text:
Nr . C 137/ 16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3 . 6 . 95
 Slettelse af sag C-100/94 ( J ) Slettelse af sag C-l 76/94 ( J )
 ( 95/C 137/37 ) ( 95/C 137/38 )
 Ved kendelse af 9 . marts 1995 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C Ved kendelse af 1 . marts 1995 har præsidenten for De
 100/94, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 mod Den Hellenske Republik, skal slettes af registeret. 176/94, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 mod Storhertugdømmet Luxembourg, skal slettes af regis
 teret .
 (') EFT nr . C 132 af 14 . 5 . 1994 .
 (') EFT nr . C 218 af 6 . 8 . 1994 .
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS ved advokat Mario Siragusa , Rom, advokat Giuseppe
 den 6. april 1995 Scassellati Sforzolini, Bologna , og advokat Gianfranco
 Arcidiacono, Milano , og med valgt adresse i Luxembourg
 i de forenede sager T-80/89, T-81/89, T-83/89, T-87/89, hos advokaterne Arendt & Medernach, 8-10, rue Mathias
 T-88/89, T-90/89, T-93/89, T-95/89, T-97/89, T-99/89, Hårdt, T-97/89, Hoechst AG, Frankfurt am Main (Tysk
 T-100/89, T-101/89, T-103/89, T-105/89, T-107/89,
 land ), ved advokaterne Hans Hellmann og Hans-Joachim
 T-l 12/89 , BASF AG m.fl. mod Kommissionen for De
 Voges, Köln, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Europæiske Fællesskaber ( 1 ) advokaterne Loesch & Wolter, 11 , rue Goethe, T-99/89 ,
 (Konkurrence — procedure — kompetence — Kommis Imperial Chemical Industries plc, London, ved Solicitors
 sionens forretningsorden) Victor White, Richard Coles og Andrew Ransom, ved David
 ( 95/C 137/39 ) Vaughan, QC, og Barrister David Anderson, Bar of England
 and Wales, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokaterne Dupong & Konsbruck, 14 A, rue des Bains,
 (Processprog: tysk, engelsk, spansk, fransk, italiensk og T-100/89 , Neste Oy, Espoo ( Finland ), ved advokat med
 hollandsk)
 møderet for Belgiens Cour de cassation Georges van Hecke
 og advokat Gerwin Van Gerven, Bruxelles, og med valgt
 I de forenede sager T-80/89, BASF AG, Ludgwigshafen adresse i Luxembourg hos advokat Freddy Brausch, 11 , rue
 (Tyskland ), ved advokaterne Ferdinand Hermanns og Karl Goethe, T-101 /89, Repsol Quimica SA, Madrid, ved advo
 Kaiser, Düsseldorf, og med valgt adresse i Luxembourg hos kat José Pérez Santos, Madrid, og med valgt adresse i
 advokaterne Loesch & Wolter, 11 , rue Goethe, T-81/89 , Luxembourg hos advokat Ernest Arendt, 8-10, rue Mathias
 Monsanto Company, St. Louis, Missouri (USA ), ved Clive Hårdt, T-103/89 , Shell International Chemical Company
 Stanbrook, QC, og Barrister John Ratliff, Bar of England Ltd, London, ved Solicitor John Osborne ved Kenneth
 and Wales, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Parker, QC, Bar of England and Wales, og med valgt adresse
 Arsène Kronshagen, 12 , boulevard de la Foire, T-83/89 , NV i Luxembourg hos advokaterne Elvinger & Hoss, 15 , côte
 DSM og DSM Kunststoffen BV, Heerlen ( Nederlandene ), d'Eich, T-105/89, Montedison SpA, Milano ( Italien ), ved
 ved advokat Inne G. F. Cath, Haag, og med valgt adresse i advokat med møderet for Italiens Corte di Cassazione
 Luxembourg hos advokaterne Dupong & Konsbruck, 14 A, Giuseppe Celona , advokat Giorgio Aghina , Milano, og
 rue des Bains, T-87/89, Orkem SA, Paris ( Frankrig ), ved advokat Piero Ferrari, Rom, og med valgt adresse i
 advokaterne Dominique Voillemot og Joëlle Salzmann, Luxembourg hos advokat Georges Margue, 20, rue Phi
 Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne lippe II, T-107/89, Chemie Holding AG, Linz ( Østrig), ved
 Loesch & Wolter, 11 , rue Goethe, T-88/89 , Bayer AG, advokat Otfried Lieberknecht, Düsseldorf, og med valgt
 Leverkusen (Tyskland ), ved advokaterne Oliver Axster og adresse i Luxembourg hos advokat Alex Bonn, 22, côte
 Holger Wissel , Düsseldorf, og advokaterne Michel Wael d'Eich, T-l 12/89, The Dow Chemical Company, Midland,
 broeck, Denis Waelbroeck og Alexandre Vandencasteele, Michigan (USA), ved advokat Arved Deringer, Köln,
 Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advoka advokat Pierre Bos, Rotterdam, og advokat José Pérez
 terne Loesch & Wolter, 11 , rue Goethe, T-90/89 , Atochem Santos , Madrid , og med valgt adresse i Luxembourg hos
 SA, Puteaux ( Frankrig), ved advokaterne Xavier de Roux og advokaterne Loesch & Wolter, 11 , rue Goethe, mod
 Charles-Henri Léger, Paris, og med valgt adresse i Luxem Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Julian
 bourg hos advokaterne Hoss & Elvinger, 15, côte d'Eich, Currall, Berend Jan Drijber, Francisco Enrique Gonzålez
 T-93/89 , Den Norske Stats Oljeselskap AS ( Statoil ), Stavan Díaz, Eric Morgan de Rivery, Renzo Morresi , Nicolas
 ger ( Norge ), ved Solicitor Graham Child og med valgt Forwood og Alexander Böhlke , angående en påstand om
 adresse i Luxembourg hos advokaterne Elvinger & Hoss, annullation af Kommissionens beslutning 8 9/ 1 9 l /EØF af
 15 , côte d'Eich, T-95/89 , Enichem SpA, Milano ( Italien), 21 . december 1988 vedrørende en procedure i henhold til
 ---pagebreak--- 3 . 6 . 95 DA | De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 137/17
 EØF-traktatens artikel 85 ( IV/31 . 866, LdPE ) ( 2 ), har Retten den, H. Kirschner, og dommerne C. W. Bellamy, B.
 ( Anden Afdeling ), sammensat af præsidenten J. L. Cruz Vesterdorf, R. Gracía-Valdecasas og K. Lenaerts; justitsse
 Vilaça, og dommerne D. P. M. Barrington, A. Saggio, C. P. kretær: H. Jung, den 6 . april 1995 afsagt dom, hvis
 Briët og J. Biancarelli; justitssekretær: H. Jung, den 6 . april konklusion lyder således:
 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 1 ) Sagsøgte frifindes.
 1 ) Kommissionens påstand om afvisning af sag T-103/89
 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 tages ikke til følge.
 0 ) EFT nr . C 306 af 5 . 12 . 1989 .
 2 ) Kommissionens beslutning 89/191 /EØF af 21 . decem ( 2 ) EFT nr . L 260 af 6 . 9 . 1989 , s . 1 .
 ber 1988 vedrørende en procedure i henhold til EØF-
 traktatens artikel 85 (IV/31 . 866, LdPE) annulleres.
 3 ) Påstanden om, at det fastslås, at Kommissionens beslut
 ning 89/191 /EØF af 21 . december 1988 vedrørende en
 procedure i henhold til EØF-traktatens artikel 85 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (IV/3 1.866, LdPE) er en nullitet, tages ikke til følge. (Første Afdeling)
 den 6. april 1995
 4 ) Den i sag T-105/89 medlagte påstand om erstatning
 afvises. i sag T-142/89, Usines Gustave Boel SA mod Kommissio
 nen for De Europæiske Fællesskaber (*)
 (Konkurrence — overtrædelse af EØF-traktatens arti
 5 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger. kel 85)
 ( 95/C 137/41 )
 (*) EFT nr . C 192 af 19 . 7 . 1989
 og EFT nr. C 177 af 13 . 7. 1989 . (Processprog: fransk)
 ( 2 ) EFT nr . L 74 af 17 . 3 . 1989 , s . 21 .
 I sag T-142/89, Usines Gustave Boel SA, Bruxelles, ved
 advokaterne Georges Vandersanden og Lucette Defalque ,
 Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Alex Schmitt, 62, rue Guillaume, mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede: N. Koch, E.
 Traversa, J. Curall, A. Courtrelis og N. Coutrelis ) angående
 annullation af Kommissionens beslutning 89/515/EØF af
 2. august 1989 om en procedure i henhold til EØF-
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS traktatens artikel 85 ( IV/31 . 553 — Armeringsnet ) ( 2 ), har
 (Første Afdeling ) Retten ( Første Afdeling ), sammensat af afdelingsforman
 den, H. Kirschner, og dommerne C. W. Bellamy, B.
 den 6. april 1995 Vesterdorf, R. García-Valdecasas og K. Lenaerts ; justitsse
 i sag T-141/89, Tréfileurope Sales SARL mod Kommissio kretær: H. Jung, den 6 . april 1995 afsagt dom, hvis
 nen for De Europæiske Fællesskaber O konklusion lyder således :
 (Konkurrence — overtrædelse af EØF-traktatens arti
 kel 85) 1 ) Den bøde, der er pålagt sagsøgeren ved artikel 3 i
 Kommissionens beslutning 89/515/EØF af 2 . august
 ( 95/C 137/40 ) 1989 om en procedure i henhold til EØF-traktatens
 artikel 85 (IV/31 . 553 — Armeringsnet), fastsættes til
 440 000 ECU.
 (Processprog: fransk)
 2 ) I øvrigt frifindes sagsøgte.
 I sag T-141/89 , Tréfileurope Sales SARL, tidligere Tréfilar 3 ) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og tre femte
 bed SA og derefter Tréfilarbed Luxembourg-Saarbrücken dele af Kommissionens.
 SARL, Luxembourg, ved advokat Dominique Voillemot,
 Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat 4 ) Kommissionen bærer to femtedele af sine egne omkost
 Jacques Loesch, 11 , rue Goethe, mod Kommissionen for De ninger.
 Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede: N. Koch, E.
 Traversa, J. Currall, A. Coutrelis og N. Coutrelis ) angående
 (1) EFT nr. L 306 af 5 . 12 . 1989 .
 annullation af Kommissionens beslutning 89/515/EØF af ( 2 ) EFT nr. L 260 af 6 . 9 . 1989 , s . 1 .
 2 . august 1989 om en procedure i henhold til EØF-
 traktatens artikel 85 ( IV/3 1.553 — Armeringsnet) (2 ), har
 Retten ( Første Afdeling), sammensat af afdelingsforman


