text:
Nr . C 299/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11 . 11 . 95
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 af 19. september 1995 af 19. september 1995
 i sag C-364/93 , Antonio Marinari mod Lloyd's Bank plc og i sag C-48/94, Ledernes Hovedorganisation som mandatar
 Zubaidi Trading Company ( anmodning om præjudiciel for Ole Rygaard mod Dansk Arbejdsgiverforening som
 afgørelse fra Corte suprema di cassazione ) ( ] ) mandatar for Strø Mølle Akustik A/S ( anmodning om
 (Bruxelles-konventionen — artikel 5, nr. 3 — » det sted, præjudiciel afgørelse fra Sø- og Handelsretten i Køben
 hvor skadetilføjelsen er foregået«) havn ) ( l )
 ( 95/C 299/04 (Fortolkning af artikel 1, stk. 1, i direktiv 77/187/EØF —
 overførsel af virksomhed — aftale mellem to entreprenører
 om færdiggørelse af en entreprise med bygherrens sam
 tykke)
 (Processprog: italiensk) ( 95/C 299/05 )
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive (Processprog: dansk)
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-364/93 , angående en anmodning, som Corte
 suprema di cassazione i medfør af EØF-traktatens arti
 kel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret
 verserende sag Antonio Marinari mod Lloyd's Bank plc og I sag C-48/94, angående en anmodning, som Sø- og
 Zubaidi Trading Company at opnå en præjudiciel afgørelse Handelsretten i København i medfør af EØF-traktatens
 vedrørende fortolkningen af artikel 5 , nr. 3 , i konventionen artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 af 27. september 1968 om retternes kompetence og om ret verserende sag, Ledernes Hovedorganisation om man
 fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder datar for Ole Rygaard mod Dansk Arbejdsgiverforening
 handelssager ( EFT 1978 nr. L 304, s . 17), som ændret ved som mandatar for Strø Mølle Akustik A/S, at opnå en
 konventionen af 9 . oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 1 ,
 Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og stk . 1 , i Rådets direktiv 77/ 187/EØF af 14 . februar 1977 om
 Nordirlands tiltrædelse ( EFT nr . L 304, s . 1 , og — den tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse
 ændrede tekst — s . 77 ) og ved konventionen af 25 . oktober af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel
 1982 om Den Hellenske Republiks tiltrædelse ( EFT nr. af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter ( EFT nr.
 L 388 , s . 1 ), har Domstolen, sammensat af præsidenten, L 61 , s. 26 ), har Domstolen, sammensat af præsidenten,
 G. C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene F. A. G. C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene F. A.
 Schockweiler, P. J. G. Kapteyn og P. Jann samt dommerne Schockweiler, P. J. G. Kapteyn og P. Jann samt dommerne
 G. F. Mancini, C. N. Kakouris, J. C. Moitinho de Almeida G. F. Mancini, C. N. Kakouris, J. C. Moitinho de Almeida
 ( refererende dommer ), J.-P. Puissochet, G. Hirsch, H. ( refererende dommer ), J. L. Murray, G. Hirsch, H. Ragne
 Ragnemalm og L. Sevón; generaladvokat: P. Léger; justits malm og L. Sevón; generaladvokat: G. Kosmas; justitsse
 sekretær : ekpositionssekretær D. Louterman-Hubeau, den kretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 19 . september 1995
 19 . september 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 således :
 Der foreligger ikke en overførsel af en virksomhed, en
 Udtrykket » det sted, hvor skadetilføjelsen er foregået« i bedrift eller en del af en bedrift i den forstand udtrykket er
 artikel 5, nr. 3, i konventionen af 27. september 1968 om anvendt i artikel 1 , stk . 1 , i Rådets direktiv 77/187/EØF af
 retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i 14 . februar 1977 om tilnærmelse af medlemsstaternes
 borgerlige sager, herunder handelssager, skal fortolkes lovgivning om varetagelser af arbejdstagernes rettigheder i
 således, at det ikke omfatter det sted, hvor skadelidte forbindelse med overførsel af virksomheder, bedrifter eller
 hævder at have lidt et formuetab som følge af en skade, der dele af bedrifter, når en virksomhed — med bygherrens
 oprindelig er indtrådt og lidt af ham i en anden kontra samtykke — med henblik på færdiggørelse af en entreprise
 herende stat. påbegyndt afen anden virksomhed overtager entreprisen, to
 lærlinge og en ansat samt materiale.
 (') EFT nr. C 238 af 2 . 9 . 1993 .
 (') EFT nr . C 90 af 26 . 3 . 1994 .


text:
26.4.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 107/37
 Sag anlagt den 20. februar 2008 — KUKA Roboter mod KHIM (farvemærket Orange)
 (Sag T-97/08)
 (2008/C 107/63)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: KUKA Roboter GmbH (Augsburg, Tyskland) (ved Rechtsanwalt A. Kohn)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 14. december 2007 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked i klagesag R 1572/2007-4 annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Det konturløse farvemærke Orange for varer i klasse 7 (ansøgning nr. 4 607 801).
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på registrering.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde:
 —
 Tilsidesættelse af artikel 28 EF, idet den anfægtede afgørelse udgør en foranstaltning med en tilsvarende virkning som en kvantitativ indførselsrestriktion.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (1), da det ansøgte varemærke har fornødent særpræg.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 73 og 74 i forordning nr. 40/94, da den anfægtede afgørelse ikke, eller ikke i tilstrækkelig grad er begrundet, og da den ikke indeholder en tilstrækkelig oplysning af de faktiske omstændigheder.
 —
 Magtfordrejning, da Harmoniseringskontoret på grundlag af friholdelsesbehovet har begrundet den anfægtede afgørelse med irrelevante overvejelser.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
12.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 220/11
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 16. juli 2009 — Laszlo Hadadi (Hadady) mod Csilla Marta Mesko, gift Hadadi (Hadady) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra cour de cassation — Frankrig)
 (Sag C-168/08) (1)
 (Retligt samarbejde i civile sager - forordning (EF) nr. 2201/2003 - kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar - artikel 64 - overgangsbestemmelser - anvendelse på en afgørelse truffet i en medlemsstat, der har tiltrådt Den Europæiske Union i 2004 - artikel 3, stk. 1 - kompetence i skilsmissesager - relevante tilknytningsmomenter - sædvanligt opholdssted - statsborgerskab - ægtefæller bosiddende i Frankrig og begge indehavere af fransk og ungarsk statsborgerskab)
 2009/C 220/17
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Laszlo Hadadi (Hadady)
 Sagsøgt: Csilla Marta Mesko, gift Hadadi (Hadady)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — cour de cassation — fortolkning af artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 1347/2000 af 29. maj 2000 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager samt i sager vedrørende forældremyndighed over ægtefællernes fælles børn (EFT L 160, s. 19) og artikel 3 og 64 i Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000 (EUT L 338, s. 1) — betingelser for anerkendelse af en skilsmissedom — relevante tilknytningsmomenter: parternes bopæl eller statsborgerskab
 Konklusion
 1)
 Når retten i anerkendelsesmedlemsstaten i medfør af artikel 64, stk. 4, i forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000 skal tage stilling til, om den ret i en anden medlemsstat, der har truffet retsafgørelsen, har haft kompetence hertil i medfør af samme forordnings artikel 3, stk. 1, litra b), er denne sidstnævnte bestemmelse til hinder for, at retten i anerkendelsesmedlemsstaten anser ægtefæller, der begge har statsborgerskab både i denne stat og i den stat, hvor retsafgørelsen er truffet, for udelukkende at være statsborgere i anerkendelsesmedlemsstaten. Tværtimod bør denne ret tage i betragtning, at ægtefællerne ligeledes har statsborgerskab i den medlemsstat, hvor retsafgørelsen er truffet, og følgelig, at retterne i denne sidstnævnte stat har kunnet være kompetente til at behandle sagen.
 2)
 Når begge ægtefæller har statsborgerskab i de samme to medlemsstater, ville det stride mod artikel 3, stk. 1, litra b), i forordning nr. 2201/2003, hvis kompetencen ved retterne i én af disse medlemsstater blev afvist med den begrundelse, at sagsøgeren ikke har anden tilknytning til denne stat. Tværtimod er retterne i de medlemsstater, hvor ægtefællerne har statsborgerskab, kompetente i medfør af denne bestemmelse, således at disse kan vælge en ret i den medlemsstat, de ønsker, som det værneting, for hvilket sagen herefter indbringes.
 (1) EUT C 158 af 21.6.2008.


text:
8.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 39/28
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 12. december 2013 — CH mod Parlamentet
 (Sag F-129/12) (1)
 (Personalesag - akkrediterede parlamentariske assistenter - førtidig opsigelse af kontrakten - anmodning om bistand - psykisk chikane)
 2014/C 39/52
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: CH (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne L. Levi, C. Bernard-Glanz og A. Tymen)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved S. Alves og E. Taneva, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om at afskedige sagsøgeren og af afgørelsen om afslag på hendes ansøgning om bistand i forbindelse med anerkendelse af psykisk chikane, samt en påstand om erstatning.
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentets afgørelse af 19. januar 2012, hvorved CH’s kontrakt som akkrediteret parlamentarisk assistent opsiges, annulleres.
 2)
 Europa-Parlamentets afgørelse af 15. marts 2012, hvormed CH fik afslag på hendes ansøgning om bistand af 22. december 2011, annulleres.
 3)
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale CH 50 000 EUR.
 4)
 Europa-Parlamentet bærer sine egne omkostninger og betaler de af CH afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 26 af 26.01.2013, s. 73.


text:
25.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 147/31
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 13. marts 2013 — AK mod Kommissionen
 (Sag F-91/10) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - vedtægtens artikel 43, stk. 1 - forsinket udfærdigelse af bedømmelsesrapporter - ikke-økonomisk tab - tabt forfremmelsesmulighed)
 2013/C 147/56
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: AK (Esbo, Finland) (ved advokaterne S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og É. Marchal)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved. G. Berscheid og J. Baquero Cruz, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om afslag af sagsøgerens ansøgning om erstatning for det lidte tab som følge af manglende udfærdigelse af karriereudviklingsrapporter og om iværksættelse af en administrativ undersøgelse til fastlæggelse af chikane samt en påstand om erstatning for den lidte skade.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen betaler AK et beløb på 15 000 EUR i erstatning for det lidte ikke-økonomiske tab.
 2)
 Europa-Kommissionen betaler AK et beløb på 4 000 EUR i erstatning for tabt mulighed for forfremmelse til en lønklasse, der ligger højere end A5 eller tilsvarende før den 1. marts 2008.
 3)
 I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.
 4)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af AK afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 13 af 15.1.2011, s. 40.


