text:
Nr . C 158/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 1 . 6 . 96
 ophavsrettighederne i forhold til de andre medlemssta strid med denne bestemmelse ensidigt at træffe bestem
 ter i Den Europæiske Union ? melse om en bestemt prøve som kriterium for at fastslå,
 at der er en udtalt kønslig lugt. Dette fører til systematisk
 (') Società Italiana Autori ed Editori ( en ophavsretlig organisa afvisning af indførsler fra Danmark, hvor de kompetente
 tion ). myndigheder accepterer, at prøven foretages ved hjælp
 af den såkaldte » skatolmetode «. De tyske myndigheder
 har med urette påberåbt sig direktivets artikel 7, stk . 1 ,
 litra b ), idet den tyske praksis ikke tager sigte på at føre
 stikprøvekontrol med overholdelsen af fællesskabsbes
 temmelserne, men på systematisk at gennemføre brugen
 af en metode, som af Tyskland anerkendes som den
 eneste pålidelige .
 Sag anlagt den 27. marts 1996 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tysk
 land — Tilsidesættelse af de fællesskabsretlige betingelser med
 hensyn til en erklæring i henhold til artikel 5 i direktiv
 ( Sag C- 1 02/96 ) 64/433/EØF, som affattet ved direktiv 91 /497/EØF, om,
 ( 96/C 158/07) at kød er uegnet til menneskeføde : I forbindelse med
 stikprøvekontrollen kan bestemmelseslandet ganske vist
 anvende en egnet metode efter eget valg, men det er ikke
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 beføjet til på dette grundlag at nægte at anerkende
 27 . marts 1996 anlagt sag mod Forbundsrepublikken egnetheden af samtlige kødleverancer, der i oprindelses
 Tyskland af Kommissionen for De Europæiske Fællesska landet er fundet egnede til menneskeføde . Dette ville
 ber ved dr. Klaus-Dieter Borchardt, Kommissionens Juridi
 hverken være foreneligt med princippet om det indre
 ske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i marked eller med artikel 8 i direktiv 89/662/EØF, der
 Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz, Kommissionens fastsætter en form for forligsprocedure, hvor Kommis
 Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret C 254 , Kirchberg. sionen spiller en vigtig rolle .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Denne procedure har netop ført til en anerkendelse af
 den skatolmetode, der anvendes i Danmark, og som også
 1 ) Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har Frankrig havde betvivlet pålideligheden af. I modsæt
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6 , stk . 1 , ning til de franske myndigheder nægter de tyske myn
 litra b ), og artikel 5 , stk . 1 , litra o ), i direktiv digheder at respektere dette resultat.
 64/433/EØF ('), som affattet ved direktiv 91 /497/
 EØF ( 2 ), sammenholdt med artikel 5 , stk . 1 , artikel 7 og — Tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 30 : Forbundsre
 8 i direktiv 89/662/EØF ( 3 ), samt i henhold til EF geringen har med urette påberåbt sig tvingende hensyn
 traktatens artikel 30, idet den til forbrugerbeskyttelse . Kravene med hensyn til produk
 tion og afsætning af fersk kød til menneskeføde er
 — lader den særlige pligt i direktivets artikel 6 , stk . 1 , fuldstændigt harmoniseret ved direktiv 64/433/EØF
 litra b ), til at mærke og varmebehandle slagtekroppe ( som affattet ved direktiv 91 /497/EØF ) og 89/662/EØF.
 af ukastrerede svin indtræde netop, når ornekødet Rådets og Kommissionens erklæring til protokollen
 uanset dyrenes kropsvægt ved anvendelse af den vedrørende orneproblematikken i anledning af vedtagel
 modificierede immunoenzymtest ifølge professor sen af direktiv 91 /497 har kun en præciserende funktion
 Claus udviser et androstenonindhold på over 0,5 og kan ikke fortolkes på en måde, der er uforenelig med
 mikrogram/g direktivets ordlyd.
 og
 (M EFT 1963-1964, s . 175 .
