text:
3.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 225/33
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 13. juni 2013 — Europa-Kommissionen mod Den Franske Republik
 (Sag C-193/12) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 91/676/EØF - beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget - udpegelse af sårbare zoner - for højt indhold af nitrat - eutrofiering - pligt til revision hvert fjerde år)
 2013/C 225/55
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved J. Hottiaux og B. Simon, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Franske Republik (ved G. de Bergues og S. Menez, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 3, stk. 1 og 4, i og bilag I til Rådets direktiv 91/676/EØF af 12. december 1991 om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget (EFT L 375, s. 1) — ufuldstændig identificering af sårbare zoner — for højt indhold af nitrat — eutrofiering — ukorrekt gennemførelse af den revision, der foretages hvert fjerde år
 Konklusion
 1)
 Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3, stk. 1 og 4, i og bilag I til Rådets direktiv 91/676/EØF af 12. december 1991 om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget, idet den ikke som sårbare zoner har udpeget flere zoner med overfladevand og grundvand, der har for højt indhold af nitrater og/eller eutrofiering eller risiko herfor.
 2)
 Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 217 af 21.7.2012.


text:
16.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 174/29
 Sag anlagt den 23. april 2012 — HUK-Coburg mod Kommissionen
 (Sag T-185/12)
 2012/C 174/48
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: HUK-Coburg Haftpflicht-Unterstützungs-Kasse kraftfahrender Beamter Deutschlands a.G. in Coburg (Coburg, Tyskland) (ved advokaterne A. Birnstiel, H. Heinrich og A. Meier)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning af 23. februar 2012, hvorved der blev givet afslag på sagsøgerens begæring om aktindsigt i visse dokumenter i en kartelsag (sag COMP/39.125 — Car glass), annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder sagsøgerens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren fire anbringender gældende.
 1)
 Første anbringende: Manglende vurdering af hvert af de dokumenter, der begæres aktindsigt i.
 Inden for rammerne af det første anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at beslutningen ikke er baseret på en konkret og individuel undersøgelse af hvert enkelt dokument. Ifølge sagsøgeren er den anfægtede beslutning baseret på en retlig fejlagtig antagelse om, at der i det foreliggende tilfælde består en generel formodning for, at en undtagelse finder anvendelse.
 2)
 Andet anbringende: Tilsidesættelse af begrundelsespligten
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen baserede sit fuldstændige afslag på sagsøgerens begæring på en forudfattet opfattelse, og at beslutningen derfor er utilstrækkeligt begrundet. Ifølge sagsøgeren udgør dette en tilsidesættelse af begrundelsespligten og dermed en tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter.
 3)
 Tredje anbringende: Fejlagtig fortolkning og anvendelse af artikel 4, stk. 2, første og tredje led, i forordning (EF) nr. 1049/2001 (1)
 Med det tredje anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionens fortolkning og anvendelse af undtagelserne i artikel 4, stk. 2, første og tredje led, i forordning nr. 1049/2001 er fejlagtig. Ifølge sagsøgeren overså Kommissionen forholdet mellem regel og undtagelse, og anlagde dermed en alt for vid fortolkning af »beskyttelse af undersøgelser« og begrebet »forretningsmæssige interesser«.
 4)
 Fjerde anbringende: Manglende hensyntagen til den omstændighed, at gennemførelsen af kartelretten, der har privatretlig karakter, udgør en offentlig interesse som omhandlet i artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001
 Med det fjerde anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen med urette afviste, at der forelå en mere tungtvejende offentlig interesse i udbredelsen af de omhandlede dokumenter. Ifølge sagsøgeren skulle Kommissionen navnlig i forbindelse med interesseafvejningen have taget hensyn til, at gennemførelsen af kartelretten, der har privatretlig karakter, også udgør en offentlig interesse som omhandlet i artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
C 378/16 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 5.12.98
 RETTEN I FéRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS terne Roberto G. Aloisio, Rom, og Fabrizio Massoni, Bru-
 den 16. oktober 1998 xelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Jim Penning, 31, Grand-Rue, mod Rådet for Den Europñ-
 i sag T-40/95, V. mod Kommissionen for De Europñiske iske Union (befuldmñgtigede: fùrst Moyra Sims-Robertson
 Fñllesskaber (1) og Marco Umberto Moricca, derefter Moyra Sims-Robert-
 (Tjenestemñnd Ð disciplinñrsag Ð fjernelse fra tjenesten son og Ignacio Díez Parra) og Kommissionen for De Euro-
 Ð appel Ð hjemvisning til Retten Ð rigtigheden af de pñiske Fñllesskaber (befuldmñgtigede: Paolo Ziotti og
 faktiske omstñndigheder Ð retten til forsvar) James Macdonald Flett), angående en påstand om erstat-
 ning i henhold til EF-traktatens artikel 178 og artikel 215,
 (98/C 378/28)
 stk. 2, for det tab, sagsùgerne mener at have lidt som fùlge
 (Processprog: fransk) af handlinger og undladelser fra Rådets og Kommissionens
 side i forbindelse med konstateringen af sygdommen bovin
 I sag T-40/95, V., tjenestemand i Kommissionen for De spongiform encephalopati, og en påstand om annullation
 Europñiske Fñllesskaber, ved advokaterne Jean-NoeÈl af Rådets forordning (EF) nr. 1357/96 af 8. juli 1996 om
 Louis og Thierry Demaseure, Bruxelles, og oprindeligt til- tillñgsbetalinger i 1996 til prñmierne i forordning (EéF)
 lige ved advokat Ariane Tornel, Bruxelles, og med valgt nr. 805/68 om den fñlles markedsordning for oksekùd og
 adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30, om ñndring af samme forordning (EFT L 179 af
 rue de Cessange, mod Kommissionen for De Europñiske 13.7.1996, s. 9), har Retten (Femte Afdeling), sammensat
 Fñllesskaber (befuldmñgtiget: Ana Maria Alves Vieira), af afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne R. García-
 angående en påstand om annullation af Kommissionens Valdecasas og M. Jaeger; justitssekretñr: ekspeditionsse-
 afgùrelse af 18. januar 1995, hvorved der blev truffet kretñr B. Pastor, den 30. september 1998 afsagt dom, hvis
 bestemmelse om, at sagsùgeren skulle fjernes fra tjenesten konklusion lyder således:
 uden reduktion eller frakendelse af retten til alderspension,
 har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 manden, J. Azizi, og dommerne R. García-Valdecasas og
 M. Jaeger; justitssekretñr: fuldmñgtig B. Pastor, den
 16. oktober 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder såle- 1) Den af Confederazione Nazionale Coltivatori Diretti
 des: (Coldiretti) nedlagte erstatningspåstand afvises.
 1) Kommissionens afgùrelse af 18. januar 1995, hvorved
 der blev truffet bestemmelse om, at sagsùgeren skulle
 fjernes fra tjenesten, annulleres.
 2) Kommissionen betaler samtlige sagsomkostninger, her- 2) Rådet for Den Europñiske Union og Kommissionen
 under omkostningerne i forbindelse med sagens for De Europñiske Fñllesskaber frifindes for de af de
 behandling for Domstolen og i forbindelse med sag- ùvrige sagsùgere nedlagte erstatningspåstande.
 erne om forelùbige forholdsregler.
 (1) EFT C 87 af 8.4.1995.
 3) Det er ufornùdent at trñffe afgùrelse om påstanden
 vedrùrende annullation af Rådets forordning (EF)
 nr. 1357/96 af 8. juli 1996 om tillñgsbetalinger i 1996
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS til prñmierne i forordning (EéF) nr. 805/68 om den
 fñlles markedsordning for oksekùd og om ñndring af
 den 30. september 1998
 samme forordning.
 i sag T-149/96, Confederazione Nazionale Coltivatori
 Diretti (Coldiretti) m.fl. mod Rådet for Den Europñiske
 Union og Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber (1)
 (Fñlles landbrugspolitik Ð veterinñrpoliti Ð bovin spon- 4) Sagsùgerne betaler sagens omkostninger.
 giform encephalopati Ð erstatningssùgsmål Ð forordning
 (EéF) nr. 1357/96 Ð tillñgsbetalinger Ð annullations-
 sùgsmål Ð erhvervssammenslutning Ð afvisning)
 (1) EFT C 370 af 7.12.1996.
 (98/C 378/29)
 (Processprog: italiensk)
 I sag T-149/96, Confederazione Nazionale Coltivatori
 Diretti (Coldiretti), Rom, og 110 landmñnd ved advoka-


text:
29.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/15
 Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 19. maj 2009 — straffesag mod Guido Weber (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Büdingen — Tyskland)
 (Sag C-166/08) (1)
 (Artikel 104, stk. 3, i procesreglementet - direktiv 89/397/EØF - offentlig kontrol med levnedsmidler - virksomhedernes ret til en kontraekspertise - begrebet virksomhed)
 2009/C 205/27
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Amtsgericht Büdingen
 Part i straffesagen i hovedsagen
 Guido Weber
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Amtsgericht Büdingen — fortolkning af artikel 7, stk. 1, andet punktum, i Rådets direktiv 89/397/EØF af 14. juni 1989 om offentlig kontrol med levnedsmidler (EFT L 186, s. 23) — virksomhedernes ret til at lade produkter underkaste en kontraekspertise i forbindelse med en officiel levnedsmiddelkontrol — forhandlerens stilling som »virksomhed« med hensyn til det strafferetlige og bødemæssige ansvar for levnedsmidlets tilstand og mærkning
 Konklusion
 Artikel 7, stk. 1, andet afsnit, i Rådets direktiv 89/397/EØF af 14. juni 1989 om offentlig kontrol med levnedsmidler skal fortolkes således, at et selskab, der har importeret og dernæst markedsført et levnedsmiddel, og hvis direktør på grundlag af analysen af prøver af det pågældende produkt, der er udtaget i en detailforretning, i strafferetlig og bødemæssig henseende kan drages til ansvar for levnedsmidlets tilstand og mærkning, er at anse for en virksomhed som omhandlet i den pågældende bestemmelse.
 (1) EUT C 183 af 19.7.2008.


text:
22.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/32
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 8. oktober 2008 — Sogelma mod AER
 (Sag T-411/06) (1)
 (Offentlige bygge- og anlægskontrakter - udbud fra Det Europæiske Genopbygningsagentur - beslutning om at annullere udbuddet og offentliggøre et nyt - annullationssøgsmål - Rettens kompetence - nødvendig forudgående administrativ klage - søgsmålsfrist - mandat - begrundelsespligt - erstatningspåstand)
 (2008/C 301/51)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Sogelma — Societá generale lavori manutenzioni appalti Srl (Scandicci, Italien) (ved avocats E. Cappelli, P. De Caterini, A. Bandini og A. Gironi)
 Sagsøgt: Det Europæiske Genopbygningsagentur (AER) (først ved O. Kalha, derefter ved M. Dischendorfer og endelig ved R. Lundgren, som befuldmægtigede, bistået af avocats S. Bariatti og F. Scanzano)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. van Nuffel og L. Prete, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Det Europæiske Genopbygningsagenturs beslutninger om at annullere et udbud af bygge- og anlægskontrakten EuropeAid/120694/D/W/YU og om at bekendtgøre et nyt udbud og et krav om erstatning for det tab, sagsøgeren hævder at have lidt.
 Konklusion
 1)
 Det Europæiske Genopbygningsagentur frifindes.
 2)
 Sogelma — Societá generale lavori manutenzioni appalti Srl bærer sine egne omkostninger og betaler Det Europæiske Genopbygningsagenturs omkostninger.
 3)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 42 af 24.2.2007.