text:
C 209/24 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 4.7.98
 rectionnel d'Arlon, Syvende Afdeling, i sagen MinisteÁre Er Rådets direktiv 92/83/EéF (1) og Rådets direktiv 92/84/
 public (Anklagemyndigheden) Ð Civile parter: Eric Guil- EéF (2) om harmonisering af punktafgifter i strid med
 laume, Michel Pedon, Christian Fondeur, Christian Simo- traktaten om Det Europñiske Fñllesskab, herunder navn-
 nin og JeÂrôme Canini mod AndreÂ Mazzoleni Ð Civilretligt lig traktatens artikel 95, stk. 2, for så vidt som
 ansvarlig: SARL Inter Surveillance Assistance, forelagt De
 Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om Ð der i direktiverne er fastsat en minimumsafgift på ùl
 prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål: på 1,87 ECU pr. hl/alkoholindhold
 1) Omfatter begrebet »udstationeringsperiode« i Europa- Ð det i henhold til direktiverne er tilladt at afgiftsbelñgge
 Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF af 16. decem- vin udelukkende på grundlag af volumen med en mini-
 ber 1996 om udstationering af arbejdstagere som led i mumssats på 0
 udveksling af tjenesteydelser (1) også en delperiode Ð
 uanset om dennes lñngde vil kunne fastlñgges Ð hvor
 en grñnsearbejder, der er ansat i en virksomhed i en således at medlemsstaterne har pligt til at fastsñtte afgiften
 medlemsstat, i lùbet af en dag, en uge eller en måned på ùl til den nñvnte minimumssats, hvorved der skabes
 udfùrer en del af sin tjeneste i grñnseområdet i en eller forskelle i afgiftsbelñgningen, der kan udgùre en forskels-
 flere andre medlemsstater? behandling af ùl i forhold til vin?
 2) Skal EF-traktatens artikel 59 og 60 fortolkes således, (1) EFT L 316 af 31.10.1992, s. 21.
 at der er tale om en tilsidesñttelse af disse artikler, (2) EFT L 316 af 31.10.1992, s. 29.
 hvis en medlemsstat ud fra tvingende almene hensyn
 bestemmer, at dens lovgivning eller kollektive overens-
 komster om mindstelùn skal anvendes af enhver virk-
 somhed i en anden medlemsstat, som lader personer
 udfùre lùnnet beskñftigelse på den fùrste medlemsstats Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 område, også selv om det kun er midlertidigt, uanset afsagt den 15. april 1998 af Oberster Gerichtshof, Wien,
 at hensynene allerede tilgodeses i kraft af bestemmel- i sagen Westdeutsche Landesbank Girozentrale mod advo-
 serne i den medlemsstat, hvor tjenesteyderen er etable- kat Dr. Johannes Leon som kurator for Grundstücks- und
 ret, og arbejdstagerne deÂr er i en tilsvarende eller sam- Bauprojektentwicklungsgesellschaft mbH under konkurs
 menlignelig situation, når der ikke blot tages hensyn til
 (Sag C-167/98)
 bestemmelserne om mindstelùn, men den samlede
 situation (skatteregler, social sikring i tilfñlde af syg- (98/C 209/49)
 dom, herunder i henhold til den lovpligtige supple-
 rende ordning i Frankrig, i tilfñlde af arbejdsulykker,
 ñgtefñllens dùd, arbejdslùshed, ved pensionering og i Ved kendelse afsagt den 15. april 1998, indgået til Dom-
 tilfñlde af dùdsfald)? stolens Justitskontor den 30. april 1998, har Oberster
 Gerichtshof, Wien, i sagen Westdeutsche Landesbank
 Girozentrale mod advokat Dr. Johannes Leon som kurator
 3) I samme forbindelse ùnskes det oplyst, om det forhold,
 for Grundstücks- und Bauprojektentwicklungsgesellschaft
 at en arbejdstager midlertidigt undergives en anden
 mbH under konkurs forelagt De Europñiske Fñllesskabers
 stats regler, kun omfatter stùrrelsen af mindstelùnnen
 Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùl-
 pr. time, eller skal der også tages hensyn til den sam-
 gende spùrgsmål:
 lede situation med hensyn til social sikring, der gñlder
 for en arbejdstager, som er beskñftiget i flere stater?
 Udgùr det en med EF-traktatens artikel 73 B forenelig
 ( ) EFT L 18 af 24.1.1997, s. 1.
 1 restriktion for kapitalbevñgelser og betalinger, at det ikke
 tillades at stifte en panteret i fast ejendom for en fordring,
 der faktisk skal betales i fremmed valuta (her DEM =
 Deutsche Mark)?
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved dom
 afsagt den 21. april 1998 af Tribunal de grande instance
 de Foix i sagen SocieÂteÂ Critouridienne de distribution mod Sag anlagt den 4. maj 1998 af Storhertugdùmmet Luxem-
 Receveur principal des douanes bourg mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Euro-
 pñiske Union
 (Sag C-166/98)
 (Sag C-168/98)
 (98/C 209/48)
 (98/C 209/50)
 Ved dom afsagt den 21. april 1998, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 29. april 1998, har Tribunal de grande Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 instance de Foix i sagen SocieÂteÂ Critouridienne de distribu- 4. maj 1998 anlagt sag mod Europa-Parlamentet og Rådet
 tion mod Receveur principal des douanes forelagt De for Den Europñiske Union af Storhertugdùmmet Luxem-
 Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om bourg ved afdelingschef Nicolas Schmit, Afdelingen for
 prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål: Internationale ékonomiske Forbindelser og Udviklings-


text:
15.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/22
 Appel iværksat den 4. december 2013 af Total Marketing Services, der er indtrådt i rettighederne for Total Raffinage Marketing til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 13. september 2013 i sag T-566/08, Total Raffinage Marketing mod Kommissionen
 (Sag C-634/13 P)
 2014/C 45/38
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Total Marketing Services, der er indtrådt i rettighederne for Total Raffinage Marketing (ved avocats A. Vandencasteele, C. Lemaire og S. Naudin)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Den appellerede dom ophæves, idet Retten med urette har udelukket, at Total Marketing Services' (herefter »TMS«) deltagelse i overtrædelsen er ophørt efter den 12. maj 2004.
 —
 Den appellerede dom ophæves, idet Retten med urette har udelukket, at der foreligger ubegrundet forskelsbehandling af nogen art mellem TMS og Repsol vedrørende varigheden af deres deltagelse i overtrædelsen.
 —
 Den appellerede dom ophæves, idet Retten med urette har udelukket, at TMS' deltagelse i overtrædelsen var afbrudt mellem den 26. maj 2000 og den 27. juni 2001.
 —
 Den appellerede dom ophæves, idet Retten har undladt at tage stilling til anbringendet om, at der ikke er foretaget en undersøgelse af beviserne for, at TMS har handlet konkurrencebetonet på markedet.
 —
 Der træffes endelig afgørelse i sagen i medfør af artikel 61 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, og i denne forbindelse annulleres beslutningen, for så vidt som den vedrører TMS, og Domstolen nedsætter inden for rammerne af sin fulde prøvelsesret den bøde, der er pålagt TMS.
 —
 Såfremt Domstolen ikke træffer endelig afgørelse i sagen, udsættes afgørelsen om sagens omkostninger, og sagen hjemvises til Retten til fornyet afgørelse i overensstemmelse med Domstolens dom.
 —
 Endelig tilpligtes Kommissionen i medfør af procesreglementets artikel [184] at betale appellantens sagsomkostninger såvel for Retten som for Domstolen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har påberåbt sig fire anbringender til støtte for appellen.
 Med det første anbringende har appellanten anført, at Retten har tilsidesat artikel 101 TEUF, reglerne for bevisførelse, princippet om uskyldsformodning og retssikkerhedsprincippet samt kravet om begrundelse, idet Retten har fastslået, at appellanten deltog i overtrædelsen mellem den 12. maj 2004 og den 28. april 2005 med den begrundelse, at appellanten ikke har godtgjort, at virksomheden har taget offentlig afstand fra kartellet i denne periode.
 Med det andet anbringende, der er opdelt i to led, har sagsøgeren fremført, at Retten dels har tilsidesat ligebehandlingsprincippet og sin begrundelsespligt, dels at den har foretaget en urigtig gengivelse af dokumentbeviserne vedrørende de invitationer, som TMS og Repsol har modtaget, idet Retten har udelukket, at TMS på nogen måde trådte ud af kartellet efter mødet den 11.-12. maj 2004, men tiltrådte Repsols udtræden efter mødet den 3.-4. august 2004.
 Med det tredje anbringende, der er opdelt i to led, har sagsøgeren anført, at Retten har tilsidesat artikel 101 TEUF, reglerne for bevisførelse, princippet om uskyldsformodning og retssikkerhedsprincippet samt kravet om begrundelse, idet Retten har fastslået, at TMS ikke afbrød sin deltagelse i overtrædelsen mellem den 26. maj 2000 og den 26. juni 2001 med den begrundelse, at virksomheden ikke har godtgjort, at den har taget offentlig afstand fra kartellet i denne periode.
 Med det fjerde anbringende har appellanten endelig gjort gældende, at Retten har tilsidesat princippet om effektiv domstolsbeskyttelse, princippet om individualiserede straffe og sanktioner, samt begrundelsespligten, idet Retten uden efterprøvelse har forkastet anbringendet om, at der ikke er taget hensyn til beviserne for, at TMS har handlet konkurrencebetonet på markedet.