 — anser kød for at havde en udtalt kønslig lugt ved ( 2 ) EFT 1991 L 268 , s . 69 .
 overskridelse af grænseværdien på 0,5 mikrogram/g ( 3 ) EFT 1989 L 395 , s . 13 .
 androstenon, hvilket i henhold til direktivets arti
 kel 5 , stk . 1 , litra o ), medfører, at kødet anses for at
 være uegnet til menneskeføde .
 2 ) Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anmodning ora préjudiciel afgorelse forelagt ved dom
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: afsagt den 19. marts 1996 af tribunal d'instance, Lille, i
 sagen Directeur général des douanes et droits indirects mod
 — Tilsidesættelse af de fællesskabsretlige betingelser for at Eridania Beghin-Say SA
 pålægge en særlig pligt til mærkning og varmebehand ( Sag C-103/96 )
 ling i medfør af artikel 6 i direktiv 64/433/EØF, som 96/C 158/08
 affattet ved direktiv 91/497/EØF : De tyske myndighe
 ders krav om, at også slagtekroppe på under 80 kg skal
 mærkes og varmebehandles, er i direkte modstrid med Ved dom afsagt den 19 . marts 1996 , indgået til Domstolens
 direktivets artikel 6 , stk . 1 , litra b ). Det er endvidere i Justitskontor den 28 . marts 1996 , har tribunal d'instance,
 ---pagebreak--- 1 . 6 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 158/5
 Lille, i sagen Directeur général des douanes et droits 1 ) Under hensyn til de faktiske omstændigheder, som
 indirects mod Eridania Beghin-Say SA forelagt De Europæi ifølge den forelæggende rets dom findes at være
 ske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel bevist ( ] ), samt den anvendelige fællesskabsret, ønskes
 afgørelse af følgende spørgsmål: det oplyst, om den omtvistede vare skal tariferes under
 to toldpositioner ( 2 ), som antaget af Tribunal Técnico de
 1 - Instância , hvilken afgørelse senere er blevet stadfæs
 1 ) Er artikel 9 i Rådets forordning ( EØF ) nr. 3677/86 ( ] ) af tet ?
 24 . november 1986 om visse gennemførelsesbestemmel
 ser til forordning ( EØF ) nr. 1999/85 ( 2 ) gyldig, når den
 bestemmer, at der kun er tale om ækvivalente varer, 2 ) Såfremt spørgsmålet besvares benægtende, ønskes de
 såfremt den pågældende vare henhører under den oplyst, hvorledes varen da skal tariferes ?
 samme underposition i den fælles toldtarif som indfør
 selsvaren, skønt grundforordningen ( EØF ) nr. 1999/85
 af 16 . juli 1985 ikke indeholder en sådan betingelse ? (') Den importerede vare er et elektrisk apparat, mrk . Merlin
 Gerin , model Alpes 100 12 KVA, der består af:
 a ) et kabinet, der indholder:
 2 ) Er artikel 9 i Rådets forordning ( EØF ) nr. 3677/86 af 1 ) et ensretter-ladeaggregat, der forsyner en vekselretter
 24 . november 1986 gyldig, når den bestemmer, at der med strøm fra elektricitetsnettet og sørger for, at batteriet
 kun er tale om ækvivalente varer, såfremt den pågæl hele tiden oplades
 2 ) en vekselretter, der konverterer jævnstrøm ul vek
 dende vare henhører under den samme underposition selstrøm
 som den indførte vare, skønt en sådan betingelse 3 ) en omformer med statisk kontakt, der gør det muligt at
 medfører uforholdsmæssige virkninger for de er neutralisere for store netspændinger, således at der ikke
 hvervsdrivende ? sker overbelastning
 b ) et andet kabinet, der indeholder et lukket blyakkumulator
 batteri , sikrer strøm til 30 minutters drift.