text:
16.5.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/25
 Sag anlagt den 6. marts 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland
 (Sag C-95/09)
 2009/C 113/48
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved S. Pardo Quintillán og A.A. Gilly, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Irland
 Sagsøgerens påstande
 Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser efter artikel 19 og efter de øvrige nedennævnte bestemmelser i Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand (1)
 —
 idet medlemsstaten ikke fuldt ud og korrekt har kortlagt følsomme områder som forudsat i direktivets artikel 5, stk. 1
 —
 idet medlemsstaten ikke fuldt ud og korrekt har opfyldt kravene i direktivets artikel 3, stk. 1, artikel 3, stk. 2, artikel 5, stk. 2, artikel 5, stk. 3, artikel 5, stk. 4, og artikel 5, stk. 5, med hensyn til visse følsomme områder
 —
 idet medlemsstaten ikke senest den 31. december 1998 havde opnået det rensningsniveau, der er omhandlet i direktivets artikel 5, stk. 2, og artikel 5, stk. 3, med hensyn til byspildevand, der tilledes kloaknet, før det udledes til følsomme områder, for så vidt angår alle udledninger fra byområder med over 10 000 PE
 —
 idet medlemsstaten for visse byområders vedkommende ikke har sikret, at det opsamlingssystem, der skal etableres efter direktivets artikel 3, stk. 1, opfylder kravene efter direktivets artikel 3, stk. 2
 —
 idet medlemsstaten ikke har foretaget den første pligtmæssige revision som omhandlet i direktivets artikel 5, stk. 6, inden for den fastsatte frist, dvs. inden den 31. december 1997.
 —
 Det fastslås desuden, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser efter EF-traktatens artikel 10, idet medlemsstaten ikke har afgivet de oplysninger, som Kommissionen udbad sig i skrivelse af 23. april 1999.
 —
 Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen er af den opfattelse, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser efter direktivets artikel 3, 5 og 19 og efter EF-traktatens artikel 10 af følgende årsager:
 For så vidt angår Boyne Estatuary har Kommissionen konkluderet, at Irland ikke fuldt ud og korrekt har kortlagt følsomme områder i overensstemmelse med direktivets artikel 5, stk. 1, da medlemsstaten ikke har fremsendt en formel kortlægning for dette område. Hvad angår andre områder, der ikke er blevet udpeget som følsomme, har Kommissionen accepteret, at Irland har foretaget en kortlægning som omhandlet i direktivets artikel 5, stk. 1, men finder, at det formelle kortlægningsmateriale ikke er præcist nok med hensyn til afgrænsning af det pågældende følsomme område.
 Hvad angår direktivets artikel 3, stk. 1 og 2, indeholder irsk lovgivning en udsættelse af den gennemførelsesfrist, der er fastsat i artikel 3, stk. 1, fra den 31. december 1998 til den 14. december 2001. Kommissionen fastholder, at direktivet ikke giver adgang til en sådan udsættelse. Kommissionen har ligeledes anført, at for 32 områder, som Irland efterfølgende udpegede som følsomme, opfyldte national lovgivning ikke den i direktivets artikel 5 fastsatte frist.
 I relation til de områder, som Irland med urette ikke har udpeget som følsomme, har medlemsstaten ikke i praksis opfyldt forskrifterne i artikel 3, stk. 1 og 2, og artikel 5, stk. 2, 3 og 4, for så vidt angår byområder med over 10 000 PE, samt forskrifterne i artikel 5, stk. 2, 3 og 4, med hensyn til rensningsanlæg for byspildevand, der er omfattet af direktivets artikel 5, stk. 5.
 Kommissionen har gjort gældende, at Irland har tilsidesat direktivets artikel 5, stk. 6, da medlemsstaten ikke foretog den første revision af kortlægningen af følsomme områder inden den 31. december 1997.
 Kommissionen har endelig anført, at Irland har tilsidesat EF-traktatens artikel 10, da medlemsstaten ikke har fremlagt kortmateriale af præcis karakter, der viser udstrækningen af følsomme områder og relevante afstrømningsområder samt placeringen af byområder, der er omfattet af den frist, der udløb den 31. december 1998.
 (1) Rådets direktiv 91/271/EØF af 21.5.1991 om rensning af byspildevand (EFT L 135, s. 40).


text:
28.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 126/17
 Rettens kendelse af 8. marts 2012 — Octapharma Pharmazeutika mod EMA
 (Sag T-573/10) (1)
 (Humanmedicinske lægemidler - ændring af en Plasma Master File (PMF) - gebyrer til EMA - bebyrdende akt - akt, der udelukkende bekræfter en tidligere afgørelse - åbenbart afvisningsgrundlag)
 2012/C 126/34
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Octapharma Pharmazeutika Produktionsgesellschaft mbH (Wien, Østrig) (ved advokaterne I. Brinker og T. Holzmüller samt professor J. Schwarze)
 Sagsøgt: Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA) (ved V. Salvatore, som befuldmægtiget, og advokaterne H. G. Kamann og P. Gey)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af skrivelse af 21. oktober 2010 (EMA/643425/2010), hvorved Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA) afviste at tilbagebetale 180 700 EUR til sagsøgeren svarende til forskellen mellem på den ene side det beløb, som sagsøgeren har betalt til EMA i gebyr for en undersøgelse af ændringer af betingelserne i en markedsføringstilladelse for humanmedicinske lægemidler og veterinærlægemidler, og på den anden side det beløb, som sagsøgeren ifølge denne skulle have betalt
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Octapharma Pharmazeutika Produktionsgesellschaft mbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 55 af 19.2.2011.


text:
9.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 371/22
 Rettens dom af 22. september 2015 — First Islamic Investment Bank mod Rådet
 (Sag T-161/13) (1)
 ((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Iran med henblik på at forhindre nuklear spredning - indefrysning af midler - fejlskøn - begrundelsespligt - ret til forsvar - ret til en effektiv domstolsbeskyttelse - proportionalitet))
 (2015/C 371/24)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: First Islamic Investment Bank Ltd (Labuan, Malaysia) (ved advokaterne B. Mettetal og C. Wucher-North)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved Á. de Elera-San Miguel Hurtado og M. Bishop, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Rådets afgørelse 2012/829/FUSP af 21. december 2012 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 356, s. 71) og af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1264/2012 af 21. december 2012 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 267/2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 356, s. 55), dels en påstand om annullation af Rådets afgørelse om at fastholde de restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren.
 Konklusion
 1)
 For så vidt som de vedrører First Islamic Investment Bank Ltd, annulleres:
 —
 punkt I i bilaget til Rådets afgørelse 2012/829/FUSP af 21. december 2012 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran
 —
 punkt I i bilaget til Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1264/2012 af 21. december 2012 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 267/2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran.
 2)
 I øvrigt frifindes Rådet for Den Europæiske Union.
 3)
 First Islamic Investment Bank bærer halvdelen af sine egne omkostninger og betaler halvdelen af Rådets omkostninger. Rådet bærer halvdelen af sine egne omkostninger og betaler halvdelen af First Islamic Investment Banks omkostninger.
 (1) EUT C 141 af 18.5.2013.


text:
29.10.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 271/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom afsagt den 13. juli 2005 af Arbitragehof (Belgien) i sagen V.z.v. Advocaten voor de Wereld mod mod Ministerraad
 (Sag C-303/05)
 (2005/C 271/26)
 Processprog: nederlandsk
 Ved dom afsagt den 13. juli 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 29. juli 2005, har Arbitragehof (Belgien) i sagen V.z.v. Advocaten voor de Wereld mod Ministerraad forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1)
 Er Rådet for Den Europæiske Unions rammeafgørelse 2002/584/RIA (1) af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne forenelig med artikel 34, stk. 2, litra b), i traktaten om oprettelse af Den Europæiske Union, hvorefter rammeafgørelser kun kan vedtages med henblik på indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser?
 2)
 Er artikel 2, stk. 2, i Rådet for Den Europæiske Unions rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne, for så vidt som den med hensyn til de deri angivne lovovertrædelser ophæver kontrollen af, om der foreligger dobbelt strafbarhed, forenelig med artikel 6, stk. 6, i traktaten om Den Europæiske Union og nærmere bestemt med det ved denne bestemmelse sikrede strafferetlige legalitetsprincip samt med lighedsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling?
 (1) EFT L 190, s. 1.