text:
21.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/46
 Sag anlagt den 13. januar 2009 — Gruber mod KHIM (Run the globe)
 (Sag T-12/09)
 (2009/C 69/102)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Alexander Gruber (Ulm, Tyskland) (ved Rechtsanwälte T. Kienle og M. Krinke)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen truffet den 6. november 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1779/2007-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »Run the globe« for tjenesteydelser i klasse 41 (ansøgning nr. 5 154 521)
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (1), da det ansøgte varemærke har fornødent særpræg.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L, s. 1)


text:
10.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/2
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 20. november 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland
 (Sag C-66/06) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 85/337/EØF - vurdering af projekters indvirkning på miljøet - tilladelser afgivet uden vurdering)
 (2009/C 6/02)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved F. Simonetti, X. Lewis, som befuldmægtigede, og avocat F. Louis samt solicitor C. O'Daly)
 Sagsøgt: Irland (ved D. O'Hagan, J. Connolly og G. Simons, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Republikken Polen (ved E. Ośniecka-Tamecka, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 2, stk. 2, og artikel 4, stk. 2, 3 og 4, i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 175, s. 40), som ændret ved direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997 (EFT L 73, s. 5) — tilladelser afgivet uden vurdering
 Konklusion
 1)
 Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997, idet det ikke i overensstemmelse med direktivets artikel 2, stk. 1, og artikel 4, stk. 2-4, har truffet de nødvendige foranstaltninger med henblik på, at projekter, der kan få væsentlig indvirkning på miljøet, og som henhører under de i bilag II, punkt 1, litra a)-c) og litra f), til dette direktiv omhandlede projektkategorier, undergives en forudgående godkendelsesprocedure og en vurdering af denne indvirkning, inden der gives tilladelse i overensstemmelse med dette direktivs artikel 5-10.
 2)
 Irland betaler Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers omkostninger.
 3)
 Republikken Polen bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 108 af 6.5.2006.


text:
21.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 429/23
 Rettens dom af 28. oktober 2015 — Monster Energy mod KHIM — Home Focus (MoMo Monsters)
 (Sag T-736/14) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket MoMo Monsters - de ældre EF-ordmærker MONSTER og MONSTER ENERGY og det ældre internationale figurmærke MONSTER ENERGY - relativ registreringshindring - ingen lighed mellem varerne - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 429/29)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Monster Energy Company (Corona, Californien, De Forenende Stater) ved solicitor P. Brownlow)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved E. Zaera Cuadrado, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Home Focus Development Ltd (Tortola, De Britiske Jomfruøer)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 7. august 2014 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1167/2013-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Monster Energy Company og Home Focus Development Ltd.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Monster Energy Company betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 448 af 15.12.2014.


text:
23.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Napoli (Italien) den 17. januar 2013 — Mascolo mod Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca
 (Sag C-22/13)
 2013/C 86/20
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Napoli
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Raffaella Mascolo
 Sagsøgt: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Udgør de beskrevne retsforskrifter på skoleområdet en tilsvarende retsregel som omhandlet i tilsvarende § 5 i (rammeaftalen i bilaget til) direktiv 1999/70/EF (1)?
 2)
 Hvornår skal et arbejdsforhold anses for at henhøre under »staten« som omhandlet § 5 i direktiv 1999/70/EF og navnlig også med henblik på udtrykket »bestemte sektorer og/eller (...) bestemte kategorier af arbejdstagere« og dermed for at kunne begrunde andre retsfølger end private arbejdsforhold?
 3)
 Omfatter begrebet »ansættelsesvilkår« i § 4 i direktiv 1999/70 også følgerne af den ulovlige afbrydelse af arbejdsforholdet, når henses til artikel 3, stk. 1, litra. c), i direktiv 2000/78/EF (2) og artikel 14, stk. 1, litra c), i direktiv 2006/54/EF (3). Såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende, kan forskellen mellem de oprindeligt fastsatte følger i den nationale lovgivning af ulovlig afbrydelse af et tidsubegrænset arbejdsforhold og et tidsbegrænset arbejdsforhold da begrundes i henhold til § 4?
 4)
 Forbyder princippet om loyalt samarbejde, at en medlemsstat bevidst urigtigt fremstiller nationale retsforskrifter for EU-Domstolen, og er retten forpligtet til — hvor det er muligt — at fortolke national ret i overensstemmelse med statens fortolkning, når der ikke foreligger en anden fortolkning af national ret, som også lever op til de forpligtelser, der følger af medlemskabet af EU?
 5)
 Omfatter de gældende vilkår for en arbejdskontrakt eller et arbejdsforhold, som foreskrevet i direktiv 91/533/EØF (4), og navnlig i artikel 2, stk. 1 og 2, litra e), tilfælde, hvor en tidsbegrænset kontrakt kan omdannes til en tidsubegrænset kontrakt?
 6)
 Såfremt det forudgående spørgsmål besvares bekræftende, er en ændring med tilbagevirkende kraft af de retlige rammer, som ikke sikrer den ansatte muligheden for at gøre sine rettigheder i henhold til direktivet gældende, dvs. opfyldelsen af de arbejdsvilkår, der er anført i ansættelsesdokumentet, da i strid med artikel 8, stk. 1, i direktiv 91/533/EØF og formålene med direktiv 91/533/EØF, navnlig som angivet i anden betragtning hertil?
 (1) Rådets direktiv 1999/70/EF af 28.6.1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, EFT L 175, s. 43.
 (2) Rådets direktiv 2000/78/EF af 27.11.2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv, EFT L 303, s. 16.
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5.7.2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (omarbejdning), EUT L 204, s. 23.
 (4) Rådets direktiv 91/533/EØF af 14.10.1991 om arbejdsgiverens pligt til at underrette arbejdstageren om vilkårene for arbejdskontrakten eller ansættelsesforholdet (EFT L 288, s. 32).


text:
6.11.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 273/29
 Sag anlagt den 16. juli 2004 af Enviro Tech Europe, Ltd, og Enviro Tech International Inc. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-291/04)
 (2004/C 273/58)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 16. juli 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Enviro Tech Europe, Ltd, Kingston upon Thames (Det Forenede Kongerige), og Enviro Tech International Inc., Illinois (USA), ved lawyers C. Mereu og K. Van Maldegem.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 I.
 Delvis annullation af Kommissionens direktiv 2004/73/EF af 29. april 2004 (EUT L 152, s. 1), i det omfang nPB opføres som et meget brandfarligt stof (R11) og som et kategori 2-stof med hensyn til reproduktionstoksicitet (R60).
 II.
 Kommissionen kendes ansvarlig for den skade, sagsøgerne har lidt indtil nu og vil lide indtil afslutningen af denne procedure som følge af Kommissionens ulovlige adfærd, herunder, men ikke begrænset til dens afslag på sagsøgerens anmodning og den hertil knyttede vedtagelse af den anfægtede beslutning, og at sagsøgte tilpligtes at godtgøre sagsøgerne disse tab med et midlertidigt beløb på 350 000 EUR
 III.
 Kommissionen kendes ansvarlig for nært forestående tab og skader, der kan forudses med tilstrækkelig sikkerhed, også selv om disse tab og skader ikke præcist kan opgøres.
 IV.
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgerne har nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens direktiv 2004/73/EF af 29. april 2004 om 29. tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 67/548/EØF om tilnærmelse af lovgivning om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer (1), i det omfang det vedrører klassificeringen af n-propyl bromid.
 De søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter, som påberåbes i denne sag, svarer til dem, der er anført i sag T-422/03, Enviro Tech Europe og Enviro Tech International mod Kommissionen (EUT 2004 C 47, s. 35).
 (1) EUT L 152, s. 1.


text:
24.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) den 9. februar 2017 — David Vicente Fernandes mod Gabinete Português de Carta Verde
 (Sag C-71/17)
 (2017/C 129/07)
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Supremo Tribunal de Justiça
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: David Vicente Fernandes
 Sagsøgt: Gabinete Português de Carta Verde
 Præjudicielle spørgsmål
 a)
 Har en forsikringsaftale, der er indgået i Luxembourg, retsvirkninger i Portugal på samme måde, som hvis den tilsvarende police var blevet udstedt i Portugal?
 b)
 Er Gabinete Português de Carta Verde det erstatningsorgan, som artikel 24, stk. 1, i direktiv 2009/103/EF (1) henviser til, og er det [...] som ansvarlig for erstatningen til skadelidte i de tilfælde, der er omhandlet i direktivets artikel 20, stk. 1, ansvarligt på samme måde som det luxembourgske forsikringsselskab?
 c)
 Er det i den foreliggende sag tilstrækkeligt at anlægge sag mod erstatningsorganet [...], eller er det tillige nødvendigt at anlægge sag mod forsikringsselskabet? Såfremt det sidste er tilfældet, [...] kan der da anlægges sag mod forsikringsselskabet ved dets hovedsæde i Luxembourg eller [...] skal sagen anlægges mod dets repræsentant i Portugal?
 d)
 Såfremt forsikringsselskabet ikke har en repræsentant i Portugal, hvem skal der da anlægges sag mod for at opnå fuld erstatning, hvis der foreligger en forsikringspolice med ubegrænset dækning af erstatningsansvaret?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/103/EF af 16.9.2009 om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse (EØS-relevant tekst) (EUT 2009, L 263, s. 11).


text:
24.12.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 330/19
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 25. oktober 2005 — Peek & Cloppenburg mod KHIM
 (Sag T-379/03) (1)
 (»EF-varemærker - ordmærket Cloppenburg - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - geografisk oprindelse - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94«)
 (2005/C 330/48)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger(e): Peek & Cloppenburg (Düsseldorf) [først ved: U. Hildebrandt, derefter ved P. Lange, P. Wilbert og A. Auler, derefter ved advokaterne P. Lange, P. Wilbert, A. Auler og J. Steinberg]
 Sagsøgt(e): Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) [først ved: D. Schennen og G. Schneider, derefter ved A. von Mühlendahl, D. Schennen og G. Schneider, som befuldmægtigede]
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 27. august 2003 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 105/2002-4) vedrørende ansøgning om registrering af ordmærket Cloppenburg som EF-varemærke
 Domskonklusion
 1)
 Afgørelsen truffet den 27. august 2003 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 105/2002-4) annulleres.
 2)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 35 af 7.2.2004.


text:
28.7.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 212/21
 Slettelse af sag C-98/00 (1) Slettelse af sag C-124/00 (1)
 (2001/C 212/37)
 (2001/C 212/38)
 Ved kendelse af 28. maj 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-98/00, Ved kendelse af 28. maj 2001 har præsidenten for De
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-124/00,
 Hellenske Republik, skal slettes af registeret. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Hellenske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 149 af 27.5.2000.
 (1) EFT C 163 af 10.6.2000.