 3 ) Er artikel 9 i Rådets forordning ( EØF ) nr . 3677/86 af ( 2 ) Kabinet indeholdende ensretter-ladeaggregat, vekselretter og
 24 . november 1986 gyldig, henset til principperne om omformer under pos . 85.01 B. II . f), og kabinet indeholdende
 beskyttelse af den berettigede forventning og retssikker akkumulatorer under pos . 85.04 B. I.
 heden, når den bestemmer, at der kun er tale om
 ækvivalente varer, såfremt den pågældende vare henhø
 rer under den samme underposition i den fælles toldtarif
 som indførselsvaren, skønt denne bestemmelse i forbin
 delse med forordning ( EØF ) nr . 2658/87 ( 3 ) om den
 kombinerede nomenklatur uden videre siden den 1 , ja
 nuar 1988 og kun indtil den 1 , januar 1992 har gjort det
 umuligt at udnytte ordningen om aktiv forædling med
 ækvivalens mellem roesukker og rørsukker . Sag anlagt den 3 , april 1996 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 ( Sag C-107/96 )
 (') EFT nr . L 351 , s . 1 .
 ( 2 ) EFT nr . L 188 , s . 1 . ( 96/C 158/10 )
 ( 3 ) EFT nr . L 256 , s . 1 .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 3 , april 1996 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved ledende
 juridisk konsulent Richard Wainwright og Fernando Cas
 tillo de la Torre, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz,
 Wagner-Centret, Kirchberg.
 Anmodning om prasjudiciel afgorelse forelagt ved dom
 afsagt den 28 . februar 1996 af Supremo Tribunal Admi
 nistrativo ( 2- Secção — Contencioso Tributário ) i sagen Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Codiesel — Sociedade de Apoio Técnico à Indústria, Lda,
 mod Conselho Técnico Aduaneiro 1 ) Det fastlås, at Kongeriget Spanien ikke har overholdt
 ( Sag C-105/96 ) sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 91 /
 ( 96/C 158/09 ) 156/EØF ( 1 ) af 18 . marts 1991 om ændring af direktiv
 75/442/EØF (2 ) om affald samt sine forpligtelser i
 henhold til EF-traktatens artikel 5 og 189 , idet det ikke
 Ved dom afsagt den 28 . februar 1996 , indgået til Domsto inden for den fastsatte frist har sat nødvendige love og
 administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme
 lens Justitskontor den 1 , april 1996 , har Supremo Tribunal
 direktiv 91 /156/EØF og heller ikke har underrettet
 Administrative (2- Secçâo — Contencioso Tributårio ) i Kommissionen herom .
 sagen Codiesel — Sociedade de Apoio Técnico à Industria,
 Lda , mod Conselho Técnico Aduaneiro forelagt De Eur
 opæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præju 2 ) Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost
 diciel afgørelse af følgende spørgsmål : ninger .


text:
20.11.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 284/6
 Appel iværksat den 17. august 2004 af Antonio Andolfi til prøvelse af kendelse afsagt den 27. maj 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-379/02, Antonio Andolfi mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-357/04 P)
 (2004/C 284/13)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 17. august 2004 iværksat appel af Antonio Andolfi ved avvocato Salvatore Amato til prøvelse af kendelse afsagt den 27. maj 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling Afdeling) i sag T-379/02, Antonio Andolfi mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 Sagen admitteres og kendelsen afsagt af Retten i Første Instans annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Appellanten har gjort gældende, at i modsætning til hvad Retten har fastslået, var hans søgsmål, indgivet den 18. december 2002, ikke anlagt for sent.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/18
 Sag anlagt den 8. februar 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-61/07)
 (2007/C 95/32)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved U. Wölker og J.-B. Laignelot, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Storhertugdømmet Luxembourg
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sin forpligtelse i henhold til artikel 3, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 280/2004/EF af 11. februar 2004 om en mekanisme til overvågning af emissioner af drivhusgasser i Fællesskabet og til gennemførelse af Kyoto-protokollen (1), idet det ikke har fremsendt rapporten med de oplysninger, der er påkrævet i henhold til denne artikel.
