EF) er blevet tilsidesat, såfremt de ovennævnte direktivers gennemførelse og anvendelse er i strid med fællesskabsretten?
 3)
 Kræver fællesskabsretten, at forældelsesfristen for et fællesskabsretligt erstatningsansvar for staten afbrydes, hvis der verserer en traktatbrudssag i medfør af artikel 226 EF, eller at fristen suspenderes indtil sagens afslutning, såfremt der ikke i national ret findes et effektivt retsmiddel, hvorved medlemsstaten kan tvinges til at gennemføre et direktiv?
 4)
 Begynder forældelsesfristen for et fællesskabsretligt erstatningsansvar for staten, der er baseret på en utilstrækkelig gennemførelse af et direktiv og et dertilhørende (de facto) importforbud, uafhængigt af den anvendelige nationale ret, først at løbe, når direktivet er fuldstændig gennemført, eller kan forældelsesfristen i overensstemmelse med national ret allerede begynde at løbe, når de første skadevirkninger er indtrådt, og yderligere skadevirkninger kan forudses? Såfremt direktivets fuldstændige gennemførelse har betydning for, hvornår forældelsesfristen begynder at løbe, gælder dette da generelt eller kun, når direktivet indrømmer enkeltpersoner rettigheder?
 5)
 Henset til at medlemsstaterne ikke må udforme betingelser for skadeserstatning i medfør af det fællesskabsretlige erstatningsansvar for staten, der er mindre gunstige end dem, der gælder for tilsvarende søgsmål efter national ret, og til at det ikke i praksis må gøres umuligt eller urimeligt vanskeligt at opnå erstatning, er der da generelle betænkeligheder ved en national lovgivning, hvorefter der ikke indtræder erstatningspligt, hvis skadelidte forsætligt eller uagtsomt har undladt at afværge skaden ved hjælp af retsmiddel? Foreligger der også betænkeligheder ved denne »forrang for den primærretlige beskyttelse«, når der tages forbehold for, at den berørte part med rimelighed kan forvente denne? Er denne allerede urimelig i fællesskabsretlig forstand, hvis den pågældende ret ikke kan forventes at kunne besvare de omhandlede fællesskabsretlige spørgsmål uden forelæggelse for De Europæiske Fællesskabers Domstol, eller når der allerede verserer en traktatbrudsprocedure i medfør af artikel 226 EF?
 (1) EFT L 121, s. 2012.
 (2) EFT L 268, s. 69.
 (3) EFT L 395, s. 13.


text:
10.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 371/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 18. juli 2016 — X NV mod Staatssecretaris van Financiën
 (Sag C-399/16)
 (2016/C 371/06)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: X NV
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 43 EF og artikel 48 EF (nu artikel 49 TEUF og artikel 53 TEUF) fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse, hvorefter et moderselskab med hjemsted i en medlemsstat for så vidt angår det beløb, som det har investeret i et datterselskab, som har hjemsted i en anden medlemsstat, ikke kan tage hensyn til valutatab, mens det ville kunne gøre dette, såfremt det nævnte datterselskab var optaget i en skattemæssig enhed — med en nederlandsk skattemæssig enheds egenskaber — med det nævnte moderselskab med hjemsted i den førstnævnte medlemsstat, hvilket skyldes konsolideringen inden for den skattemæssige enhed?
 2)
 Såfremt første spørgsmål besvares bekræftende: Kan eller skal det ved beregningen af det valutatab, der skal tages hensyn til, i dette tilfælde lægges til grund, at også (et eller flere) direkte eller indirekte datterselskaber, som har hjemsted i EU, og som indirekte — via det førstnævnte datterselskab — ejes af det pågældende moderselskab, ville være blevet optaget i den skattemæssige enhed?
 3)
 Såfremt første spørgsmål besvares bekræftende: Skal der i dette tilfælde kun tages hensyn til valutatab, som ville have givet sig udslag ved en optagelse i moderselskabets skattemæssige enhed i de år, som sagen vedrører, eller skal der også tages hensyn til de valutaresultater, som ville have givet sig udslag i tidligere år?


text:
9.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 325/22
 Rettens dom af 16. september 2013 — Ecoceane mod EMSA
 (Sag T-518/09) (1)
 (Offentlige tjenesteydelseskontrakter - udbudsprocedurer - beredskabsfartøjer til olieopsamling - afvisning af en tilbudsgivers bud - begrundelsespligt - ligebehandling - gennemsigtighed - åbenbart urigtigt skøn - ansvar uden for kontraktforhold)
 2013/C 325/36
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Ecoceane (Paris, Frankrig) (ved advokat S. Spalter)
 Sagsøgt: Det Europæiske Søfartssikkerhedsagentur (EMSA) (ved J. Menze, som befuldmægtiget, bistået af advokat J. Stuyck)
 Sagens genstand
 Dels påstand om annullation af Det Europæiske Søfartssikkerhedsagenturs (EMSA) afgørelse af 28. oktober 2009 om ikke at antage sagsøgerens bud afgivet inden for rammerne af udbudsproceduren EMSA/NEG/1/2009 om indgåelse af tjenesteydelseskontrakter om beredskabsfartøjer til olieopsamling (parti nr. 2: Atlanterhavet/Den Engelske Kanal), samt af beslutningen om at tildele kontrakten til en anden tilbudsgiver, dels en påstand om erstatning.
 Konklusion
 1)
 Det Europæiske Søfartssikkerhedsagentur (EMSA) frifindes.
 2)
 Ecoceane bærer sine egne omkostninger og betaler Søfartssikkerhedsagenturets omkostninger.
 (1) EUT C 80 af 27.3.2010.


text:
27.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/39
 Sag anlagt den 29. januar 2010 — Reagens mod Kommissionen
 (Sag T-30/10)
 2010/C 80/64
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Reagens SpA (San Giorgio di Piano, Italien) (ved lawyers B. O’Connor, L. Toffoletti, D. Gullo og E. De Giorgi)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning K(2009) 8682 endelig af 11. november 2009 (sag COMP/38.589 — Varmestabilisatorer) om tinstabilisatorer annulleres i dens helhed, eller for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Det fastslås, at fristerne i artikel 25 i forordning nr. 1/2003 bør finde anvendelse, således at det er udelukket, at sagsøgeren pålægges en bøde.
 —
 Subsidiært fastslås det, at Kommissionen har begået en fejl ved at pålægge sagsøgeren en bøde på 10 791 000 EUR og om nødvendigt tilpasse denne bøde til et niveau, der er i overensstemmelse med det begrænsede omfang af sagsøgerens eventuelle overtrædelse af artikel 101 TEUF efter 1996.
 —
 Der indledes bevisoptagelse vedrørende anvendelsen af artikel 35 i retningslinjerne for beregning af bøder i forbindelse med Chemson og Baerlocher og i forbindelse med alle indlæg fra adressaterne i beslutningen om tinstabilisatorer, der indkom efter fremsendelsen af klagepunktsmeddelelsen.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har ved dette søgsmål nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 8682 endelig af 11. november 2009, for så vidt som den pålægger sagsøgeren ansvaret for en overtrædelse af artikel 81 EF og 53 EØS (sag COMP/C.38.589 — Varmestabilisatorer) og pålægger sagsøgeren en bøde.
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren anført følgende anbringender:
 Sagsøgeren gør for det første gældende, at Kommissionen har anlagt et åbenbart urigtigt skøn med hensyn til sagens omstændigheder i forhold til tinstabilisatorer, for så vidt som den har fastslået, at sagsøgeren har deltaget i en overtrædelse af artikel 81 EF (nu artikel 101 TEUF) efter perioden 1996-1997.
 Sagsøgeren har for det andet gjort gældende, at Kommissionen har anlagt et åbenbart urigtigt skøn med hensyn til anvendelsen af artikel 25 i forordning (EF) nr. 1/2003 (1) på de faktiske omstændigheder for markedet for tinstabilisatorer og navnlig ved at fastslå, at de frister, som er fastsat i denne artikel, er overholdt. Ifølge sagsøgeren betyder det manglende bevis for en overtrædelse efter 1996-1997, at en beslutning om at idømme sagsøgeren en bøde er forældet i medfør af den femårsregel eller tiårsregel, der er fastsat i denne artikel.
 For det tredje har sagsøgeren anført, at Kommissionen har tilsidesat principperne om god forvaltningsskik og om beskyttelse af sagsøgerens berettigede forventninger om, at Kommissionen efter bedste evne og på en stringent og omhyggelig måde ville iværksætte en undersøgelse, og at den ikke ville bortse fra beviser for konkurrence. Sagsøgeren gør endvidere gældende, at Kommissionen har tilsidesat sagsøgerens ret til forsvar, idet den ikke på tilstrækkelig vis undersøgte de beviser, som sagsøgeren fremlagte i svaret på klagepunktsmeddelelsen eller ved høringen af parterne, ligesom den heller ikke ville give sagsøgeren fornyet aktindsigt i de ikke-fortrolige sagsakter vedrørende undersøgelsen.
 Sagsøgeren har for det fjerde gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat princippet om, at alle virksomheder skal behandles lige for loven, idet Kommissionen har foretaget en forkert anvendelse af retningslinjerne for beregningen af bøder (2). Sagsøgeren gør ligeledes gældende, at Kommissionen har tilsidesat proportionalitetsprincippet, eftersom den bøde, der blev pålagt sagsøgeren, var uforholdsmæssig i forhold til den bøde, som de andre adressater blev idømt i beslutningen om tinstabilisatorer, navnlig Baerlocher.
 For det femte gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen, i det omfang den anvendte retningslinjerne for beregningen af bøder forkert, har handlet således, at konkurrencen er blevet fordrejet på fællesmarkedet i strid med artikel 101 TEUF.
 Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat princippet om god forvaltningsskik, idet den ikke gennemførte undersøgelsen omhyggeligt og tilstrækkeligt hurtigt. Kommissionen tilsidesatte desuden sagsøgerens ret til forsvar, idet den ikke fortsatte undersøgelsen i perioden for de for Retten nedlagte påstande vedrørende »Akzo-fortrolighedsforhold« (3).
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).
 (2) Retningslinjerne for beregningen af bøder artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1/2003 (EUT C 210, s. 2).
 (3) Rettens dom af 17.9.2007, forenede sager T-125/03 og T-253/03, Akzo Nobel Chemicals og Akcros Chemicals mod Kommissionen, Sml. II, s. 3523.