text:
6.9.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 213/25
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Marie-
 følgende påstande: José Jonczy, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i
 Luxembourg.
 1. Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets
 direktiv 2000/53/EF af 18. september 2000 om udrange-
 rede køretøjer (1), idet det ikke har udstedt eller i hvert Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 fald ikke har underrettet Kommissionen om de love og følgende påstande:
 administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 efterkomme direktivet. 1. Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsi-
 desat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 98/
 2. Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- 50/EF af 29. juni 1998 om ændring af direktiv 77/187/
 ninger. EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om
 varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter med overførsel af virksomheder, bedrifter eller dele
 af bedrifter ( 1), idet det ikke har vedtaget de love og
 Fristen for direktivets gennemførelse udløb den 21. april 2002. administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 efterkomme direktivet, eller i hvert fald ikke har underret-
 ( 1) EFT L 269 af 21.10.2000, s. 34. tet Kommissionen herom.
 2. Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Sag anlagt den 30. juli 2003 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet
 Luxembourg
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Sag C-333/03)
 (2003/C 213/47) Fristen for direktivets gennemførelse udløb den 17. juli 2001.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 30. juli
 2003 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg af (1 ) EFT L 201 af 17.7.1998, s. 88.


text:
24.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 239/64
 Sag anlagt den 31. maj 2017 — Cathay Pacific Airways mod Kommissionen
 (Sag T-343/17)
 (2017/C 239/76)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Cathay Pacific Airways Ltd (Hong Kong, Kina) (ved barristers R. Kreisberger og N. Grubeck, solicitor M. Rees og advokat E. Estellon)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse C(2017) 1742 final af 17. marts 2017 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF, EØS-aftalens artikel 53 og artikel 8 i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om luftfart (Sag AT.39258 — Luftfragt) annulleres helt eller delvist
 —
 Artikel 3 i den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den har pålagt sagsøgeren en bøde på 57 120 000 EUR, eller subsidiært nedsættes bøden.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat syv anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at Kommissionen begik en retlig og/eller faktisk fejl og/eller ikke overholdt den gældende bevisstandard, da den lod sagsøgeren være omfattet af artikel 1, stk. 1, og artikel 1, stk. 4, i den anfægtede afgørelses konklusion og fastslog, at sagsøgeren havde deltaget i den hævdede samlede og vedvarende overtrædelse.
 —
 Sagsøgeren har anført, at der ikke foreligger noget retligt grundlag for at fastslå, at denne har deltaget i overtrædelserne inden for Europa.
 —
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at der ikke foreligger noget tilstrækkeligt faktisk grundlag for at fastslå, at denne har deltaget i overtrædelserne inden for Europa.
 —
 Sagsøgeren hævder endvidere, at Kommissionen tilsidesætter sagsøgerens ret til forsvar ved at støtte ret på en ny begrundelse.
 —
 Endelig har sagsøgeren anført, at den omstændighed, at Kommissionen ulovligt har ladet sagsøgeren være omfattet af artikel 1, stk. 1, og artikel 1, stk. 4, undergraver Kommissionens forsøg på at fastslå, at sagsøgeren deltog i den hævdede samlede og vedvarende overtrædelse.
 2.
 Andet anbringende om, at Kommissionen ved at træffe en afgørelse mod sagsøgeren på ny, hvorved den foreholder sagsøgeren at have begået ny ulovlig adfærd, har tilsidesat artikel 25 i forordning nr. 1/2003 og retssikkerhedsprincippet, retfærdighedsprincippet og princippet om god retspleje.
 3.
 Tredje anbringende om, at Kommissionen ikke i henhold til den krævede bevisstandard godtgjorde, at sagsøgeren kan drages til ansvar for at have deltaget i den hævdede samlede og vedvarende overtrædelse.
 —
 Efter sagsøgerens opfattelse undlod Kommissionen at undersøge sagsøgerens særlige situation og at fastslå de individuelle dele af den samlede og vedvarende overtrædelse med hensyn til sagsøgeren.
 —
 Sagsøgeren har endvidere anført, at Kommissionen ikke påviste en overordnet plan, der forfulgte et fælles formål.
 —
 Sagsøgeren hævder endvidere, at Kommissionen ikke påviste, at sagsøgeren deltog eller havde den krævede hensigt om at deltage i den samlede og vedvarende overtrædelse.
 —
 Endelig har sagsøgeren anført, at det ikke er godtgjort, at den havde det nødvendige kendskab.
 4.
 Fjerde anbringende om, at Kommissionen undlod at give en tilstrækkelig begrundelse til støtte for sin konklusion om, at sagsøgeren havde deltaget i den hævdede samlede og vedvarende overtrædelse.
 5.
 Femte anbringende om, at Kommissionen begik en fejl ved at lægge den omstændighed, at sagsøgeren havde aktiviteter i tredjelandsjurisdiktioner, til grund som bevis for, at denne havde deltaget i den hævdede samlede og vedvarende overtrædelse og undlod at give en begrundelse i denne forbindelse.
 —
 Efter sagsøgerens opfattelse løftede Kommissionen ikke den bevisbyrde, der gælder med hensyn til sagsøgerens adfærd i Hong Kong og/eller undlod at give en tilstrækkelig begrundelse.
 —
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at Kommissionen ikke godtgjorde, at sagsøgerens adfærd i Hong Kong havde et konkurrencebegrænsende formål.
 —
 Sagsøgeren har desuden anført, at den i henhold til lovgivningen i Hong Kong havde pligt til at indgive en kollektiv ansøgning.
 —
 Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at princippet om comitas genitum og princippet om ikke-indblanding mellem staterne er blevet tilsidesat.
 6.
 Sjette anbringende om, at Kommissionen ikke havde kompetence til at anvende artikel 101 TEUF på adfærd vedrørende indgående fly, dvs. luftfragttjenester fra tredjelande til Europa.
 7.
 Syvende anbringende om, at Kommissionen begik en fejl ved beregningen af den bøde, som er pålagt sagsøgeren.


text:
C 348/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.12.2001
 1) Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til 26. november 1997 om tredje tilpasning til de tekniske
 artikel 2, stk. 1, i Kommissionens direktiv 97/59/EF af fremskridt af Rådets direktiv 90/679/EØF om beskyttelse af
 7. oktober 1997 om tilpasning til de tekniske fremskridt i arbejdstagerne mod farerne ved at være udsat for biologiske
 forbindelse med Rådets direktiv 90/679/EØF om beskyttelse af agenser under arbejdet, idet den ikke inden for den fastsatte frist
 arbejdstagerne mod farerne ved at være udsat for biologiske har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, der er
 agenser under arbejdet (syvende særdirektiv i henhold til nødvendige for at efterkomme direktivet.
 artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF), idet den ikke inden
 for den fastsatte frist har vedtaget alle de love og administrative
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet. 2) Republikken Østrig betaler sagens omkostninger.
 2) Republikken Østrig betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 163 af 10.6.2000.
 (1) EFT C 163 af 10.6.2000.
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling) (Første Afdeling)
 af 11. oktober 2001 af 25. oktober 2001
 i sag C-111/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles- i sag C-189/00, Urszula Ruhr mod Bundesanstalt für
 skaber mod Republikken Østrig (1) Arbeit (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sozialge-
 richt Trier) (1)
 (»Traktatbrud — direktiv 97/65/EF«)
 [»Forordning (EØF) nr. 1408/71 — statsborgere i tredjelande
 (2001/C 348/13) — en arbejdstagers familiemedlem — selvstændig rettighed
 og afledt rettighed — arbejdsløshed«]
 (Processprog: tysk)
 (2001/C 348/14)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 I sag C-111/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- gjort i Samling af Afgørelser)
 ber (befuldmægtigede: N. Yerrell og C. Ladenburger), mod
 Republikken Østrig (befuldmægtiget: C. Pesendorfer), angående
 en påstand om, at det fastslås, at Republikken Østrig har
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 1, i
 I sag C-189/00, angående en anmodning, som Sozialgericht
 Kommissionens direktiv 97/65/EF af 26. november 1997 om
 Trier (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 tredje tilpasning til de tekniske fremskridt af Rådets direktiv
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Urszula
 90/679/EØF om beskyttelse af arbejdstagerne mod farerne ved
 Ruhr mod Bundesanstalt für Arbeit, at opnå en præjudiciel
 at være udsat for biologiske agenser under arbejdet (EFT
 afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 2, stk. 1, i Rådets
 L 335, s. 17), idet den ikke har vedtaget og/eller underrettet
 forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse
 Kommissionen om de love og administrative bestemmelser,
 af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige
 der er nødvendige for at efterkomme direktivet, har Domstolen
 erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden
 (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, S. von
 for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forord-
 Bahr, og dommerne A. La Pergola (refererende dommer) og
 ning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 (EFT 1997 L 28,
 C.W.A. Timmermans; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justits-
 s. 1), som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 307/1999 af
 sekretær: R. Grass, den 11. oktober 2001 afsagt dom, hvis
 8. februar 1999 (EFT L 38, s. 1), har Domstolen (Første
 konklusion lyder således:
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og
 dommerne L. Sevón og M. Wathelet (refererende dommer);
 1) Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: R. Grass, den 25. ok-
 artikel 2, stk. 1, i Kommissionens direktiv 97/65/EF af tober 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/36
 Sag anlagt den 25. juni 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-273/08)
 (2008/C 209/55)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Rozet og A. Alcover San Pedro, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Storhertugdømmet Luxembourg
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås at, Storhertugdømmet Luxembourg har undladt at opfylde de forpligtelser, der påhviler det i henhold til artikel 6, stk. 1, 2 og 3, artikel 7, stk. 1 og 2, samt artikel 8, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/81/EF af 23. oktober 2001 om nationale emissionslofter for visse luftforurenende stoffer (1), idet Luxembourg hverken har forelagt Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber sine programmer for mindskelse af de nationale emissioner af svovldioxid (SO2), nitrogenoxider (NOx), flygtige organiske forbindelser (VOC) og ammoniak (NH3), sine nationale emissionsopgørelser for SO2, NOx, VOC og NH3 eller sine årlige emissionsfremskrivninger for 2010 for SO2, NOx, VOC og NH3.
 —
 Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har anført, at Storhertugdømmet Luxembourg ikke har forelagt tre typer af dokumenter vedrørende nationale emissionslofter for svovldioxid (SO2), nitrogenoxider (NOx), flygtige organiske forbindelser (VOC) og ammoniak (NH3) inden for de i direktiv 2001/81/EF fastsatte frister.
 For det første har sagsøgte undladt at opfylde den forpligtelse, der er fastsat i direktivets artikel 6, stk. 1, 2 og 3, til at udarbejde programmer for gradvis mindskelse af de nationale emissioner af de nævnte forureningsstoffer.
 For det andet og tredje har Luxembourg for så vidt angår disse forureningsstoffer ikke overholdt bestemmelserne i artikel 7, stk. 1 og 2, med hensyn til udarbejdelsen og den årlige ajourføring af de nationale emissionsopgørelser og emissionsfremskrivninger for 2010.
 Endelig har Storhertugdømmet undladt at opfylde sin forpligtelse til at forelægge Kommissionen de tre typer af dokumenter inden for de frister, der er fastsat i direktivets artikel 8, stk. 1 og 2.
 (1) EFT L 309, s. 22.