 —
 Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Storhertugdømmet Luxembourg har ikke inden den 15. marts 2005 tilstillet Kommissionen rapporten med de oplysninger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 2, i beslutning nr. 280/2004, vedrørende dels nationale politikker og foranstaltninger, som begrænser og/eller reducerer emissionen af drivhusgasser efter kilder eller øger optaget heraf gennem dræn, fordelt på sektor for hver drivhusgas, dels nationale fremskrivninger af emissioner af drivhusgas efter kilder og optaget heraf gennem dræn, som minimum for årene 2005, 2010, 2015 og 2020, opstillet efter gas og sektor.
 (1) EUT L 49, s. 1.


text:
29.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 30/23
 Appel iværksat den 19. november 2010 af 4care AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 8. september 2010 i sag T-575/08 — 4care AG mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 (Sag C-535/10 P)
 ()
 2011/C 30/39
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: 4care AG (ved Rechtsanwältin S. Redeker)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), Laboratorios Diafarm, S.A.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dommen afsagt af Rettens Fjerde Afdeling den 8. september 2010 i sag T-575/08 ophæves og intervenientens indsigelse forkastes.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale intervenientens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Denne appel vedrører Rettens dom, hvorved denne ikke tog appellantens påstand om annullation af afgørelsen truffet den 7. oktober 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering vedrørende afslag på appellantens ansøgning om registrering af figurmærket »Acumed« til følge. Retten stadfæstede ved sin dom appelkammerets afgørelse, hvorved det blev fastslået, at der forelå risiko for forveksling med det ældre nationale varemærke »AQUAMED ACTIVE«.
 Ifølge appellanten hviler Rettens appellerede afgørelse på en tilsidesættelse af EU-retten som omhandlet i artikel 58 i Statutten for Domstolen. Ifølge Appellanten foretog Retten en urigtig bedømmelse af det ældre varemærkes fornødne særpræg, af ligheden mellem de omhandlede varemærker og af spørgsmålet om risiko for forveksling.
 Appellanten har gjort gældende, at Retten ved bedømmelsen af det fornødne særpræg ikke i tilstrækkelig grad tog hensyn til den beskrivende karakter ved ordet »AQUAMED«, som er indeholdt i det ældre varemærke. Ifølge appellanten undlod Retten endvidere at tage hensyn til betydningen af det store antal af ældre varemærker, der indehaves af tredjemand, som appellanten har henvist til. Betegnelsen »AQUAMED ACTIVE« har et svagt særpræg, hvilket ikke kun skyldes anvendelsen af beskrivende bestanddele, som er meget almindelige inden for sektoren for de omhandlede varer. Dertil kommer ifølge appellanten, at der efterfølgende er sket en svækkelse af det fornødne særpræg som følge af anvendelsen af lignende tredjemandsvaremærker på markedet. Ifølge appellanten ville Retten, såfremt den havde foretaget en bedømmelse af dette synspunkt, være kommet til den konklusion, at det ældre varemærke »AQUAMED ACTIVE« under alle omstændigheder har et meget svagt særpræg, og at det derfor nyder en svag beskyttelse.
 Appellanten har gjort gældende, at Retten i forbindelse med undersøgelse af ligheden mellem tegnene undlod at tage hensyn til væsentlige omstændigheder, således at den ikke foretog en helhedsvurdering. Ifølge appellanten var det med urette, at Retten forudsatte, at der helt skulle bortses fra det ældre varemærkes bestanddel »ACTIVE« i forbindelse med sammenligningen af tegnene, og at der skulle foretages en sammenligning af ordene »AQUAMED« og »Acumed«. Appellanten er af den opfattelse, at Retten dermed undlod at tage hensyn til den omstændighed, at ordene »AQUAMED« og »ACTIVE« danner en tæt kombination, hvilket er til hinder for, at ordet »ACTIVE« fjernes. Hvis Retten havde stillet det ældre varemærke »AQUAMED ACTIVE« i sin helhed over for det ansøgte varemærke »Acumed«, havde den kunnet konstatere, at der ikke forelå lighed mellem tegnene.