text:
27.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 138/7
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. februar 2015 — Andre Lawrence Shepherd mod Bundesrepublik Deutschland (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bayerisches Verwaltungsgericht München — Tyskland)
 (Sag C-472/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - asyl - direktiv 2004/83/EF - artikel 9, stk. 2, litra b), c) og e) - minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere som flygtninge og indholdet af en sådan beskyttelse - betingelser for opnåelse af flygtningestatus - forfølgelse - retsforfølgning og straf af en amerikansk soldat for nægtelse af at gøre tjeneste i Irak))
 (2015/C 138/08)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bayerisches Verwaltungsgericht München
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Andre Lawrence Shepherd
 Sagsøgt: Bundesrepublik Deutschland
 Konklusion
 1)
 Bestemmelserne i artikel 9, stk. 2, litra e), i Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse skal fortolkes således, at
 —
 de omfatter alt militært personel, herunder logistisk personale og støttepersonale
 —
 de omfatter den situation, hvor gennemførelsen af militærtjeneste i sig selv, i en bestemt konflikt, ville omfatte krigsforbrydelser, herunder situationer, hvor flygtningestatusansøgeren kun deltager indirekte i sådanne forbrydelser, eftersom den pågældende ved udøvelsen af sine opgaver ville levere den — med rimelig sandsynlighed — nødvendige støtte til forberedelsen eller til gennemførelsen af disse
 —
 de ikke kun omfatter de situationer, hvor det er godtgjort, at krigsforbrydelser allerede er blevet begået eller vil kunne henhøre under Den Internationale Straffedomstol, men også dem, hvor flygtningestatusansøgeren kan godtgøre, at der er stor sandsynlighed for, at sådanne forbrydelser vil blive begået
 —
 vurderingen af de faktiske omstændigheder, som det alene tilkommer de nationale myndigheder, under domstolskontrol, at foretage for at kvalificere situationen for den pågældende tjeneste, skal foretages på grundlag af en samling af indicier, der — under hensyn til samtlige omstændigheder i sagen, bl.a. de omstændigheder, der vedrører relevante kendsgerninger vedrørende hjemlandet på det tidspunkt, hvor der træffes afgørelse om ansøgningen, såvel som ansøgerens personlige stilling og forhold — kan godtgøre, at situationen for denne tjeneste gør det sandsynligt, at sådanne handlinger vil finde sted
 —
 den omstændighed, at en militær intervention blev indledt på grundlag af et mandat fra FN’s Sikkerhedsråd eller på grundlag af det internationale samfunds konsensus, og at den stat eller de stater, der gennemfører operationerne, straffer krigsforbrydelser, skal tages i betragtning i den vurdering, som det påhviler de nationale myndigheder at foretage, og
 —
 nægtelsen af at gøre militærtjeneste skal udgøre den eneste måde, hvorpå flygtningestatusansøgeren kan undgå at deltage i de påståede krigsforbrydelser, og følgelig, såfremt den pågældende har undladt at benytte sig af et retsmiddel for at opnå anerkendelse som militærnægter af samvittighedsgrunde, at en sådan omstændighed udelukker enhver beskyttelse i henhold til artikel 9, stk. 2, litra e), i direktiv 2004/83, medmindre den nævnte ansøger kan godtgøre, at intet retsmiddel af en sådan karakter ville have været til rådighed for den pågældende i den konkrete situation.
 2)
 Bestemmelserne i artikel 9, stk. 2, litra b) og c), i direktiv 2004/83 skal fortolkes således, at under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende forekommer de foranstaltninger, som — med henvisning til den legitime udøvelse af retten til for den pågældende stat at opretholde en væbnet styrke — iværksættes over for en soldat på grund af den pågældendes nægtelse af at gøre tjeneste, såsom idømmelse af frihedsstraf og afskedigelse i vanære fra hæren, ikke på dette punkt at kunne anses for at være så uforholdsmæssige eller diskriminerende, at de henhører under den forfølgelse, som disse bestemmelser omhandler. Det påhviler under alle omstændigheder de nationale myndigheder at undersøge dette.
 (1) EUT C 336 af 16.11.2013.


text:
17.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 94/60
 Sag anlagt den 10. februar 2004 af Budějovický Budvar, národni podnik, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag T-62/04)
 (2004/C 94/153)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 10. februar 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Budějovický Budvar, národni podnik, České Budějovice (Den Tjekkiske Republik), ved avocat Fabienne Fajgenbaum. Den anden part i sagen for appelkammeret var Anheuser-Busch Incorporated.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Afgørelse truffet den 3. december 2003 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) annulleres.
 —
 Ansøgning indgivet den 1. april 1996 om registrering af ordmærket BUD af selskabet ANHEUSER-BUSCH for varer i klasse 29 og 30 afslås.
 —
 Anheuser-Busch Incorporated tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ansøger om EF-varemærket:
 Anheuser-Busch Incorporated.
 EF-varemærket, der søges registreret:
 Ordmærket »BUD« – ansøgning nr. 24679 indgivet for varer i klasse 29 og 30.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:
 Sagsøgeren.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:
 Oprindelsesbetegnelsen BUD.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse:
 Indsigelsen forkastet.
 Appelkammerets afgørelse:
 Klagen afslået.
 Søgsmålsgrunde:
 Urigtig anvendelse af artikel 8, stk. 4, i forordning (EF) nr. 40/94 (1). Sagsøgeren, der i Frankrig er indehaver af de ovennævnte oprindelsesbetegnelser, har gjort gældende, at selskabet ifølge fransk ret kan rejse indsigelse mod det ansøgte varemærke, uden at det skal godtgøre de berørte betegnelsers anseelse på fransk område, og uden at det er nødvendigt at undersøge, om anvendelsen af det anfægtede varemærke vil kunne føre til, at de pågældende betegnelsers anseelse bliver forvansket eller svækket.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT L af 14.1.1994, s.1-36).


text:
10.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/19
 Rettens dom af 24. juni 2015 — Italien mod Kommissionen
 (Sag T-527/13) (1)
 ((Statsstøtte - mælkeafgifter - støtte, som Italien har tildelt mælkeproducenter - støtteordning knyttet til tilbagebetaling af mælkeafgifter - betinget beslutning - manglende overholdelse af en betingelse, der gav mulighed for at anerkende støttens forenelighed med det indre marked - de minimis-støtte - eksisterende støtte - ny støtte - ændring af eksisterende støtte - proceduren for kontrol med statsstøtte - begrundelsespligt - bevisbyrde))
 (2015/C 262/25)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af advokaterne S. Fiorentino og P. Grasso)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved D. Grespan, D. Nardi og P. Němečková, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse 2013/665/EU af 17. juli 2013 om statsstøtte SA.33726 (11/C) (ex SA.33726 (11/NN)) — ydet af Italien (henstand med betalingen af mælkeafgifter) (EUT L 309, s. 40)
 Konklusion
 1)
 Artikel 1, stk. 2, i Kommissionens afgørelse 2013/665/EU af 17. juli 2013 om statsstøtte SA.33726 (11/C) (ex SA.33726 (11/NN)) — ydet af Italien (henstand med betalingen af mælkeafgifter) annulleres.
 2)
 Denne afgørelses artikel 2-4 annulleres, for så vidt som de vedrører dels den af afgørelsens artikel 1, stk. 2, omhandlede støtteordning, dels den individuelle støtte, der er indrømmet i medfør af denne støtteordning.
 3)
 I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.
 4)
 Den Italienske Republik og Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 344 af 23.11.2013.


text:
Nr . C 77/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16 . 3 . 96
 ringe indhold af de i bilag I, del I, nr. 1 , litra a ), nævnte de Nivelles i sagen Vito Casano mod 1 . Institut national
 bestanddele ( f.eks . natriumfattigt vand )? d'assurance maladie invalidité og 2 . Union nationale des
 mutualités libres forelagt De Europæiske Fællesskabers
 3 . Hvorledes skal begrebet » sundhedsbefordrende egen Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 skaber « i bilag I, del I, nr. 2 , afgrænses over for begrebet spørgsmål :
 » visse virkninger « i del I, nr. 1 , litra a ) (jf.: del II, 1.4.1 i
 bilag 1 )? 1 . Når en myndighed i en medlemsstat ikke har overholdt
 bestemmelserne i artikel 51 i Rådets forordning ( EØF )
 (') EFT 1980 L 229 , s . 1 . nr. 1408/71 (') om anvendelse af de sociale sikringsord
 ninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende
 og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fæl
 lesskabet, skal den fornyede opgørelse af rettighederne
 for en invalid arbejdstager da foretages med virkning fra
 den dato, hvor udbetalingen af invaliditetsydelsen påbe
 Sag anlagt den 19. januar 1996 af Kommissionen for De gyndtes, eller fra en dato to år inden arbejdstagerens
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien indgivelse af ændringsbegæringen, således som det er
 fastsat i medlemsstatens nationale lovgivning, i det
 ( Sag C- 18/96 ) konkrete tilfælde artikel 106 i loven af 9 . august 1963
 ( 96/C 77/15 ) om indførelse og oprettelse af en obligatorisk syge- og
 invalideforsikringsordning ?
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 19 . januar 1996 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af 2 . Bestemmes den forældelsesfrist, der finder anvendelse i
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Hend forbindelse med krav på invalidepension fra en vand
 rik van Lier og Jean-Francis Pasquier, som befuldmægti rende arbejdstager, på grundlag af reglerne i den enkelte
 gede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez medlemsstats nationale lovgivning ?
 de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg.
 (') EFT 1971 II, s . 366 .
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande :
 — Det fastslås, at Kongeriget Belgien ikke har overholdt
 sine forpligtelser i henhold til traktaten, idet det ikke
 inden for den fastsatte frist har sat de love og admi
 nistrative bestemmelser i kraft, der er nødvendige for at
 efterkomme Rådets direktiv 91 /338/EØF af 18 . juni
 1991 i 1 ), som omhandler begrænsning af markedsføring
 og anvendelse af visse farlige stoffer og præparater. Anmodning om præjudiciel afgørelse truffet den 17. januar
 1996 af Social Security Commissioner i sagen Kelvin Albert
 — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostnin Snares mod Adjudication Officer
 ger . ( Sag C-20/96 )
 ( 96/C 77/17)
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de •
 samme som i sag C-5/96 ( 2 ); den i direktivet fastsatte frist
 udløb den 31 . december 1992 . Ved afgørelse af 17. januar 1996 , indgået til Domstolens
 Justitskontor den 22 . januar 1996 , har Social Security
 (') EFT nr. L 186 , s . 59 . Commissioner i sagen Kelvin Albert Snares mod Adjudica
 ( 2 ) Se side 7 i denne Tidende . tion Officer forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 mål :
 1 . Følger det af artikel 4, stk. 2a, og artikel 10a i Rådets
 forordning ( EØF) nr. 1408/71 ('^ som indsat ved Rådets
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom forordning ( EØF ) nr. 1247/92 ( 2 ) med virkning fra den
 afsagt den 16 . januar 1996 af Tribunal du travail de Nivelles 1 . juni 1992, at anvendelsesområdet for artikel 4, stk . 1 ,
 i sagen Vito Casano mod 1 . Institut national d'assurance i forordning ( EØF) nr. 1408/71 ikke længere omfatter
 maladie invalidité og 2. Union nationale des mutualités en ydelse, der før den 1 . juni 1992 i forhold til en person,
 libres der som følge af tidligere beskæftigelse som arbejdstager
 var eller har været omfattet af den relevante medlems
 (Sag C-19/96 )
 stats lovgivning om social sikring, ville blive anset for
 ( 96/C 77/ 16 omfattet af anvendelsesområdet for artikel 4 , stk . 1 , med
 den retsvirkning, at en person, der efter den 1 . juni 1992
 Ved dom afsagt den 16 . januar 1996, indgået til Domstolens er blevet berettiget til en sådan ydelse efter lovgivningen i
 Justitskontor den 22 . januar 1996, har Tribunal du travail én medlemsstat, ikke kan støtte ret på artikel 10, stk. 1 , i


text:
12.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 220/32
 Kendelse afsagt af præsidenten for Retten i Første Instans den 18. april 2008 — CPEM mod Kommissionen
 (Sag T-106/08 R) (1)
 (Særlige rettergangsformer - begæring om udsættelse af gennemførelsen - ny begæring - nye faktiske omstændigheder - foreligger ikke - begæringen tages ikke til følge - artikel 109 i Rettens procesreglement)
 2009/C 220/66
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Centre de promotion de l’emploi par la micro-entreprise (CPEM) (Marseille, Frankrig) (ved avocat C. Bonnefoi)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved L. Flynn og A. Steiblytė, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Begæring om udsættelse af fuldbyrdelsen af debetnota nr. 3 240 912 189 af 17. december 2007 i henhold til Kommissionens beslutning K(2007) 4645 af 4. oktober 2007 om ophævelse af støtte tildelt CPEM af Den Europæiske Socialfond (FSE) ved beslutning K(1999) 2645 af 17. august 1999.
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 107 af 26.4.2008.