text:
C 355/34 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9.12.2000
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren erstatning i Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 medfør af de almindelige gennemførelsesbestemmelser
 (AGB), svarende til en rente på 3,5 % p.a. af den kapital,
 som er nødvendig for at sikre sagsøgeren det antal Nærværende sag er anlagt til anfægtelse af Kommissionens
 pensionsgivende tjenesteår, som han skal godskrives i beslutning K(2000)1751 af 11. juli 2000, der annullerer den
 henhold til vedtægten, i forhold til de perioder, som støtte, der blev ydet selskabet Massalombarda Colombani SpA
 renten vedrører. ved Kommissionens beslutning nr. K(88)1005/275 af 30. juni
 1988 om ydelse af støtte fra EUGFL, Udviklingssektionen, i
 — Der anordnes tilbagebetaling dels af ethvert for meget henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 355/77, inden for
 betalt beløb, som måtte følge af forskellen mellem det rammerne af projekt nr. 88.41.IT.003.0 med betegnelsen
 overførte beløb forhøjet med enhver form for renter »Modernisering af en bedrift, der fremstiller frugt og grøntsager
 heraf, og dels af det beløb, som er nødvendigt for at i Portomaggiore (Ferrara)«.
 sikre godskrivningen, forhøjet med renter til fordel for
 Kommissionen.
 Det bemærkes i den forbindelse, at et år før sagsøgeren
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. erhvervede selskabet Massalombarda Colombani, havde Mini-
 steriet for Statskassen og Kommissionen i fællesskab gennem-
 ført en inspektion i dette selskab med henblik på gennemførelse
 af et EUGFL-projekt, der var blevet godkendt ved beslutning
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter nr. K(91)225576 af 28. oktober 1991. Under denne inspektion
 blev der konstateret forskellige fejl i den relevante dokumenta-
 tion, og derfor blev udbetaling af sidste tranche af det fastsatte
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme tilskud senere suspenderet. Det følgende år blev der gennemført
 som i sag T-303/00, Caballero Montoya mod Kommissionen. kontrol med tre andre projekter. Også i forbindelse hermed
 konstaterede Kommissionen forskellige uregelmæssigheder.
 Det sagsøgende selskab har fremhævet, at det ikke på noget
 tidspunkt har modtaget oplysninger fra sælgerens side, ligesom
 der heller ikke blev givet selskabet oplysninger om situationen
 for de andre EUGFL-projekter, der var startet af Massalom-
 barda.
 Sag anlagt den 21. september 2000 af Società Conserve
 Italia Soc. Coop. arl mod Kommissionen for De Euro- I mellemtiden besluttede Kommissionen i 1997 som følge af
 pæiske Fællesskaber de uregelmæssigheder, der var konstateret under kontrollen i
 1994 at annullere et af de kontrollerede projekter, nærmere
 bestemt projektet vedrørende virksomheden Massalombarda.
 (Sag T-305/00)
 Da dette selskab var blevet købt af sagsøgeren, er denne
 beslutning kommet til at bebyrde en virksomhed, der over-
 (2000/C 355/73) hovedet ikke har haft noget med forholdene i forbindelse med
 projekterne og den gennemførte kontrol at gøre.
 (Processprog: italiensk) Sagsøgeren har til støtte for påstandene anført følgende grunde:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der — Den anfægtede beslutning er ulovlig som følge af mang-
 den 21. september 2000 anlagt sag mod Kommissionen for lende begrundelse.
 De Europæiske Fællesskaber af Società Conserve Italia Soc.
 Coop. arl, San Lazzaro di Savena, ved advokat Marina Averani,
 advokat, professor Andrea Pisaneschi og advokat, professor — Beslutningen er ulovlig, idet de faktiske omstændigheder
 Stefano Zunarelli og med valgt adresse i Luxembourg hos er blevet vurderet fejlagtigt, for så vidt som Kommissionen
 advokat Charles Turk, 13 B, avenue Guillaume. ikke har fundet det nødvendigt i beslutningen at angive,
 hvilke regninger der helt bestemt henvises til.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Beslutningen er ulovlig som følge af en urigtig fortolkning
 af de forpligtelser, støttemodtageren havde påtaget sig,
 — Kommissionens beslutning af 11. juli 2000 annulleres i og som følge af tilsidesættelsen af fællesskabsrettens
 medfør af artikel 230, stk. 2, EF. bestemmelser om et velfungerende marked, samt af
 kriterierne for udvælgelse af de projekter, der kan finansi-
 — Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostninger. eres.
 ---pagebreak--- 9.12.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 355/35
 — Tilsidesættelse af artikel 24, stk. 2, i Rådets forordning Sag anlagt den 27. september 2000 af WorldCom Inc.
 (EØF) nr. 4253/88 af 19. december 1988 om gennemfø- mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 relsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for
 så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfon-
 des interventioner indbyrdes, såvel som med interventio- (Sag T-310/00)
 nerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige
 eksisterende finansielle instrumenter (1). Det bemærkes (2000/C 355/75)
 i den forbindelse, at de uregelmæssigheder, der blev
 konstateret, ikke har haft nogen betydning for projektets
 hensigtsmæssige gennemførelse og vilkårene for aktio-
 nen, at nævnte projekt er blevet fuldt ud gennemført, og (Processprog: engelsk)
 at Kommissionen ikke i den forbindelse har haft indsigel-
 ser af nogen art, og har annulleret støtten, skønt den kun Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 er beføjet til at suspendere eller nedsætte denne. den 27. september 2000 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af WorldCom Inc., Mississippi
 — Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet. (USA), ved advokaterne K.P.E. Lasok, QC, Brian Hartnett og
 Jean-Yves Art, Squire Sanders & Dempsey, Bruxelles.
 (1) EFT L 374 af 31.12.1988, s. 1.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Artikel 1 i Kommissionens beslutning K(2000)1693
 endelig udg. af 28. juni 2000 i sag nr. COMP/M.1741 —
 MCI WorldCom/Sprint annulleres.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 21. september 2000 af Società Conserve
 Italia Soc. Coop. arl mod Kommissionen for De Euro-
 pæiske Fællesskaber
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Sag T-306/00)
 Ved artikel 1 i den anfægtede beslutning erklærede Kommissio-
 (2000/C 355/74) nen en foreslået fusion mellem WorldCom og Sprint Corpora-
 tion for uforenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen.
 (Processprog: italiensk) Sagsøgeren påstår den anfægtede beslutning annulleret på
 grundlag af følgende grunde:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 21. september 2000 anlagt sag mod Kommissionen for — Den foreslåede fusion faldt uden for fusionsforordningens
 De Europæiske Fællesskaber af Società Conserve Italia Soc. anvendelsesområde, idet fusionstærsklerne ikke var op-
 Coop. arl, San Lazzaro di Savena, ved advokat Marina Averani, fyldt på tidspunktet for vedtagelsen af den anfægtede
 advokat, professor Andrea Pisaneschi og advokat, professor beslutning.
 Stefano Zunarelli og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat Charles Turk, 13 B, avenue Guillaume.
 — Kommissionen havde ikke kompetence til at vedtage
 den anfægtede beslutning, idet parterne forud for dens
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: vedtagelse havde tilbagekaldt deres anmeldelse og de
 foreslåede foranstaltninger.
 — Kommissionens beslutning K(2000)1752 af 11. juli 2000
 annulleres i medfør af artikel 230, stk. 2, EF. — Kommissionen begik fejl i forbindelse med definitionen
 af det relevante marked for tjenesteydelser.
 — Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 — Kommissionen begik fejl ved at finde, at den foreslåede
 fusion ville skabe en dominerende stilling.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Kommissionen begik en række procedurefejl i løbet af
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme dens undersøgelse af den anmeldte fusion.
 som i sag T-305/00, Conserve Italia mod Kommissionen.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
4.5.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 146/36
 Rettens dom af 18. marts 2015 — Naazneen Investments mod KHIM — Energy Brands (SMART WATER)
 (Sag T-250/13) (1)
 ((EF-varemærker - fortabelsessag - EF-ordmærket SMART WATER - reel brug - artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 - begrundelsespligt - artikel 75 i forordning nr. 207/2009))
 (2015/C 146/49)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Naazneen Investments Ltd (Limassol, Cypern) (ved advokaterne P. Goldenbaum, I. Rohr og T. Melchert)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Pohlmann, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Energy Brands, Inc. (New York, New York, De Forenede Stater) (ved barrister S. Malynicz og solicitor D. Stone)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 18. februar 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1101/2011-2) vedrørende en fortabelsesssag mellem Energy Brands, Inc. og Naazneen Investments Ltd
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Naazneen Investments Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 207 af 20.7.2013.


text:
15.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/5
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 5. december 2013 — Solvay Solexis SpA mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-449/11 P) (1)
 (Appel - karteller - markedet for hydrogenperoxid og natriumperborat - beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 81 EF - begreberne »aftale« og »samordnet praksis« - begrebet samlet og vedvarende overtrædelse - beregning af bøden)
 2014/C 45/09
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Solvay Solexis SpA (ved avvocati T. Salonico, G.L. Zampa og G. Barone)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved V. Di Bucci, L Malferrari og B. Gencarelli, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 16. juni 2011 i sag T-195/06, Solvay Solexis mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen i en sag, hvorunder der var nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2006)1766 endelig af 3. maj 2006 vedrørende en procedure i henhold til henhold til [artikel 81 EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F/38.620 — Brintoverilte og natriumperborat) for så vidt som den vedrører Solvay Solexis — overtrædelsens varighed — begreberne »aftale« og »samordnet praksis« — ligebehandling — begrundelsespligt
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Solvay Solexis SpA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 311 af 22.10.2011.


text:
17.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 409/7
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 10. september 2014 — Monika Kušionová mod SMART Capital, a.s. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajský súd v Prešove — Slovakiet)
 (Sag C-34/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 93/13/EØF - urimelige kontraktvilkår - forbrugerkreditaftale - artikel 1, stk. 2 - vilkår, der afspejler en bindende lovbestemmelse - direktivets anvendelsesområde - artikel 3, stk. 1, artikel 4, artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1 - sikkerhed for fordring ved pant i fast ejendom - mulighed for fuldbyrdelse af pantsat gode ved auktion - domstolsprøvelse))
 2014/C 409/09
 Processprog: slovakisk
 Den forelæggende ret
 Krajský súd v Prešove
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Monika Kušionová
 Sagsøgt: SMART Capital, a.s.
 Konklusion
 1)
 Bestemmelserne i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national ordning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter en fordring, som er baseret på eventuelt urimelige kontraktvilkår, kan inddrives ved en udenretlig fuldbyrdelse af den pantsatte faste ejendom, der er stillet som sikkerhed af forbrugeren, for så vidt som denne ordning i praksis ikke gør det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at beskytte de rettigheder, der er tillagt forbrugere ved dette direktiv, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 2)
 Artikel 1, stk. 2, i direktiv 93/13 skal fortolkes således, at et kontraktvilkår i en aftale indgået mellem en erhvervsdrivende og en forbruger kun er undtaget fra dette direktivs anvendelsesområde, hvis nævnte kontraktvilkår afspejler indholdet af en lov eller en bindende administrativ bestemmelse, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 (1) EUT C 141 af 18.5.2013.