text:
23.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 184/24
 Sag anlagt den 16. marts 2012 — ZZ mod EIB
 (Sag F-37/12)
 2012/C 184/52
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat L. Isola)
 Sagsøgt: Den Europæiske Investeringsbank
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation dels af den skrivelse, hvorved EIB’s formand — efter at udvalget for »værdighed på arbejdspladsen« havde fremlagt sin rapport — afviste sagsøgerens anmeldelse om mobning, dels af ovennævnte udvalgs udtalelse, for så vidt som udvalget fastslog, at sagsøgeren ikke havde været udsat for mobning
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af skrivelsen af 20. december 2011, for så vidt som formanden for EIB — udover ikke at have iværksat nogen foranstaltninger til imødegåelse af den mobning, som sagsøgeren har været udsat for i 20 år — antog, at sagsøgeren kunne trues til underdanigt at finde sig i ethvert overgreb og enhver form for magtmisbrug, som han dagligt udsættes for, så som at lade tredjemand frafalde de klager, som han har indgivet til undersøgelseskomitéen.
 —
 Annullation af undersøgelseskomitéens rapport og af de konklusioner, som komitéen nåede frem til, for så vidt som komitéen:
 —
 fastlagde en upassende definition af mobning og ikke besvarede sagsøgerens klage, hvorved de forskrifter, som EIB har indført, er helt utilstrækkelige.
 —
 afslog klagen uden nogen henvisning til de relevante forskrifter.
 —
 ikke fremlagde nogen dokumentation for de undersøgelser, der angiveligt skulle være blevet foretaget, og undlod at gengive dels de faktiske omstændigheder, som sagsøgeren havde henvist til, dels den begrundelse, som EIB havde angivet.
 —
 Annullation af alle forbundne, efterfølgende og forudgående akter, navnlig de akter, som komitéen anvendte. Akterne blev forgæves begæret fremlagt den 21. december 2011, og begæringen blev afslået den 6. januar 2012.
 —
 EIB tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
7.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/4
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 13. maj 2014 — Google Spain SL og Google Inc. mod Agencia de Protección de Datos (AEPD) og Mario Costeja González (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Audiencia Nacional — Spanien)
 (Sag C-131/12) (1)
 ((Personoplysninger - beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger - direktiv 95/46/EF - artikel 2, 4, 12 og 14 - materielt og territorialt anvendelsesområde - søgemaskiner på internettet - behandling af oplysninger på websider - søgning i samt indeksering og lagring af disse oplysninger - ansvaret for udbyderen af søgemaskinen - virksomhed eller organ på en medlemsstats område - rækkevidden af udbyderens forpligtelser og den berørte persons rettigheder - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 7 og 8))
 2014/C 212/04
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Audiencia Nacional
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Google Spain SL og Google Inc.
 Sagsøgte: Agencia de Protección de Datos (AEPD) og Mario Costeja González
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Audiencia Nacional — fortolkning af artikel 2, litra b) og d), artikel 4, stk. 1, litra a) og c), artikel 12, litra b), og artikel 14, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger, og af artikel 8 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (EFT 2000 C 364, s. 1) — begrebet virksomhed eller organ, der er etableret på en medlemsstats område — relevante kriterier — begrebet »anvendelse af midler, der befinder sig på en medlemsstats område« — midlertidig lagring af oplysninger, der er registreret af en søgemaskine — retten til sletning og blokering af oplysninger
 Konklusion
 1)
 Artikel 2, litra b) og d), i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger skal fortolkes således, at en søgemaskines aktivitet, der består i at finde oplysninger, der er offentliggjort eller lagt på internettet af tredjemand, indeksere disse automatisk, lagre dem midlertidigt og sluttelig gøre dem tilgængelige for internetbrugerne i en vis prioriteret orden, for det første skal kvalificeres som »behandling af personoplysninger« som omhandlet i artikel 2, litra b), når oplysningerne indeholder personoplysninger, og for det andet skal udbyderen af denne søgemaskine anses for at være »registeransvarlig« som omhandlet i artikel 2, litra d).
 2)
 Artikel 4, stk. 1, litra a), i direktiv 95/46 skal fortolkes således, at en behandling af personoplysninger foretages som led i aktiviteter, der inden for en medlemsstats område udføres af en registeransvarligs virksomhed eller organ som omhandlet i bestemmelsen, når en søgemaskineudbyder etablerer en filial eller et datterselskab i en medlemsstat, der skal sørge for reklame og salg af reklameplads i søgemaskinen, og hvis aktivitet er rettet mod indbyggerne i denne medlemsstat.
 3)
 Artikel 12, litra b), og artikel 14, stk. 1, litra a), i direktiv 95/46 skal fortolkes således, at en søgemaskineudbyder med henblik på at overholde de rettigheder, der er fastsat i bestemmelserne, og for så vidt som de betingelser, der er fastsat i direktivet, faktisk er opfyldt, er forpligtet til fra den resultatliste, der vises efter en søgning på en persons navn, at fjerne link til websider, som er offentliggjort af tredjemand og indeholder oplysninger vedrørende denne person, også i det tilfælde, hvor dette navn eller disse oplysninger ikke forudgående eller samtidig slettes fra disse websider, og i givet fald selv når offentliggørelsen på disse sider i sig selv er lovlig.
 4)
 Artikel 12, litra b), og artikel 14, stk. 1, litra a), i direktiv 95/46 skal fortolkes således, at det inden for rammerne af bedømmelsen af betingelserne for disse bestemmelsers anvendelse bl.a. skal undersøges, om den berørte person har ret til, at den pågældende oplysning vedrørende personen på nuværende tidspunkt ikke længere knyttes til personens navn på en resultatliste, der vises efter en søgning på dette navn, uden at det med henblik på konstateringen af, at en sådan ret findes, dog herved er et krav, at inklusionen af den pågældende oplysning på resultatlisten skader den berørte person. Da den berørte person, henset til den pågældendes grundlæggende rettigheder i medfør af artikel 7 og 8 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, kan anmode om, at den pågældende oplysning ikke længere stilles til rådighed for den brede offentlighed ved sin inklusion på en sådan resultatliste, går disse rettigheder i princippet forud for ikke blot søgemaskineudbyderens økonomiske interesse, men også for offentlighedens interesse i at få adgang til nævnte oplysning ved en søgning på denne persons navn. Dette er imidlertid ikke tilfældet, såfremt det af særlige grunde, såsom den rolle, som nævnte person har i det offentlige liv, fremgår, at indgrebet i personens grundlæggende rettigheder er begrundet i offentlighedens vægtige interesse i at have adgang til den pågældende oplysning via inklusionen på resultatlisten.
 (1) EUT C 165 af 9.6.2012.


text:
12.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 337/44
 Sag anlagt den 25. august 2015 — Volkswagen mod KHIM — (ConnectedWork)
 (Sag T-491/15)
 (2015/C 337/50)
 Stævningen affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Volkswagen AG (Wolfsburg, Tyskland) (ved advokat U. Sander)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket »ConnectedWork« — registreringsansøgning nr. 13 011 267.
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 29. juni 2015 af Femte Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 160/2015-5).
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), sammenholdt med artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 75 i forordning nr. 207/2009.


text:
14.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/5
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 24. juni 2010 — straffesag mod Luigi Pontini, Emanuele Rech, Dino Bonora, Giovanni Forato, Laura Forato, Adele Adami, Sinergie sas di Rech & C., Impresa individuale Forato Giovanni, Forato srl, Giglio srl, Impresa individuale Rech Emanuele, Ivo Colomberotto, Agenzia Veneta per i pagamenti in agricoltura — AVEPA, Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Agrirocca di Rech Emanuele, Asolat di Rech Emanuele & C. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Treviso — Italien)
 (Sag C-375/08) (1)
 (Landbrug - fælles markedsordning - oksekød - forordning (EF) nr. 1254/1999 - EF-støtte vedrørende særlige præmier for handyr og betaling af ekstensiveringsbeløb - betingelser for tildeling - beregning af belægningsgraden for dyr, der holdes på bedriften - begrebet foderarealer, der er til rådighed - forordning (EØF) nr. 3887/92 og (EF) nr. 2419/2001 - integreret system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger - national lovgivning, som gør tildeling af EF-støtte betinget af fremlæggelse af gyldig dokumentation for retten til anvendelse af de foderarealer, der drives)
 2010/C 221/06
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Treviso
 Part i hovedsagen
 Luigi Pontini, Emanuele Rech, Dino Bonora, Giovanni Forato, Laura Forato, Adele Adami, Sinergie sas di Rech & C., Impresa individuale Forato Giovanni, Forato srl, Giglio srl, Impresa individuale Rech Emanuele, Ivo Colomberotto, Agenzia Veneta per i pagamenti in agricoltura — AVEPA, Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Agrirocca di Rech Emanuele, Asolat di Rech Emanuele & C.
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale di Treviso — fortolkning af Rådets forordning (EF) nr. 1254/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for oksekød (EFT L 160, s. 21) — begrebet »foderareal« — national lovgivning, som ved mangel på bevis på ejendomsret underordner tildelingen af EF-tilskud fremlæggelsen af et gyldigt retligt grundlag, der berettiger anvendelse af de udnyttede foderarealer
 Konklusion
 De fællesskabsretlige bestemmelser, og navnlig Rådets forordning (EF) nr. 1254/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for oksekød, kræver ikke, at en ansøgning om modtagelse af særlige præmier for handyr og ekstensiveringsbeløb vedlægges et gyldigt bevis for støtteansøgerens ret til at anvende de foderarealer, der er genstand for ansøgningen. De fællesskabsretlige bestemmelser er imidlertid ikke til hinder for, at medlemsstaterne i deres nationale lovgivning opstiller et krav om fremlæggelse af et sådant bevis, på betingelse af, at de formål, der forfølges med de pågældende fællesskabsretlige bestemmelser og de almindelige fællesskabsretlige principper, navnlig proportionalitetsprincippet, overholdes.
 (1) EUT C 327 af 20.12.2008.