text:
14.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Spanien) den 9. februar 2007 — José Manuel Blanco Pérez og María del Pilar Chao Gómez mod Consejería de Salud y Servicios Sanitarios
 (Sag C-72/07)
 (2007/C 82/42)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Superior de Justicia de Asturias
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: José Manuel Blanco Pérez og María del Pilar Chao Gómez
 Sagsøgt: Consejería de Salud y Servicios Sanitarios
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan artikel 2 og afsnit I i kapitel II i dekret nr. 72/2001, der er udstedt med hjemmel i artikel 103 i den almene lov nr. 14/1986 om sundhedsvæsenet og artikel 88 i lov nr. 25/1990 af 20. december 1990 om lægemidler, anses for at være i strid med artikel 43 EF?
 2)
 Kan bilag III til den beslutning, der er vedtaget af Asturiens regerings Consejería de Salud y Servicios Sanitarios, anses for at være i strid med artikel 43 EF?


text:
30.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 352/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena (Spanien) den 10. september 2013 — Caixabank SA mod José Labella Crespo m.fl.
 (Sag C-485/13)
 2013/C 352/09
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Caixabank SA
 Sagsøgt: José Labella Crespo, Rosario Márquez Rodríguez, Rafael Gallardo Salvat og Manuela Márquez Rodríguez
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Når en national retsinstans tager stilling til, om der foreligger et urimeligt kontraktvilkår om morarenter på boliglån, skal den da, i overensstemmelse med Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler EFT L 95, s. 29., herunder især direktivets artikel 6, stk. 1, og med henblik på at sikre beskyttelsen af forbrugere og brugere i overensstemmelse med ækvivalens- og effektivitetsprincippet, fastslå, at det pågældende kontraktvilkår er ugyldigt og ikke bindende, eller skal den tilpasse vilkåret om renter og pålægge rekvirenten eller långiveren at foretage en fornyet beregning af renterne?
 2)
 Udgør den anden overgangsbestemmelse i lov nr. 1 af 14. maj 2013 ikke blot en klar begrænsning af forbrugerbeskyttelsen, når retten herved underforstået pålægges en forpligtelse til at tilpasse et urimeligt vilkår om morarenter ved at foretage en genberegning af de fastsatte renter og opretholde gyldigheden af en urimelig bestemmelse i stedet for at erklære dette kontraktvilkår for ugyldigt og ikke bindende for forbrugeren?
 3)
 Er den anden overgangsbestemmelse i lov nr. 1 af 14. maj 2013 i strid med Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, herunder især direktivets artikel 6, stk. 1, idet den er til hinder for anvendelsen af ækvivalens- og effektivitetsprincippet på forbrugerbeskyttelsesområdet og ikke giver mulighed for at anvende den sanktion, hvorved urimelige kontraktvilkår om morarenter, som er fastsat i aftaler om boliglån, der er indgået inden ikrafttrædelsen af lov nr. 1 af 14. maj 2013, erklæres for ugyldige og uden bindende virkning?


text:
12.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 8/32
 Sag anlagt den 31. oktober 2007 — Kremlis mod Kommissionen
 (Sag F-129/07)
 (2008/C 8/57)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Georges-Stavros Kremlis (Bruxelles, Belgien) (ved avocat S. Pappas)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens afgørelse af 21. december 2006 om afslag på sagsøgerens ansøgning om den ledige stilling som chef for Kommissionens Repræsentation i Grækenland og udnævnelse af en anden person til denne stilling.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerens anbringender har en høj grad af lighed med dem, som er gjort gældende i sag F-128/07, der er offentliggjort i samme udgave af Den Europæiske Unions Tidende.


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/22
 Appel iværksat den 29. maj 2008 af Massimo Giannini til prøvelse af dom afsagt den 12. marts 2008 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-100/04, Giannini mod Kommissionen
 (Sag C-231/08 P)
 (2008/C 223/34)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Massimo Giannini (ved avocates L. Levi og C. Ronzi)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt den 12. marts 2008 i sag T-100/04 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ophæves.
 —
 Som følge heraf gives appellanten medhold i sine påstande for førsteinstansen og derfor
 —
 annulleres afgørelse truffet af udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve KOM/A/9/01 om ikke at opføre appellanten på reservelisten for denne udvælgelsesprøve, hvilken afgørelse blev meddelt appellanten ved skrivelse af 11. juni 2003, og om fornødent annulleres afslaget på den anmodning, appellanten havde indgivet om fornyet gennemgang, hvilken afgørelse blev meddelt appellanten ved skrivelse af 8. juli 2003, og endelig annulleres afslaget på appellantens klage, hvilken afgørelse blev meddelt appellanten ved skrivelse af 2. december 2003
 —
 tilpligtes Kommissionen at betale erstatning for det tab, appellanten har lidt, hvilket tab dels kan fastsættes som værende lig med differencen mellem den arbejdsløshedsunderstøttelse, han oppebar efter ophøret af hans kontrakt som midlertidig ansat, og vederlaget til en tjenestemand i lønklasse A7/4, dels efter arbejdsløshedsperioden som det beløb, der udbetales som vederlag til en tjenestemand i lønklasse A7/5, og for den ikke-økonomiske skade, han har lidt, hvilken skade kan opgøres til én euro.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagsomkostninger, såvel for førsteinstansen som i appelsagen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har i det væsentlige fremsat tre anbringender til støtte for sin appel.
 Med sit første anbringende har appellanten først foreholdt retten, at den har tilsidesat hans ret til en retfærdig proces, og særligt hans ret til at få sagen afgjort inden for rimelig tid. Der er nemlig hengået fire år mellem sagsanlægget ved Retten og dommens afsigelse. Der er imidlertid ingen usædvanlige omstændigheder i denne sag, der berettiger en sådan langsommelighed. Sagen var hverken særligt omfattende eller retlig kompliceret, og der stod virkeligt noget på spil for appellanten i sagen.
 Med sit andet anbringende har appellanten dernæst gjort gældende, at Retten har tilsidesat tjenestemandsvedtægtens artikel 4, 27 og 29 og anlagt en urigtig fortolkning af såvel begrebet tjenestens interesse som af den bistandsforpligtelse, der påhviler fællesskabsinstitutionerne overfor deres tjenestemænd og øvrige ansatte. Retten har herved efter appellantens opfattelse forvekslet ansættelse ved Fællesskaberne via en generel udvælgelsesprøve, der har til formål at oprette en ansættelsesreserve, og videreførelsen af karrieren for personer, der allerede er ansat, via de ordninger med forflyttelser og forfremmelser, som er fastsat i vedtægten.
 Med sit tredje anbringende har appellanten endelig gjort gældende, at Retten har tilsidesat sin forpligtelse til at begrunde sine domme, forbuddet mod forskelsbehandling og princippet om retten til forsvar, samt at der foreligger en forvanskning af de beviser, den har fået forelagt. Dette sidste anbringende kan opdeles i tre led:
 Med det første led af det tredje anbringende har appellanten gjort gældende, at Retten har tilsidesat såvel forbuddet mod forskelsbehandling som sin begrundelsesforpligtelse og bevisreglerne ved at fastslå, at visse ansøgeres kendskab til det dokument, som den skriftlige prøve var baseret på, ikke indebar en tilsidesættelse af forbuddet mod forskelsbehandling og ikke nødvendiggjorde, at Kommissionen fremlagde konkrete beviser for, at denne omstændighed ikke havde medført forskelsbehandling.
 Med det andet led af dette anbringende har appellanten anført, at der foreligger en tilsidesættelse af forbuddet mod forskelsbehandling, og en forvanskning af de beviser, der var forelagt til Rettens bedømmelse, for så vidt som den lagde til grund, at udvælgelseskomitéens sammensætning var tilstrækkelig stabil til at sikre en objektiv sammenligning og bedømmelse af ansøgerne, selv om sagens omstændigheder tværtimod viste, at sammensætningen af udvælgelseskomitéen ikke var tilstrækkelig stabil, og Kommissionen ikke havde ladet flere væsentlige faktuelle oplysninger tilgå Retten.
 Med det tredje led af dette anbringende har appellanten endelig anført, at der foreligger en ny tilsidesættelse af forbuddet mod forskelsbehandling og af reglerne, samt en tilsidesættelse af retten til forsvar i relation til Rettens konklusion om, at udvælgelseskomitéens medlemmer var upartiske.


text:
26.6.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 202/22
 Sag anlagt den 19. april 2017 — Adapta Color mod EUIPO — Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA)
 (Sag T-224/17)
 (2017/C 202/37)
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Adapta Color, SL (Peñiscola, Spanien) (ved advokaterne G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal og E. Armero Lavie)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Coatings Foreign IP Co. LLC (Wilmington, Delaware, De Forenede Stater)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Adapta Color, SL
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke indeholdende ordbestanddelen »Bio proof ADAPTA« — EU-varemærkeregistrering nr. 4 368 239
 Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 6. februar 2017 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2521/2015-5)
 Påstande
 —
 Der gives i det hele medhold i de af sagsøgeren nedlagte påstande.
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO og i påkommende tilfælde intervenienten tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for Retten samt for annullationsafdelingen og for appelkammeret ved EUIPO.
 Anbringende
 —
 Søgsmålsgrundene og hovedanbringenderne er de samme som dem, der allerede er gjort gældende i sag T-223/17.