text:
13.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/26
 Rettens dom af 2. februar 2017 — Marcas Costa Brava mod EUIPO — Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
 (Sag T-686/15) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket Cremcaffé by Julius Meinl - det ældre EU-figurmærke café crem - relativ registreringshindring - manglende reel brug af det ældre varemærke - artikel 42, stk. 2, i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2017/C 078/35)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Spanien) (ved advokaterne E. Manresa Medina og J. Manresa Medina)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved M. Fischer, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Schweiz) (ved advokat D. Majer)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 29. september 2015 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2517/2014-5) vedrørende en indsigelsessag mellem Marcas Costa Brava og Excellent Brands JMI.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Marcas Costa Brava, SL betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 48 af 8.2.2016.


text:
14.12.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 367/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden (Nederlandene) den 16. september 2013 — F. Faber mod Autobedrijf Hazet Ochten BV
 (Sag C-497/13)
 2013/C 367/37
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: F. Faber
 Sagsøgt: Autobedrijf Hazet Ochten BV
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Følger det af effektivitetsprincippet, af det høje forbrugerbeskyttelsesniveau inden for EU, der tilstræbes med direktiv 1999/44 (1), eller af andre EU-retlige bestemmelser eller normer, at de nationale retter af egen drift er forpligtet til at undersøge, om køberen i henhold til en aftale er (en) forbruger som omhandlet i artikel 1. stk. 2, litra a), i direktiv1999/44?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, gælder dette også, såfremt sagens akter ingen (eller ufuldstændige eller modstridende) faktiske oplysninger indeholder med henblik på at kunne fastslå køberens egenskab?
 3)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, gælder dette også i en appelsag, hvor køber ikke har rejst indsigelse mod den appellerede kendelse fra førsteinstansen, for så vidt som denne i henhold til kendelsen ikke (af egen drift) foretog nogen undersøgelse, og for så vidt som den udtrykkeligt undlod at besvare spørgsmålet, om køber kunne anses for forbruger?
 4)
 Skal (artikel 5 i) direktiv 1999/44 anses for ligeværdig med nationale regler, der inden for den interne retsorden har rang af ufravigelige retsgrundsætninger?
 5)
 Er effektivitetsprincippet, det høje forbrugerbeskyttelsesniveau inden for EU, der tilstræbes med direktiv 1999/44, eller andre EU-retlige bestemmelser eller normer til hinder for nederlandsk ret, for så vidt angår forbrugerkøberens indsigelsespligt og bevisbyrde i forbindelse med pligten til (rettidig) underretning af sælger om den formentlige mangel ved salgsgenstanden?
 6)
 Er effektivitetsprincippet, det høje forbrugerbeskyttelsesniveau inden for EU, der tilstræbes med direktiv 1999/44, eller andre EU-retlige bestemmelser eller normer til hinder for nederlandsk ret for så vidt angår forbrugerkøberens indsigelsespligt og bevisbyrde med hensyn til, at salgsgenstanden ikke er i overensstemmelse med det aftalte, og for så vidt angår kravet om, at denne manglende overensstemmelse skal have vist sig inden for en frist af seks måneder efter leveringen? Hvad betyder ordene »manglende overensstemmelse, der viser sig« i artikel 5, stk. 3, i direktiv 1999/44 og især, på hvilken måde skal forbrugerkøberen gøre de omstændigheder gældende, der vedrører (årsagen til) til den manglende overensstemmelse? Er det herved tilstrækkeligt, at forbrugerkøberen gør gældende og ved begrundet indsigelse beviser, at salgsgenstanden ikke fungerer (tilfredsstillende), eller skal han også gøre gældende og ved begrundet indsigelse bevise, hvilken mangel ved salgsgenstanden der er grunden til, at den ikke fungerer (tilfredsstillende)?
 7)
 Har det for besvarelsen af de foregående spørgsmål nogen betydning, at Faber i begge instanser har ladet sig bistå af en advokat?
 (1) Europa-parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF af 25.5.1999 om visse aspekter af forbrugerkøb og garantier i forbindelse hermed, EFT L 171, s. 12.


text:
2.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/22
 Anmodning om en rådgivende udtalelse fra EFTA-Domstolen indgivet af Eidsivating lagmannsrett den 11. februar 2015 i sagen Matja Kumba T. M’bye m.fl. mod Stiftelsen Fossumkollektivet
 (Sag E-5/15)
 (2015/C 217/08)
 Eidsivating lagmannsrett har ved skrivelse af 11. februar 2015, som indgik til EFTA-Domstolens justitskontor den 13. februar 2015, anmodet EFTA-Domstolen om en rådgivende udtalelse om nedenstående spørgsmål i sagen Matja Kumba T. M’bye m.fl. mod Stiftelsen Fossumkollektivet:
 1.
 Er en gennemsnitlig ugentlig arbejdstid på 84 timer (»7-7 skift«) i en resocialiseringsafdeling i strid med artikel 6, jf. artikel 22, stk. 1, litra a), i arbejdstidsdirektivet (direktiv 2003/88/EF)?
 2.
 Er en national bestemmelse, hvorefter en arbejdstagers samtykke til at arbejde mere end 60 timer om ugen i en resocialiseringsafdeling ikke kan tilbagekaldes, forenelig med de rettigheder, som arbejdstagerne er tillagt ved artikel 6, jf. artikel 22, i arbejdstidsdirektivet?
 3.
 Er en afskedigelse, der følger af et manglende samtykke til at arbejde mere end 48 timer i løbet af en syvdagesperiode, en sanktion eller »lægges det arbejdstageren til last« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 22, stk. 1, litra a), jf. litra b), i arbejdstidsdirektivet?


text:
27.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/11
 Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 16. maj 2011 — X Technology Swiss GmbH mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-429/10 P) (1)
 (Appel - EF-varemærker - tegn, der består i en delvis farvning af en vare - farvning i orange af en strømpes tå - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 7, stk. 1, litra b))
 2011/C 252/20
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: X Technology Swiss GmbH (ved Rechtsanwälte A. Herbertz og R. Jung)
 Den anden part i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 15. juni 2010 i sag T-547/08, X Technology Swiss mod KHIM, hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i et søgsmål anlagt til prøvelse af den afgørelse, der blev truffet af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret den 6. oktober 2008, vedrørende afslag på en klage over undersøgerens afgørelse, hvorved denne afslog at registrere et tegn, der består i en farvning i orange af en strømpes tå, som EF-varemærke for varer i klasse 25 — særpræget ved et tegn, der består i en farvning af en del af en vare
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 X Technology Swiss GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 301 af 6.11.2010.


text:
23.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 219/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 25. maj 2011 — Murat Dereci, Vishaka Heiml, Alban Kokollari, Izunna Emmanuel Maduike og Dragica Stevic mod Bundesminister für Inneres
 (Sag C-256/11)
 2011/C 219/15
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Murat Dereci, Vishaka Heiml, Alban Kokollari, Izunna Emmanuel Maduike og Dragica Stevic
 Sagsøgt: Bundesminister für Inneres
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 a)
 Skal artikel 20 TEUF fortolkes således, at den forbyder en medlemsstat at nægte en tredjelandsstatsborger, hvis ægtefælle og mindreårige børn er unionsborgere, ophold i den medlemsstat, hvor ægtefællen og børnene bor og er statsborgere, endog såfremt disse unionsborgere for så vidt angår forsørgelse ikke er afhængige af tredjelandsstatsborgeren? (Sagsøgeren Murat Dereci)
 b)
 Skal artikel 20 TEUF fortolkes således, at den forbyder en medlemsstat at nægte en tredjelandsstatsborger, hvis ægtefælle er unionsborger, ophold i den medlemsstat, hvor ægtefællen bor og er statsborger, endog såfremt unionsborgeren for så vidt angår forsørgelse ikke er afhængig af tredjelandsstatsborgeren? (Sagsøgeren Izunna Emmanuel Maduike)
 c)
 Skal artikel 20 TEUF fortolkes således, at den forbyder en medlemsstat at nægte en myndig tredjelandsstatsborger, hvis mor er unionsborger, ophold i den medlemsstat, hvor moderen bor og er statsborger, også såfremt unionsborgeren for så vidt angår forsørgelse ganske vist ikke er afhængig af tredjelandsstatsborgeren, men tredjelandsstatsborgeren omvendt i så henseende er afhængig af unionsborgeren? (Sagsøgeren Alban Kokollari)
 d)
 Skal artikel 20 TEUF fortolkes således, at den forbyder en medlemsstat at nægte en myndig tredjelandsstatsborger, hvis far er unionsborger, ophold i den medlemsstat, hvor faderen bor og er statsborger, også såfremt unionsborgeren ganske vist for så vidt angår forsørgelse ikke er afhængig af tredjelandsstatsborgeren, men tredjelandsstatsborgeren modtager støtte til forsørgelse fra unionsborgeren? (Sagsøgeren Dragica Stevic)
 2)
 Såfremt et af spørgmålene under 1) skal besvares bekræftende:
 Er den pligt for medlemsstaterne til at tillade tredjelandsstatsborgere at opholde sig på deres område, som følger af artikel 20 TEUF, en opholdsret, der følger direkte af unionsretten, eller er det tilstrækkeligt, at medlemsstaten tilkender tredjelandsstatsborgeren opholdsretten på retsstiftende vis?
 3)
 a)
 Såfremt svaret på spørgsmål 2) er, at der består en opholdsret som følge af unionsretten:
 Under hvilke betingelser består den opholdsret, som følger af unionsretten, undtagelsesvis ikke, eller under hvilke betingelser kan opholdsretten frakendes tredjelandsstatsborgeren?
 b)
 Såfremt det i henhold til svaret på spørgsmål 2) er tilstrækkeligt, at tredjelandsstatsborgeren tilkendes opholdsretten på retsstiftende vis:
 Under hvilke betingelser kan tredjelandsstatsborgeren — på trods af medlemsstatens principielle pligt til at gøre det muligt for denne at opholde sig på medlemsstatens område — nægtes opholdsret?
 4)
 Såfremt artikel 20 TEUF ikke er til hinder for at nægte en tredjelandsstatsborger i den situation, som Murat Dereci befinder sig i, ret til at opholde sig i medlemsstaten:
 Er artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 af 19. september 1980 fra associeringsrådet, der blev oprettet ved aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, eller artikel 41 (1) i den tillægsprotokol, der blev undertegnet i Bruxelles den 23. november 1970 og på Fællesskabets vegne blev indgået, godkendt og bekræftet ved Rådets forordning (EØF) nr. 2760/72 af 19. december 1972, og som i henhold til tillægsprotokollens artikel 62 udgør en del af aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, i et tilfælde som Murat Derecis til hinder for at underkaste tyrkiske statsborgeres første tilflytning strengere nationale regler end dem, der tidligere gjaldt for tyrkiske statsborgeres første tilflytning, selv om de nationale forskrifter, der gjorde den første tilflytning lettere, først blev sat i kraft efter det tidspunkt, hvor de bestemmelser, som vedrører associeringen med Tyrkiet, fik virkning for medlemsstaten?
 (1) Samling af Aftaler indgået af De Europæiske Fællesskaber, bind 3, s. 581.