text:
Nr. C 74/ 12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8 . 3 . 97
 hos advokaterne Bonn & Schmitt, 62, avenue Guillaume, vil de ikke have nogen anden mulighed for at anfægte den
 til prøvelse af kendelse afsagt den 4 . oktober 1996 af De ulovlige forvaltningsakt fra Kommissionens side, som for
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ( Første Af ordning (EF) nr. 1734/95 i 1 ) efter deres opfattelse udgør.
 deling) i sag T-l 97/95 , Sveriges Betodlares Centralforening Dette ville medføre en uacceptabel lakune i reglerne om
 og Sven Åke Henrikson mod Kommissionen for De Euro domstolsprøvelse af Kommissionens forvaltningsakter.
 pæiske Fællesskaber.
 (') Kommissionens forordning (EF) nr. 1734/95 af 14. juli 1995
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande: om fastsættelse for produktionsåret 1994/95 af den specifikke
 landbrugsomregningskurs for minimumspriserne for sukker
 roer, produktionsafgifterne og tillægsafgiften i sukkersektoren
 — Rettens kendelse af 4. oktober 1996 ophæves. ( EFT nr. L 165 af 15 . 7. 1995, s. 12 ).
 — Det fastslås, at sag T-l 97/95 bør antages til realitetsbe
 handling.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne
 i forbindelse med nærværende sag og i forbindelse
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 med formalitetsprøvelsen i sag T-l 97/95 .
 afsagt den 19. december 1996 af Tribunal de grande
 instance de Metz i sagen Anklagemyndigheden mod
 Anbringender og væsentligste argumenter: André Ambry
 (Sag C-410/96 )
 Retten har i sin retlige vurdering af sagen tilsidesat fælles
 skabsretten (navnlig EF-traktatens artikel 173, stk. 4, som ( 97/C 74/23 )
 giver appellanterne ret til at anlægge sag til prøvelse af
 den anfægtede forordning, da denne berører dem umiddel
 bart og individuelt), idet dens konklusioner er Ved kendelse afsagt den 19 . december 1996, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 24. december 1996, har
 i) uberettigede ud fra de faktiske omstændigheder Tribunal de grande instance de Metz i sagen Anklagemyn
 digheden mod André Ambry forelagt De Europæiske Fæl
 lesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 ii) i strid med praksis ved De Europæiske Fællesskabers relse af følgende spørgsmål:
 Domstol og Rettens egen praksis .
 Skal bestemmelserne i artikel 14 i dekret nr. 94.490 af
 Retten har ifølge appellanterne nærmere bestemt tilsidesat
 fællesskabsretten på fire måder. 15 . juni 1994, som er udstedt med hjemmel i artikel 31 i
 lov nr. 92.645 af 13 . juli 1992 anses for at være i strid
 med direktiv 73/183/EØF fra 1973 (*), samordningsdirek
 For det første fastslog Retten, at den anfægtede forordning tivet af 15 . december 1989 (2), artikel 59 i EF-traktaten og
 ikke udgør en samling individuelle beslutninger, hvilket er artikel 73 S i Maastricht-traktaten i det omfang, de indfø
 en forkert bedømmelse af forordningens egentlige karak rer en pligt til indgåelse af en aftale mellem et kreditinsti
 ter.
 tut eller et forsikringsselskab beliggende i en anden EF
 medlemsstat end Frankrig og et kreditinstitut eller forsik
 Den anden tilsidesættelse af fællesskabsretten består i, at ringsselskab beliggende i Frankrig i tilfælde, hvor der stil
 Retten ikke på baggrund af Domstolens praksis tog til les en finansiel garanti i en anden EF-medlemsstat end
 strækkeligt hensyn til den anfægtede forordningens særlige Frankrig ?
 og alvorlige negative virkninger for appellanterne, navnlig
 i lyset af de ni devalueringer af den svenske valuta fra den (') EFT nr. L 194 af 16 . 7. 1973 , s . 1 .
 1 . januar til den 30. juni 1995 . ( 2 ) EFT nr. L 386 af 30 . 12 . 1989, s . 1 .
 Den tredje tilsidesættelse af fællesskabsretten er Rettens
 konklusion om, at Kommissionen i det foreliggende til
 fælde ikke havde pligt til at tage hensyn til konsekvenserne
 af den retsakt, den agtede at vedtage, for visse borgere,
 dvs . de svenske sukkerroeavlere .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut
 ning truffet den 13 . december 1996 af korkein hallinto
 Den fjerde tilsidesættelse af fællesskabsretten er Rettens oikeus i sagen Kainuun Liikenne Oy og Oy Pohjolan
 konklusion om, at hverken individuelle svenske sukker Liikenne Ab
 roeavlere (såsom Sven Åke Henrikson) eller Sveriges Be
 todlares Centralforening som den forening, der repræsen ( Sag C-412/96 )
 terer samtlige svenske sukkerroeavlere i forhandlingerne ( 97/C 74/24 )
 med den svenske sukkerproducent, var individuelt berørt
 af den anfægtede forordning.
 Ved beslutning truffet den 13 . december 1996 , indgået til
 Hvis appellanternes søgsmål ikke antages til realitetsbe Domstolens Justitskontor den 23 . december 1996, har kor
 handling under de særlige foreliggende omstændigheder, korkein hallinto-oikeus i sagen Kainuun Liikenne Oy og
 ---pagebreak--- 8 . 3 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 74/13
 Oy Pohjolan Liikenne Ab forelagt De Europæiske Fælles 2 ) Skal ordene »... der forskriftsmæssigt skulle have væ
 skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse ret opkrævet...« i artikel 2, stk. 1 , i Rådets forordning
 af følgende spørgsmål : (EØF ) nr. 1697/79 fortolkes således, at
 — det er de faktiske og retlige omstændigheder på det
 1 ) Skal tjenesteydelsesforordningen (forordning (EØF) tidspunkt, hvor de kompetente myndigheder mod
 nr. 1191/69 ('), som ændret ved forordning (EF) tager en angivelse, indeholdende en ukorrekt told
 nr. 1893/91 ( 2)) og navnlig dens artikel 4, sammen position, der er afgørende for, om der består et be
 holdt med artikel 1 , stk. 3 , fortolkes således, at den løb, der skulle have været opkrævet ?
 berettiger transportvirksomheden til at opnå ophævelse
 af en hvilken som helst del af dens forpligtelse til of
 fentlig tjeneste, for eksempel kun en bestemt del af en eller således, at
 busrute ?
 — det er de faktiske og retlige omstændigheder på det
 tidspunkt, hvor de kompetente myndigheder kon
 2 ) Såfremt det første spørgsmål besvares helt eller betin staterer, at en angivelse indeholdt en ukorrekt told
 get benægtende — i hvilket tilfælde korkein hallinto position, der er afgørende for, om der består et be
 oikeus muligvis hjemviser sagen til lååninhallintus til løb, der skulle have været opkrævet ?
 fornyet behandling — spørges der med henblik på sa
 gens endelige afgørelse, om det også følger af den i tje
 nesteydelsesforordningen fastsatte ret for transport 3 ) A ) Hvilken retsvirkning har en beslutning fra Europa
 virksomheden til at opnå delvis ophævelse af Kommissionen efter forelæggelse for Toldkodeks
 forpligtelsen til offentlig tjeneste, at den kompetence, udvalget, rettet til en medlemsstat i anledning af,
 som myndigheden i henhold til national lovgivning har at en medlemsstat har anmodet udvalget om at
 til at inddrage tilladelsen til rutekørsel med henblik på træffe beslutning om, hvorvidt det under nærmere
 en formålstjenlig rationalisering, begrænses eller ind omstændigheder er berettiget at indrømme frita
 skrænkes, når der er tale om et rationaliseringsbehov, gelse for importafgifter, og hvorved Kommissionen
 som er forårsaget af den delvise ophævelse ? og udvalget bestemmer, at det ikke er berettiget at
 indrømme fritagelse for importafgifter, som var
 omhandlet i medlemsstatens anmodning til udval
 (') EFT nr. L 156 af 28 . 6 . 1969 , s . 1 . get ?
 ( 2 ) EFT nr. L 169 af 29 . 6. 1991 , s . 1 .
 B ) Er det foreneligt med de retsvirkninger, der er be
 skrevet i svaret på spørgsmål 3 A), at en ret i den
 pågældende medlemsstat i en dom bestemmer, at
 der ikke bestod et fornødent retsgrundlag for efter
 opkrævning af importafgifter ?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut
 ning truffet den 20. december 1996 af Højesterets
 Anke- og kæremålsudvalg, i sagen Skatteministeriet mod
 Sportgoods A/S
 ( Sag C-4 13/96)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørelse
 ( 97/C 74/25 ) af 20. december 1996 af Immigration Adjudicator i sagen
 Nour Eddline El Yassini mod Secretary of State for the
 Home Department
 Ved beslutning truffet den 20. december 1996, indgået til ( Sag C-416/96)
 Domstolens Justitskontor den 27. december 1996, har ( 97/C 74/26
 Højesteret i sagen Skatteministeriet mod Sportgoods A/S
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : Ved afgørelse af 20 . december 1996, indgået til Domsto
 lens Justitskontor den 31 . december 1996, har Immigra
 tion Adjudicator i sagen Nour Eddline El Yassini mod
 1 ) Skal Rådets forordning (EØF ) nr. 1697/79 om efterop Secretary of State for the Home Department forelagt De
 krævning af import- og eksportafgifter, der ikke er op Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 krævet hos debitor for varer, der er angivet til en told præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 procedure, som medfører en forpligtelse til at betale
 sådanne afgifter (EFT 1979 L 197/1 ), artikel 2, stk. 1 ,
 fortolkes således, at adgangen til efteropkrævning 1 ) Omfatter udtrykket » arbejdsvilkår « i artikel 40 i EF
 alene angår tilfælde, hvor der er opstået en beløbsmæs Marokko-samarbejdsaftalen — i et tilfælde hvor en
 sig difference, men ikke urigtige positionsangivelser, marokkansk statsborger lovligt er bosat i en medlems
 som ikke har haft beløbsmæssig betydning? stat og lovligt er beskæftiget i denne medlemsstat —


text:
17.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/33
 Sag anlagt den 14. september 2012 — Ubee Interactive mod KHIM — Augere Holdings (Netherlands) (ubee)
 (Sag T-408/12)
 2012/C 355/70
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Ubee Interactive Corp. (Jhubei City, Taiwan) (ved advokat M. Nentwig)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Augere Holdings (Netherlands) BV (Amsterdam, Nederlandene)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 11. juli 2012 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1848/2011-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Ubee Interactive Corp.
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »ubee« for varer og tjenesteydelser i klasse 9 og 38 — EF-varemærkeansøgning nr. 7467111
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Den anden part i sagen for appelkammeret
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkeregistrering nr. 7130248 af ordmærket »QUBEE« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 37, 38 og 42; EF-varemærkeregistrering nr. 7224603 af figurmærket »QUBEE« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 37, 38 og 42
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge i det hele
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
C 118/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18.5.2002
 — Sagsøgeren tildeles 247 893,52 EUR (svarende til et beløb Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 på 1 000 000 LUF) i erstatning for den ikke-økonomisk
 skade, han har lidt ved den forsinkede udfærdigelse af
 hans bedømmelsesrapporter for tidsrummene 1.7.1993-
 30.6.1995 og 1.7.1995-30.6.1997. Sagsøgeren fremstiller bl.a. spånplader og Oriented Strad
 Board- (OSB)-plader. Sagen er anlagt til prøvelse af den
 kommissionsbeslutning, som er offentliggjort i EF-Tidende
 — Sagsøgte tilpligtes at afholde sagens udgifter, omkostnin- nr. C 333 af 28 november 2001, og hvorefter Kommissionen
 ger, honorarer og vederlag. ikke gør indsigelse mod Tysklands støtte til Glunz AG (sag
 nr. N 517/2000). Støtten udgør et tilskud på 46 201 868 EUR,
 som ikke skal tilbagebetales, og et investeringstillæg på
 23 596 120 EUR til oprettelse af et integreret center for
 forarbejdning af træ i Nettgau i delstaten Sachsen-Anhalt.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har fremført følgende anbringender:
 Sagsøgeren har anført, at han har lidt ikke-økonomisk skade
 på grund af en tilsidesættelse af princippet om god forvaltning Kommissionen har ikke holdt sig fuldstændig til retnings-
 og af princippet om loyalt samarbejde ved udfærdigelsen af linjerne og rammebestemmelserne. Der er muligvis snarere
 de nævnte bedømmelsesrapporter. Sagsøgeren har endvidere tale om en omstruktureringsstøtte end om anvendelse af de
 anført, at disse tilsidesættelser er blevet gentaget, hvilket multisektorale rammebestemmelser for regionalstøtte. Hvad
 ifølge sagsøgeren godtgør, at Kommissionen ikke har gjort angår de multisektorale rammebestemmelser har Kommissio-
 bestræbelser på at overholde reglerne. nen ved fastsættelsen af konkurrencefaktoren med urette
 antaget, at spånplader og OSB-plader hører til et fælles,
 relevant marked i stedet for at vurdere disse markeder særskilt.
 Raterne for årstilvæksten er fejlagtigt vurderet, idet der er
 tale om et produktmarked, som absolut er i tilbagegang.
 Konkurrencefaktoren udgør derfor ifølge punkt 3.10 i de
 multisektorale rammebestemmelser ikke 1,00, men 0,25.
 Markedet for spånplader er kendetegnet ved en ruinerende
 priskamp. Der er sket en utålelig skærpelse af denne priskamp
 ved yderligere subventioneringer af nye produktionsanlæg.
 Sag anlagt den 4 februar 2002 af Kronofrance S.A. mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Kommissionen har ikke bedømt sit skøn korrekt, men ved
 godkendelsen af støtten med urette antaget, at den ikke havde
 noget skøn. Dens manglende udnyttelse af sin skønsbeføjelse
 (Sag T-27/02) udgør magtfordrejning.
 (2002/C 118/42) For det tilfælde, at det antages, at Kommissionen har anvendt
 de multisektorale rammebestemmelser for regionalstøtte for-
 melt korrekt, betvivles, om dette er foreneligt med artikel 87
 (Processprog: tysk) EF.
 Kommissionen har ved sin undladelse af at iværksætte en
 formel undersøgelsesprocedure, selv om den havde betydelige
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der vanskeligheder med at efterprøve støtten, og selv om undersø-
 den 4 februar 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De gelsen varede næsten tolv måneder, tilsidesat såvel forordning
 Europæiske Fællesskaber af Kronofrance S.A., Sully sur Loire nr. 659/1999 som artikel 88, stk. 2, EF og dermed tilsidesat en
 (Frankrig), ved Rechtsanwalt R. Nierer. væsentlig formforskrift og en række materielle bestemmelser.
 Kommissionen har ved at forsømme at iværksætte en formel
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: undersøgelsesprocedure retsstridigt hindret sagsøgeren og
 medlemsstaterne i at deltage i en sådan procedure. Dette er i
 strid med sagsøgerens ret til forsvar og begrænser dennes
 — Kommissionens beslutning af 25 juli 2001 om ikke høringsret.
 at rejse nogen indsigelser mod Forbundsrepublikken
 Tysklands støtte til Glunz AG annulleres. Endelig er beslutningens begrundelse utilstrækkelig.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sine egne og sagsøge-
 rens omkostninger.