text:
10.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/56
 Sag anlagt den 6. september 2007 — Brilliant Hotelsoftware mod KHIM (BRILLIANT)
 (Sag T-337/07)
 (2007/C 269/101)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Brilliant Hotelsoftware Limited (London, Det Forenede Kongerige) (ved Rechtsanwälte J. Croll og C. Pappas)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 14. juni 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) annulleres, og mærket »BRILLIANT« registreres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »BRILLIANT« for varer og tjenesteydelser i klasse 9 og 42 (ansøgning nr. 4 345 849).
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 40/94 (1), da det ansøgte varemærke hverken er beskrivende eller mangler det fornødne særpræg.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
Nr. C 252/14 | DA | De Europæiske Fællesskabers Tidende 16 . 8 . 97
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte 1 ) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til
 ret verserende sag, Banco de Fomento e Exterior SA mod følge.
 Amândio Maurício Martins Pechim, Maria de Luz Lima
 Barros Raposo Pechim, Confecções Têxteis de Vouzela 2 ) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 Ld.a ( CTV), at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 fortolkningen af EF-traktatens artikel 59, 90 og 92, har
 Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodríguez
 Iglesias, afdelingsformændene G. F. Mancini, J. C. Moi
 tinho de Almeida ( refererende dommer), J. L. Murray og
 L. Sevón samt dommerne C. N. Kakouris, P. J. G. Kap
 teyn, C. Gulmann, D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet, G. Sag anlagt den 25 . februar 1997 af Regionen Vallonien
 Hirsch, P. Jann, H. Ragnemalm, M. Wathelet og R. Schint mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 gen; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitsseke ( Sag C-95/97)
 tær: R. Grass, den 30 . juni 1997 afsagt kendelse, hvis kon
 klusion lyder således : ( 97/C 252/27)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 Den anmodning om præjudiciel afgørelse, som Tribunal
 25 . februar 1997 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Cível da Comarca de Lisboa har forelagt Domstolen, afvi
 ses .
 Europæiske Fællesskaber af Regionen Vallonien ved advo
 katerne Jean-Marie de Backer, Olivier Ralet og Georges
 Vandersanden, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxem
 (M EFT nr. C 108 af 5 . 4 . 1997. bourg hos fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange.
 Sagsøgeren har bl.a . nedlagt påstand om annullation af
 Kommissionens beslutning af 18 . december 1996 med tit
 len » Stål EKSF — Forges de Clabecq «.
 Ved kendelse af 21 . marts 1997 har Domstolen henvist
 KENDELSE AFSAGT AF DOMSTOLENS PRÆSIDENT
 sagen til Retten i Første Instans.
 den 21 . marts 1997
 i sag C-l 10/97 R, Kongeriget Nederlandene mod Rådet
 for Den Europæiske Union støttet af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber og Den Italienske Republik
 (Foreløbige forholdsregler — associeringsordning for over Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 søiske lande og territorier — beskyttelsesforanstaltninger afsagt den 9. april 1997 af Supremo Tribunal Administra
 — alvorligt og uopretteligt tab) tivo ( 2 . Afdeling) i sagen Fazenda Pública mod Antram —
 ( 97/C 252/26 )
 Associação Nacional de Transportes Públicos Rodoviários
 de Mercadorias
 ( Sag C-205/97)
 (Processprog: nederlandsk) ( 97/C 252/28 )
 Ved dom afsagt den 9 . april 1997, indgået til Domstolens
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive Justitskontor den 29 . maj 1997, har Supremo Tribunal
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) Administrativo (2 . Afdeling ) i sagen Fazenda Publica mod
 Antram — Associação Nacional de Transportes Públicos
 Rodoviários de Mercadorias forelagt De Europæiske Fæl
 I sag C-l 10/97 R, Kongeriget Nederlandene ( befuldmægti lesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 get: Marc Fierstra ), mod Rådet for Den Europæiske Union relse af følgende spørgsmål :
 ( befuldmægtigede: Ramon Torrent, Jürgen Huber og Guus
 Houttuin ), støttet af Kommissionen for De Europæiske
 1 ) Er artikel 243 ff. i toldkodeksen ( ] ) til hinder for, at en
 Fællesskaber ( befuldmægtiget: Thomas van Rijn ) og Den
 Italienske Republik ( befuldmægtiget: professor Umberto national domstol umiddelbart tillægger en klage over
 Leanza, bistået af Francesca Quadri ) angående en begæ en afgørelse, som toldmyndighederne har truffet,
 opsættende virkning, således at det ikke kræves, at der
 ring om udsættelse af gennemførelsen med hensyn til ind
 førsler af ris med oprindelse i de Nederlandske Antiller og forinden skal være fremsat ansøgning om udsættelse
 Aruba, af Rådets forordning ( EF ) nr. 304/97 af 17. februar over for den pågældende toldmyndighed ?
 1997 om beskyttelsesforanstaltninger mod indførsel af ris
 med oprindelse i de oversøiske lande og territorier ( EFT 2 ) Er artikel 243 ff. i toldkodeksen til hinder for, at en
 nr. L 51 af 21 . 2 . 1997, s. 1 ), eller andre foreløbige for national domstol tillægger en klage over en afgørelse,
 holdsregler, har Domstolens præsident den 21 . marts 1997 som toldmyndighederne har truffet, opsættende virk
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således : ning under en sag til prøvelse af en afgørelse, hvorved


text:
16.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Okresný súd di Svidník (Den Slovakiske Republik) den 19. oktober 2012 — Pohotovosť, s.r.o. mod Miroslav Vašuta
 (Sag C-470/12)
 2013/C 46/21
 Processprog: slovakisk
 Den forelæggende ret
 Okresný súd di Svidník
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Pohotovosť, s.r.o.
 Sagsøgt: Miroslav Vašuta
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 6, stk. 1, artikel 7, stk. 1, og artikel 8 i Rådets direktiv 93/13/EØF [af 5. april 1993] om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (1), sammenholdt med artikel 47 og 38 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse, såsom § 37, stk. 1 og 3, i Exekučný Poriadok (lov om fuldbyrdelse og sikrende retsmidler), der ikke giver en forbrugerbeskyttelsesorganisation ret til at intervenere i en tvangsfuldbyrdelsesprocedure?
 2)
 I tilfælde af, at det første spørgsmål besvares med, at ovennævnte lovbestemmelse ikke er i strid med [EU]-retten, skal bestemmelserne i § 37, stk. 1 og 3, i lov om fuldbyrdelse og sikrende retsmidler da fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en national domstol i medfør af [direktivets] artikel 6, stk. 1, artikel 7, stk. 1, og artikel 8 indrømmer en forbrugerbeskyttelsesorganisation ret til at intervenere i en fuldbyrdelsesprocedure?
 (1) EFT L 95, s. 29.


text:
28.9.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 233/5
 Parra), støttet af: Kommissionen for De Europæiske Fællesska- D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet, M. Wathelet, R. Schintgen og
 ber (befuldmægtigede: J. Guerra Fernández og M. Condou- J.N. Cunha Rodrigues (refererende dommer); generaladvokat:
 Durande), har Domstolen, sammensat af præsidenten, C. Stix-Hackl; justitssekretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl,
 G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene P. Jann, F. Mac- den 11. juli 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 ken, N. Colneric og S. von Bahr samt dommerne C. Gulmann
 (refererende dommer), D.A.O. Edward, A. La Pergola,
 J.-P. Puissochet, M. Wathelet, R. Schintgen, V. Skouris og Artikel 49 EF skal, når den ses i lyset af den grundlæggende ret til
 J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekre- respekt for familielivet, fortolkes således, at bestemmelsen i en
 tær: afdelingschef D. Louterman-Hubeau, den 25. juli 2002 situation som den, der foreligger i hovedsagen, er til hinder for, at
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: oprindelsesmedlemsstaten for en tjenesteyder, der er etableret i denne
 stat, og som leverer tjenesteydelser til modtagere, der er etableret i
 andre medlemsstater, nægter opholdstilladelse på dens område for
 1) Appellen forkastes. denne tjenesteyders ægtefælle, der er statsborger i et tredjeland.
 2) Unión de Pequeños Agricultores betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 122 af 29.4.2000.
 3) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne
 omkostninger.
 (1) EFT C 176 af 24.6.2000.
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 DOMSTOLENS DOM
 af 11. juli 2002
 af 11. juli 2002
 i sag C-62/00, Marks & Spencer plc mod Commissioners of
 i sag C-60/00, Mary Carpenter mod Secretary of State Customs & Excise (anmodning om præjudiciel afgørelse
 for the Home Department (anmodning om præjudiciel indgivet af Court of Appeal (England & Wales) (Civil
 afgørelse indgivet af Immigration Appeal Tribunal) (1) Division) (1)
 (»Fri udveksling af tjenesteydelser — artikel 49 EF — (»Sjette momsdirektiv — national lovgivning, der med
 direktiv 73/148/EØF — statsborger i en medlemsstat, der er tilbagevirkende kraft forkorter en forældelsesfrist for tilbage-
 etableret i den pågældende medlemsstat, og som leverer betaling af beløb, der er erlagt med urette — forenelighed
 tjenesteydelser til personer etableret i andre medlemsstater med effektivitetsprincippet og med princippet om beskyttelse
 — opholdsret i den pågældende medlemsstat for en ægtefælle, af den berettigede forventning«)
 der er statsborger i et tredjeland«)
 (2002/C 233/08)
 (2002/C 233/07)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: engelsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-60/00, angående en anmodning, som Immigration I sag C-62/00, angående en anmodning, som Court of Appeal
 Appeal Tribunal (Det Forenede Kongerige) i medfør af arti- (England & Wales) (Civil Division) (Det Forenede Kongerige) i
 kel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den
 verserende sag, Mary Carpenter mod Secretary of State for for nævnte ret verserende sag, Marks & Spencer plc mod
 the Home Department, at opnå en præjudiciel afgørelse Commissioners of Customs & Excise, at opnå en præjudiciel
 vedrørende fortolkningen af artikel 49 EF og af Rådets direktiv afgørelse vedrørende fortolkningen af de fællesskabsretlige
 73/148/EØF af 21. maj 1973 om ophævelse af rejse- og bestemmelser om tilbagesøgning af fejlagtigt erlagte beløb, har
 opholdsbegrænsninger inden for Fællesskabet for statsborgere Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 i medlemsstaterne med hensyn til etablering og udveksling af den, P. Jann, og dommerne D.A.O. Edward og A. La Pergola
 tjenesteydelser (EFT L 172, s. 14), har Domstolen, sammensat (refererende dommer); generaladvokat: L.A. Geelhoed; justits-
 af præsidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene sekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 11. juli 2002 afsagt dom,
 N. Colneric og S. von Bahr samt dommerne C. Gulmann, hvis konklusion lyder således:


text:
Nr . C 210/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20 . 7 . 96
 Sag anlagt den 21 . maj 1996 af National Farmers ' Union, Sagsøgerne gør gældende, at beslutningen er ulovlig af
 International Traders Ferry Limited, UK Genetics, R. S. und følgende grunde :
 E. M. Wright Limited og Prosper de Mulder Limited mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-76/96 )
 — Kommissionen havde ikke kompetence til at vedtage
 beslutningen . I beslutningen angives som hjemmel
 ( 96/C 210/51 ) Rådets direktiv 90/425/EØF om veterinærkontrol og
 zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr
 (Processprog: engelsk) og produkter inden for Fællesskabet og direktiv 89/
 662/EØF om veterinærkontrol i samhandelen i Fælles
 skabet . Disse to direktiver blev udstedt i henhold til
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der EØF-traktatens artikel 43 , hvorefter Rådet og ikke
 den 21 . maj 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De Kommissionen har kompetence på det landbrugsmæs
 Europæiske Fællesskaber af National Farmers' Union, sige område . Hvis Kommissionen overhovedet har
 International Traders Ferry Limited , UK Genetics, R. S. and nogen kompetence på dette område, skal grænserne for
 E. M. Wright Limited og Prosper de Mulder Limited ved denne kompetence findes i de to direktiver, hvori der
 solicitors Burges Salmon ved barristers Stuart Isaacs QC, og alene tales om beskyttelse af dyrs og menneskers
 Clive Lewis og med valgt adresse i Luxembourg hos sundhed, og som kun finder anvendelse på samhandelen
 Elvinger, Hoss & Prussen, 15 , côte d'Eich . i Fællesskabet. Den anfægtede beslutning blev ikke
 vedtaget på grund af en alvorlig fare for folkesundheden,
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : men på grund af » store betænkeligheder hos forbru
 gerne «. Endvidere forbydes også eksport fra Det Fore
 nede Kongerige til tredjelande, » så det undgås, at
 — Kommissionens beslutning 96/239/EF annulleres . handelen omlægges «. Et sådant forbud går imidlertid
 langt længere end, hvad der måtte have været nødven
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin digt for at hindre , at de i beslutningens artikel 1 nævnte
 ger . produkter eksporteres fra Det Forenede Kongerige til et
 tredjeland og derefter på ny importeres til Fællesska
 Subsidiært annulleres Kommissionens beslutning. bet .
 — for så vidt den finder anvendelse på eksport til tredje
 lande og/eller — Da Kommissionen vedtog beslutningen, var der tale om
 magtfordrejning. Det er klart, at hovedformålet med
 beslutningen ikke var at beskytte mod en alvorlige fare
 — for så vidt den finder anvendelse på de følgende
 for folkesundheden, men at dæmpe ikke nærmere
 produkter eller visse af disse : angivne betænkeligheder hos forbrugerne .
 ( a ) sæd fra kvæg
 ( b ) embryoner fra kvæg — Beslutningen er i strid med proporitionalitetsprincippet.
 Den står ikke i rimeligt forhold til det forfulgte mål , idet
 ( d ) levende kalve på under seks måneder den ikke var et nødvendigt eller hensigtsmæssigt middel
 med henblik på at dæmpe betænkeligheder hos forbru
 ( e ) fersk kød af kvæg, der er mindre end to et halvt år gerne eller at beskytte folkesundheden ( hvis dette reelt
 ved slagtningen var det mål, Kommissionen forfulgte, i modsætning til ,
 hvad der anføres i betragtningerne til beslutningen ). Det
 ( f) talg var ikke nødvendigt med et verdensomspændende for
 bud, idet der allerede var truffet foranstaltninger af
 ( g ) gelatine .
 Fællesskabet og Det Forenede Kongerige med henblik på
 beskyttelse mod BSE, og det fremgår ikke af de nye
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: oplysninger, som Det Forenede Kongerige fremsendte,
 at der var en større eller ændret risiko ved brug af kød
 Sagsøgerne , som er selskaber, der driver virksomhed med eller kødprodukter. I de tidligere beslutninger, Kommis
 omladning af ikke-avlskvæg fra Det Forenede Kongerige til sionen har vedtaget vedrørende eksport af levende kalve,
 den øvrige del af Det Europæiske Fællesskab, eksport og embryoner fra kvæg og kødprodukter, blev der alene
 import af genmateriale fra kvæg, opdræt af kvæg udeluk fastsat regler for eksport fra Det Forenede Kongerige til
 kende med henblik på slagtning til det italienske marked og andre medlemsstater. Det blev ikke anset for nødvendigt
 smeltning af animalske biprodukter og affald, samt en at forbyde eksport til tredjelande . Det er ikke godtgjort,
 brancheorganisation omfattende de fleste landmænd i at det nu er nødvendigt eller hensigtmæssigt at forbyde
 England og Wales , anfægter Kommissionens beslutning sådan eksport af hensyn til folkesundheden eller for at
 96/239/EF om visse hasteforanstaltninger til beskyttelse dæmpe betænkeligheder hos forbrugerne i Den Euro
 mod bovin spongiform encephalopathi ( BSE ). I henhold til pæiske Union .
 beslutningens artikel 1 er det forbudt for Det Forenede
 Kongerige fra sit område at udføre de i bestemmelsen
 nævnte produkter til de andre medlemsstater og tredje
 lande .


text:
15.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/4
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 18. maj 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-221/04) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 92/43/EØF - bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter - beskyttelse af arter - jagt med vildtsnarer med bremse i private jagtdistrikter - Castilla y León)
 (2006/C 165/08)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Valero Jordana og M. van Beek, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien (ved F. Díez Moreno, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrudssøgsmål — artikel 12, stk. 1, i og bilag VI til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (EFT L 206, s. 7) — tilladelse fra myndighederne i Castilla y León til jagt med vildtsnarer med bremse i private jagtdistrikter
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Spanien frifindes.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 179 af 10.7.2004.


text:
11.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 39/3
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 15. december 2011 — Société Rastelli Davide e C. Snc mod Jean-Charles Hidoux, som kurator i selskabet Médiasucre international (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)
 (Sag C-191/10) (1)
 (Forordning (EF) nr. 1346/2000 - konkurs - international kompetence - udvidelse af en insolvensbehandling, som er indledt mod et selskab med hjemsted i en medlemsstat, til et selskab, hvis vedtægtsmæssige hjemsted befinder sig i en anden medlemsstat, på grundlag af sammenblanding af selskabernes aktiver)
 2012/C 39/04
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Société Rastelli Davide e C. Snc
 Sagsøgt: Jean-Charles Hidoux, som kurator i selskabet Médiasucre international
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour de cassation — fortolkning af artikel 3, stk. 1 og 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om konkurs (EFT L 160, s. 1) — franske domstoles internationale kompetence med henblik på at udvide en insolvensbehandling, som er indledt over for et selskab med hjemsted på nationalt område, til at omfatte et selskab, hvis vedtægtsmæssige hjemsted er i en anden medlemsstat under henvisning til, at der er sket en sammenblanding af aktiver — begreberne »indledning« og »udvidelse« af en insolvensbehandling — fastlæggelse af centret for hovedinteresser
 Konklusion
 1)
 Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om konkurs skal fortolkes således, at en ret i en medlemsstat, som har indledt en hovedinsolvensbehandling mod et selskab under henvisning til, at centret for dette selskabs hovedinteresser befinder sig på denne stats område, kun — med henvisning til en bestemmelse i national ret — kan udvide denne insolvensbehandling til at omfatte et andet selskab, hvis vedtægtsmæssige hjemsted befinder sig i en anden medlemsstat, på betingelse af, at det godtgøres, at centret for sidstnævnte selskabs hovedinteresser er beliggende i den første medlemsstat.
 2)
 Forordning nr. 1346/2000 skal fortolkes således, at i tilfælde af, at et selskab, hvis vedtægtsmæssige hjemsted befinder sig på en medlemsstats område, er genstand for et søgsmål, der tager sigte på til dette selskab at udvide virkningerne af en insolvensbehandling, som er indledt i en anden medlemsstat mod et andet selskab med hjemsted på den sidstnævnte stats område, er den blotte konstatering af en sammenblanding af disse selskabers aktiver ikke tilstrækkelig til at godtgøre, at centret for hovedinteresserne for det selskab, der er genstand for det nævnte søgsmål, også er beliggende i denne sidstnævnte stat. For at tilbagevise den formodning, hvorefter centret befinder sig på det vedtægtsmæssige hjemsted, er det nødvendigt, at det ud fra en helhedsvurdering af samtlige relevante forhold er muligt på en for tredjemand identificerbar måde at fastslå, at centret for den faktiske ledelse og tilsyn for det selskab, som er genstand for søgsmålet med henblik på udvidelse, er beliggende i den medlemsstat, hvor den oprindelige insolvensbehandling blev indledt.
 (1) EUT C 161 af 19.6.2010.


text:
20.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 222/8
 Appel iværksat den 19. april 2016 af GFKL Financial Services GmbH, tidligere GFKL Financial Services AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Niende Afdeling) den 4. februar 2016 i sag T-620/11, GFKL Financial Services AG mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-219/16 P)
 (2016/C 222/10)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: GFKL Financial Services GmbH, tidligere GFKL Financial Services AG (ved Rechtsanwälte Dr. M. Schweda, J. Eggers, Dr. M. Knebelsberger og Dr. F. Loose)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Forbundsrepublikken Tyskland
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 1.
 Dom afsagt den 4. februar 2016 af Den Europæiske Unions Ret (Niende Afdeling) i sag T-620/11 ophæves, for så vidt som Europa-Kommissionen frifindes, og
 Europa-Kommissionens afgørelse af 26. januar 2011 om Tysklands statsstøtte C 7/2010 (ex CP 250/09 og NN 5/10) »KStG, Sanierungsklausel« (1), sagsnr. K(2011) 275, annulleres.
 2.
 Subsidiært ophæves dom afsagt den 4. februar 2016 af Den Europæiske Unions Ret (Niende Afdeling) i sag T-620/11, for så vidt som Europa-Kommissionen frifindes, og sagen hjemvises til Retten.
 3.
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har med sin appel bestridt kvalificeringen af saneringsklausulen i § 8c, stk. 1a, i KStG som selektiv statsstøtte.
 Appellanten har fremsat to anbringender til støtte for appellen:
 Første appelanbringende: Tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF
 Saneringsklausulen er ikke en selektiv foranstaltning og udgør derfor ikke støtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF.
 —
 Retten lagde med urette til grund, at undtagelsesbestemmelsen i § 8c, stk. 1, i KStG, hvorefter underskud, der i sig selv er fremførselsberettigede, i visse tilfælde fortabes efter erhvervelse af kapitalandele, er en del af referencesystemet. I virkeligheden er denne forskrift en fravigelse fra referencesystemet. Referencesystemet består i den generelle mulighed for at overføre tab til senere beskatningsperioder.
 —
 Saneringsklausulen har karakter af en generel forskrift, for så vidt som den ikke tildeler en selektiv fordel. Der foreligger væsentlige forskelle mellem virksomheder i vanskeligheder, som er omfattet af saneringsklausulen, og alle andre, navnlig økonomisk sunde, virksomheder, således at disse to grupper af virksomheder ikke befinder sig i en sammenlignelig situation. Endvidere lagde Retten ved efterprøvelsen af ligebehandling et rent teoretisk scenario til grund, idet den referencegruppe, som Retten tog i betragtning, i den juridiske realitet praktisk talt ikke forekommer.
 —
 Det er heller ikke således, at »visse virksomheder eller visse produktioner« begunstiges ved saneringsklausulen. Saneringsklausulen er potentielt tilgængelig for alle virksomheder og udelukker ikke på forhånd nogen gruppe af virksomheder. Den er ikke knyttet til en virksomheds »særlige karakter«, men derimod til en økonomisk transaktion, nemlig den såkaldte saneringserhvervelse.
 —
 Saneringsklausulen kan endvidere begrundes ved det tyske skattesystems væsen og dets almindelige formål. Den bidrager til realiseringen af grundlæggende principper i den tyske selskabsskatteret, nemlig princippet om fremførsel af underskud, princippet om beskatning i henhold til skatteevne, samt det almindelige skattemæssige formål om at sikre bæredygtige skatteindtægter.
 Andet appelanbringende: Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
 Rettens dom tilsidesætter det EU-retlige princip om beskyttelse af den berettigede forventning. Saneringsklausulens angivelige støttekarakter kunne nemlig ikke erkendes som sådan af selv de mest omhyggelige erhvervsdrivende. Tilsvarende regler i Tyskland eller andre EU-medlemsstater er ikke på noget tidspunkt blevet anfægtet af Kommissionen som værende i strid med statsstøtteretten.
 (1) EUT L 235, s. 26.