text:
15.8.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 258/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM 2) Traktatens artikel 48 er til hinder for, at en medlems-
 (Sjette Afdeling) stat foreskriver, at en forretningsindehaver, som driver
 nñring som håndvñrker, handlende eller industridri-
 af 7. maj 1998 vende på denne medlemsstats område, kun kan udpege
 en bestyrer, som har bopñl i den pågñldende medlems-
 i sag C-350/96, Clean Car Autoservice GmbH mod stat.
 Landeshauptmann von Wien (anmodning om prñjudiciel
 afgùrelse fra Verwaltungsgerichtshof) (1)
 (1) EFT C 388 af 21.12.1997.
 (Arbejdskraftens frie bevñgelighed Ð national ordning,
 i henhold til hvilken juridiske personer skal udpege en
 bestyrer med bopñl i landet Ð indirekte forskelsbe-
 handling)
 (98/C 258/01)
 DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: tysk) (Femte Afdeling)
 af 7. maj 1998
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive i sag C-390/96, Lease Plan Luxembourg SA mod Belgische
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) Staat (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Rechtbank
 van eerste aanleg, Bruxelles) (1)
 I sag C-350/96, angående en anmodning, som Verwal- (Sjette momsdirektiv Ð leasing af biler Ð fast forretnings-
 tungsgerichtshof (éstrig) i medfùr af EF-traktatens sted Ð regler for tilbagebetaling af moms til afgiftsplig-
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte tige, der ikke er etableret i den pågñldende medlemsstat
 ret verserende sag, Clean Car Autoservice GmbH mod Ð princippet om forbud mod forskelsbehandling)
 Landeshauptmann von Wien, at opnå en prñjudiciel afgù- (98/C 258/02)
 relse vedrùrende fortolkningen af EF-traktatens artikel 48
 og artikel 1, 2 og 3 i Rådets forordning nr. 1612/68/EéF
 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevñgelighed (Processprog: nederlandsk)
 inden for Fñllesskabet (EFT 1968 II, s. 467), har Domsto-
 len (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 H. Ragnemalm, og dommerne R. Schintgen (refererende (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 dommer), G. F. Mancini, J. L. Murray og G. Hirsch; gene- offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 raladvokat: N. Fennelly; justitssekretñr: fuldmñgtig L.
 Hewlett, den 7. maj 1998 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således: I sag C-390/96, angående en anmodning, som Rechtbank
 van eerste aanleg, Bruxelles, i medfùr af EF-traktatens
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte
 1) Den ligebehandlingsregel på området for arbejdskraf- ret verserende sag, Lease Plan Luxembourg SA mod Belgi-
 tens frie bevñgelighed, som er indeholdt i EF-trakta- sche Staat, at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrùrende
 tens artikel 48, kan også påberåbes af en arbejdsgiver fortolkningen af artikel 9, stk. 1, i Rådets sjette direktiv
 med henblik på i den medlemsstat, hvor han er etable- 77/388/EéF af 17. maj 1977 om harmonisering af med-
 ret, at ansñtte arbejdstagere, som er statsborgere i en lemsstaternes lovgivning om omsñtningsafgifter Ð Det
 anden medlemsstat. fñlles mervñrdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag
 ---pagebreak--- C 258/2 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 15.8.98
 (EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1) og fortolkningen af EF- get Belgien (befuldmñgtiget: Annie Snoecx), angående en
 traktatens artikel 6 og 59, har Domstolen (Femte Afde- påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsi-
 ling), sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og desat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 94/57/
 dommerne M. Wathelet, J. C. Moitinho de Almeida (refe- EF af 22. november 1994 om fñlles regler og standarder
 rerende dommer), D. A. O. Edward og J.-P. Puissochet; for organisationer, der udfùrer inspektion og syn af skibe,
 generaladvokat: N. Fennelly; justitssekretñr: ekspeditions- og for sùfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse der-
 sekretñr D. Louterman-Hubeau, den 7. maj 1998 afsagt med (EFT L 319 af 12.12.1994, s. 20), og i henhold til
 dom, hvis konklusion lyder således: EF-traktaten, idet det ikke har vedtaget de nùdvendige
 love og administrative bestemmelser for at efterkomme
 direktivet, har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af
 1) Begrebet »fast forretningssted« i artikel 9, stk. 1, i afdelingsformanden, C. Gulmann (refererende dommer),
 Rådets sjette direktiv 77/388/EéF af 17. maj 1977 og dommerne M. Wathelet, J. C. Moitinho de Almeida, P.
 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om Jann og L. Sevón; generaladvokat: F. G. Jacobs; justitsse-
 omsñtningsafgifter Ð Det fñlles mervñrdiafgifts- kretñr: R. Grass, den 14. maj 1998 afsagt dom, hvis kon-
 system: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes klusion lyder således:
 således, at en virksomhed, som er etableret i en med-
 lemsstat, og som udlejer eller leaser et antal biler til
 kunder, der er hjemmehùrende i en anden medlemsstat, 1) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i
 ikke alene i kraft af denne udlejning har et fast forret- henhold til artikel 16, stk. 1, i Rådets direktiv 94/57/
 ningssted i den anden medlemsstat. EF af 22. november 1994 om fñlles regler og standar-
 der for organisationer, der udfùrer inspektion og syn af
 skibe, og for sùfartsmyndighedernes aktiviteter i for-
 2) EF-traktatens artikel 59 er til hinder for nationale bindelse dermed, idet det ikke inden for den fastsatte
 bestemmelser, hvorefter der til afgiftspligtige, som ikke frist har vedtaget de nùdvendige love og administrative
 er etableret i en medlemsstat, og som i henhold til bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 Rådets ottende direktiv 79/1072/EéF af 6. december
 1979 om harmonisering af medlemsstaternes lovgiv-
 ning om omsñtningsafgifter Ð foranstaltninger til til-
 2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 bagebetaling af mervñrdiafgift til afgiftspligtige perso-
 ner, der ikke er etableret i indlandet, ansùger om tilba-
 gebetaling af mervñrdiafgift, kun svares rente efter (1) EFT C 370 af 6.12.1997.
 fremsñttelse af påkrav over for medlemsstaten og efter
 en lavere rentesats end den, der gñlder for den forrent-
 ning, som uden videre opnås af afgiftspligtige, der er
 etableret i medlemsstaten, efter udlùbet af den lovbe-
 stemte frist for tilbagebetalingen.
 (1) EFT C 40 af 8.2.1997. DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 28. maj 1998
 i sag C-62/97 P, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber mod María Lidia Lozano Palacios (1)
 DOMSTOLENS DOM (Appel Ð tjenestemñnd Ð tidligere udstationeret national
 (Femte Afdeling) ekspert Ð bosñttelsespenge)
 af 14. maj 1998 (98/C 258/04)
 i sag C-368/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber mod Kongeriget Belgien (1) (Processprog: fransk)
 (Traktatbrud Ð manglende gennemfùrelse af direktiv
 94/57/EF)
 (98/C 258/03) (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 (Processprog: nederlandsk)
 I sag C-62/97 P, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber (befuldmñgtiget: Julian Currall, bistået af advokat
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive Denis Waelbroeck) angående appel af dom afsagt den
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) 12. december 1996 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 Fùrste Instans (Anden Afdeling) i sag T-33/95, Lozano
 Palacios mod Kommissionen (Sml. Pers. II, s. 1535), hvori
 I sag C-368/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles- der er nedlagt påstand om ophñvelse af denne dom Ð den
 skaber (befuldmñgtiget: Berend Jan Drijber) mod Kongeri- anden part i appelsagen er María Lidia Lozano Palacios,