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/30
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Monomeles Protodikio Athinon (ret i første instans, Athen) (Grækenland) den 27. november 2008 — Arkhontia Koukou mod Elliniko Dimosio
 (Sag C-519/08)
 (2009/C 44/50)
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Monomeles Protodikio Athinon
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Arkhontia Koukou
 Sagsøgt: Elliniko Dimosio
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal § 5 i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse, optaget som bilag til direktiv 1999/70/EF, fortolkes således, at det kan anses for objektive omstændigheder ved indgåelsen af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter eller ansættelsesforhold, at disse kontrakter er indgået i henhold til en lovbestemmelse, der foreskriver indgåelse af tidsbegrænsede ansættelseskontrakter eller ansættelsesforhold, uanset om de reelt indgås for at dække arbejdsgiverens faste, vedvarende behov?
 2)
 Udgør tilføjelsen af kriterier for, hvornår der er tale om misbrug, med foranstaltningerne ifølge § 5 i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse (f.eks. maksimal varighed af kontrakter og antal fornyelser, inden for rammerne af hvilke beskæftigelse er tilladt, uden at der findes objektive omstændigheder, som begrunder indgåelse eller fornyelse af tidsbegrænsede ansættelseskontrakter eller ansættelsesforhold), en forringelse, der ikke er tilladt i henhold til § 8, stk. 3, i rammeaftalen, af det almene beskyttelsesniveau før direktiv 1999/70/EF, i betragtning af at det eneste kriterium for, at der var tale om misbrug, i det samlede regelsæt før direktiv 1999/70/EF, var ansættelse ifølge en tidsbegrænset ansættelseskontrakt eller i et tidsbegrænset ansættelsesforhold uden objektive omstændigheder?
 3)
 Er vage og åbne lister over undtagelser fra de principielle maksimumsgrænser for indgåelse af flere på hinanden tidsbegrænsede ansættelseskontrakter eller ansættelsesforhold som de, der er opstillet i de permanente bestemmelser i præsidentdekret nr. 164/2004, en effektiv foranstaltning for at undgå misbrug hidrørende fra anvendelsen af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter eller ansættelsesforhold i henhold til § 5 i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse?
 4)
 Kan det anses for at være effektivt med henblik på at hindre og beskytte mod misbrug i henhold til rammeaftalens § 5, når der er tale om foranstaltninger som de i hovedsagen omstridte foranstaltninger, der er fastsat i artikel 7 i præsidentdekret nr. 164/2004, når
 a)
 de — som middel til at hindre misbrug og beskytte arbejdstagere i tidsbegrænset ansættelse mod dette — fastsætter, at arbejdsgiveren er forpligtet til at udbetale løn og afskedigelsesgodtgørelse i tilfælde af ansættelse ifølge flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter, der udgør misbrug, idet i) forpligtelsen til at udbetale løn og afskedigelsesgodtgørelse er fastsat i national ret i forbindelse med alle ansættelsesforhold og ikke specifikt har til formål at forhindre misbrug i henhold til rammeaftalen, og ii) især forpligtelsen til at udbetale godtgørelse ved de tidsbegrænsede ansættelseskontrakters eller ansættelsesforholds ophør udgør en følge af anvendelsen af rammeaftalens § 4 om forbud mod forskelsbehandling af arbejdstagere i tidsbegrænset ansættelse i forhold til de tilsvarende arbejdstagere i tidsubegrænset ansættelse, og
 b)
 som middel til at hindre misbrug fastsætter, at arbejdsgiverens ansvarlige organer skal pålægges sanktioner, for så vidt som det er fastslået, at lignende eller tilsvarende sanktioner, der tidligere var fastsat vedrørende den offentlige sektor, var ineffektive med hensyn til at bekæmpe misbrug hidrørende fra anvendelsen af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter eller ansættelsesforhold?
 5)
 Udgør foranstaltninger som de, der blev truffet med artikel 11 i præsidentdekret nr. 164/2004, som trådte i kraft den 19. april 2004, dvs. efter at fristen for at efterkomme direktiv 1999/70/EF var udløbet, og som kun fik tre måneders tilbagevirkende kraft, således at de kun omfatter flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter eller ansættelsesforhold, som var i kraft efter den 19. april 2004, og ikke flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter eller ansættelsesforhold, der fortsat blev indgået efter udløbet af fristen for at efterkomme direktiv 1999/70/EF og frem til den 19. april 2004, en passende gennemførelse af direktiv 1999/70/EF i græsk ret, og er de effektive foranstaltninger?
 6)
 Såfremt de foranstaltninger, der er truffet med præsidentdekret nr. 164/2004 i overensstemmelse med rammeaftalens § 5, ikke anses for at være effektive, er retten i så fald forpligtet til, ifølge forpligtelsen til at foretage en fortolkning i samklang med EF-retten, i overensstemmelse med direktiv 1999/70/EF at anvende de græske lovbestemmelser før dette dekret, hvorefter sagsøgeren kan opnå beskyttelse mod misbrug (artikel 8, stk. 3, i lov nr. 2112/1920) på en måde, som eliminerer følgerne af krænkelsen af EF-retten?
 7)
 Såfremt foranstaltningerne ifølge præsidentdekret nr. 164/2004 ikke anses for at være effektive, hvorfor den tidligere gældende lovgivning (artikel 8, stk. 3, i lov nr. 2112/1920) finder anvendelse, er det i så fald, inden for rammerne af forpligtelsen til fortolkning i overensstemmelse med EF-retten, foreneligt med EF-retten at fortolke overordnede regler i national ret (forfatningens artikel 103, stk. 8) således, at de indeholder et absolut forbud mod at ændre tidsbegrænsede kontrakter til tidsubegrænsede kontrakter, også selv om det fremgår, at der i virkeligheden var tale om misbrug ved indgåelsen af disse kontrakter på grundlag af bestemmelser om dækning af ekstraordinære og generelt midlertidige behov, når de rent faktisk dækkede faste og varige behov hos arbejdsgiveren, som tilhører den offentlige sektor (jf. olAP nr. 19/2007 og 20/2007), når det er muligt at anlægge en fortolkning, hvorefter det pågældende forbud bør begrænses til tidsbegrænsede ansættelseskontrakter, som reelt er indgået for at dække midlertidige, uforudsete, uopsættelige eller ekstraordinære behov og ikke i det tilfælde, hvor de rent faktisk er indgået for at dække faste og varige behov (jf. olAP 18/2006)?
 8)
 Er det i overensstemmelse med EF-retten, at tvister vedrørende tidsbegrænset ansættelse og rammeaftalens § 5 efter præsidentdekret nr. 164/2004's ikrafttræden er underlagt Forvaltningsdomstolenes enekompetence, når det herved bliver vanskeligere for arbejdstageren i tidsbegrænset ansættelse at rejse søgsmål, eftersom alle tvister vedrørende tidsbegrænset ansættelse før præsidentdekret nr. 164/2004's ikrafttræden var underlagt de civile domstoles kompetence med en formelt set mere rimelig, enkel, billig for arbejdstageren i tidsbegrænset ansættelse og en generelt hurtigere særlig procedure vedrørende arbejdsretlige tvister?


text:
22.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 305/48
 Sag anlagt den 30. juni 2016 — Bank Saderat Iran mod Rådet
 (Sag T-349/16)
 (2016/C 305/65)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Bank Saderat Iran (Teheran, Iran) (ved T. de la Mare, QC, barrister R. Blakeley og solicitors S. Jeffrey, S. Ashley og A. Irvine)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Såvel Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2016/603 af 18. april 2016 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 267/2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT 2016, L 104, s. 8) som Rådets afgørelse (FUSP) 2016/609 af 18. april 2016 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT 2016, L 104, s. 19) annulleres, for så vidt som de finder anvendelse på sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at genopførelsen af sagsøgeren i april 2016 (i) udgør en procedurefordrejning og således magtfordrejning, (ii) er i strid med sagsøgerens ret til god forvaltning og (iii) er i strid med princippet res judicata, retssikkerhedsprincippet og retskraftprincippet.
 2.
 Andet anbringende om, at genopførelsen af sagsøgeren i april 2016 er i strid med artikel 266 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
 3.
 Tredje anbringende om, at genopførelsen af sagsøgeren i april 2016 er behæftet med et åbenbart urigtigt skøn.
 4.
 Fjerde anbringende om, at genopførelsen af sagsøgeren i april 2016 udgør en tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende ret til respekt for sit omdømme og grundæggende ejendomsret samt af proportionalitetsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling.
 5.
 Femte anbringende om, at genopførelsen af sagsøgeren i april 2016 ikke er påkrævet i henhold til den fælles omfattende handlingsplan, og at den nævnte genopførelse er i strid med denne handlingsplan.


text:
27.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 138/60
 Sag anlagt den 25. februar 2015 — Tubes Radiatori mod KHIM — Antrax It (Radiatorer)
 (Sag T-98/15)
 (2015/C 138/78)
 Stævningen er affattet på italiensk
 Parter
 Sagsøger: Tubes Radiatori Srl (Resana, Italien) (ved advokaterne S. Verea, K. Muraro, M. Balestriero og P. Menapace)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Antrax It Srl (Resana, Italien)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Indehaver af det omtvistede design: Tubes Radiatori Srl
 Det omtvistede design: EF-design for varerne »Radiatorer« — EF-design nr. 000169 370-0002
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 9. december 2015 af Tredje Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1643/2014-3)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres, og som følge heraf fastslås det, at det registrerede EF-design nr. 000 169 370-0002 med navnet TUBES RADIATORI srl er gyldigt, idet det er nyt og har individuel karakter.
 —
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) tilpligtes i henhold til artikel 87 i procesreglementet for De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans af 2. maj 1991 at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 1d i forordning (EF) nr. 216/96, kontradiktionsprincippet og begrundelsespligten.
 —
 Der er desuden fremsat en indsigelse vedrørende afgørelsens retskraft.