text:
28.8.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 246/19
 I bekræftende fald: Kan artikel 14c, litra b), i forordning Sag anlagt den 1. juli 1999 af Kommissionen for De
 (EØF) nr. 1408/71, jf. forordningens bilag VII [anvendelse Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Danmark
 af artikel 14c, litra b)], anvendes analogt i den foreliggende
 sag, hvor den pågældende udøver selvstændig beskæftigelse
 i to forskellige erhverv (hotelvært i Østrig og landbruger i (Sag C-246/99)
 Tyskland)?
 (1999/C 246/40)
 (1) EFT 1971 II, s. 366.
 (2) EFT L 28 af 30.1.1997, s. 1. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 1. juli
 (3) EFT L 38 af 12.2.1999, s. 1. 1999 anlagt sag mod Kongeriget Danmark af Kommission for
 De Europæiske Fællesskabers ved Hans Christian Støvlbæk,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste (som befuldmægtiget), og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz,
 Wagnercentret, Kirchberg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1. Det statueres, at Kongeriget Danmark i henhold til EF-
 traktatens artikel 226 (tidligere artikel 169), ved at opret-
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- holde dels paragraf 2, stk. 1, jf. paragraf 1, stk. 2, i bekendt-
 se afsagt den 18. juni 1999 af Landesgericht Korneuburg gørelse nr. 124 af 27. februar 1989 om emballage til øl og
 (Østrig) i sagen FILA Sport SpA mod Beijing Metals & læskedrikke, som sidst ændret ved bekendtgørelse nr. 300
 Minerals Import & Export Corp af 30. april 1997, der fastsætter, at drikkevarer, der er
 omfattet af bekendtgørelsen, kun må markedsføres i retu-
 remballage, dels paragraf 3 i samme bekendtgørelse, hvo-
 (Sag C-243/99) refter emballage til drikkevarer, der importeres, ikke må
 være fremstillet af metal, ikke har opfyldt sine forpligtelser
 i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv
 (1999/C 246/39) 94/62/EF (1) af 20. december 1994 om emballage og
 emballageaffald, særligt artikel 18 sammenholdt med artik-
 lerne 5, 7 og 9, samt artiklerne 28 og 30 EF (tidligere
 Ved kendelse afsagt den 18. juni 1999, indgået til Domstolens artiklerne 30 og 36).
 Justitskontor den 28. juni 1999, har Landesgericht Korneuburg
 (Østrig) i sagen FILA Sport SpA mod Beijing Metals & Minerals
 Import & Export Corp forelagt De Europæiske Fællesskabers 2. Kongeriget Danmark tilpligtes at afholde de med nærvæ-
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende rende sag forbundne omkostninger.
 spørgsmål:
 Skal artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 3295/94 (1) af Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 22. december 1994 om foranstaltninger med henblik på at
 forbyde overgang til fri omsætning, udførsel, genudførsel og
 henførsel under en suspensionsprocedure af varemærkeforfal- — Direktivet 92/64/EF indebærer, at medlemsstaterne på den
 skede og piratkopierede varer fortolkes således, at denne ene side ikke kan hindre markedsføring på deres område
 forordning også finder anvendelse i den situation, hvor varer af emballage, som opfylder Direktivets regler, jr. artikel 18,
 af den i forordningen nærmere angivne art, som er under og på den anden side må medlemsstaterne kun tillade
 transit fra en stat, der ikke hører til Det Europæiske Fællesskab, markedsføring af emballage, der opfylder Direktivets væ-
 til en stat, der heller ikke hører til Det Europæiske Fællesskab, sentlige krav, jf. artikel 9, stk. 1. Direktivet indbærer således
 på anmodning fra en rettighedsindehaver, hvis virksomhed har en fuldstændig harmonisering af medlemsstaternes natio-
 hjemsted i en EF-medlemsstat, og som gør gældende, at nale regler for emballage og emballageaffald.
 hans rettigheder er blevet krænket, foreløbig standses i en
 medlemsstat af medlemsstatens toldmyndigheder under hen-
 visning til den nævnte forordning? Direktivet indeholder ikke bestemmelser, der giver med-
 lemsstaterne hjemmel til at fastsætte strengere regler. Heraf
 følger, at medlemsstaterne ikke kan håndhæve nationale
 krav, som afviger fra de krav, der er fastsat i Direktivet. Da
 (1) EFT L 341 af 30.12.1994, s. 8. Direktivet indebærer en fuldstændig harmonisering af
 reglerne for emballage, bl.a. med henblik på at undgå
 konkurrenceforvridning, kan en medlemsstat ikke anvende
 regler for emballage til brug for indenlanske drikkevarer,
 der er forskellige fra de regler, der kan anvendes på
 emballage til brug for importerede drikkevarer.


text:
C 186/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 30.6.2001
 Sag anlagt den 5. april 2001 af Robert Bosch GmbH — Registrering af det anmeldte
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked varemærke er i overensstem-
 (Varemærker og Design) melse med Appelkamrenes
 hidtidige afgørelsespraksis
 (Sag T-79/01) — Tilsidesættelse, henholdsvis
 fejlagtig fortolkning af artikel
 7, stk. 1, litra b) og c), i
 (2001/C 186/15) forordning nr. 40/94
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om varemærker
 (Processprog: tysk) (EFT 1994 L 11, s. 1).
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 5. april 2001 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Robert Bosch
 GmbH, Stuttgart (Tyskland), ved rechtsanwalt Dr. Stefan
 Völker, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Afgørelse af 31. januar 2001 fra Første Appelkammer Sag anlagt den 9. april 2001 af Barbara Diehl-Leistner mod
 ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Varemærker og Design) i sag R 124/2000-1 vedørende
 EF-varemærkeansøgning nr. 761 270 annulleres. (Sag T-80/01)
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger. (2001/C 186/16)
 (Processprog: tysk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 9. april 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 EF-varemærkets ansø- Sagsøgeren Europæiske Fællesskaber af Barbara Diehl-Leistner, Luxem-
 ger: bourg, ved Rechtsanwalt Lex Thielen, og med valgt adresse i
 Luxembourg.
 Det omhandlede EF-va- Ordmærket »Kit Pro«
 remærke: Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Vare eller tjenesteydelse: Varer og tjenesteydelser i klas- — Annullation dels af den afgørelse, som sagsøgeren fik
 se 12 (dele til reparation af tromle- meddelt ved skrivelse af 17. april 2000 fra udvælgelsesko-
 bremser på køretøjer til brug på mitéen for udvælgelsesprøve KOM/A/12/98, 02, hvoref-
 land) ter hun ikke blev optaget på den egnethedsliste, som blev
 oprettet i forbindelse med den almindelige udvælgelses-
 Appelkammerets afgø- Afvisning af EF-varemærkeansøg- prøve, dels af afgørelsen af 17. januar 2001 om afvisning
 relse: ningen af hendes klage af 4. juli 2000.
 Søgsmålsgrunde: — Varemærket er ikke beskriven- — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 de i den forstand, udtrykket
 anvendes i artikel 7, stk. 1,
 litra c), i forordning (EF) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 nr. 40/94 (1)
 — Der er intet behov for at ude-
 lukke registrering Sagsøgeren deltog i den almindelige udvælgelsesprøve
 KOM/A/12/98, 02 og modtog meddelelse om, at hun ikke var
 — Varemærket har det mindste- blevet optaget på den egnethedsliste, der blev oprettet i
 mål af adskillelsesevne, der forbindelse med udvælgelsesprøven, da hun ikke opnåede det
 kræves for at opnå varemær- antal point ved den mundtlige prøve, som mindst kræves.
 kebskyttelse Hendes klage over denne afgørelse blev afvist af sagsøgte.