text:
10 . 5 . 97 ' DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 142/25
 b ) Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger. Sag anlagt den 6. marts 1997 af B. J. G. Oude Kotte mod
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: ( Sag T-53/97)
 ( 97/C 142/52 )
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-50/97 ('). (Processprog: nederlandsk)
 (') Se side 24 i denne Tidende .
 Ved De Europæiske Fælleskabers Ret i Første Instans er
 der den 6 . marts 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af B. J. G. Oude Kotte, Fieringen ( Nederlan
 dene ), ved advokaterne E. H. Pijnacker Hordijk, Amster
 dam, og T. P. J. van Oers, 's-Gravenhage, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62, Avenue
 Sag anlagt den 6. marts 1997 af P. J. M. Biermans mod Guillaume .
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 ( Sag T-52/97)
 97/C 142/51
 a ) Principalt: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 et beløb på 279 389,— hfl . med rente 8 % p.a . fra den
 19 . maj 1992, til betaling sker.
 (Processprog: nederlandsk)
 Subsidiært: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 Ved De Europæiske Fælleskabers Ret i Første Instans er et beløb, som Retten finder passende, dog mindst
 der den 6 . marts 1997 anlagt sag mod Rådet for Den 45 349,— hfl . ( dvs . det beløb, der følger af forordning
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske ( EØF ) nr. 2187/93 ), med rente 8 % p.a . fra den 19 . maj
 Fællesskaber af P. J. M. Biermans, Herkenbosch (Neder 1992 til betaling sker.
 landene ), ved advokaterne E. H. Pijnacker Hordijk, Am
 sterdam, og T. P. J. van Oers, ' s-Gravenhage, og med valgt b ) Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62, Avenue
 Guillaume .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-50/97 ( ] ).
 a ) Principalt: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 et beløb på 60 863 ,— hfl. med rente 8 % p.a . fra den ( 1 ) Se side 24 i denne Tidende .
 19 . maj 1992, til betaling sker.
 Subsidiært: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 et beløb, som Retten finder passende, dog mindst
 22 390,— hfl . ( dvs. det beløb, der følger af forordning Sag anlagt den 6. marts 1997 af H. J. Leemkuil mod
 ( EØF ) nr. 2187/93 ), med rente 8% p.a . fra den 19 . maj Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 1992 til betaling sker. De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-54/97)
 b ) Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger. ( 97/C 142/53 )
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: (Processprog: nederlandsk)
 Ved De Europæiske Fælleskabers Ret i Første Instans er
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de der den 6 . marts 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 samme som i sag T-50/97 ( J ). Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af H. J. Leemkuil, Winterswijk Miste (Neder
 (M Se side 24 i denne Tidende . landene ), ved advokaterne E. H. Pijnacker Hordijk, Am
 sterdam, og T. P. J. van Oers, 's-Gravenhage, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62, Avenue
 Guillaume .
 ---pagebreak--- Nr. C 142/26 I DA | De Europæiske Fællesskabers Tidende 10 . 5 . 97
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: b ) Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 a ) Principalt: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 et beløb på 330 626,— hfl . med rente 8 % p.a . fra den
 19. maj 1992, til betaling sker.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-50/97 ( 1 ).
 Subsidiært: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 et beløb, som Retten finder passende, dog mindst H Se side 24 i denne Tidende.
 57 698 ,— hfl. ( dvs. det beløb, der følger af forordning
 ( EØF) nr. 2187/93 ), med rente 8 % p.a. fra den 19. maj
 1992 til betaling sker.
 b ) Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 6. marts 1997 af W. C. G. M. Stoffelen
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-56/97)
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 ( 97/C 142/55 )
 samme som i sag T-50/97 ( 1 ).
 (M Se side 24 i denne Tidende. (Processprog: nederlandsk)
 Ved De Europæiske Fælleskabers Ret i Første Instans er
 der den 6. marts 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af W. C. G. M. Stoffelen, Ottersum ( Neder
 Sag anlagt den 6. marts 1997 af C. H. L. Wijnen mod landene), ved advokaterne E. H. Pijnacker Hordijk, Am
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for sterdam, og T. R J. van Oers, 's-Gravenhage, og med valgt
 De Europæiske Fællesskaber adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62, Avenue
 Guillaume .
 (Sag T-55/97)
 ( 97/C 142/54
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Processprog: nederlandsk)
 a ) Principalt: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 et beløb på 313 437,— hfl. med rente 8 % p.a. fra den
 Ved De Europæiske Fælleskabers Ret i Første Instans er 19 . maj 1992, til betaling sker.
 der den 6. marts 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af C. H. L. Wijnen, Maasbree (Nederlan Subsidiært: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 dene ), ved advokaterne E. H. Pijnacker Hordijk, Amster et beløb, som Retten finder passende, dog mindst
 dam, og T. P. J. van Oers, 's-Gravenhage, og med valgt 122 738,— hfl. (dvs. det beløb, der følger af forord
 adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62, Avenue ning (EØF) nr. 2187/93 ), med rente 8 % p.a. fra den
 Guillaume . 19. maj 1992 til betaling sker.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: b ) Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 a ) Principalt: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 et beløb på 234 230,— hfl. med rente 8 % p.a . fra den
 19 . maj 1992, til betaling sker.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-50/97 (*).
 Subsidiært: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 et beløb, som Retten finder passende, dog mindst (') Se side 24 i denne Tidende .
 97 506,— hfl . (dvs. det beløb, der følger af forordning
 (EØF) nr. 2187/93 ), med rente 8 % p.a. fra den 19. maj
 1992 til betaling sker.


text:
20.10.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 372/13
 Rettens dom af 9. september 2014 — MasterCard m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-516/11) (1)
 ((Aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - dokumenter vedrørende en undersøgelse omkring omkostninger og fordele for erhvervsdrivende ved accept af forskellige betalingsmåder - dokumenter fra tredjeparter - afslag på aktindsigt - undtagelse vedrørende beskyttelsen af beslutningsprocessen - undtagelse vedrørende beskyttelse af en tredjeparts forretningsmæssige interesser))
 2014/C 372/17
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: MasterCard, Inc. (Wilmington, Delaware, De Forenede Stater), MasterCard International, Inc. (New York, New York, De Forenede Stater) og MasterCard Europe (Waterloo, Belgien) (først ved advokaterne B. Amory, V. Brophy og S. McInnes, derefter ved B. Amory og V. Brophy)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. Clotuche-Duvieusart og V. Bottka, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 12. juli 2011, hvorved der gives afslag på sagsøgernes begæring om aktindsigt i visse dokumenter, der er udarbejdet af tredjemand i forbindelse med en undersøgelse af omkostninger og fordele for erhvervsdrivende ved accept af forskellige betalingsmåder.
 Konklusion
 1)
 Kommissionens afgørelse af 12. juli 2011, hvorved der gives MasterCard, Inc., MasterCard International, Inc. og MasterCard Europe afslag på aktindsigt i visse dokumenter, der er udarbejdet af tredjemand i forbindelse med en undersøgelse af omkostninger og fordele for erhvervsdrivende ved accept af forskellige betalingsmåder, annulleres for så vidt som den giver afslag på aktindsigt i de dokumenter, som vedrører:
 —
 omkostninger og fordele for erhvervsdrivende ved accept af forskellige betalingsmåder (oprindelig rapport af 2. juni 2009)
 —
 omkostninger og fordele for erhvervsdrivende ved accept af forskellige betalingsmåder — første del af metodologirapporten af 28. september 2009 [revideret udgave, der indeholder de bemærkninger, der er indgivet af de interesserede parter og Kommissionens Generaldirektorat (GD) for Konkurrence]
 —
 resultaterne af de dybdegående konsultationer vedrørende omkostninger for betalinger: analyserne af de dybdegående konsultationer i Ungarn, Nederlandene og Storbritannien af 15. januar 2010 (udgave tilvejebragt den 9. marts 2010)
 —
 udkast til onlinespørgeskema af 8. marts 2010
 —
 resultater og konklusioner af online-gennemførlighedsundersøgelsen: udkast til rapport af 24. maj 2010).
 2)
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1) EUT C 347 af 26.11.2011.


text:
18.11.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgerichts Flensburg (Tyskland) den 28. august 2006 — i sagen for Standesamt, Stefan Grunkin, Dorothee Regina Paul, andre procesdeltagere: Leonhard Matthias Grunkin-Paul, Standesamt Niebüll
 (Sag C-353/06)
 (2006/C 281/35)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Amtsgericht Flensburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgt: Stefan Grunkin, Dorothee Regina Paul
 Andre procesdeltagere: Leonhard Matthias Grunkin-Paul og Standesamt Niebüll
 Præjudicielle spørgsmål
 Kan man i lyset af forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 12 EF, henholdsvis den frie bevægelighed, som enhver unionsborger er sikret ved artikel 18 EF, opretholde den tyske lovvalgsregel i EGBGB's artikel 10 (ikrafttrædelsesloven til den borgerlige lovbog), for så vidt som den, hvad angår navneretten, alene baserer sig på en tilknytning i form af statsborgerskab?


text:
C 85/16 DA Den Europæiske Unions Tidende 3.4.2004
 c) er, og i bekræftende fald i hvilket omfang, de nanzhof i sagen Finanzamt Arnsberg mod Stadt Sundern
 ovenfor i punkt 10 nævnte bestemmelser i § 40 i forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 työturvallisuuslaki i strid med fællesskabsretten, om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 under hensyn til de ovenfor i punkt 12-15 beskrevne
 strafferetlige og erstatningsretlige følger af en tilside- 1. Kan eller skal de medlemsstater, der har gennemført den i
 sættelse heraf? artikel 25 i direktiv 77/388/EØF (1) fastsatte standardsats-
 ordning for landbrugsproducenter i national ret, som en
 følge heraf fritage standardsats-landbrugere fra betaling
 af merværdiafgift?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/37/EF af 22.6.1998
 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om 2. Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende: Gælder dette
 maskiner (EFT L 207, s. 1). kun med hensyn til landbrugsprodukter og -tjenesteydel-
 ser eller ligeledes for standardsats-landbrugerens andre
 transaktioner, eller er sådanne andre transaktioner omfat-
 tet af den almindelige ordning i henhold til direktiv 77/
 388/EØF?
 Hvilken betydning har dette for en standardsats-landbru-
 gers bortforpagtning af jagt?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 23. januar 2004 af College van Beroep voor
 het bedrijfsleven i sagen Maatschap J.B. og R.A.M. Elshof (1) EFT L 145, s. 1.
 mod Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
 (Sag C-42/04)
 (2004/C 85/26)
 Ved kendelse afsagt den 23. januar 2004, indgået til Domsto- Anmodninger om præjudiciel afgørelse forelagt ved ken-
 lens Justitskontor den 3. februar 2004, har College van Beroep delser afsagt den 18. december 2003, nr. 1259/2003 og
 voor het bedrijfsleven i sagen Maatschap J.B. og R.A.M. Elshof 1260/2003, af Tribunale di Gorizia i sagerne Azienda
 mod Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit Agricola Bogar Roberto & Andrea og Azienda Agricola
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning Bressan Aldo mod AGEA
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (Sagerne C-44/04 og C-45/04)
 Har begrebet »parti« i artikel 4, stk. 3, i forordning (EF)
 nr. 1046/2001 (1) samme betydning som begrebet »ladning« i (2004/C 85/28)
 punkt 1 i bilag II til denne forordning, eller skal der ved »parti«
 forstås: Alle dyr, der af en landbrugsbedrift på én dag eller i
 henhold til én beslutning om opkøb er leveret til destruktion? Ved kendelser afsagt den 18. december 2003 af Tribunale di
 Gorizia, indgået til Domstolens Justitskontor den 4. februar
 2004, har Tribunale di Gorizia, i sagerne Azienda Agricola
 (1) EFT L 145 af 31.5.2001, s. 31. Bogar Roberto & Andrea og Azienda Agricola Bressan Aldo
 mod AGEA forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 anmodninger om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Skal artikel 1 i forordning (EØF) nr. 856/84 (1) af 31. marts
 1984 og artikel 1-4 i forordning (EØF) nr. 3950/92 (2) af
 28. december 1992 fortolkes således, at tillægsafgiften på
 mælk og mejeriprodukter har karakter af en administrativ
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- sanktion, og skal producenten som følge heraf kun betale
 se afsagt den 27. november 2003 af Bundesfinanzhof i afgiften, såfremt han forsætligt eller uagtsomt har overskredet
 sagen Finanzamt Arnsberg mod Stadt Sundern de tildelte mængder?
 (Sag C-43/04)
 (1) EFT L 90 af 1.4.1984, s. 10.
 (2004/C 85/27) (2) EFT L 405 af 31.12.1992, s. 1.
 Ved kendelse afsagt den 27. november 2003, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 4. februar 2004, har Bundesfi-