 Appellanten finder, at såfremt man — med urette — ville sammenligne ordene »AQUAMED« og »Acumed«, ville man konstatere, at Retten under alle omstændigheder havde begået en retlig fejl ved bedømmelsen af spørgsmålet om risiko for forveksling. Ifølge appellanten så Retten herved bort fra en række ældre afgørelser, hvori det under sammenlignelige omstændigheder blev fastslået, at der ikke forelå risiko for forveksling. Ifølge appellanten tog Retten ikke hensyn til den omstændighed, at selv minimale forskelle mellem tegnene som følge af den svage beskyttelse af det ældre varemærke er tilstrækkeligt til at udelukke risiko for forveksling. Appellanten har deraf udledt, at såfremt Retten havde taget hensyn til denne omstændighed, ville den være kommet til den konklusion, at det ansøgte varemærke som følge af forskellene på det visuelle, fonetiske og begrebsmæssige plan under alle omstændigheder i tilstrækkelig grad kan adskilles fra det ældre varemærke.


text:
30.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/33
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 22. januar 2004 af Bundesfinanzhof i sagen Franz Werner mod Finanzamt Cloppenburg
 (Sag C-163/04)
 (2004/C 118/63)
 Ved kendelse afsagt den 22. januar 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 31. marts 2004, har Bundesfinanzhof i sagen Franz Werner mod Finanzamt Cloppenburg forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Kan indehaveren af en landbrugsvirksomhed i forbindelse med bortforpagtning af et grundstykke henføre denne bortforpagtning til afgiftsberigtigelse efter de almindelige merværdiafgiftsregler og foretage fradrag for indgående moms vedrørende en stald til kyllingeopdræt, der er opført på grundstykket, også når landbrugeren hidtil har anvendt grundstykket til transaktioner, der har været omfattet af standardsats-ordningen for landbrugere (artikel 25 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF (1) af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag)?
 (1) EFT L 145, s. 1.


text:
29.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 156/9
 Sag anlagt den 2. maj 2002 af Kongeriget Nederlandene for sine synspunkter angående den fremtidige udvikling
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber på havneområdet. Hermed har Kommissionen fremkaldt
 en berettiget forventning.
 (Sag C-164/02)
 (1) Selv om den er forenelig med fællesmarkedet i henhold til
 (2002/C 156/16) artikel 87 EF, stk. 3, litra c), jf. punkt 38 i rammebestemmelserne
 for statsstøtte til miljøbeskyttelse (EFT 2001 C 37, s. 3).
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2. maj
 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af Kongeriget Nederlandene ved H.G. Sevenster,
 som befuldmægtiget.