text:
23.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/41
 Sag anlagt den 14. november 2016 — N & C Franchise mod EUIPO — Eschenbach Optik (ojo sunglasses)
 (Sag T-792/16)
 (2017/C 022/56)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: N & C Franchise Ltd (Nicosia, Cypern) (ved advokaterne C. Chrysanthis, P.-V. Chardalia og A. Vasilogamvrou)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Eschenbach Optik GmbH (Nürnberg, Tyskland)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: N & C Franchise Ltd
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelene »ojo sunglasses« — EU-varemærkeregistrering nr. 13 224 761
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 9. september 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 32/2016-5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
14.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/42
 Sag anlagt den 12. februar 2007 — Den Hellenske Republik mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-33/07)
 (2007/C 82/91)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Den Hellenske Republik (ved I. Chalkias, G. Kanellopoulos)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede kommissionsbeslutning annulleres, subsidiært ændres beslutningen af de grunde, som er anført efterfølgende.
 —
 Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den Hellenske Republik har fremført følgende annullationsgrunde i det søgsmål, den har anlagt til prøvelse af Kommissionens beslutning af 14. december 2006 K(2000) 5993 endelig udg., om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne — herunder Den Hellenske Republik — har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen (EFT L 355, s. 96).
 Med sit første annullationsanbringende, som vedrører alle korrektioner, har Den Hellenske Republik anført, at sagsøgte har tilsidesat væsentlige formkrav i artikel 8, stk. 1, tredje punktum, litra a), i Kommissionens forordning nr. 1663/95 af 7. juli 1995, idet Kommissionen (1) ikke har indledt en bilateral drøftelse med de græske myndigheder med henblik på en vurdering af grovheden af de tilsidesættelser, som foreholdes den, og det tab, Den Europæiske Union er forvoldt, og subsidiært, at Kommissionen savner kompetence til at fastsætte korrektioner ratione temporis.
 Den Hellenske Republik har navnlig anført, at sagsøgte ved inden for olivenoliesektoren at have fordoblet korrektionen fra 5 % til 10 % uden nogen angivelse af en forværring, men derimod en forbedring af kontrolsystemet, har overskredet det skøn, der tilkommer den. Desuden har Den Hellenske Republik anført, at sagsøgte har anlagt en fejlfortolkning af fællesskabsbestemmelserne og en fejlagtig vurdering af de faktiske omstændigheder, og har tilsidesat proportionalitetsprincippet.
 Den Hellenske Republik har for så vidt angår bomuldssektoren som annullationsanbringende fremført, at Kommissionen har anlagt en fejlagtig vurdering af de faktiske omstændigheder, en fejlagtig begrundelse og ikke har fremført noget retligt grundlag for pålæggelsen af korrektionen, samt har foretaget en fejlagtig fortolkning og anvendelse af artikel 12, nr. 1, i forordning (EØF) nr. 1201/89 (2), og har tilsidesat retssikkerhedsprincippet på grund af den over ti år varende procedure vedrørende fastsættelse af udgifterne.
 Den Hellenske Republik har vedrørende druesektoren anført, at sagsøgte har anlagt en fejlfortolkning af retningslinjerne for korrektioner, idet sagsøgte har fastsat et beløb på 10 % for utilstrækkelig kontrol, og ikke har anført en tilstrækkelig begrundelse for så vidt angår den for korender foretagne korrektion.
 For så vidt angår frugt og grøntsager har Den Hellenske Republik anført, at sagsøgte fejlagtigt har påstået, at der ikke blev foretaget nogen administrativ kontrol, hvilket er i strid med proportionalitetsprincippet, samt at Kommissionen ikke har begrundet dette tilstrækkeligt; subsidiært har Den Hellenske Republik anført, at Kommissionen har begået en fejl ved fortolkningen og anvendelsen ratione temporis af bilag 16 i dokumentet 17933/2000 for så vidt de omstridte kontroller angives som grundlæggende.
 Endelig har Den Hellenske Republik for så vidt angår forsinkede betalinger anført, at Kommissionen har foretaget en fejlagtig vurdering af de faktiske omstændigheder, idet den fastsatte en dobbelt korrektion i regnskabsposten B01-1210-160, samt har foretaget en fejlagtig fortolkning og vurdering af artikel 4, nr. 2, i forordning (EF) nr. 296/90 (3), for så vidt angår beregningsgrundlaget for forbeholdet på 4 % og en fejlagtig vurdering og utilstrækkelig begrundelse for så vidt angår de foreliggende ekstraordinære omstændigheder og de særlige forvaltningsbetingelser.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 1663/95 af 7.7.1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 729/70, for så vidt angår proceduren for regnskabsafslutning for EUGFL, Garantisektionen (EFT L 158, s. 6).
 (2) Kommissionens forordning (EØF) nr. 1201/89 af 3.5.1989 om gennemførelsesbestemmelser for støtteordningen for bomuld (EFT L 123, s. 18).
 (3) Kommissionens forordning (EF) nr. 296/96 af 16.2.1996 om de oplysninger, som medlemsstaterne skal fremsende, og om månedlig bogføring af de udgifter, der finansieres gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen (EUGFL), og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2776/88 (EFT L 39 af 17.2.1996 s. 5).


text:
1.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 292/9
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 3. juli 2014 — Maurizio Fiamingo (sag C-362/13), Leonardo Zappalà (sag C-363/13) og Francesco Rotondo m.fl. (sag C-407/13) mod Rete Ferroviaria Italiana SpA (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)
 (Forenede sager C-362/13, C-363/13 og C-407/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 1999/70/EF - rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP - søfartsområdet - færger, der sejler på overfarter mellem to havne, der befinder sig inden for én og samme medlemsstat - flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter - § 3, nr. 1 - begrebet »tidsbegrænset ansættelseskontrakt« - § 5, stk. 1 - foranstaltninger med henblik på at forhindre misbrug hidrørende fra anvendelsen af tidsbegrænsede kontrakter - sanktioner - konvertering til tidsubegrænset ansættelsesforhold - betingelser))
 2014/C 292/11
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte suprema di cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Maurizio Fiamingo (sag C-362/13), Leonardo Zappalà (sag C-363/13) og Francesco Rotondo m.fl. (sag C-407/13)
 Sagsøgt: Rete Ferroviaria Italiana SpA
 Konklusion
 1)
 Rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der blev indgået den 18. marts 1999, og som fremgår af bilaget til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, skal fortolkes således, at den finder anvendelse på arbejdstagere som sagsøgerne i hovedsagerne, der som sømænd på grundlag af tidsbegrænsede ansættelseskontrakter er forhyret på færger, der sejler mellem to havne, der befinder sig inden for én og samme medlemsstat.
 2)
 Bestemmelserne i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagerne omhandlede, der fastsætter, at tidsbegrænsede ansættelseskontrakter skal angive deres varighed, men ikke tidspunktet for udløbet af dem.
 3)
 § 5 i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse skal fortolkes således, at den i princippet ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagerne omhandlede, der fastsætter, at tidsbegrænsede ansættelseskontrakter kun kan konverteres til tidsubegrænsede ansættelsesforhold i det tilfælde, hvor den pågældende arbejdstager på grundlag af sådanne kontrakter har været ansat i en sammenhængende periode på mere end et år hos den samme arbejdsgiver, idet ansættelsesforholdet anses for sammenhængende, når de tidsbegrænsede ansættelseskontrakter er adskilt af en periode på mindre end eller lig med 60 dage. Det påhviler imidlertid den forelæggende ret at efterprøve, at betingelserne for anvendelse og den effektive gennemførelse af denne lovgivning udgør en passende foranstaltning til at forhindre og sanktionere misbrug af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter eller ansættelsesforhold.
 (1) EUT C 260 af 7.9.2013.
 EUT C 313 af 26.10.2013.


text:
20.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 53/31
 Sag anlagt den 30. november 2016 — QF mod Kommissionen
 (Sag T-846/16)
 (2017/C 053/38)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: QF (Barcelona, Spanien) (ved advokaterne L. Ruiz Ezquerra, R. Oncina Borrego, I. Sobrepera Millet og A. Hernández Pardo)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kommissionens afgørelse af 4. juli 2016 om statsstøtte SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), som Spanien har indrømmet visse fodboldklubber, er i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF, og artikel 108, stk. 3, TEUF, da muligheden for en konsolidering af regnskaber, der er opstået som følge af den tilladelse, som fire klubber i medfør af lov nr. 10/1990 har fået til at deltage i forskellige sportsgrene, ligesom anvendelsen af en lavere selskabsbeskatningssats, også er en statsstøtte, der er uforenelig med det indre marked, hvilket Kommissionen skulle have fastslået.
 —
 Følgelig annulleres/ophæves foranstaltningen, og Kongeriget Spanien pålægges at tilbagesøge den støtte, der er erklæret uforenelig med det indre marked, hos modtagerne. Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der er gjort gældende i sag T-845/16, QG mod Kommissionen.


text:
23.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 357/12
 Rettens kendelse af 8. september 2017 — Louvers Belgium mod Kommissionen
 (Sag T-835/16) (1)
 ((Annullations- og erstatningssøgsmål - offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter - offentligt udbud - levering af forhæng, vægtæpper og rullegardiner samt af monterings-, rensnings- og vedligeholdelsesydelser - afvisning af en tilbudsgivers bud - annullation af proceduren - ufornødent at træffe afgørelse - søgsmål, der er åbenbart ugrundet))
 (2017/C 357/16)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Louvers Belgium Co. (Zaventem, Belgien) (ved advokat V. Lejeune)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved O. Verheecke og A. Katsimerou, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels et søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 19. september 2016 om ikke at tildele sagsøgeren udbudskontrakt nr. OIB.02/PO/2016/012/703, dels et søgsmål anlagt i henhold til artikel 268 TEUF med påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af de ulovligheder, som Kommissionen har begået i forbindelse med dette udbud.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse om påstanden om annullation af Kommissionens afgørelse af 19. september 2016 om ikke at tildele Louvers Belgium Co. udbudskontrakt nr. OIB.02/PO/2016/012/703, og om påstanden om erstatning, for så vidt som denne angår et angiveligt indtægtstab som følge af manglende tildeling af kontrakten.
 2)
 Erstatningssøgsmålet afvises som åbenbart ugrundet, for så vidt som det angår de omkostninger og udgifter, som Louvers Belgium Co. har haft i forbindelse med sin deltagelse i udbudsprocedure nr. OIB.02/PO/2016/012/703.
 3)
 Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne.
 (1) EUT C 30 af 30.1.2017.


text:
30.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 194/12
 Appel iværksat den 18. april 2012 af Chafiq Ayadi til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 31. januar 2012 i sag T-527/09, Chafiq Ayadi mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-183/12 P)
 2012/C 194/19
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Chafiq Ayadi (ved solicitor H.A.S. Miller)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Rådet for Den Europæiske Union
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens kendelse af 31. januar 2012 ophæves.
 —
 Det fastslås, at annullationssøgsmålet ikke er uden genstand.
 —
 Sagen hjemvises til Retten med henblik på dennes afgørelse af annullationspåstanden.
 —
 Kommissionen betaler appelsagens omkostninger og omkostningerne ved at forsvare Kommissionens påstand om, at annullationssøgsmålet for Retten var uden genstand.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har gjort følgende to anbringender gældende:
 A.
 Retten har begået en fejl, da den undlod:
 a)
 at høre generaladvokaten og/eller
 b)
 at opfordre appellanten til at fremsætte bemærkninger til, om der skulle indledes mundtlig forhandling og/eller
 c)
 at indlede mundtlig forhandling vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt annullationspåstanden var uden genstand.
 B.
 Retten har begået en fejl ved at fastslå, at annullationssøgsmålet ikke kunne medføre en materiel fordel for appellanten.


text:
25.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 199/28
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 11. juli 2007 — Konidaris mod Kommissionen
 (Sag T-93/03) (1)
 (Tjenestemænd - ansættelse - stilling som direktør i lønklasse A2 - afslag på ansøgning - annullationssøgsmål - begrundelsespligt - regelmæssigheden af sammenligningen af ansøgernes fortjenester - bedømmelse af den udnævnte ansøgers kvalifikationer)
 (2007/C 199/51)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Spyros Konidaris (Overijse, Belgien) (ved avocats A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall, som befuldmægtiget, bistået af avocat D. Waelbroeck)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om at afslå sagsøgerens ansøgning til stillingen som direktør for Generaldirektoratet for Informationssamfundet: »Oplysningstjenesten: politik og lovramme«)
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Kommissionen bærer sine egne sagsomkostninger samt de omkostninger, sagsøgeren har afholdt.
 (1) EUT C 112 af 10.5.2003.