text:
C 112/44 DA Den Europæiske Unions Tidende 10.5.2003
 — Der foreligger en åbenbart urigtig vurdering af Fællesska- — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en erstat-
 bets retsinstansers praksis og af fællesskabsbestemmelser- ning for ikke-økonomisk skade på 10 000 EUR, idet
 ne for så vidt angår kravet i traktatens artikel 87, stk. 1, beløbet er opgjort foreløbigt og efter billighed.
 om, at støtten skal ydes af staten eller ved hjælp af
 statsmidler. Det gøres i den forbindelse gældende, at
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en erstat-
 det hverken på grundlag af Fællesskabets retsinstansers
 ning, som foreløbigt er opgjort til 1 EUR, for forringede
 praksis eller på grundlag af bestemmelserne om statsstøtte
 karrieremuligheder.
 kan konkluderes, at det er et krav, at de midler, som
 de nationale myndigheder giver afkald på, formelt er
 anerkendt i statens budget. — Kommissionen tilpligtes at godtgøre sagsøgeren de om-
 kostninger, som han har afholdt til sit forsvar i forbindelse
 med efterforskningen og hans administrative klage over
 — Princippet om god forvaltning er tilsidesat, idet Kommis-
 sionen ikke har fremført indsigelser over for den omtviste- afgørelsen af 17. maj 2002.
 de foranstaltning ved at påbegynde den formelle undersø-
 gelsesprocedure i henhold til traktatens artikel 88, stk. 2. — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sagsøgerne gør endvidere gældende, at begrundelsespligten er
 tilsidesat.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren er tjenestemand ved Kommissionen. Fra 1993 til
 1997 assisterede han sin overordnede, som var medlem af
 Eksekutivkomitéen ved Instituttet for Forbindelser mellem
 Europa-Latinamerika (IRELA). I forbindelse med, at Det Euro-
 pæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) iværksatte en
 intern efterforskning af IRELA, fik sagsøgeren meddelelse om,
 Sag anlagt den 10. marts 2003 af Manel Camós Grau mod at han muligvis også selv var indblandet i økonomiske
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber uregelmæssigheder. Sagsøgeren anmodede OLAF’s direktør
 om at undersøge, hvorvidt der forelå en mulig interessekonflikt
 med hensyn til en af efterforskerne og om i givet fald at træffe
 (Sag T-96/03)
 de nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre, at
 efterforskningen foregik objektivt. Ved den anfægtede afgørelse
 besluttede direktøren for OLAF at fjerne efterforskeren fra
 (2003/C 112/82)
 efterforskningen, men uden forbehold at bibeholde efterforsk-
 ningsdokumenter og beslutninger, der var fremlagt og vedtaget
 (Processprog: fransk) af denne eller med dennes samtykke.
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren anført fire anbrin-
 gender:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 10. marts 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Manel Camós Grau, Bruxelles, ved — Tjenestemandsvedtægtens artikel 25, stk. 2, er tilsidesat,
 avocat Marc-Albert Lucas. for så vidt som sagsøgeren ikke har fået meddelelse om
 den anfægtede afgørelse, og for så vidt som denne er
 utilstrækkelig begrundet.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Forpligtelsen til at godtgøre, at efterforskningen foregår
 retmæssigt, er tilsidesat.
 — OLAF’s afgørelse af 17. maj 2002 om at fjerne en
 af efterforskerne fra OLAF’s efterforskning af IRELA
 annulleres, for så vidt som afgørelsen uden forbehold — Der er anlagt et åbenbart urigtigt skøn, for så vidt som
 bibeholder efterforskningsdokumenter og beslutninger begrundelsen for den anfægtede afgørelse angiveligt er, at
 vedrørende efterforskningens tilrettelæggelse, der er frem- pågældende efterforsker hverken har deltaget i kontrol
 lagt og vedtaget af denne efterforsker eller med dennes eller ledelse af den pågældende sag.
 samtykke, uden at disse undersøges på ny eller annulleres,
 eller der iværksættes nye efterforskningsskridt. — Principperne om billighed og upartiskhed i forbindelse
 med efterforskninger er tilsidesat.
 — OLAF’s afgørelse af 29. november 2002 om stiltiende
 afvisning af sagsøgerens administrative klage af 29. juli
 2002 vedrørende afgørelsen af 17. maj 2002 annulleres.


text:
4.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 253/50
 Sag anlagt den 24. maj 2014 — Fih Holding and Fih Erhversbank mod Kommissionen
 (Sag T-386/14)
 2014/C 253/66
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Fih Holding A/S (København, Danmark) og Fih Erhversbank A/S (København) (ved advokat O. Koktvedgaard)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 11. marts 2014 K(2014) 1280 endelig, om statsstøtte SA.34445 (2012/c), som Danmark har ydet for tilførslen af aktiver knyttet til fast ejendom fra FIH til FSC, annulleres, og
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført seks anbringender.
 1.
 Med det første anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF, for så vidt som Kommissionen fastslog, at »ingen virksomhed, der operer under markedsvilkår, ville have været villig til at investere på betingelser og vilkår, der svarer til disse sidstnævnte i aktiekøbskontrakten« (93. betragtning), at »foranstaltningerne er følgelig ikke i overensstemmelse med princippet om markedsøkonomiske investorer« (93. og 99. betragtning) og i artikel 1, stk. 1, at overdragelsen af aktiver udgjorde statsstøtte.
 2.
 Med det andet anbringende gøres gældende, at FSC ikke skal sammenlignes med en privat investor, der er ledet af langsigtede rentabilitetsudsigter, men med en privat kreditor, som søger at opnå betaling af et beløb, som skyldes af en debitor, der er i økonomiske vanskeligheder, hvilket er begrundet i det allerede eksisterende fordringer, der påhviler FSC.
 3.
 Med det tredje anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF, for så vidt som det i 116. betragtning fastslås, at bruttokapitalaflastningsvirkningen beløb sig til 375 mio. DKK, der skulle forrentes, og at overdragelsesværdien var på 254 mio. DKK over den reelle værdi, som skulle tilbagebetales, og som i artikel 1, stk. 2, og i den bindende vilkårsaftale (»Term sheet«), tilsagn 6, gør godkendelsen betinget heraf.
 4.
 Med det fjerde anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF, for så vidt som Kommissionen i litra a) i 103. betragtning fastslog, at der forelå »en fordel, der relaterer sig til aktiekøbskontraktsformlen (0,73 mia. DKK)« og i litra b) i 103. betragtning »et manglende egenkapitalinvesteringsafkast (1,33 mia. DKK)«. Af denne grund er der intet grundlag for det krav om forrentning af kapitalaflastningen, som Kommissionen fremsatte i artikel 1, stk. 2, og i tilsagn nr. 6.
 5.
 Med det femte anbringende gøres gældende, at Kommissionen misforstod aftalens vilkår, da den fastslog, at FIH skulle tilbagebetale 254 mio. DKK til FSC (116. betragtning) for forskellen mellem overdragelsesværdien og den reelle værdi af aktiverne.
 6.
 Med det sjette anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med artikel 296 TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i chartret om grundlæggende rettigheder, idet Kommissionen ikke iagttog sin grundlæggende pligt til at begrunde sin afgørelse.