text:
12.8.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 190/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Tyskland) den 19. maj 2006 — Mehmet Soysal, Cengiz Salkim og Ibrahim Savatli mod Forbundsrepublikken Tyskland, adciterede: Bundesagentur für Arbeit
 (Sag C-228/06)
 (2006/C 190/13)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Tyskland).
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Mehmet Soysal, Cengiz Salkim og Ibrahim Savatli.
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland, adciterede: Bundesagentur für Arbeit.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 41, stk. 1, i tillægsprotokollen af 23. november 1970 (1) til aftalen om en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet fortolkes således, at der må antages at foreligge en begrænsning af den frie udveksling af tjenesteydelser, såfremt det i henhold til § 4, stk. 1 og § 6 i AufenthaltG af 30. juli 2004 og artikel 1, stk. 1, i forordning (EF) nr. 539/2001 (2), kræves, at en tyrkisk statsborger, der er ansat i en tyrkisk virksomhed inden for international transport som chauffør af en lastvogn, der er registreret i Tyskland, skal være i besiddelse af et Schengen-visum for at kunne indrejse i Tyskland, mens han på tidspunktet for tillægsprotokollens ikrafttræden visumfrit kunne indrejse i Forbundsrepublikken Tyskland?
 2)
 Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, skal artikel 41, stk. 1, i tillægsprotokollen da fortolkes således, at de i spørgsmål 1) nævnte tyrkiske statsborgere ikke skal have visum for at kunne indrejse i Tyskland?
 (1) EFT L 293, s. 4.
 (2) EFT L 81, s. 1.


text:
28.5.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 132/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 22. oktober 2004 af Consiglio di Stato, tvistemålsafdelingen (Sjette Afdeling), i sagen Ministero dell'Industria, Commercio ed Artigianato mod Spa Lucchini Siderurgica
 (Sag C-119/05)
 (2005/C 132/25)
 Processprog: italiensk
 Ved kendelse afsagt den 22. oktober 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 14. marts 2005, har Consiglio di Stato, tvistemålsafdelingen (Sjette Afdeling), i sagen Ministero dell'Industria, Commercio ed Artigianato mod Spa Lucchini Siderurgica forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1)
 Er det, henset til princippet om umiddelbart anvendelige fællesskabsbestemmelsers forrang — i denne sag i form af den generelle EKSF-beslutning nr. 3484/85, Kommissionens beslutning [nr. 1497] af 20. juni 1990, meddelt den 20. juli 1990, og Kommissionens beslutning nr. 5259 af 16. september 1996 med pålæg om tilbagesøgning af støtte, som alle lå til grund for den tilbagesøgningsforanstaltning, der er genstand for den foreliggende sag (dekret nr. 20357 af 20.9.1996 om ophævelse af dekret nr. 17975 af 8.3.1996 og nr. 18337 af 3.4.1996) — retligt muligt for den nationale forvaltning at tilbagesøge støtte fra en privat støttemodtager, og er forvaltningen forpligtet hertil, selv om der er afsagt en endelig dom, hvorved der er fastslået en ubetinget pligt til at udbetale støtten?
 2)
 Er tilbagesøgningsproceduren derimod — under hensyn til det almindelige princip, hvorefter beslutningen om tilbagesøgning af støtte er undergivet fællesskabsretten, men gennemførelsen heraf og den hertil knyttede tilbagesøgningsprocedure i mangel af fællesskabsbestemmelser herom er undergivet national ret (se vedrørende dette princip Domstolens dom af 21.9.1983 i de forenede sager 205/82-215/82, Deutsche Milchkontor m.fl.) — retligt umulig på grund af en konkret retsafgørelse, der har fået retskraft (artikel 2909 i codice civile), som er bindende i forholdet mellem den private støttemodtager og forvaltningen, og som forvaltningen har pligt til at efterkomme?


text:
26.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/24
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 5. november 2012 — Conseil national de l’ordre des médecins mod Ministère des affaires sociales et de la santé
 (Sag C-492/12)
 2013/C 26/47
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d’État
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Conseil national de l’ordre des médecins
 Sagsøgt: Ministère des affaires sociales et de la santé
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er kravet i artikel 36 i direktiv 2005/36/EF (1) om, at tandlægeerhvervet skal udgøre et særligt erhverv, til hinder for indførelsen af en postgraduate-uddannelse på universitetsniveau, der er fælles for både læge- og tandlægestuderende?
 2)
 Skal direktivets (2) bestemmelser om medicinske specialer forstås således, at de er til hinder for, at discipliner som dem, der er nævnt i denne doms præmis 3, indgår i tandlægeuddannelsen?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7.9.2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (EUT L 255, s. 22).
 (2) Det vil sige en teoretisk uddannelse i mundkirurgi, der bl.a. omfatter uddannelse i at foretage kirurgiske indgreb ved peri-apeks og odontogene eller non-odontogene kæbecyster, samt i at foretage forberedende protese- og implantatkirurgi, undervisning i godartede kræftsygdomme, spytkirtelsygdomme og udførelsen af kæbekirurgiske indgreb og en praktisk uddannelse over mindst tre semestre hos en tandlæge og mindst tre semestre hos en kæbe- og ansigtskirurg.


text:
27.3.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 86/7
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse Kommissionen har nedlagt fùlgende påstande:
 afsagt den 16. december 1998 af Landgericht Regensburg
 i handelsregistersagen Firma Wiesenhof Geflügelspezialitä-
 ten, Zweigniederlassung der Lohmann & Co. AG Ð Det fastslås, at Kongeriget Belgien ikke har udstedt de
 love og administrative bestemmelser, der er nùdvendige
 (Sag C-5/99)
 for at gennemfùre artikel 11 i Europa-Parlamentets og
 (1999/C 86/12) Rådets direktiv 94/62/EF af 20. december 1994 om
 emballage og emballageaffald (1), og således har tilside-
 sat de forpligtelser, der påhviler det i henhold til direk-
 tivet.
 Ved kendelse afsagt den 16. december 1998, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 7. januar 1999, har Land-
 gericht Regensburg i handelsregistersagen Firma Wiesen- Ð Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost-
 hof Geflügelspezialitäten, Zweigniederlassung der Loh- ninger.
 mann & Co. AG, forelagt De Europñiske Fñllesskabers
 Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùl-
 gende spùrgsmål: Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 a) Skal artikel 10 og 12 i Rådets direktiv 69/335/EéF (1) Selv om bestemmelsens stk. 2 og 3 indeholder visse und-
 fortolkes således, at begreberne »afgifter« og »afgifter, tagelser, er det i artikel 11 i direktiv 94/62/EF fastsat, at
 der har karakter af vederlag« også omfatter belùb, medlemsstaterne skal sùrge for, at summen af koncentra-
 som en domstol i en medlemsstat pålñgger borgerne at tionerne af bly, cadmium, kviksùlv og hexavalent chrom i
 betale for registrering af selskaber i handelsregistret? emballage eller emballagekomponenter ikke overskrider:
 Ð 600 ppm på vñgtbasis to år efter datoen i artikel 22,
 b) For det tilfñlde, at artikel 10 og 12 i direktiv stk. 1
 69/335/EéF finder anvendelse på belùb, der pålñgges
 af domstolene, ùnskes fùlgende oplyst:
 Ð 250 ppm på vñgtbasis tre år efter datoen i artikel 22,
 stk. 1, og
 Skal artikel 10 og 12 i direktiv 69/335/EéF fortolkes
 således, at de er til hinder for nationale bestemmelser,
 hvorefter der Ð som i henhold til §§ 32 og 79 ff. i Ð 100 ppm på vñgtbasis fem år efter datoen i artikel 22,
 Kostenordnung (den tyske lov om retsafgifter inden for stk. 1.
 den frivillige retspleje (registrering af selskaber og for-
 eninger, tinglysning, udfùrelse af notarialforretninger,
 skifte mv.)) Ð krñves en betaling for registrering af et Den i artikel 22, stk. 1, omhandlede dato er den 30. juni
 selskab i handelsregistret i forhold til selskabets kapital 1996.
 og uden ùvre grñnse for belùbets stùrrelse, som i det
 foreliggende tilfñlde udgùr 34 910,00 DEM for regi-
 strering af en filial af et selskab? Det er ubestridt og utvivlsomt, at Kongeriget Belgien ikke
 har truffet nogen foranstaltninger med henblik på at gen-
 nemfùre bestemmelserne i direktivets artikel 11 i national
 (1) EFT 1969 II, s. 405.
 ret.
 (1) EFT L 365 af 31.12.1994, s. 10.
 Sag anlagt den 19. januar 1999 af Kommissionen for De
 Europñiske Fñllesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-14/99) Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 4. august 1998 af Finanzgericht Bremen i sagen
 (1999/C 86/13) Hans Sommer GmbH & Co. KG mod Hauptzollamt Bre-
 men
 (Sag C-15/99)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 19. januar 1999 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af (1999/C 86/14)
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved juri-
 disk konsulent Götz zur Hausen, som befuldmñgtiget, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Ved kendelse afsagt den 4. august 1998, indgået til Dom-
 Cruz, Wagnercentret, Kirchberg. stolens Justitskontor den 20. januar 1999, har Finanzge-


text:
20.6.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 141/41
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 5. maj 2009 — ars Parfum Creation & Consulting GmbH mod KHIM (en parfumeflakons form)
 (Sag T-104/08) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om et tredimensionalt EF-varemærke - en parfumeflakons form - absolut registreringshindring - manglende særpræg - begrundelsespligt - artikel 7, stk. 1, litra b), artikel 73 og artikel 74, stk. 1, i forordning (EF) nr. 40/94)
 2009/C 141/84
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: ars Parfum Creation & Consulting GmbH (Köln, Tyskland) (ved avocats A. Späth og G. Hasselblatt)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved R. Pethke, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 8. november 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1656/2006-1) vedrørende registreringen af et tredimensionalt tegn i form af en parfumeflakon som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 ars Parfum Creation & Consulting GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 107 af 26.4.2008.


text:
10.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/22
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 12. november 2008 — Lego Juris mod KHIM — Mega Brands (rød legoklods)
 (Sag T-270/06) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om et tredimensionelt EF-varemærke - rød Lego-klods - absolut registreringshindring - tegn, som udelukkende består af en udformning af varen, som er nødvendig for at opnå et teknisk resultat - artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), i forordning (EF) nr. 40/94 - bevisførelse)
 (2009/C 6/45)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Lego Juris A/S (Billund, Danmark) (ved avocats V. von Bomhard, A. Renck og T. Dolde)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved D. Botis, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Mega Brands, Inc. (Montreal, Canada) (ved avocats P. Cappuyns og C. De Meyer)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen truffet den 10. juli 2006 af Det Udvidede Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 856/2004-G) vedrørende en ugyldighedssag mellem Mega Brand, Inc. og Lego Juris A/S
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Lego Juris A/S betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 294 af 2.12.2006.