text:
14.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 302/37
 Rettens dom af 15. juli 2015 — Socitrel mod Kommissionen
 (Sagerne T-413/10 og T-414/10) (1)
 ((Konkurrence - karteller - det europæiske marked for forspændingsstål - fastsættelse af priser, opdeling af markedet og udveksling af følsomme forretningsoplysninger - afgørelse, som fastslår en overtrædelse af artikel 101 TEUF - samarbejde under den administrative procedure - retningslinjerne for beregning af bøder af 2006 - rimelig frist))
 (2015/C 302/46)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøgere: Socitrel — Sociedade Industrial de Trefilaria, SA (Trofa, Portugal) (ved advokaterne F. Proença de Carvalho og T. Faria) (sag T-413/10) og Companhia Previdente — Sociedade de Controle de Participações Financeiras, SA (Lisabon, Portugal) (ved advokaterne D. Proença de Carvalho og J. Caimoto Duarte) (sag T-414/10)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. Castillo de la Torre, P. Costa de Oliveira og V. Bottka, som befuldmægtigede, bistået af advokat M. Marques Mendes)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation og ændring af Kommissionens afgørelse K(2010) 4387 endelig af 30. juni 2010 om en procedure efter artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/38344 — Forspændingsstål), som ændret ved Kommissionens afgørelse K(2010) 6676 endelig af 30. september 2010, og ved Kommissionens afgørelse K(2011) 2269 endelig af 4. april 2011.
 Konklusion
 1)
 Sagerne T-413/10 og T-414/10 forenes med henblik på dommen.
 2)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 3)
 Socitrel — Sociedade Industrial de Trefilaria, SA og Companhia Previdente — Sociedade de Controle de Participações Financeiras, SA bærer deres egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler
 (1) EUT C 317 af 20.11.2010.


text:
31.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/34
 Rettens dom af 22. juni 2010 — Montero Padilla mod KHIM — Padilla Requena (JOSE PADILLA)
 (Sag T-255/08) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket JOSE PADILLA - de ældre varemærker og det ældre tegn JOSE PADILLA - relative registreringshindringer - intet vitterligt kendt varemærke i den i artikel 6b i Pariserkonventionen angivne betydning og intet velkendt varemærke - artikel 8, stk. 2, litra c), og artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 2, litra c), og artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009) - intet ældre erhvervsmæssigt anvendt tegn - artikel 8, stk. 4, i forordning nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 4, i forordning nr. 207/2009))
 2010/C 209/50
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Eugenia Montero Padilla (Madrid, Spanien) (først ved G. Aguillaume Gandasegui og P. Linde Puelles, derefter ved avocats A. Salerno og M. Di Stefano)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J.F. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: José María Padilla Requena (Santa Eulalia, Spanien) (ved avocats J.F. Gallego Jiménez og J.R. Gil Cantons)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 1. marts 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 516/2007-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Eugenia Montero Padilla og José María Padilla Requena
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) frifindes.
 2)
 Eugenia Montero Padilla bærer sine egne omkostninger og betaler Harmoniseringskontorets og José María Padilla Requenas omkostninger.
 (1) EUT C 209 af 15.8.2008.


text:
8.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 71/22
 Sag anlagt den 4. december 2013 — Lomnici mod Parlamentet
 (Sag T-650/13)
 (2014/C 71/41)
 Processprog: ungarsk
 Parter
 Sagsøger: Zoltán Lomnici (Budapest, Ungarn) (ved advokat Z. Lomnici jr.)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet af Europa-Parlamentets Udvalg for Andragender den 17. oktober 2013 vedrørende andragende nr. 1298/2012 annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført, at der foreligger en tilsidesættelse af begrundelsespligten og af enhver unionsborgers ret til adgang til en retfærdig rettergang. I denne henseende har sagsøgeren bl.a. anført, at hans andragende blev arkiveret uden grund, at han ikke blev indkaldt til at deltage i mødet, og at han ikke fik nogen meddelelse om afgørelsen.


text:
C 131/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 1.6.2002
 3) Europa-Parlamentets påstand om, at Francis Panichelli bærer Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 sine egne omkostninger ved Retten i sag T-130/98, tages ikke se afsagt den 22. januar 2002 af Bundespatentgericht i
 til følge. klagesagen Heidelberger Bauchemie GmbH
 (Sag C-49/02)
 (1) EFT C 108 af 7.4.2001.
 (2002/C 131/04)
 Ved kendelse afsagt den 22. januar 2002, indgået til Domstol-
 ens Justitskontor den 20. februar 2002, har Bundespatentge-
 DOMSTOLENS KENDELSE richt i klagesagen Heidelberger Bauchemie GmbH forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (Fjerde Afdeling)
 af 14. marts 2002 Kan abstrakte og konturløse farver eller farvesammensætnin-
 ger, der anmeldes til registrering som varemærke, og hvis
 farvenuancer i forbindelse med indgivelse af en farveprøve (et
 i de forenede sager C-250/01 P og C-251/01 P, Mario farveeksempel) er beskrevet sprogligt samt præcist angivet
 Costacurta mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- med reference til et anerkendt farveklassificeringssystem, anses
 skaber (1) for at opfylde de krav, der stilles for at kunne registreres som
 varemærke i artikel 2 i Rådets første direktiv 89/104/EØF (1) af
 (Appel — anvendelse af artikel 3 i bilag X til tjenestemands- 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemssta-
 vedtægten — sagsøgeren genplaceret i et tredjeland — ternes lovgivning om varemærker?
 annullationssøgsmål — formaliteten — åbenbart, at en
 appel skal forkastes, henholdsvis afvises — omkostninger)
 Kan et sådant såkaldt »(abstrakt) farvemærke« ved anvendelsen
 af direktivets artikel 2 navnlig anses for
 (2002/C 131/03)
 a) et tegn,
 (Processprog: fransk)
 b) som har fornødent særpræg til at angive dets oprindelse,
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- c) som kan gengives grafisk?
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (1) EFT L 40 af 11.2.1989, s. 1.
 I de forenede sager C-250/01 P og C-251/01 P, Mario
 Costacurta, forhenværende tjenestemand ved Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber, og med bopæl i Luxembourg
 (Luxembourg) ved M. Petit, angående appel af to kendelser
 afsagt den 7. juni 2001 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-328/00, Costacurta Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 mod Kommissionen (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), se afsagt den 17. januar 2002 af Landesgericht Eisenstadt
 hvori der er nedlagt påstand om annullation af kendelserne, i de privat påtalte straffesager Montres Rolex SA, The
 den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Gab Inc, Guccio Gucci SpA, Tommy Hilfinger og La
 Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Currall, bistået af B. Wägen- Chemise Lacoste SA
 baur), har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afde-
 lingsformanden, S. von Bahr, og dommerne D.A.O. Edward
 (refererende dommer) og A. La Pergola; generaladvokat: (Sag C-60/02)
 D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: R. Grass, den
 14. marts 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: (2002/C 131/05)
 1. Appellerne afvises.
 Ved kendelse afsagt den 17. januar 2002, indgået til Domstol-
 2. Mario Costacurta bærer sagens omkostninger. ens Justitskontor den 25. februar 2002, har Landesgericht
 Eisenstadt i de privat påtalte straffesager Montres Rolex SA,
 The Gab Inc, Guccio Gucci SpA, Tommy Hilfinger og La
 (1) EFT C 245 af 1.9.2001. Chemise Lacoste SA forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål:


text:
4.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 253/22
 Appel iværksat den 13. juni 2014 af Den Hellenske Republik til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 9. april 2014 i sag T-150/12, Grækenland mod Kommissionen
 (Sag C-296/14 P)
 2014/C 253/29
 Processprog: græsk
 Parter
 Appellant: Den Hellenske Republik (ved I. Chalkias og A. Vasilopoulou)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Appellen tages til følge, den appellerede dom, som er afsagt af Den Europæiske Unions Ret, ophæves i sin helhed i henhold til det nærmere angivne, Den Hellenske Republik gives medhold i sit søgsmål, Europa-Kommissionens omtvistede afgørelse annulleres i sin helhed og Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Den Hellenske Republik har med appelanbringendet gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af EU-retten, da Retten har foretaget en fejlagtig fortolkning og anvendelse af artikel 107, stk. 1 og stk. 3, litra b), TEUF, med hensyn til det forhold, at de ekstraordinære omstændigheder, som den græske økonomi befandt sig i på tidspunktet for de faktiske omstændigheder, forelå. Med anbringendets første led gøres det nærmere bestemt gældende, at Retten foretog en fejlagtig fortolkning og anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, da den fandt, at de omtvistede foranstaltninger udgjorde en selektiv økonomisk fordel for støttemodtagerne, som kunne fordreje konkurrencen og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne, henset til de ekstraordinære omstændigheder, som den græske økonomi befandt sig i på tidspunktet for de faktiske omstændigheder, mens det med anbringendets andet led gøres gældende, at Retten foretog en fejlagtig fortolkning og anvendelse af artikel 107, stk. 1 og stk.3, litra b), TEUF, idet den begrænsede denne bestemmelses anvendelsesområde til de midlertidige EF-rammebestemmelser for statsstøtte på trods af de ekstraordinære omstændigheder, som den græske økonomi befandt sig i på tidspunktet for de faktiske omstændigheder.


text:
5.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 135/59
 Sag anlagt den 28. februar 2014 — Canadian Solar Emea m.fl. mod Rådet
 (Sag T-163/14)
 2014/C 135/78
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Canadian Solar Emea GmbH (München, Tyskland), Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc. (Changshu, Kina), Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc. (Luoyang, Kina), Csi Cells Co. Ltd (Suzhou, Kina) og Csi Solar Power (China), Inc. (Suzhou) (ved advokaterne A. Willems, S. De Knop og J. Charles)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgernes påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling.
 —
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1239/2013 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) med oprindelse i eller afsendt fra Folkerepublikken Kina (EUT 2003 L 325, s. 66) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgerne.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende, hvorefter institutionerne ved at indføre udligningsforanstaltninger på fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil afsendt fra Folkerepublikken Kina, selv om meddelelsen om indledning af proceduren kun nævnte fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil med oprindelse i Folkerepublikken Kina, har tilsidesat artikel 10, stk. 12, og artikel 10, stk. 13, i Rådets forordning (EU) nr. 597/2009 (1).
 2.
 Andet anbringende, hvorefter institutionerne ved at indføre udligningsforanstaltninger på fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil, som ikke var genstand for en antisubsidieundersøgelse, har tilsidesat artikel 1 og 27 i Rådets forordning (EU) nr. 597/2009.
 3.
 Tredje anbringende, hvorefter institutionerne ved kun at gennemføre en undersøgelse af to forskellige produkter (fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og celler) har tilsidesat artikel 2, litra c), i Rådets forordning (EU) nr. 597/2009
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11.6.2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 188, s. 93).