 Kongeriget Nederlandene har nedlagt følgende påstande: Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 26. april 2002 af Tribunal Judicial da Comarca
 de Alcácer do Sal i sagen Daniel Fernando Messejana
 1) Kommissionens beslutning af 15. februar 2002, SG Viegas mod Companhia de Seguros Zurich, SA, og Mitsu-
 (2002) D/228533, om støtteforanstaltning nr. N 812/ bishi Motors de Portugal, SA, intervenient: CGU Interna-
 2001 (herefter: beslutningen, bilag 1) annulleres, for tional Insurance plc — Agência Geral em Portugal
 så vidt Kommissionen i beslutningen anser tilskud til
 havnemyndigheder, som gives i henhold til Stimulerings-
 (Sag C-166/02)
 regeling verwerking baggerspecie (foranstaltninger til
 fremme af genanvendelse af slam fra opmudring) for
 statsstøtte som omhandlet i artikel 87, stk. 1, EF (1). (2002/C 156/17)
 2) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ved kendelse afsagt den 26. april 2002, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 2. maj 2002, har Tribunal Judicial da
 Comarca de Alcácer do Sal i sagen Daniel Fernando Messejana
 Viegas mod Companhia de Seguros Zurich, SA, og Mitsubishi
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Motors de Portugal, SA, intervenient: CGU International
 Insurance plc — Agência Geral em Portugal, forelagt De
 — Tilsidesættelse af artikel 87 EF: Den nederlandske regering Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi-
 er af den opfattelse, at Kommissionen med urette har ciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 antaget, at havnemyndighederne ved forvaltningen af
 vandveje og ved vedligeholdelse af den almindelige infra- Tribunal Judicial da Comarca de Alcácer do Sal anmoder
 struktur i havnene kan anses for en virksomhed som Domstolen om under hensyn til bestemmelsen i artikel 508 i
 omhandlet i artikel 87, stk. 1, EF. Efter den nederlandske Codigo Civil at træffe afgørelse om fortolkningen af Rådets
 regerings opfattelse må forvaltning af vandveje (herunder andet direktiv 84/5/EØF (1) af 30. december 1983 om indbyr-
 opmudring) i denne forbindelse anses for en offentlig des tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsfor-
 opgave og ikke for en økonomisk virksomhed. Investerin- sikring for motorkøretøjer (2).
 ger i denne form for infrastruktur anses under normale
 omstændigheder af Kommissionen for generelle foran-
 staltninger, for hvilke udgifterne afholdes af staten som
 led i dens ansvar for at tilvejebringe og udvikle et (1) EFT L 8 af 11.1.1984, s. 17.
 transportsystem i offentlighedens interesse i almindelig- (2) der efter sagsøgerens opfattelse fastsætter minimumsbeløbet for
 den lovpligtige ansvarsforsikring, men ikke nogen opdeling af
 hed, da infrastrukturen i overensstemmelse med fælles-
 ordninger for eller grænser for det objektive ansvars omfang. Var
 skabslovgivningen såvel retligt som faktisk står åben for det samme trafikuheld sket i en anden medlemsstat, havde den
 alle aktuelle eller potentielle brugere. erstatningsansvarlige således skullet betale erstatning indtil et
 beløb svarende til grænsen for den lovpligtigt forsikrede kapital
 — Tilsidesættelse af begrundelsespligten. (i dag 600 000 EUR). Det følger heraf, at den grænse, der er
 indført ved direktivet er en mindstegrænse, hvilket indebærer
 en ophævelse af artikel 508 i Código Civil, der fastsætter
 — Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den beretti- maksimumsgrænsen for erstatning i forbindelse med et trafikuheld
 gede forventning og af retssikkerhedsprincippet: Kom- til »et beløb svarende til det dobbelte af det beløb, som retten ud
 missionen har i en række dokumenter tilkendegivet sine fra sagens værdi kan tilkende uden mulighed for appel« (eller
 synspunkter vedrørende statsstøtte i havnesektoren. Med 29 927,88 EUR).
 disse dokumenter, og forskellige beslutninger har Kom-
 missionen på den ene side givet en konkretisering og
 tydeliggørelse af traktatbestemmelserne om bl.a. statsstøt-
 te på havneområdet, og på den anden side givet udtryk


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/32
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 2. december 2008 — Friedrich Schulze, Jochen Kolenda og Helmar Rendenz mod Deutsche Lufthansa AG
 (Sag C-529/08)
 (2009/C 44/52)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Friedrich Schulze, Jochen Kolenda og Helmar Rendenz
 Sagsøgt: Deutsche Lufthansa AG
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan en teknisk fejl, der medfører aflysning, udgøre en usædvanlig omstændighed i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 5, stk. 3 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (1)?