text:
18.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 346/7
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. oktober 2010 — Europa-Kommissionen mod Republikken Malta
 (Sag C-508/08) (1)
 (Traktatbrud - fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport - forordning (EØF) nr. 3577/92 - artikel 1 og 4 - cabotage i en medlemsstat - pligt til at indgå kontrakter om offentlig tjeneste uden forskelsbehandling - indgåelse uden forudgående udbud af en eksklusiv kontrakt før datoen for en medlemsstats tiltrædelse af Unionen)
 2010/C 346/11
 Processprog: maltesisk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved J. Aquilina og K. Simonsson, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Malta (ved S. Camilleri, L. Spiteri og A. Fenech, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrudssøgsmål — tilsidesættelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3577/1992 af 7. december 1992 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads) (EFT L 364, s. 7) — indgåelse af en eksklusiv kontrakt til sikring af søforbindelsen mellem Malta og Gozo uden forudgående udbud
 Konklusion
 1)
 Republikken Malta frifindes.
 2)
 Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 32 af 7.2.2009.


text:
16.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 381/22
 Appel iværksat den 14. september 2015 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Udvidede Afdeling) den 2. juli 2015 i de forenede sager T-425/04 RENV og T-444/04 RENV, Frankrig og Orange mod Kommissionen
 (Sag C-486/15 P)
 (2015/C 381/25)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Europa-Kommissionen (ved C. Giolito, B. Stromsky, D. Grespan og T. Maxian Rusche, medlemmer af Kommissionens Juridiske Tjeneste)
 De andre parter i appelsagen: Den Franske Republik, Orange, tidligere France Telecom, og Forbundsrepublikken Tyskland
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret (Sjette Udvidede Afdeling) den 2. juli 2015 i de forenede sager T-425/04, Den Franske Republik mod Kommissionen, og T-444/04, France Télécom mod Kommissionen, ophæves, for så vidt som denne dom:
 —
 har annulleret artikel 1 i Kommissionens beslutning 2006/621/EF af 2. august 2004 om statsstøtte ydet af Frankrig til France Télécom (1), og
 —
 har pålagt Kommissionen at bære sine egne omkostninger og betale otte tiendedele af de af Den Franske Republik og Orange afholdte omkostninger i sagerne T-425/04 og T-444/04.
 —
 Der træffes endelig afgørelse i sagen, Kommissionen frifindes, og de indstævnte tilpligtes at betale sagens omkostninger for begge instanser.
 —
 Subsidiært hjemvises sagen til Retten, til fornyet behandling og afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Kommissionen har til støtte for sin appel fremført fire anbringender.
 Den har for det første gjort gældende, at Rettens dom er behæftet med en utilstrækkelig og selvmodsigende begrundelse. Retten har således overset de principper, der blev fastslået i appeldommen (2), og har ikke givet en tilstrækkelig besvarelse af de argumenter, som Kommissionen fremsatte under hjemvisningsproceduren.
 Kommissionen har for det andet kritiseret Retten for at have foretaget talrige tilsidesættelser af artikel 107, stk. 1, TEUF. Disse tilsidesættelser ledte Retten til at udelukke de erklæringer, som de offentlige myndigheder havde fremsat mellem juli og december 2002, såvel som delen om »beroligelse af markederne« i meddelelsen af 4. december 2002, fra analysefeltet vedrørende kriteriet om den private investor. For det første har Retten — ved at bestræbe sig på at anvende testen om den fornuftige private investor på et bestemt tidspunkt — således tilsidesat Domstolens løsning om, at der skal foretages en vurdering af situationen, som den var på det tidspunkt, da støtteforanstaltningerne blev truffet, og at der skal tages hensyn til samtlige relevante forhold. Ifølge Kommissionen synes Retten at overse, at en støtteforanstaltning kan følge af flere indbyrdes forbundne indgreb, som er umulige at adskille. For det andet har Retten begået flere retlige fejl vedrørende den forbindelse, der eksisterer mellem begrebet fordel og anvendelsen af kriteriet om den fornuftige private investor. Kommissionen har særligt kritiseret Retten for at have begrænset testen om den fornuftige private investor til en begrænset del af den periode, i løbet af hvilken fordelen havde sine virkninger. For det tredje har Kommissionen kritiseret Retten for at have udelukket baggrundselementer fra feltet for sin undersøgelse. For det fjerde har Retten uberettiget begrænset den fælles undersøgelse af flere fordele til fordele af den samme art. For det femte har Retten ikke gjort brug af det kriterium, som Domstolen har opstillet med henblik på at fastlægge, hvorvidt statslige foranstaltninger er uløseligt forbundne og skal undersøges sammen. For det sjette har Kommissionen bestridt Rettens anerkendelse af begivenheder, der udgjorde »brud« i rækken af de statslige foranstaltninger i løbet af månederne fra september til december 2002. Ifølge Kommissionen kan sådanne »brud« ikke begrunde en separat undersøgelse af de foranstaltninger, der ligger forud for og efter dette tidsrum. Endelig har Kommissionen bestridt Rettens begrundelse med hensyn til risikoen for omdømmet.
 For det tredje har Kommissionen kritiseret Retten for at have overskredet grænserne for sin legalitetskontrol af forvaltningsakter.
 Endelig er Kommissionen af den opfattelse, at Retten har foretaget en urigtig fortolkning af Kommissionens beslutning og endda fordrejet denne.
 (1) EUT 2006 L 257, s. 11.
 (2) Dom Bouygues m.fl. mod Kommissionen m.fl., C-399/10 P og C-401/10 P, EU:C:2013:175.


text:
30 . 3 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 95/13
 forordning ( EØF ) nr. 2052/88 ( ) om strukturfondenes BVBA Sanders mod 1 . Belgische Staat, Finansministeriet,
 opgaver og effektivitet samt om samordningen af deres Administratie van de BTW, Registratie en Domeinen ved
 interventioner indbyrdes såvel som med interventio Ontvanger van het BTW-Ontvangkantoor te Roeselaere, og
 nerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de 2 . Belgische Staat, Finansministeriet, Administratie van de
 øvrige eksisterende finansielle instrumenter — at mod BTW, Registratie en Domeinen ved Hoofdcontroleur van
 tagere af fællesskabsstøtte er underkastet kontrolproce het BTW-Controlekantoor Torhout 2 , forelagt De Europæi
 duren i direktiv 89/665/EØF, også når der ikke er tale ske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel
 om ordregivende myndigheder som defineret i artikel 1 i afgørelse af følgende spørgsmål :
 direktiv 93/37/EØF ?
 1 . Skal sjette momsdirektivs artikel 18 , stk . 4, fortolkes
 (M EFT 1993 , L 199 , s . 54 . således, at det ifølge denne bestemmelse er tilladt for en
 ( 2 ) EFT 1993 , L 193 , s . 5 . medlemsstat ikke at tilbagebetale overskydende moms
 ( 3 ) EFT 1988 , L 185 , s . 9 . til den afgiftspligtige eller at overføre beløbet til en
 følgende afgiftsperiode, men derimod at tilbageholde
 det ved en tvangssikring på grundlag af en fordring
 vedrørende en tidligere afgiftsperiode, når denne ford
 ring retligt bestrides og således ikke udgør et endeligt
 krav, selv om medlemsstaten ikke har fået en tilladelse i
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse henhold til direktivets artikel 27 ?
 afsagt den 11 . januar 1996 af Bundesgerichtshof i sagen
 Bayrische Hypotheken- und Wechselbank AG mod Edgar 2 . Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende,
 Dietzinger ønskes det oplyst, om det efter det fællesskabsretlige
 ( Sag C-45/96 ) proportionalitetsprincip og bestemmelserne i sjette
 ( 96/C 95/23 momsdirektivs artikel 18 , stk. 4, er tilladt for en
 medlemsstat at fastsætte regler, hvorefter
 Ved kendelse afsagt den 11 . januar 1996 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 15 . februar 1996, har Bun 1 ) den afgiftspligtige kun kan anfægte tvangssikringen
 desgerichtshof i sagen Bayrische Hypotheken- und Wech ( der er foretaget ved tilbageholdelse ) ved at føre
 selbank AG mod Edgar Dietzinger forelagt De Europæiske modbevis mod, hvad myndighederne har fastslået i
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø rapporten, men ikke ved at anfægte vurderingen af,
 relse af følgende spørgsmål : hvorvidt tilbageholdelsen er nødvendig eller uop
 sættelig, og
 Er en kautionsaftale efter tysk ret, der er indgået mellem et
 kreditinstitut og en fysisk person, der i denne forbindelse 2 ) tilbageholdelsen ikke kan erstattes af en anden
 ikke handler under udøvelse af selvstændigt erhverv, og sikkerhedsstillelse eller ophæves, før der er truffet
 hvorved kreditinstituttets tilgodehavende mod tredjemand endelig afgørelse vedrørende statskassens krav, der
 bestrides .
 sikres, en »( aftale ) indgået mellem en erhvervsdrivende, der
 leverer varer eller tjenesteydelser, og en forbruger « ( arti
 kel 1 , stk . 1 , i Rådets direktiv 85/577/EØF af 20 . december
 1985 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler
 indgået uden for fast forretningssted, EFT nr. L 372 af
 31 . 12 . 1985 , s . 31 )?
 Sag anlagt den 21 . februar 1996 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 ( Sag C-52/96 )
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse 96/C 95/25 )
 afsagt den 6. februar 1996 af Beslagrechter ved Rechtbank
 van eerste aanleg, Brugge, i sagen BVBA Sanders mod
 1 . Belgische Staat, Finansministeriet, Administratie van de Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 BTW, Registratie en Domeinen ved Ontvanger van het 21 . februar 1996 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af
 BTW-Ontvangkantoor te Roeselaere, og 2 . Belgische Staat, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Julian
 Finansministeriet, Administratie van de BTW, Registratie Currall og F. Enrique Gonzålez Díaz, Kommissionens
 en Domeinen ved Hoofdcontroleur van het BTW-Contro Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 lekantoor Torhout 2 Carlos Gomez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tje
 neste .
 ( Sag C-47/96 )
 ( 96/C 95/24 )
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Ved kendelse afsagt den 6 . februar 1996 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 16 . februar 1996 , har Beslag 1 . Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 rechter ved Rechtbank van eerste aanleg, Brugge, i sagen forpligtelser i henhold til artikel 11 , stk . 2 , i bilag VIII til
 ---pagebreak--- Nr . C 95/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 30 . 3 . 96
 vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesska rechtbank, Amsterdam, i sagen Hermes International socié
 ber ( ] ) og EF-traktatens artikel 5 ved ikke at have té en commandite par actions, Paris, mod FHT Marketing
 vedtaget de nødvendige nationale bestemmelser med Choice BV forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 henblik på at sikre institutionernes tjenestemænd mulig en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 hed for at foretage overførsler til Fællesskabets mål :
 pensionsordning.
 2 . Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost Er en foreløbig forholdsregel, såsom den der er omhandlet i
 ninger. artikel 289 ff i Wetboek van Burgerlijke Rechtsvordering,
 hvorved rettens præsident kan anmodes om straks at træffe
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: bestemmelse før afgørelsen af hovedsagen, omfattet af
 begrebet foreløbig foranstaltning i den forstand, udtrykket
 Selv om Kongeriget Spanien har anerkendt sin forpligtelse til er anvendt i TRIPS's artikel 50 ( M ?
 at gennemføre de omhandlede regler, idet det har fremsat
 forslag til kongelige dekreter, findes der fortsat ingen (') EFT 1994, L 336 , s . 213 .
 nationale gennemførelsesbestemmelser på området.
 (') Rådets forordning ( EØF/Euratom/EKSF ) nr. 259/68 af 29 . fe
 bruar 1968 ( EFT 1968 I, s . 30 ), som ændret ved forordning
 nr . 571 /92 ( EFT nr . L 62 , s . 1 ).
 Slettelse af sag C-402/95
 ( 96/C 95/27 )
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol var der den
 afsagt den 1 . februar 1996 af Arrondissementsrechtbank, 22 . december 1995 anlagt sag mod Den Portugisiske
 Amsterdam, i sagen Hermes International société en com Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 mandite par actions, Paris, mod FHT Marketing Choice ved juridisk konsulent Antonio Caeiro, som befuldmægti
 BV
 get, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez
 ( Sag C-53/96 ) de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-
 ( 96/C 95/26 ) Centret, Kirchberg.
 Ved dom afsagt den 1 . februar 1996 , indgået til Domstolens Ved kendelse af 20 . februar 1996 har Domstolen besluttet,
 Justitskontor den 22 . februar 1996 , har Arrondissements at sagen skal slettes af registret.
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS kårene ( befuldmægtigede : John McColgan, senere under
 den 15 . februar 1996 den skriftlige forhandling Terry Sheehan og under den
 mundtlige forhandling Clive Purkiss, bistået af advokat
 i sag T-5 89/93 , Susan Ryan-Sheridan mod Det Europæiske Denis Waelbroeck ), hvorunder der er nedlagt påstand dels
 Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene ( J ) om, at en meddelelse om en ledig stilling som fuldmægtig
 (Tjenestemænd — ansatte ved Det Europæiske Institut til med ansvar for udgivelser, en meddelelse om begrænset
 Forbedring afLeve- og Arbejdsvilkårene — ansættelsespro udvælgelsesprøve med henblik på besættelse af samme
 cedure — afslag på en intern ansøgning — annullations stilling, ansættelsesudvalgets notits af 5 . november 1993 og
 søgsmål — erstatningssøgsmål) en afgørelse truffet af instituttets leder den 22 . november
 ( 96/C 95/28 ) 1993 om at meddele sagsøgeren afslag på hendes ansøgning
 om stillingen annulleres, dels om at instituttet tilpligtes at
 betale sagsøgeren et beløb på 75 000 bfr. i erstatning, har
 (Processprog: fransk) Retten ( Tredje Afdeling ), sammensat af afdelingsforman
 den, C. P. Briët, og dommerne B. Vesterdorf og A. Potocki ;
 I sag T-589/93 , Susan Ryan-Sheridan, ansat ved Det justitssekretær : B. Pastor, den 15 . februar 1996 afsagt dom,
 Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvil hvis konklusion lyder således:
 kårene, ved advokat Luc Misson og advokat Marc-Albert
 Lucas, Liège, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat Evelyne Korn, 21 , rue de Nassau, mod Det
 Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvil 1 ) Sagsøgte frifindes.