text:
C 79/38 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18.3.2000
 nødvendigvis omfattet af ordningen med aktiv forædling ansøgning nr. 293977, der er indgivet for tjenesteydelser i
 og følgelig under de tyrkiske toldmyndigheders permanen- klasse 36 (forsikringsvirksomhed, finansiel virksomhed),
 te kontrol. Det er de samme toldkontorer, som i almindelig- som et EF-varemærke i EF-varemærketidende.
 hed samme dag påtegnede udførselsangivelserne, der af-
 sluttede proceduren for indførsel af komponenter med — Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse.
 afgiftsfritagelse og ATR. De samme tyrkiske toldkontorer
 påtog sig desuden afslutning af behandlingen af licenser,
 betaling af sikkerhedsstillelser, eksportformaliteter og ud- — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale de af sagsøge-
 stedelse af ATR-certifikater. rens omkostninger, der kan kræves erstattet.
 — Kommissionen, som har haft kendskab til det problem,
 som er opstået på grund af uregelmæssighederne i for- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 bindelse med betaling af tyrkiske afgifter på originale
 komponenter fra tredjelande, har ikke ment at skulle træffe
 passende foranstaltninger for at advare de pågældende Det omhandlede vare- Ordmærket »EuroHealth« — an-
 erhvervsdrivende. mærke: søgning nr. 293977
 — Den begåede fejl kunne ikke opdages af sagsøgeren, hvis Vare eller tjenesteydelse: Varer og tjenesteydelser i klasse
 gode tro ikke kan drages i tvivl, og ingen forsømmelse kan 36 (forsikringsvirksomhed, finan-
 tilregnes sagsøgeren. siel virksomhed)
 — Sagsøgeren kan i dette tilfælde med rette påberåbe sig Den for appelkammeret Undersøgerens afvisning af at re-
 særlige forhold som omhandlet i artikel 13 i forordning påklagede afgørelse: gistrere varemærket
 nr. 1430/79.
 Søgsmålsgrunde: — tilsidesættelse af artikel 7,
 Endelig mener sagsøgeren under alle omstændigheder under stk. 1, litra b), i forordning
 de omtvistede transaktioner at have handlet som skatte- og (EF) nr. 40/94
 afgiftsmæssig repræsentant for importøren, som er den eneste, — urigtig anvendelse af artikel 7,
 der kan anses for at være debitor for en eventuel toldskyld. stk. 1, litra c), i forordning (EF)
 nr. 40/94
 — manglende iattagelse af artikel
 12, litra b), i forordning (EF)
 nr. 40/94
 Sag anlagt den 24. december 1999 af DKV Deutsche
 Krankenversicherungs AG mod Harmoniseringskontoret
 for det Indre Marked (varemærker, mønstre og modeller)
 (Sag T-359/99)
 (2000/C 79/80) Sag anlagt den 30. december 1999 af Karl L. Meyer mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og Den
 Europæiske Investeringsbank
 (Processprog: tysk)
 (Sag T-361/99)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 24. december 1999 anlagt sag mod Harmoniseringskon-
 (2000/C 79/81)
 toret for det Indre Marked (varemærker, mønstre og modeller)
 af DKV Deutsche Krankenversicherungs AG, Köln (Forbundsre-
 publikken Tyskland), ved advokat Stephan v. Peterdorff-Cam-
 pen, advokatfirmaet von Rospatt, von der Osten, Pross, (Processprog: fransk)
 Düsseldorf, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat-
 firmaet De Bandt, van Hecke, Lagae og Loesch, 11, rue Goethe,
 Luxembourg. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 30. december 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber og Den Europæiske Investeringsbank
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: af Karl L. Meyer, Raiatea (Fransk Polynesien), ved advokat
 Jean-Dominique des Arcis, Uturoa (Fransk Polynesien), og med
 — Den anfægtede afgørelse ændres, og det pålægges Harmo- valgt adresse i Luxembourg hos M. Pakowski, 20-22, avenue
 niseringskontoret at offentliggøre tegnet EUROHEALTH, Emile Reuter.
 ---pagebreak--- 18.3.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 79/39
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sag anlagt den 10. januar 2000 af »N« mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber
 — Det fastslås, at Kommissionen og/eller Den Europæiske
 Investeringsbank har handlet culpøst ved at udvise åbenbar (Sag T-2/00)
 forsømmelighed, da de ikke af de lokale myndigheder og
 af banken SOCREDO i 15 år eller mere har krævet (2000/C 79/82)
 anvendelse og offentliggørelse af Rådets associationsaf-
 gørelser, ligesom de ikke har krævet overholdelse af
 fællesskabsretten, som gælder i Fransk Polynesien, alt til (Processprog: fransk)
 retlig skade for sagsøgeren.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 — Kommissionen tilpligtes tillige at betale sagsøgeren den 10. januar 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 25 000 FF til dækning af de ikke-refunderbare omkostnin- Europæiske Fællesskaber af »N«, Bruxelles, ved advokaterne
 ger, han har måttet afholde for at forsvare sine rettigheder. Marc-Albert Lucas og Jean-Louis Dupont, Bruxelles, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat Luc Tecqmenne, 3
 rue des Capucins.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionens afgørelse af 15. marts 1999, hvorved den
 Sagsøgeren kræver Kommissionen og Den Europæiske Investe- har afvist at anerkende den ulykke, som er omhandlet i
 ringsbank (EIB) kendt ansvarlige for den nært forestående og hans anmeldelse af 6. februar 1996, i overensstemmelse
 forudsigelige skade, som ifølge sagsøgeren vil blive forårsaget med vedtægtens artikel 73 og artikel 2 i ordningen om
 af, at de nævnte institutioner ikke har krævet, at de lokale dækning af risikoen for ulykker og erhvervssygdomme,
 myndigheder i Fransk Polynesien og udviklingsbanken SOCRE- annulleres.
 DO overholder fællesskabsretten, og sagsøgeren påberåber sig,
 at man ikke har gennemført og offentliggjort Rådets afgørelser — Om nødvendigt annulleres Kommissionens stiltiende afslag
 86/283/EØF af 30. juni 1986 og 91/482/EØF af 25. juli 1991 på sagsøgerens klager af 10. og 15. juni 1999 over
 om de oversøiske landes og territoriers associering med Det afgørelsen.
 Europæiske Økonomiske Fællesskab.
 — Kommissionen tilpligtes at godtgøre sagsøgeren de lægeud-
 gifter, som han har betalt som følge af afgørelsen af
 Det er således sagsøgerens opfattelse, at såfremt Kommissionen 15. marts 1999.
 og EIB siden 1984
 — Kommissionen tilpligtes at betale ham et beløb, som
 fastsættes af Retten, som erstatning for den ikke-økonomi-
 — regelmæssigt havde varetaget deres kontrol- og tilsynspligt, ske skade, som han har lidt.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 — eventuelt havde benyttet deres beføjelser til at gå til
 Domstolen,
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — havde gennemført bestemmelserne i associationsafgørels-
 erne, der fremhæver partnerskabs-retsstillingen, Sagsøgeren anfægter Kommissionens afvisning af at anerkende,
 at det forhold, at han er blevet smittet med human immun-
 defekt virus (HIV) skal betragtes som en ulykke i den forstand,
 — havde meddelt investorerne genstanden og formålet med hvori udtrykket er anvendt i vedtægtens artikel 73 og i artikel
 disse afgørelser, og 2 i ordningen om dækning af risikoen for ulykker og
 erhvervssygdomme. Han har overfor Kommissionens afgørelse
 påberåbt sig artikel 2 i ovennævnte ordning, idet han gør
 — havde oplyst beboerne om deres retsstilling i relation til
 gældende:
 Fællesskabet og om deres rettigheder,
 a) Kommissionen har foretaget en urigtig retsanvendelse ved
 ville de retlige problemer, han blev stillet over for som bedømmelsen af den skadegørende begivenhed og af
 følge af, at de lokale myndigheder uophørligt tilsidesatte sammenhængen mellem denne begivenhed og dens årsag.
 fællesskabsreglernes forrang, aldrig være opstået. I forbindelse med ordningens artikel 2 er det ikke nødven-
 digt at godtgøre den nøjagtige årsag til den skadegørende
 begivenhed, idet det er tilstrækkeligt at godtgøre, at den
 skadegørende begivenhed i sig selv foreligger, og at denne
 begivenhed er udefra kommende, pludselig indtrædende,
 voldelig eller unormal. I den foreliggende sag fremgår det


text:
25.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 58/7
 Rettens dom af 18. januar 2012 — Djebel — SGPS mod Kommissionen
 (Sag T-422/07) (1)
 (Statsstøtte - støtteordning, som tilsigter at fremme moderne og konkurrencedygtige virksomhedsstrategier - påtænkt støtte til et handelsselskab i form af et lavtforrentet lån i forbindelse med dette selskabs investering i Brasilien - beslutning, der erklærer støtten uforenelig med fællesmarkedet - begrundelsespligt - konkurrencebegrænsning - påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne - ligebehandling)
 2012/C 58/11
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Djebel — SGPS SA (Funchal, Portugal) (ved advokaterne M. Andrade Neves og S. Castro Caldeira)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved M. Afonso og B. Martenczuk, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2007/582/EF af 10. maj 2007 om statsstøtte C 4/2006 (ex N 180/2005) — Portugal — støtte til Djebel (EUT L 219, s. 30)
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Djebel — SGPS, SA bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 64 af 8.3.2008.


text:
22.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 305/6
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. juni 2016 — Jean-Charles Marchiani mod Europa-Parlamentet
 (Sag C-566/14 P) (1)
 ((Appel - medlem af Europa-Parlamentet - assistentgodtgørelse til parlamentsmedlemmer - tilbagesøgning af uberettiget udbetalte beløb - inddrivelse - gennemførelsesbestemmelser til statutten for Parlamentets medlemmer - overholdelse af retten til forsvar - princippet om upartiskhed - forældelse - forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 - artikel 78-81 - delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012 - artikel 81, 82 og 93 - princippet om beskyttelse af den berettigede forventning - rimelig frist))
 (2016/C 305/09)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Jean-Charles Marchiani (ved advokat C.-S. Marchiani)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Parlamentet (ved G. Corstens og S. Seyr, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Jean-Charles Marchiani betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 34 af 2.2.2015.


text:
23.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/25
 Sag anlagt den 8. januar 2015 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-2/15)
 (2015/C 096/31)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat A. Véghely)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelsen om afslag på at tildele sagsøgeren bosættelsespenge og dagpenge og om, at Kommissionen tilpligtes at betale disse ydelser med tillæg af renter.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens afgørelse af 4. marts 2014, for så vidt som det heri afslås at tildele sagsøgeren bosættelsespenge og dagpenge, jf. artikel 5, stk. 1, og artikel 10, stk. 1, i bilag VII til tjenestemandsvedtægten.
 —
 Kommissionen tilpligtes at tildele sagsøgeren bosættelsespenge og dagpenge fra hans tiltrædelse af tjenesten, med tillæg af renter fra de tidspunkter, hvor disse beløb forfaldt til betaling i henhold til tjenestemandsvedtægtens bilag VII.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
7.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/28
 Sag anlagt den 8. december 2008 — Tuzzi fashion mod KHIM — El Corte Inglés (Emidio Tucci)
 (Sag T-535/08)
 (2009/C 55/52)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Tuzzi fashion GmbH (Fulda, Tyskland) (ved lawyers R. Kunze og G. Würtenberger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 23. september 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1561/2007-2) annulleres.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: El Corte Inglés, SA
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »Emidio Tucci« for varer i klasse 25
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Tuzzi fashion GmbH
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Tysk varemærkeregistrering nr. 1 078 843 af ordmærket »TUZZI« for varer i klasse 25; international varemærkeregistrering nr. 496 835 med retsvirkning i Østrig, Frankrig, Beneluxlandene og Polen af ordmærket »TUZZI« for varer i klasse 25; selskabsnavnet »TUZZI FASHION GMBH« anvendt i Tyskland til erhvervsmæssig brug for beklædningsgenstande.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet i dens helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1 og 4, i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret fejlvurderede risikoen for forveksling mellem de omhandlede varemærker; tilsidesættelse af artikel 73 i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret ikke tog samlet stilling til de af sagsøgeren fremsatte argumenter og ikke har begrundet sin afgørelse objektivt; tilsidesættelse af artikel 74 i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret ikke har begrænset sin prøvelse til de af parterne fremførte kendsgerninger, beviser og argumenter; tilsidesættelse af artikel 79 i Rådets forordning nr. 40/94, eftersom appelkammeret har undladt at tage hensyn til almindelige processuelle retsgrundsætninger, som er anerkendt i medlemsstaterne, ved sin vurdering af den af sagsøgeren indgivne indsigelse vedrørende rettighedsmisbrug.


text:
17.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 175/27
 Sag anlagt den 22. marts 2016 — Tulliallan Burlington mod EUIPO — Burlington Fashion (BURLINGTON)
 (Sag T-123/16)
 (2016/C 175/31)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Tulliallan Burlington Ltd (St Helier, Jersey) (ved barrister A. Norris)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Tyskland)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Tyskland)
 Det omtvistede varemærke: International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, af ordmærket »Burlington« International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, nr. 982 020.
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 11. januar 2016 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1635/2013-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres og det anfægtede varemærke afvises for alle de anfægtede varer.
 —
 De af sagsøgeren afholdte omkostninger i forbindelse med sagen for Retten tilpligtes betalt.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, artikel 8, stk. 4, og artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.