text:
13.6.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 184/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM 1) Artikel 5, stk. 2, i Rådets direktiv 81/851/EéF af
 (Femte Afdeling) 28. september 1981 om indbyrdes tilnñrmelse af med-
 lemsstaternes lovgivning om veterinñrmedicinske prñ-
 af 2. april 1998 parater, sammenholdt med de ùvrige bestemmelser i
 dette direktiv og med Rådets direktiv 81/852/EéF af
 i sag C-127/95, Norbrook Laboratories Ltd mod Ministry
 28. september 1981 om indbyrdes tilnñrmelse af med-
 of Agriculture, Fisheries and Food (anmodning om
 lemsstaternes lovgivning om analytiske, toksiko-farma-
 prñjudiciel afgùrelse fra Court of Appeal in Northern
 kologiske og kliniske normer og forskrifter for afprùv-
 Ireland) (1)
 ning af veterinñrmedicinske prñparater, skal fortolkes
 (Direktiv 81/851/EéF og 81/852/EéF Ð veterinñrmedi- således, at den ikke giver den kompetente myndighed
 cinske prñparater Ð tilladelse til markedsfùring) befùjelse til at krñve andre oplysninger og dokumenter
 end dem, som udtrykkeligt er nñvnt i denne bestem-
 (98/C 184/01)
 melse, og som er nñrmere prñciseret i bilaget til direk-
 tiv 81/852/EéF. Navnlig er den kompetente myndig-
 (Processprog: engelsk) hed ikke befùjet til at krñve, at den, der ansùger om
 en markedsfùringstilladelse,
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive Ð meddeler den navn og adresse på procudenten eller
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) producenterne af et stof, som indgår i fremstillin-
 gen af et af de virksomme stoffer i det pågñldende
 I sag C-127/95, angående en anmodning, som Court of prñparat, samt oplysninger om det eller de steder,
 Appeal in Northern Ireland (Det Forenede Kongerige) i hvor stoffet fremstilles, medmindre angivelsen af
 medfùr af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Dom- disse oplysninger udgùr det eneste pålidelige mid-
 stolen for i den for nñvnte ret verserende sag, Norbook del til at opnå en oplysning, som er foreskrevet i
 Laboratories Ltd mod Ministry of Agriculture, Fisheries direktiv 81/851/EéF og 81/852/EéF
 and Food, at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrùrende for-
 tolkningen og gyldigheden af Rådets direktiv 81/851/EéF Ð meddeler den resultaterne af de undersùgelser, som
 af 28. september 1981 om indbyrdes tilnñrmelse af med- er udfùrt for hvert parti af stoffet med henblik på
 lemsstaternes lovgivning om veterinñrmedicinske prñpara- godkendelse heraf
 ter (EFT L 317 af 6.11.1981, s. 1) og Rådets direktiv 81/
 852/EéF af 28. september 1981 om indbyrdes tilnñrmelse Ð indkùber det virksomme stof hos en bestemt tredje-
 af medlemsstaternes lovgivning om analytiske, toksiko-far- mand.
 makologiske og kliniske normer og forskrifter for afprùv-
 ning af veterinñrmedicinske prñparater (EFT L 317 af
 6.11.1981, s. 16), har Domstolen (Femte Afdeling), sam- Derimod giver punkt C i fùrste del af bilaget til direk-
 mensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne tiv 81/852/EéF den kompetente myndighed befùjelse
 M. Wathelet, J. C. Moitinho de Almeida, J.-P. Puissochet til at krñve meddelelse af oplysninger om fremstillings-
 og L. Sevón (refererende dommer); generaladvokat: P. processen og kontrolmetoderne, som anvendes af pro-
 LeÂger; justitssekretñr: fuldmñgtig L. Hewlett, den 2. april ducenten af en råvare. Med henblik herpå tilkommer
 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: det den nationale ret at afgùre, om nñvnte stof er en
 ---pagebreak--- C 184/2 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 13.6.98
 råvare i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i udformet således, at de i praksis gùr det umuligt eller
 punkt C, fùrste afsnit. Selv om det fremgår, at stoffet urimeligt vanskeligt at opnå erstatning.
 ikke er en råvare, kan sådanne oplysninger dog krñ-
 ves, hvis ikke der findes andre midler til at vurdere (1) EFT C 174 af 8.7.1995.
 råvarens renhed som fùlge af de sñrlige forhold ved
 processen for fremstillingen af råvaren på basis af det
 pågñldende stof.
 Når den kompetente myndighed krñver, at den, der
 ansùger om en markedsfùringstilladelse, meddeler DOMSTOLENS DOM
 oplysninger i henhold til artikel 9, nr. 3, i direktiv
 81/851/EéF, suspenderes de frister, som er angivet i (Sjette Afdeling)
 samme direktivs artikel 8, indtil oplysningerne medde- af 30. april 1998
 les.
 i sag C-230/96, Cabour SA og Nord Distribution Auto-
 mobile SA mod Arnor »SOCO« SARL, procesdeltager:
 2) Det er uden betydning for besvarelserne af det fùrste Automobiles Peugeot SA og Automobiles CitroeÈn SA
 spùrgsmål, om processen for fremstillingen af et prñ- (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Cour d'appel de
 parat er kontinuerlig eller ikke kontinuerlig. Douai) (1)
 (Konkurrence Ð salg af automobiler Ð gyldigheden af en
 3) Den kompetente myndighed er ikke befùjet til at fri- eneforhandlingsaftale Ð EF-traktatens artikel 85, stk. 1 og
 tage ansùgeren af en markedsfùringstilladelse for at 3 Ð forordning (EéF) nr. 123/85 Ð forordning (EéF)
 meddele en oplysning eller fremlñgge et dokument, nr. 1475/95)
 som er foreskrevet i artikel 5 i direktiv 81/851/EéF, (98/C 184/02)
 selv om det fremgår, at det i et konkret tilfñlde er
 praktisk talt umuligt at fremskaffe den pågñldende
 oplysning. (Processprog: fransk)
 4) Gennemgangen af det fjerde spùrgsmål har intet frem- (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 bragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden efter propor- offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 tionalitetsprincippet af artikel 5, stk. 2, nr. 3, 4 og 9, i
 direktiv 81/851/EéF og punkt A, B og C i fùrste del
 af bilaget til direktiv 81/852/EéF. I sag C-230/96, angående en anmodning, som Cour
 d'appel de Douai i medfùr af EF-traktatens artikel 177 har
 indgivet til Domstolen for i den for nñvnte ret verserende
 5) Gennemgangen af det femte spùrgsmål har intet frem- sag, Cabour SA og Nord Distribution Automobile SA mod
 bragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af direktiv Arnor »SOCO« SARL, procesdeltager: Automobiles Peu-
 81/851/EéF og 81/852/EéF efter EF-traktatens geot SA og Automobiles CitroeÈn SA, at opnå en prñjudi-
 artikel 30-36. ciel afgùrelse vedrùrende fortolkningen af EF-traktatens
 artikel 85, stk. 1, og visse bestemmelser i Kommissionens
 forordning (EéF) nr. 123/85 af 12. december 1984 om
 6) Artikel 40 i direktiv 81/851/EéF skal fortolkes såle- anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af
 des, at det ikke er nùdvendigt at begrunde et krav om salgs- og serviceaftaler vedrùrende motorkùretùjer (EFT
 yderligere oplysninger i henhold til direktivets artikel 9, L 15 af 18.1.1985, s. 16), og Kommissionens forordning
 nr. 3. (EéF) nr. 1475/95 af 28. juni 1995 (EFT L 145 af
 29.6.1995, s. 25), har Domstolen (Sjette Afdeling), sam-
 mensat af afdelingsformanden, H. Ragnemalm, og dom-
 7) En medlemsstat er forpligtet til at erstatte det tab, som merne R. Schintgen (refererende dommer), G. F. Mancini,
 er påfùrt den, der ansùger om en markedsfùringstilla- P. J. G. Kapteyn og G. Hirsch; generaladvokat: G.
 delse, som fùlge af, at der er anmodet om oplysninger Tesauro; justitssekretñr: ekspeditionssekretñr D. Louter-
 og stillet krav, som er i strid med direktiv 81/851/EéF man-Hubeau, den 30. april 1998 afsagt dom, hvis konklu-
 og 81/852/EéF, når den fñllesskabsretlige bestem- sion lyder således:
 melse, der er overtrådt, har til formål at tillñgge bor-
 gerne rettigheder, når overtrñdelsen er tilstrñkkelig
 kvalificeret, og når der er direkte årsagsforbindelse 1) Artikel 5, stk. 2, nr. 1, litra a) og b), i Kommissionens
 mellem overtrñdelsen og det tab, borgerne har lidt. forordning (EéF) nr. 123/85 af 12. december 1984
 Med dette forbehold er staten pligtig at erstatte det om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kate-
 tab, der er forvoldt ved en tilsidesñttelse af fñlles- gorier af salgs- og serviceaftaler vedrùrende motorkù-
 skabsretten, som må tilregnes den, efter nationale retùjer skal fortolkes således, at fritagelsen i henhold
 erstatningsregler, idet betingelserne i den nationale lov- til forordningen finder anvendelse på en klausul i en
 givning, der finder anvendelse, dog ikke må vñre min- eneforhandlingsaftale, som er begrñnset til at fore-
 dre gunstige end de betingelser, der gñlder for tilsva- skrive, at parterne med henblik på at frigùre hinanden
 rende sùgsmål efter national ret, og ikke må vñre for deres respektive forpligtelser til ikke at konkurrere


text:
4.9.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 293/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 16. juni 2017 — Shajin Ahmed mod Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
 (Sag C-369/17)
 (2017/C 293/22)
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Shajin Ahmed
 Sagsøgt: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
 Præjudicielt spørgsmål
 Følger det af udtrykket »den pågældende har begået en grov forbrydelse«, som er anvendt i artikel 17, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU af 13. december 2011 om fastsættelse af standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse, for en ensartet status for flygtninge eller for personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelse, og for indholdet af en sådan beskyttelse (1), at det alene er på grundlag af den straf, der ifaldes for en given forbrydelse i henhold til en given medlemsstats ret, at det skal afgøres, om ansøgeren har begået en forbrydelse, på grundlag af hvilken den pågældende kan udelukkes fra retten til subsidiær beskyttelse?
 (1) EUT 2011, L 337, s. 9.


text:
26.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal da Relação de Guimarães (Portugal) den 11. januar 2011 — Maria das Dores Meira da Silva mod Zurich — Companhia de Seguros SA
 (Sag C-13/11)
 2011/C 95/08
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Tribunal da Relação de Guimarães
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Maria das Dores Meira da Silva
 Sagsøgt: Zurich — Companhia de Seguros SA
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er udelukkelse — i forbindelse med et færdselsuheld, hvori et motorkøretøj og en fodgænger, der krydser en vej, er involveret, og som for fodgængeren resulterer i person- og tingsskade — af erstatning for sådanne skader, når den skadevoldende begivenhed kan tilregnes fodgængerens adfærd, i medfør af den fortolkning, der anlægges af den portugisiske Código Civils artikel 505 og 570, forenelig med fællesskabsretten, navnlig artikel 3, stk. 1, i første direktiv (72/166/EØF) (1), artikel 2, stk. 1, i andet direktiv (84/5/EØF) (2) og artikel 1a i tredje direktiv (90/232/EØF) (3), der blev indsat ved artikel 4 i femte direktiv (2005/14/EF) (4), (alle om ansvarsforsikring for motorkøretøjer), henset til Domstolens praksis for så vidt angår de omstændigheder, hvorunder erstatning fra den obligatoriske ansvarsforsikring for motorkøretøjer kan være udelukket?
 2)
 Hvis det første spørgsmål besvares bekræftende, dvs. hvis en sådan udelukkelse er i strid med fællesskabsretten, er en fortolkning af disse portugisiske bestemmelser, hvorefter denne erstatning skal begrænses eller nedsættes under hensyn til det omfang, hvori dels den af fodgængeren udviste culpa, dels den risiko, der er forbundet med motorkøretøjet, har bidraget til uheldets indtræden, da forenelig med de nævnte fællesskabsdirektiver?
 (1) Rådets direktiv 72/166/EØF af 24.4.1972 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse (EFT 1972 II, s. 345).
 (2) Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30.12.1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (EFT 1984 L 8, s. 17).
 (3) Rådets tredje direktiv 90/232/EØF af 14.5.1990 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (EFT L 129, s. 33).
 (4) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/14/EF af 11.5.2005 om ændring af Rådets direktiv 72/166/EØF, 84/5/EØF, 88/357/EØF og 90/232/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/26/EF om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (EUT L 149, s. 14).