text:
C 191/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.8.2002
 sagsøgerens klage vedrørende en påstået overtrædelse af KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN
 artikel 81 og 82 EF af General Council of the Bar of I FØRSTE INSTANS
 England and Wales, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat
 af afdelingsformanden, M. Vilaras, og dommerne V. Tiili og den 7. maj 2002
 P. Mengozzi; justitssekretær: H. Jung, den 27. maj 2002 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således:
 i sag T-306/01 R, Abdirisak Aden m.fl. mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 1) Kommissionen frifindes. Fællesskaber
 2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger i forbindelse med (Sag om foreløbige forholdsregler — fælles udenrigs- og
 denne sag og sagerne om foreløbige forholdsregler T-18/01 R sikkerhedspolitik — sanktioner over for Taliban i Afghani-
 og T-18/01 R III samt betaler Kommissionens omkostninger i stan — indefrysning af midler — uopsættelighed)
 forbindelse med denne sag og sagen om foreløbige forholdsregler
 T-18/01 R.
 (2002/C 191/46)
 (1) EFT C 108 af 7.4.2001. (Processprog: svensk)
 I sag T-306/01 R, Abdirisak Aden, Spånga (Sverige), Abdulaziz
 Ali, Järfälla (Sverige), Ahmed Yusuf, Spånga, og Al Barakaat
 International Foundation, Spånga, ved advokaterne L. Silbersky
 og T. Olsson, mod Rådet for Den Europæiske Union (befuld-
 mægtigede: M. Vitsentzatos og I. Rådestad) og Kommissionen
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: A. Van
 I FØRSTE INSTANS Solinge og J. Enegren), angående en begæring om udsættelse
 af gennemførelsen af Rådets forordning (EF) nr. 467/2001 af
 den 19. februar 2002 6. marts 2001 om forbud mod udførsel af visse varer og
 tjenesteydelser til Afghanistan, om styrkelse af flyveforbuddet
 og om udvidelse af indefrysningen af midler og andre økono-
 i sag T-302/01 R, Gerhard Birkhoff mod Kommissionen miske ressourcer over for Taliban i Afghanistan og om
 for De Europæiske Fællesskaber ophævelse af forordning (EF) nr. 337/2000 (EFT L 67, s. 1) og
 Kommissionens forordning (EF) nr. 2199/2001 af 12. novem-
 ber 2001 om fjerde ændring af forordning (EF) nr. 467/2001
 (Foreløbige forholdsregler — tjenestemænd — børnetilskud
 (EFT L 295, s. 16) for så vidt de vedrører sagsøgerne, indtil der
 — udsættelse af gennemførelsen — uopsættelighed —
 træffes afgørelse i hovedsagen, har Rettens præsident den
 foreligger ikke)
 7. maj 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 (2002/C 191/45) 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 (Processprog: italiensk) 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 I sag T-302/01 R, Gerhard Birkhoff, tidligere tjenestemand ved
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i
 Weitnau (Tyskland), ved avvocato V. Salvatore, mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: Sag anlagt den 9. maj 2002 af Villiger Söhne GmbH mod
 J. Currall og A. Dal Ferro), angående en begæring om Rådet for Den Europæiske Union
 udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens beslutning af
 26. september 2001 om afvisning af sagsøgerens klage samt (Sag T-154/02)
 beslutningen af 4. juli 2001, hvorved Kommissionen ophæve-
 de børnetilskuddet for hans datter, har Rettens præsident den (2002/C 191/47)
 19. februar 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 således:
 (Processprog: tysk)
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 den 9. maj 2002 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 Union af Villiger Söhne GmbH, Waldshut-Tiengen (Tyskland),
 ved Rechtsanwalt B. Wägenbaur.


text:
25.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/8
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 19. juni 2014 — Centro Hospitalar de Setúbal, EPE og Serviço de Utilização Comum dos Hospitais (SUCH) mod Eurest Portugal — Sociedade Europeia de Restaurantes Lda (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo — Portugal)
 (Sag C-574/12) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - offentlige tjenesteydelseskontrakter - direktiv 2004/18/EF - tildeling af kontrakten uden indledning af en udbudsprocedure (en såkaldt tildeling »in house«) - ordremodtageren juridisk forskellig fra den ordregivende myndighed - center for levering af assistancetjenester og hospitalsydelser - almennyttig sammenslutning, der arbejder uden gevinst for øje - flertallet af deltagerne er ordregivende myndigheder - mindretallet af deltagerne er private velgørende organisationer, der arbejder uden gevinst for øje - mindst 80 % af den udførte virksomhed udføres for deltagerne))
 2014/C 282/10
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Supremo Tribunal Administrativo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Centro Hospitalar de Setúbal, EPE og Serviço de Utilização Comum dos Hospitais (SUCH)
 Sagsøgt: Eurest Portugal — Sociedade Europeia de Restaurantes Lda
 Konklusion
 Når ordremodtageren af en offentlig kontrakt er en almennyttig sammenslutning, der arbejder uden gevinst for øje, og som på tidspunktet for tildelingen af denne kontrakt ikke kun består af offentlige enheder, men også af private institutioner, der udøver frivilligt samfundsarbejde, og som arbejder uden gevinst for øje, er den i Domstolens praksis fastsatte betingelse vedrørende en »tilsvarende kontrol«, således at en offentlig kontrakt kan betragtes som en tildeling »in house«, ikke opfyldt, hvorfor Rådets direktiv nr. 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter finder anvendelse.
 (1) EUT C 79 af 16.3.2013.


text:
7.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 3/4
 DOMSTOLENS DOM
 af 19. juni 2015
 i sag E-19/14
 EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Kongeriget Norge
 (Manglende opfyldelse af en dom afsagt af Domstolen, hvorved det fastslås, at der foreligger et traktatbrud — artikel 33 i aftalen om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol — foranstaltninger, der er nødvendige til opfyldelse af en dom afsagt af Domstolen)
 (2016/C 3/05)
 I sag E-19/14, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Kongeriget Norge, vedrørende en påstand om, at Norge ikke inden for den fastsatte frist har truffet de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af dom af 16. juli 2012, i sag E-9/11, ESA mod Norge, har Domstolen, sammensat af Carl Baudenbacher (præsident og refererende dommer) og dommerne Per Christiansen og Páll Hreinsson, afsagt dom den 19. juni 2015.
 Domskonklusionen lyder således:
 1.
 Kongeriget Norge har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 33 i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol, idet det ikke på tidspunktet for udløbet af den frist, der var fastsat i den begrundede udtalelse, som EFTA-Tilsynsmyndigheden havde afgivet til Kongeriget Norge i henhold til denne aftales artikel 31, stk. 2, havde truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at opfylde Domstolens dom af 16. juli 2012 i sag E-9/11, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Kongeriget Norge.
 2.
 Kongeriget Norge betaler sagens omkostninger.