 2)
 I bekræftende fald: Omfatter begrebet usædvanlig omstændighed i form af tekniske defekter tillige mangler, som påvirker flyets luftdygtighed eller sikker gennemførelse af flyvningen?
 3)
 Havde det transporterende luftfartsselskab truffet alle de forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes, når det har fulgt producentens program for eftersyn og vedligeholdelse samt de sikkerhedsnormer og instruktioner, som de kompetente myndigheder eller producenten har fastsat, eller fejlen heller ikke kunne have været undgået, såfremt det havde fulgt eller overholdt programmet eller instruktionerne?
 4)
 Såfremt spørgsmål 3 besvares bekræftende: Er dette tilstrækkeligt til at fritage luftfartsselskabet for forpligtelsen til at yde kompensation, eller kræves det endvidere godtgjort, at aflysningen, dvs. at det pågældende fly blev taget ud af drift og flyafgangen blev aflyst på grund af, at der manglende et erstatningsfly, heller ikke kunne have været undgået, såfremt der var truffet alle de forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes?
 (1) EUT L 46, s. 1.


text:
30.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 30/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Hannover (Tyskland) den 5. oktober 2016 — Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter og Carolin Marie Vetter mod Germanwings GmbH
 (Sag C-521/16)
 (2017/C 030/18)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Amtsgericht Hannover
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter og Carolin Marie Vetter
 Sagsøgt: Germanwings GmbH
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 261/2004 (1) fortolkes således, at undgåeligheden kun refererer til de usædvanlige omstændigheders indtræden, eller refererer den også til følgerne af de usædvanlige omstændigheder, nemlig aflysningen eller den lange forsinkelse?
 2)
 Såfremt Domstolen besvarer det første spørgsmål således, at undgåeligheden refererer til forsinkelsen: Når det fly, som befinder sig på den foregående flyvning, er berørt af de usædvanlige omstændigheder, skal det transporterende luftfartsselskab da allerede efter de usædvanlige omstændigheders indtræden på den foregående flyvning forsøge at skaffe et erstatningsfly, eller kan selskabet vente, til det står fast, at de usædvanlige omstændigheder vil føre til en væsentlig forsinkelse i den efterfølgende flyvning?
 3)
 Såfremt Domstolen besvarer det første spørgsmål således, at undgåeligheden refererer til forsinkelsen: Er det urimeligt at forlange booking af en subcharter, hvis omkostningerne hertil er tre gange så høje som omkostningerne til den egentlige flyvning?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EØS-relevant tekst) — Erklæring fra Kommissionen (EUT L 46, s. 1).


text:
22.12.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/6
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 8. november 2007 — Kongeriget Spanien mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-141/05) (1)
 (Fiskeri - forordning (EF) nr. 27/2005 - fordeling af fangstkvoter mellem medlemsstaterne - akten vedrørende Kongeriget Spaniens tiltrædelse - overgangsperiodens udløb - kravet om relativ stabilitet - princippet om forbud mod forskelsbehandling - nye fangstmuligheder - formaliteten)
 (2007/C 315/09)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (ved E. Braquehais Conesa og M.A. Sampol Pucurull, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved F. Florindo Gijón og A. de Gregorio Merino, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved F. Jimeno Fernández og T. van Rijn, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Delvis annullation af Rådets forordning (EF) nr. 27/2005 af 22. december 2004 om fastsættelse for 2005 af fiskerimuligheder og dertil knyttede betingelser for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande gældende for EF-farvande og for EF-fartøjer i andre farvande, som er omfattet af fangstbegrænsninger (EUT L 12, s. 1), for så vidt som de nye fiskerimuligheder i Nordsøen og Østersøen ikke er blevet tildelt under hensyntagen til Spaniens interesser, og dette trods udløbet af overgangsperioden — forskelsbehandling — anvendelse af artikel 20, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (EFT L 358, s. 59).