text:
10.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/22
 Sag anlagt den 3. august 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-369/07)
 (2007/C 269/44)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved E. Righini og I. Chatzigiannis)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Domstolens dom af 12. maj 2005 i sag C-415/03 og artikel 228, stk. 1, EF, idet den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af denne dom, som vedrører Den Hellenske Republiks manglende opfyldelse af sine forpligtelser i henhold til artikel 3 i beslutningen fra 2002 om støtte fra den græske stat til Olympic Airways.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale Kommissionen en tvangsbøde på 53 611 EUR pr. dag, hvormed opfyldelsen af dommen i sag C-415/03 vedrørende beslutningen fra 2002 forsinkes, regnet fra afsigelsen af dommen i nærværende sag, og indtil dommen i sag C-415/03 er fuldstændig opfyldt.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale Kommissionen et fast beløb, hvis størrelse fremkommer ved at multiplicere et dagligt beløb med det antal dage, overtrædelsen varer fra den dag, dommen blev afsagt i sag C-415/03 vedrørende beslutningen fra 2002, indtil den dag, dommen i nærværende sag afsiges.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1.
 Domstolen fastslog ved dom af 12. maj 2005 i sag C-415/03, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3 i Kommissionens beslutning 2003/372/EF, idet den ikke inden for den fastsatte frist har truffet alle de nødvendige foranstaltninger for at tilbagesøge det støttebeløb, som blev fundet retsstridigt og uforeneligt med fællesmarkedet — bortset fra bidragene til Idryma Kinonikon Asfaliseon (den nationale socialsikringsinstitution) — i henhold til beslutningens artikel 3.
 2.
 Kommissionen har besluttet at anlægge sag ved Domstolen i henhold til artikel 228 EF, idet den konstaterer, at Den Hellenske Republik ikke har givet Kommissionens tjenestegrene meddelelse om nogen foranstaltning til opfyldelse af Domstolens dom i sag C-415/03 trods de græske myndigheders forsikringer om det modsatte, og at den endnu ikke har gennemført en tilbagesøgning af de støtteforanstaltninger, som i beslutningen fra 2002 blev anset for uforenelige med traktaten.
 3.
 I overensstemmelse med artikel 228 EF og Domstolens retspraksis kan Kommissionen indbringe en sag for Domstolen, såfremt en medlemsstat ikke har truffet de til dommens opfyldelse nødvendige foranstaltninger inden for den frist, som Kommissionen har fastsat, og angiver i denne forbindelse størrelsen af det faste beløb og/eller den tvangsbøde, som den pågældende medlemsstat skal betale, og som Kommissionen under omstændighederne finder passende. Domstolen træffer endelig afgørelse vedrørende pålæg af de sanktioner, som er fastsat i artikel 228 EF, og har herved fuld kompetence.
 4.
 Både størrelsen af tvangsbøden og størrelsen af det faste beløb, som Kommissionen nedlægger påstand om i stævningen, er fastsat på grundlag af den metode til beregning, som blev fastsat i Kommissionens meddelelse af 13. december 2005 om gennemførelse af artikel 228 EF.


text:
22.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/31
 Rettens dom af 9. september 2011 — Grækenland mod Kommissionen
 (Sag T-344/05) (1)
 (EUGFL - Garantisektionen - udgifter udelukket fra fællesskabsfinansiering - oksekød - ekstensiveringsbetalinger - markafgrøder - frugt og grøntsager - støtte til forarbejdning af visse citrusfrugter - betingelser for anvendelsen af en finansiel standardkorrektion på 100 % - proportionalitet)
 2011/C 311/52
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Den Hellenske Republik (ved Chalkias og E. Svolopoulou, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved H. Tserepa-Lacombe og L. Visaggio, som befuldmægtigede, bistået af advokat N. Korogiannakis)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 2005/555/EF af 15. juli 2005 om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen (EUT L 188, s. 36) i det omfang, den udelukker visse udgifter afholdt af den Hellenske Republik inden for sektorerne for oksekød, markafgrøder og frugt og grøntsager.
 Konklusion
 1)
 Kommissionens beslutning 2005/555/EF af 15. juli 2005 om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen annulleres i det omfang, den udelukker visse udgifter afholdt af den Hellenske Republik til ekstensiveringsbetalinger i årene 2000 og 2001 fra fællesskabsfinansiering.
 2)
 I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.
 3)
 Den Hellenske Republik bærer to tredjedele af sagens omkostninger og to tredjedele af Kommissionens omkostninger.
 4)
 Kommissionen bærer en tredjedel af sagens omkostninger og en tredje del af Den Hellenske Republiks omkostninger.
 (1) EUT C 281 af 12.11.2005.


text:
13.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Hannover (Tyskland) den 8. januar 2015 — Alexandra Stück mod Swiss International Air Lines AG
 (Sag C-3/15)
 (2015/C 118/19)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Amtsgericht Hannover
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Alexandra Stück
 Sagsøgt: Swiss International Air Lines AG
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal aftalen mellem Det Schweiziske Forbund og Det Europæiske Fællesskab af 21. juni 1999 om luftfart (1), som affattet i afgørelse nr. 2/2010 vedtaget af Luftfartsudvalget Fællesskabet/Schweiz den 26. november 2010 (2), fortolkes således, at Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (3) i henhold til sin artikel 3, stk. 1, litra b), også gælder for passagerer, som afrejser fra en lufthavn, der er beliggende i et tredjeland, til en lufthavn, der er beliggende Schweiz, med et schweizisk luftfartsselskab?
 (1) EFT L 114, s. 73.
 (2) Afgørelse nr. 2/2010 truffet af Luftfartsudvalget Fællesskabet/Schweiz, der er oprettet i henhold til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om luftfart af 26. november 2010 om erstatning af bilaget til aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om luftfart (EUT L 347, s. 54).
 (3) EFT L 46, s. 1.


text:
C 372/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23.12.2000
 Kommissionen kan ikke acceptere, at medlemsstaterne foreta- 3. Er betingelsen i artikel 1, litra b), i nævnte direktiv
 ger berigtigelser med tilbagevirkende valør som den, det 93/36/EØF, om at ledelsen af offentligretlige organer skal
 italienske Ministerium for Statskassen foretog den 27. juni være underlagt statens henholdsvis en regional eller en
 1996, eftersom kreditering af beløbene med tilbagevirkende lokal myndigheds kontrol, også opfyldt, når der blot er
 valør ikke har mening i et system med rentebærende konti tale om en efterfølgende kontrol som den, der udføres af
 såsom kontoen »egne indtægter«, der føres af Kommissionen, Kontrollamt der Stadt Wien?
 og eftersom man ved at acceptere berigtigelser bogført med
 tilbagevirkning ville hindre enhver praktisk virkning af pligten
 til at betale morarenter. (1) EFT L 199, s. 1.
 (1) EFT L 130 af 31.5.2000, s. 1.
 (2) EFT L 155 af 7.6.1989, s. 1.
 Sag anlagt den 11. oktober 2000 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-375/00)
 (2000/C 372/07)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 14. september 2000 af Vergabekontrollsenat
 des Landes Wien (Østrig) i sagen Adolf Truley GmbH Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 11. okto-
 mod Bestattung Wien GmbH ber 2000 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Valero
 Jordana, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og Roberto Amo-
 (Sag C-373/00) rosi, der er udstationeret som national ekspert ved Kommissio-
 nens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagner-
 (2000/C 372/06) centret, Kirchberg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Ved kendelse afsagt den 14. september 2000, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 11. oktober 2000, har Vergabe-
 kontrollsenat des Landes Wien i sagen Adolf Truley GmbH — Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine
 mod Bestattung Wien GmbH forelagt De Europæiske Fælles- forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 2, i Rådets
 skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af direktiv 75/440/EØF af 16. juni 1975 om kvalitetskrav
 følgende spørgsmål: til overfladevand, som anvendes til fremstilling af drikke-
 vand i medlemsstaterne (1), idet den ikke har udarbejdet
 en sammenhængende og fuldstændig national aktions-
 1) Skal begrebet »almenhedens behov« i artikel 1, litra b), i plan og en tidsplan for forbedring af overfladevandets
 Rådets direktiv 93/36/EØF (1) af 14. juni 1993 om kvalitet som følge af, at der indtil nu ikke er udarbejdet
 samordning af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb en territorial aktionsplan (eller et program) for regionen
 fortolkes således, at: Lombardiet, hvorfor Kommissionen er afskåret fra at
 foretage en tilbundsgående undersøgelse af den nævnte
 nationale, sammenhængende aktionsplan.
 a) definitionen af »almenhedens behov« skal udledes af
 medlemsstaternes nationale retsordener? — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 b) den omstændighed, at der efter loven kun påhviler
 de regionale eller lokale myndigheder en subsidiær
 forpligtelse, er tilstrækkelig til, at der foreligger et Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 behov hos almenheden?
 Kommissionen har konstateret, at selv om der for visse
 2. Er det ved fortolkningen af betingelsen om »almenhedens vandområder er udarbejdet enkeltstående, regionale planer
 behov, dog ikke på det industrielle eller forretningsmæs- for forbedring af kvaliteten, omfatter planerne ikke alle de
 sige område« i nævnte direktiv 93/36/EØF a) en ufravige- vandområder, der er omhandlet i direktiv 75/440/EØF, hvorfor
 lig forudsætning, at der skal foreligge en udviklet konkur- det må antages, at Den Italienske Republik ikke har udarbejdet
 rence, eller b) afhænger dette af de faktiske eller de retlige den sammenhængende plan, der er fastsat i direktivets artikel 4,
 omstændigheder? stk. 2.
 ---pagebreak--- 23.12.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 372/5
 Den lov, der er vedtaget i Italien den 18. maj 1989, omhandler Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter
 kun den omstændighed, at organer og myndigheder skal
 udarbejde, vedtage og gennemføre planer for forbedring af
 overfladevandets kvalitet samt affatte, vedtage og gennemføre Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 planer for indgriben, der har det samme formål, men i henhold dem, der er gjort gældende i sag C-335/00 (2); fristen for
 til loven er der ikke vedtaget nogen konkret plan. Loven gennemførelse er udløbet den 3. februar 1999, uden at
 udgør således blot en forudsætning for gennemførelsen af de forbundsdelstaterne Mecklenburg-Vorpommern, Nieder-
 forpligtelser, der følger af direktivets artikel 4, stk. 2, men er sachen, Rheinland-Pfalz, Sachsen, Sachsen-Anhalt og Schles-
 ikke en gennemførelse af de pågældende forpligtelser. wig-Holstein hidtil har truffet de nødvendige foranstaltninger,
 der er fastsat i direktivets artikel 11, vedrørende udarbejdelse
 af beredskabsplaner.
 (1) EFT L 194 af 25.7.1975, s. 26.
 (1) EFT L 10 af 14.1.1997, s. 13.
 (2) EFT C 316 af 4.11.2000, s. 16.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 28. august 2000 af Niedersächsisches Ober-
 verwaltungsgericht i sagen Heinrich Bredemeier mod
 Sag anlagt den 18. oktober 2000 af Kommissionen for Landwirtschaftskammer Hannover, adciteret: Wilhelm
 De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Wieggrebe og Irmtraut Bredemeier
 Tyskland
 (Sag C-384/00)
 (Sag C-383/00) (2000/C 372/09)
 Ved kendelse afsagt den 28. august 2000, indgået til Domstol-
 (2000/C 372/08) ens Justitskontor den 20. oktober 2000, har Niedersächsisches
 Oberverwaltungsgericht i sagen Heinrich Bredemeier mod
 Landwirtschaftskammer Hannover, adciteret: Wilhelm Wieg-
 grebe og Irmtraut Bredemeier, forelagt De Europæiske Fælles-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 18. okto- skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 ber 2000 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af følgende spørgsmål:
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 konsulent Götz zur Hausen, som befuldmægtiget, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Foreligger der en overtagelse af en landbrugsbedrift svarende
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret C 254, til arv i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i artikel 3a i
 Kirchberg. Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 (1) af 31. marts 1984 i den
 affattelse, der fremgår af Rådets forordning (EØF)
 nr. 1639/91 (2) af 13. juni 1991, såfremt bedriften efter udløbet
 af den forpligtelse til ikke-markedsføring, som producenten
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: har indgået i henhold til Rådets forordning (EØF)
 nr. 1078/77 (3), før den 29. juni 1989 bortforpagtes af ham til
 ægtemanden til den kvindelige arving, som skal overtage
 1. Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilside- bedriften, til gunstigere betingelser end de normale markeds-
 sat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten, idet den vilkår?
 ikke inden for den fastsatte frist har truffet alle de
 nødvendige foranstaltninger for at efterkomme Rådets
 direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med (1) EFT L 90, s. 13.
 risikoen for større uheld med farlige stoffer (1), herunder (2) EFT L 150, s. 35.
 navnlig artikel 11.
 (3) EFT L 131, s. 1.
 2. Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/72
 Personalerettens kendelse (Anden Afdeling) af 26. juni 2008 — Nijs mod Revisionsretten
 (Sag F-5/07) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - artikel 44, stk. 1, litra c), i procesreglementet for Retten i Første Instans - summarisk angivelse af anbringenderne i stævningen - klagefrist - nye omstændigheder - åbenbart afvisningsgrundlag)
 (2008/C 209/131)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Bart Nijs (Bereldange, Luxembourg) (ved avocat F. Rollinger)
 Sagsøgt: Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber (ved T. Kennedy, J.-M. Stenier, G. Corstens og J. Vermer, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse A*11 i forfremmelsesåret 2006 — annullation af en række afgørelser vedrørende sagsøgerens og andre tjenestemænd ved Revisionsrettens karriere — annullation af resultatet af valget i 2006 afholdt af Revisionsrettens personaleudvalg — erstatningspåstand
 Konklusion
 1)
 Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber frifindes, da søgsmålet delvis åbenbart skal afvises fra realitetsbehandling, dels er åbenbart ugrundet.
 2)
 Bart Nijs betaler alle sagens omkostninger.
 (1) EUT C 56 af 10.3.2007, s. 44.