text:
23.6.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 140/36
 Sag anlagt den 19. april 2007 — Fuji Electric Holdings og Fuji Electric Systems mod Kommissionen
 (Sag T-132/07)
 (2007/C 140/61)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Fuji Electric Holdings Co., Ltd (Kawasaki, Japan) og Fuji Electric Systems Co., Ltd (Tokyo, Japan) (ved solicitors P. Chapatte og P. Walter)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Beslutningens artikel 1, litra g), annulleres, for så vidt som det i denne bestemmelse fastslås, at den overtrædelse, der er henført til Fuji Electric Holdings, forelå efter september 2000.
 —
 Beslutningens artikel 1, litra h), annulleres i sin helhed.
 —
 Beslutningens artikel 2, litra d), annulleres, for så vidt som der herved er blevet pålagt Fuji Electric Systems solidarisk hæftelse for den i henhold til bestemmelsen pålagte bøde.
 —
 Beslutningens artikel 2, litra f), annulleres, for så vidt som der herved er blevet pålagt Fuji solidarisk hæftelse for den ved bestemmelsen pålagte bøde.
 —
 Den bøde, der er blevet pålagt Fuji, nedsættes.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de af Fuji afholdte omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har i henhold til artikel 230 EF anlagt et søgsmål med påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 24. januar 2007 [sag COMP/F/38.899 — gasisoleret koblingsudstyr — K(2006) 6762 endelig udg.], hvorved Kommissionen lagde til grund, at sagsøgerne blandt andre virksomheder havde overtrådt artikel 81, stk. 1, EF og fra den 1. januar 1994 også artikel 53 EØS inden for sektoren for gasisoleret koblingsudstyr (herefter »GIK«) gennem en samling aftaler og former for samordnet praksis, der bestod i a) markedsopdeling, b) tildeling af kvoter og opretholdelse af de respektive markedsandele, c) tildeling af individuelle GIK-projekter (aftaler om tildeling af udbud) til angivne producenter og manipulation af proceduren for afgivelse af bud vedrørende disse projekter, d) prisfastsættelse, e) aftaler om ophør af licensaftaler med virksomheder, der ikke var medlemmer af kartellet, og f) udveksling af følsomme markedsoplysninger. Parterne har nedlagt en subsidiær påstand om væsentlig nedsættelse af de pålagte bøder.
 I beslutningen holdes Fuji Electric Systems (herefter »FES«) ansvarlig for at have deltaget i overtrædelsen fra 15. april 1988 til 30. september 2002. Imidlertid bestrider FES, at selskabet deltog i udstyrskvoteaftalen og gør gældende, at det ikke var indblandet i GIK-salgene før 1. juli 2001, dvs. omkring ni måneder efter at Fuji Electric Holdings (herefter »FEH«) var ophørt med at deltage i kartellet. Det gøres gældende, at Kommissionen foretog en åbenbart urigtig bedømmelse, urigtig retsanvendelse for så vidt angår bevisbyrde og urigtig retsanvendelse vedrørende ligebehandling, da den lagde til grund, at FEH fortsat deltog i udstyrskvoteaftalen efter de japanske medlemmers møde, der fandt sted omkring september 2000.
 Fuji fastholder endvidere, at selskabet ikke bør holdes solidarisk ansvarlig for Japan AE Power Systems Corporations (herefter »JAEPS«) indblanding i kartellet, eftersom Fuji hverken havde evnen til at udøve bestemmende indflydelse over JAEPS, eller havde noget kendskab til dette selskabs påståede deltagelse i kartellet. Sagsøgeren gør således gældende, at Kommissionen foretog en åbenbart urigtig bedømmelse vedrørende den af FES begåede overtrædelse.
 Endelig gør Fuji gældende, at beslutningen er ugyldig som følge af åbenbare fejlskøn for så vidt angår overtrædelsens varighed samt ansvaret for den overtrædelse, der hævdes begået af JAEPS. Kommissionen har endvidere foretaget en urigtig fastsættelse af betydningen af de oplysninger, sagsøgerne har fremlagt, idet den har lagt til grund, at oplysningerne ikke kunne begrunde en nedsættelse af den bøde, der er blevet pålagt sagsøgerne, i henhold til samarbejdsmeddelelsen. Fuji gør i denne henseende gældende, at de pålagte bøder bør nedsættes væsentligt.


text:
17.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 195/12
 Sag anlagt den 7. maj 2010 — Europa-Kommissionen mod Republikken Østrig
 (Sag C-223/10)
 2010/C 195/16
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved M. Adam og I. Hadjiyiannis, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Østrig
 Sagsøgerens påstande
 1)
 Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2008/74/EF af 18. juli 2008 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/55/EF og af direktiv 2005/78/EF for så vidt angår typegodkendelse af motorkøretøjer med hensyn til emissioner fra lette personbiler og lette erhvervskøretøjer (Euro 5 og Euro 6) og adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller ikke fuldt ud har givet Kommissionen meddelelse herom.
 2)
 Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2008/74/EF udløb den 2. januar 2009.
 (1) EUT L 192, s. 51.


text:
18.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 314/18
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 14. oktober 2004
 i sag T-390/02, Antonio Cagnato mod De Europæiske Fællesskabers Domstol (1)
 (Tjenestemænd - erstatningssøgsmål - formaliteten - udsættelse for asbest - erhvervssygdom - tab)
 (2004/C 314/46)
 Processprog: fransk
 I sag T-390/02, Antonio Cagnato, tjenestemand ved De Europæiske Fællesskabers Domstol, Dippach-Gare (Luxembourg), ved avocats J. Iturriagagoitia Bassas og K. Delvolvé, mod De Europæiske Fællesskabers Domstol (befuldmægtigede: M. Schauss, og med valgt adresse i Luxembourg), angående en påstand om erstatning for de fysiske, ikke-økonomiske, erhvervsmæssige og økonomiske tab, sagsøgeren angiveligt har lidt, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, H. Legal, og dommerne V. Tiili og M. Vilaras; justitssekretær: ekspeditionssekretær J. Palacio González, den 14. oktober 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 De Europæiske Fællesskabers Domstol frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine omkostninger.
 (1) EFT C 44 af 22.2.2003.


text:
21.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 277/26
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court (Ireland) den 30. maj 2017 — People Over Wind og Peter Sweetman mod Coillte Teoranta
 (Sag C-323/17)
 (2017/C 277/38)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court (Ireland)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: People Over Wind og Peter Sweetman
 Sagsøgt: Coillte Teoranta
 Præjudicielt spørgsmål
 Om og under hvilke omstændigheder afhjælpende foranstaltninger kan tages i betragtning ved gennemførelsen af en undersøgelse af vurderingen af virkningerne på lokaliteten i henhold til habitatdirektivets artikel 6, stk. 3 (1)?
 (1) Rådets direktiv 92/43/EØF af 21.5.1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (EFT L 206, s. 7).


text:
22 . 3 . 97 fDA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 94/15
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Sag anlagt den 25 . november 1996 af C.A.S. Succhi di til prøvelse af ovennævnte cirkulære fra AIMA, har sag
 Frutta SpA mod Kommissionen for De Europæiske Fælles søgeren fået udleveret to skrivelser fra Kommissionen, der
 skaber var stilet til AIMA, og som vedrører tildelingen af kon
 trakten til to udvalgte firmaer. I henhold til skrivelsen ve
 (Sag T-191/96 )
 drørende den italienske tilslagsmodtager var der mulighed
 ( 97/C 94/35 ) for at anvende andre frugter end dem, der var angivet i li
 citationsbekendtgørelsen . Ifølge sagsøgeren var der aller
 ede åbnet mulighed herfor i henhold til beslutning af
 (Processprog: italiensk) 14. juni 1996 , som efterfølgende er blevet ændret ved den
 anfægtede beslutning, hvorved der blev gennemført en æn
 dring af substitutionskoefficienten, men i langt mindre om
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er fang og ikke med tilbagevirkende gyldighed, og på et tids
 der den 25 . november 1996 anlagt sag mod Kommissionen punkt, hvor kampagnen med tilbagetrækning af ferskener
 var ved at udløbe .
 for De Europæiske Fællesskaber af C.A.S. Succhi di Frutta
 SpA, Castagnaro (Verona, Italien ), ved advokaterne Alber
 to Miele, Padova, Antonio Tizzano og Gian Michele Ro
 berti, Napoli, og Carlo Scarpa, Venedig, og med adressen Sagsøgeren har understreget, at
 Place du Grand Sablon 36 som valgt adresse i Bruxelles .
 — ganske få dage efter udløbet af fristen for indgivelse af
 bud havde Kommissionen allerede ændret et af de væ
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : sentligste elementer i buddet
 — Annullation af Kommissionens beslutning af 6 . septem — dette endvidere er sket til fordel for en enkelt tilslags
 ber 1996 om ændring af Kommissionens beslutning af modtager og i kraft af en helt usædvanlig disposition,
 14. juni 1996 om levering af frugtsaft og marmelade idet den ikke er blevet truffet i henhold til den med
 til befolkningerne i Armenien og Aserbajdsjan. henblik herpå fastsatte procedure, som derimod er ble
 vet fulgt for så vidt angår de efterfølgende beslutnin
 ger.
 — Kommissionen tilpligtes at betåle sagens omkostninger.
 Ifølge sagsøgeren er en sådan fremgangsmåde ikke mindst
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: usædvanlig derved, at den mængde ferskener, der blev til
 budt i stedet for æblerne/appelsinerne, var uforholdsmæs
 sig stor, idet der ikke blev taget hensyn til de pågældende
 produkters markedsværdi og heller ikke til, at ferskenernes
 Sagsøgeren, et italiensk selskab, der navnlig driver virk
 markedsværdi utvivlsomt var højere end æblernes .
 somhed med forarbejdning af frisk frugt til mos, frugtsaft
 og frugtkoncentrat, har anfægtet den måde, hvorpå Kom
 missionen har ændret betingelserne med hensyn til afvik Til støtte for sine påstande har sagsøgeren gjort gældende,
 lingen af en licitation, som vedrører levering af frugtsaft at der er sket tilsidesættelse af licitationsbekendtgørelsen,
 og marmelade til befolkningerne i Armenien og Aserbajd af principperne om gennemsigtighed og om ligebehandling
 sjan, idet Kommissionen ex post har ændret en af de væ samt af forordning ( EF) nr. 2009/95 ( 2 ) og ( EF) nr. 1975/
 sentligste bestemmelser i licitationen, nærmere bestemt det 95 ( 3 ). Den anfægtede beslutning er også behæftet med
 produkt, der skulle leveres, en omstændighed, på grundlag magtfordrejning og er udtryk for et åbenbart fejlskøn.
 af hvilken de berørte, herunder sagsøgeren, havde truffet
 afgørelse om og i givet fald hvilket bud de ville afgive .
 (') Kommissionens forordning ( EF) nr. 228/96 af 7. februar 1996
 om levering af frugtsaft og marmelade til befolkningerne i Ar
 menien og Aserbajdsjan ( EFT nr. L 30 af 8 . 2 . 1996 ).
 Sagsøgeren har herved nærmere anført, at den forordning, ( 2 ) Kommissionens forordning ( EF ) nr. 2009/95 af 18 . august
 hvorved licitationen blev fastsat ( l ), kun hjemlede mulig 1995 om gennemførelsesbestemmelser for den i Rådets forord
 hed for at udtage to former for produkter fra interventi ning ( EF ) nr. 1975/95 fastsatte gratis levering af landbrugspro
 onslagrene, nemlig æbler og appelsiner. Sagsøgeren, hvis dukter fra interventionslagrene til Georgien, Armenien, Aser
 bud ikke blev accepteret, havde imidlertid med hensyn til bajdsjan , Kirgisistan og Tadsjikistan ( EFT nr. L 196 af 19 . 6 .
 gennemførelsen af leveringen fået kendskab til, at der ville 1995 ).
 ske en uforudset ændring af fællesskabsbestemmelserne. ( 3 ) Rådets forordning ( EF ) nr. 1975/95 af 4 . august 1995 om akti
 oner i form af gratis levering af landbrugsprodukter til befolk
 Konkret havde AIMA, det italienske interventionsorgan, ningerne i Georgien, Armenien, Aserbajdsjan, Kirgisistan og
 ved skrivelse af 21 . marts 1996, meddelt den italienske til Tadsjikistan ( EFT nr. L 191 af 12 . 8 . 1995 ).
 slagsmodtager tilladelse til at udtage andre friske produk
 ter end dem, der var fastsat i licitationsbekendtgørelsen,
 navnlig ferskener. Under den forvaltningssag, der er anlagt