text:
15.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 198/13
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 16. april 2015 — European Dynamics Belgium SA, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE og European Dynamics UK Ltd mod Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA)
 (Sag C-173/14 P) (1)
 ((Appel - offentlige tjenesteydelseskontrakter - udbud - tildelingskriterier - gennemsigtighed - objektiv vurdering - erstatningspåstand))
 (2015/C 198/17)
 Processprog: græsk
 Parter
 Appellanter: European Dynamics Belgium SA, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE og European Dynamics UK Ltd (ved dikigoros V. Christianos)
 Den anden part i appelsagen: Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA) (ved T. Jabłoński, S. Marino, G. Gavriilidou og C. Maignen, som befuldmægtigede, og Rechtsanwalt H.-G. Kamann)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 European Dynamics Belgium SA, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE og European Dynamics UK Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 184 af 16.6.2014.


text:
26.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/71
 Sag anlagt den 10. oktober 2012 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-114/12)
 2013/C 26/145
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat P.K. Rosiak)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om ikke at tildele sagsøgeren udlandstillæg.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 11. juli 2012, hvorved sagsøgeren ikke tildeles udlandstillæg i Italien, annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
C 318/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18 . 10 . 97
 Sag anlagt den 1 . august 1997 af Kommissionen for De forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 ( Sag C-284/97)
 ( 97/C 318/08 )
 Omfatter den undtagelse, der hjemles i artikel 3 , stk. 2,
 første afsnit, tredje led, i Rådets direktiv om fri adgang til
 miljøoplysninger vedrørende sager, der er » genstand for
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den indledende undersøgelser «, administrative procedurer, der
 1 . august 1997 anlagt sag mod Den Franske Republik af er rettet mod udstedelsen af en forvaltningsakt, som på
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Fer grundlag af et sagsanlæg kan blive genstand for en rets
 nando Castillo de la Torre, Kommissionens Juridiske Tje sag ? (')
 neste, og O. Couvert-Castera, der er udstationeret som
 national ekspert ved Kommissionens Juridiske Tjeneste, (') Rådets forordning nr. 90/313/EØF af 7. juni 1990 ( EFT L 158
 som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg af 23 . 6 . 1990, s . 56 ).
 hos Carlos Gomez de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har ned
 lagt følgende påstande :
 Sag anlagt den 13 . august 1997 af Kommissionen for De
 — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten og Rådets
 direktiv 93/40/EØF ( J ) af 14 . juni 1993 om ændring af ( Sag C-297/97)
 direktiv 8 1 /85 l/EØF (2 ) og 81/852/EØF (3 ) om indbyr ( 97/C 318/10 )
 des tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om
 veterinærlægemidler ved ikke at have vedtaget de love
 og administrative bestemmelser, der er nødvendige for Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 at efterkomme direktivet ( bortset fra artikel 1 , nr. 7). 13 . august 1997 anlagt sag mod Den Italienske Republik
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved
 — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens Laura Pignataro, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som
 omkostninger. befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Carlos Gomez de la Cruz, Wagner-Centret, rue Alcide de
 Gasperi .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 dem, der er fremført i sag C-282/97 (4 ); fristen for gen 1 ) Det fastslås, at Den Italienske Republik ved at undlade
 nemførelse i henhold til artikel 3 i direktiv 93/40/EØF
 udløb den 31 . december 1994 .
 at vedtage eller i alt fald ved iiJce at give meddelelse
 om de ved lov eller administr. 'v/t udstedte bestem
 melser, der er nødvendige for af fterkomme Rådets
 (>) EFT L 214 af 24 . 8 . 1993 , s. 31 . direktiv 93/65/EØF af 19 . juli ly> l om definition og
 (2) EFT L 317 af 6 . 11 . 1981 , s . 1. anvendelse af kompatible tekniske specifikationer for
 (3) EFT L 317 af 6. 11 . 1981 , s. 16.
 (4 ) EFT C 295 af 27. 9 . 1997, s. 20 .
 erhvervelse af udstyr og systemer til regulering af luft
 trafikken ( [ ), har undladt at opfylde sine forpligtelser i
 henhold til dette direktiv og EØF-traktaten.
 2 ) Den Italienske Republik tilpligtes at afholde sagens
 omkostninger.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 28. juli 1997 af Oberverwaltungsgericht Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 fur das Land Nordrhein-Westfalen i sagen Ulrich Gloger
 mod Bergamt Kamen, med deltagelse af det offentliges EF-traktatens artikel 189, hvorefter et direktiv med hensyn
 repræsentant ved Oberverwaltungsgericht fur das Land til det tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat,
 Nordrhein-Westfalen som det rettes til, indebærer en forpligtelse for medlems
 ( Sag C-296/97) staterne til at overholde de frister for gennemførelse, der
 er fastsat i direktiverne . Fristen udløb i det foreliggende til
 ( 97/C 318/09 ) fælde den 20 . juli 1994, på hvilken dato Den Italienske
 Republik endnu ikke havde udstedt de bestemmelser, der
 Ved kendelse afsagt den 28 . juli 1997, indgået til Dom er nødvendige for at efterkomme det i Kommissionens
 stolens Justitskontor den 12 . august 1997, har Ober påstande nævnte direktiv.
 verwaltungsgericht fur das Land Nordrhein-Westfalen,
 21 . Afdeling, i sagen Ulrich Gloger mod Bergamt Kamen, (') EFT L 187 af 29 . 7. 1993 , s . 52 .
 med deltagelse af det offentliges repræsentant ved Ober
 verwaltungsgericht fur das Land Nordrhein-Westfalen,


text:
7.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/11
 Sag anlagt den 20. april 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland
 (Sag C-211/07)
 (2007/C 155/21)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved N. Yerrell, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Irland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer, og særligt direktivets artikel 1, stk. 4, idet Irland har opretholdt sections 5.2 og 5.3 i Motor Insurance Agreement af 31. maj 2004 og særligt ved i) at udelukke erstatning til brugere af køretøjer, hvis alle de involverede køretøjer er uforsikrede, og ii) at begrænse retten til erstatning til personer i et ikke-skadevoldende køretøj, som ikke var forsikret.
 —
 Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Section 5.3 i aftalen mellem transportministeren og Motor Insurers' Bureau of Irland af 31. maj 2004 (herefter »aftalen«) foreskriver, at alle førere af køretøjer, som ikke er forsikrede, udelukkes fra erstatning, uanset om de har forvoldt ulykken eller ej, og går derfor videre end den tilladte rækkevidde af den udelukkelse, der er fastsat i tredje afsnit i direktivets artikel 1, stk. 4.
 Med hensyn til passagerer, som rejser i køretøjer, som ikke er forsikrede, foreskriver aftalens section 5.2 en generel udelukkelse fra erstatning i alle tilfælde, hvor den tilskadekomne person »vidste eller burde have vidst, at der ikke var en godkendt forsikringspolice i kraft«. Alle passagerer i køretøjer, som ikke er forsikrede, behandles således ens, uanset om de rejste i det skadevoldende køretøj eller ej. Dette er i klar strid med ordlyden af tredje afsnit i direktivets artikel 1, stk. 4, som udtrykkelig sondrer mellem disse to situationer og begrænser udelukkelsen fra erstatning til personer (herunder føreren) i det skadevoldende køretøj.


text:
18.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 346/54
 Sag anlagt den 21. oktober 2010 — IDT Biologika mod Kommissionen
 (Sag T-503/10)
 ()
 2010/C 346/106
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: IDT Biologika GmbH (Dessau-Roßlau, Tyskland) (ved advokat R. Gross og T. Kroupa)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af den afgørelse, der blev truffet den 10. august 2010 af EU’s delegation i Republikken Serbien, og hvorved der blev givet afslag på det bud, der blev afgivet af IDT Biologika GmbH inden for rammerne af udbudsproceduren EuropeAid/129809/C/SUP/RS om levering af rabiesvaccine til ministeriet for landbrug, skovbrug og vandforsyning i Republikken Serbien for så vidt angår parti nr. 1, og tildeling af buddet til et konsortium af forskellige virksomheder under ledelse af »Biovet a.s.«.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har anfægtet Europa-Kommissionens afgørelse af 10. august 2010 inden for rammerne af udbuddet om levering af rabiesvaccine (Publikationsnummer: EuropeAid/129809/C/SUP/RS), hvorved kontrakten blev tildelt en anden tilbudsgiver end sagsøgeren.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 252, stk. 3, i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 (1), idet det valgte bud ikke opfylder de tekniske krav i udbudsdokumenterne om manglende virulens i forhold til mennesker, og idet der ikke er opnået de krævede tilladelser, hvorfor buddet skulle have været afvist.
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat ligebehandlingsprincippet og gennemsigtighedsprincippet i artikel 89, stk. 1, i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (2), eftersom det udelukkende var sagsøgerens bud, som opfyldte alle kravene vedrørende de tekniske specifikationer og alligevel blev der valgt en anden bydende.
 (1) Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23.12.2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 357, s.1).
 (2) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25.6.2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 248, s. 1).


text:
13.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/2
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 29. september 2016 — Essent Belgium NV mod Vlaams Gewest, Inter Energa m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel — Belgien)
 (Sag C-492/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - regionale forskrifter, der fastsætter vederlagsfri distribution via de systemer, der er beliggende i den pågældende region, af elektricitet produceret fra vedvarende energikilder - sondring på grundlag af, hvor den grønne elektricitet kommer fra - artikel 28 EF og 30 EF - frie varebevægelser - direktiv 2001/77/EF - artikel 3 og 4 - nationale støttemekanismer til produktion af grøn energi - direktiv 2003/54/EF - artikel 3 og 20 - direktiv 96/92/EF - artikel 3 og 16 - det indre marked for elektricitet - adgang til distributionssystemer på ikke-diskriminerende tarifbetingelser - offentlige serviceforpligtelser - manglende proportionalitet))
 (2017/C 046/02)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Essent Belgium NV
 Sagsøgte: Vlaams Gewest, Inter Energa, IVEG, Infrax West, Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE) og Vlaamse Regulator van de Electriciteits en Gasmarkt (VREG)
 Konklusion
 Bestemmelserne i artikel 28 EF og 30 EF, sammenholdt med artikel 3, stk. 2 og 8, og artikel 20, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF, artikel 3, stk. 2 og 3, og artikel 16 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/92/EF af 19. december 1996 om fælles regler for det indre marked for elektricitet samt artikel 3 og 4 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/77/EF af 27. september 2001 om fremme af elektricitet produceret fra vedvarende energikilder inden for det indre marked for elektricitet skal fortolkes således, at de er til hinder for forskrifter såsom besluit van de Vlaamse regering tot wijziging van het besluit van de Vlaamse regering van 28 september 2001 (den flamske regerings bekendtgørelse om ændring af den flamske regerings bekendtgørelse af 28.9.2001) af 4. april 2003 og besluit van de Vlaamse regering inzake de bevordering van elektriciteitsopwekking uit hernieuwbare energiebronnen (den flamske regerings bekendtgørelse om fremme af produktionen af elektricitet fra vedvarende energikilder) af 5. marts 2004, som fastsætter en ordning med vederlagsfri distribution af grøn elektricitet via de distributionssystemer, der er beliggende i den omhandlede region, samtidig med at den begrænser adgangen til denne ordning til for så vidt angår den første bekendtgørelse kun at omfatte den grønne elektricitet, der direkte tilføres de nævnte distributionssystemer af produktionsanlæg, og til for så vidt angår den anden bekendtgørelse kun at omfatte den grønne elektricitet, som sådanne anlæg direkte tilfører distributionssystemer, der er beliggende i den medlemsstat, som nævnte region tilhører.
 (1) EUT C 34 af 2.2.2015.


text:
6.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/51
 Sag anlagt den 8. september 2010 — Zucchetti Rubinetteria mod Kommissionen
 (Sag T-396/10)
 ()
 2010/C 301/81
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Zucchetti Rubinetteria SpA (Gozzano, Italien) (ved avvocato M. Condinanzi, avvocato P. Ziotti)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Principalt: Den anfægtede beslutning annulleres.
 —
 Subsidiært: Den pålagte bøde ophæves eller nedsættes.
 —
 Mere subsidiært: Bøden nedsættes med indrømmelse af mulighed for anvendelse af de formildende omstændigheder i punkt 29 i retningslinjerne vedrørende beregning af bøden.
 —
 Under alle omstændigheder tilpligtes Europa-Kommissionen at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Beslutningen i denne sag er den samme som i sag T-368/10, Rubinetteria Cisal imod Kommissionen.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme, som er påberåbt i nævnte sag. I særdeleshed gør sagsøgeren gældende, at de i beslutningen omhandlede produkter tilhører tre forskellige markeder, og at Zucchetti kun er til stede på markedet for vandhaner, ligesom Kommissionens beslutning ikke har foretaget en forudgående identifikation af det relevante marked. I beslutningen savnes også en analyse af den geografiske udstrækning af markedet samt af de virkninger, som ordningen har haft på vilkårene for markedets funktion.
 Sagsøgeren har tilføjet, at rekonstruktionen af aftalerne og/eller den samordnede praksis, som har ført Kommissionen til at tilskrive appellanten en enestående, omfattende og vedvarende overtrædelse af artikel 101 TEUF, alene på grund af samordnet praksis i Italien, er behæftet med fejl og mangler i begrundelsen, der savner enhver gyldig grund til, at sagsøgeren skulle være bevidst om, at de øvrige virksomheder, der hævdes at deltage i kartellet, handler på en måde, der er udtryk for misbrug.


text:
2.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/23
 Sag anlagt den 17. december 2012 — Golam mod KHIM — Derby Cycle Werke (FOCUS extreme)
 (Sag T-568/12)
 2013/C 63/47
 Stævningen er affattet på græsk
 Parter
 Sagsøger: Sofia Golam (Athen, Grækenland) (ved advokat N. Trovas)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Derby Cycle Werke GmbH (Cloppenburg, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Der gives medhold i de nedlagte påstande, hvorved afgørelse truffet den 16. oktober 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2327/2011-4) annulleres.
 —
 Den af Derby Cycle Werke GmbH rejste indsigelse forkastes og den af sagsøgeren indgivne ansøgning imødekommes i det hele.
 —
 Derby Cycle Werke GmbH tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger i nærværende sag.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Sofia Golam
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »FOCUS extreme« for varer i klasse 5, 16 og 25 — EF-varemærkeansøgning nr. 8945487
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Derby Cycle Werke GmbH
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det tyske ordmærke »FOCUS«, varemærkeansøgning nr. 2062620 for varer i klasse 25
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 5 i Rådets forordning nr. 207/2009 af 26. februar 2009.


text:
1.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 180/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 6. maj 2009 — Finanzamt Leverkusen mod Verigen Transplantation Service International AG
 (Sag C-156/09)
 2009/C 180/43
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzhof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Finanzamt Leverkusen
 Sagsøgt: Verigen Transplantation Service International AG
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 28b, punkt F, stk. 1, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (1) fortolkes således, at
 a)
 bruskmateriale udtaget fra et menneske (»biopsi«), som overlades til en erhvervsdrivende med henblik på celleopformering og efterfølgende tilbagelevering som implantat til den pågældende patient, er en »løsøregenstand« i denne bestemmelses forstand,
 b)
 isolering af ledbruskceller fra bruskmaterialet og den efterfølgende celleopformering er »arbejde« udført på løsøregenstande i denne bestemmelses forstand,
 c)
 tjenesteydelsen allerede er udført for aftageren »under dennes momsregistreringsnummer«, når dette er anført på tjenesteyderens faktura, uden at der blev indgået en udtrykkelig skriftlig aftale om anvendelsen heraf?
 2)
 Såfremt et af ovenstående spørgsmål besvares benægtende:
 Skal artikel 13, punkt A, stk. 1, litra c), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter fortolkes således, at isolering af ledbruskceller fra bruskmateriale udtaget fra et menneske og den efterfølgende celleopformering er en »behandling af personer«, når de celler, der fremkommer ved celleopformeringen, reimplanteres i donor
 (1) EFT L 145, s. 1.


text:
25.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/9
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 12. juni 2014 — Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen mod SCA Group Holding BV (sag C-39/13), X AG m.fl. mod Inspecteur van de Belastingdienst Amsterdam (sag C-40/13), Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord/kantoor Zaandam mod MSA International Holdings BV og MSA Nederland BV (sag C-41/13) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof te Amsterdam — Nederlandene)
 (Forenede sager C-39/13 — C41/13) (1)
 ((Etableringsfrihed - selskabsskat - én skattemæssig enhed mellem selskaber i samme koncern - anmodning - begrundelse for afslag - situation, hvor hjemstedet for et eller flere mellemliggende selskaber eller for moderselskabet er beliggende i en anden medlemsstat - manglende fast driftssted i beskatningsstaten))
 2014/C 282/12
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Gerechtshof te Amsterdam
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen (sag C-39/13), X AG, X1 Holding GmbH, X2 Holding GmbH, X3 Holding GmbH, D1 BV, D2 BV og D3 BV (sag C-40/13) og Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord/kantoor Zaandam (sag C-41/13)
 Sagsøgte: SCA Group Holding BV (sag C-39/13), Inspecteur van de Belastingdienst Amsterdam (sag C-40/13) og MSA International Holdings BV og MSA Nederland BV (sag C-41/13)
 Konklusion
 1)
 I sagerne C-39/13 og C-41/13 skal artikel 49 TEUF og 54 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats lovgivning, i henhold til hvilken et hjemmehørende moderselskab kan etablere en skattemæssig enhed med et hjemmehørende datterdatterselskab, når det ejer datterdatterselskabet gennem et eller flere hjemmehørende selskaber, men etableringen ikke er mulig, når moderselskabet ejer datterdatterselskabet gennem ikke-hjemmehørende selskaber, som ikke har et fast driftssted i denne medlemsstat.
 2)
 I sag C-40/13 skal artikel 49 TEUF og 54 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter et hjemmehørende selskab, der ejer hjemmehørende datterselskaber, er omfattet af en ordning med skattemæssige enheder, hvorimod hjemmehørende søsterselskaber, hvis fælles moderselskab ikke har hjemsted i denne medlemsstat og ikke dér har et fast driftssted, er udelukket herfra.
 (1) EUT C 123 af 27.4.2013.


text:
21.12.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 377/11
 Rettens dom af 8. november 2013 — Kessel mod KHIM — Janssen-Cilag (Premeno)
 (Sag T-536/10) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket Premeno - ældre nationalt ordmærke Pramino - bevis for reel brug af det ældre varemærke - artikel 42, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 207/2009 - begrænsning af de varer, der er omfattet af varemærkeansøgningen - artikel 43, stk. 1, i forordning nr. 207/2009)
 2013/C 377/26
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kessel Marketing & Vertriebs GmbH (Mörfelden-Walldorf, Tyskland) (først ved advokat S. Bund, derefter ved advokat A. Jacob)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (først ved B. Schmidt, derefter ved D. Walicka, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Janssen-Cilag GmbH (Neuss, Tyskland) (ved advokat M. Wenz)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 21. september 2010 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 708/2010-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Janssen-Cilag GmbH og Kessel Marketing & Vertriebs GmbH
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 21. september 2010 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 708/2010-4) annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger og betaler Kessel Marketing & Vertriebs GmbH’s omkostninger.
 3)
 Janssen-Cilag GmbH bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 30 af 29.1.2011.