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 3)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 115 af 14.5.2005.


text:
21.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 170/6
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 7. juni 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene
 (Sag C-50/06) (1)
 (Traktatbrud - unionsborgerskab - fri bevægelighed for medlemsstaternes statsborgere - direktiv 64/221/EØF - den offentlige orden - nationale bestemmelser om udvisning - straffedom - udvisning)
 (2007/C 170/10)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Condou-Durande og R. Troosters, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Nederlandene (ved H.G. Sevenster og M. De Grave, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrudssøgsmål — tilsidesættelse af Rådets direktiv 64/221/EØF af 25. februar 1964 om samordning af de særlige foranstaltninger, som gælder for udlændinge med hensyn til rejse og ophold, og som er begrundet i hensynet til den offentlige orden, sikkerhed og sundhed (EFT L 56, s. 850) — national lovgivning, der finder anvendelse uden forskel på alle udlændinge og som således ikke tager højde for unionsborgernes særlige situation — automatisk sammenhæng mellem en straffedom og en udvisningsforanstaltning
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 64/221/EØF af 25. februar 1964 om samordning af de særlige foranstaltninger, som gælder for udlændinge med hensyn til rejse og ophold, og som er begrundet i hensynet til den offentlige orden, sikkerhed og sundhed, idet det ikke anvender dette direktiv på unionsborgere, men i stedet anvender sin almindelige udlændingelovgivning, der giver mulighed for systematisk og uden videre at lade en straffedom føre til en udvisningsforanstaltning.
 2)
 Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 96 af 22.4.2006.


text:
5.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 72/4
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal administratif de Saint-Denis de la Réunion (Frankrig) den 8. december 2010 — Clément Amedee mod Garde des sceaux, Ministre de la justice et des libertés og Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l’État
 (Sag C-572/10)
 2011/C 72/07
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal administratif de Saint-Denis de la Réunion
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Clément Amedee
 Sagsøgte: Garde des sceaux, Ministre de la justice et des libertés og Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l’État
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal den ordning, der er indført ved artikel L. 12, litra b), i code des pensions civiles et militaires de retraite, som ændret ved artikel 48 i lov af 21. august 2003 og samme lovs artikel R. 13, som ændret ved artikel 6 i dekret af 26. december 2003, anses for at indebære en indirekte forskelsbehandling i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 157 i traktaten om Den Europæiske Union, af biologiske forældre set i lyset af den andel mænd, der har mulighed for at opfylde betingelsen om afbrydelse af erhvervsaktiviteten i en periode på mindst to måneder, og navnlig henset til, at der ikke findes en retlig ramme, der gør det muligt at opfylde denne betingelse i forbindelse med afholdelse af orlov med løn?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, kan den således indførte indirekte forskelsbehandling da begrundes ved bestemmelserne i artikel 6, stk. 3, i den aftale, der er bilagt protokol nr. 14 om social- og arbejdspolitikken?
 3)
 Såfremt det andet spørgsmål besvares benægtende, er bestemmelserne i direktiv 79/7/EØF (1) da til hinder for, at artikel L. 12, litra b), og artikel R. 13 i code des pensions civiles et militaires de retraite opretholdes?
 4)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende og det andet og det tredje spørgsmål besvares benægtende, har anfægtelsen af de omhandlede artikler da kun betydning i forhold til den konkrete forskelsbehandling, som bestemmelserne giver anledning til, eller indebærer den, at hverken kvindelige eller mandlige tjenestemænd har krav på tillægget?
 (1) Rådets direktiv 79/7/EØF af 19.12.1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring (EFT 1979 L 6, s. 24).


text:
15.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/15
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 10. juli 2014 — Kalliopi Nikolaou mod Den Europæiske Revisionsret
 (Sag C-220/13 P) (1)
 ((Appel - ansvar uden for kontraktforhold - Revisionsrettens undladelser - påstand om erstatning for tab - princippet om uskyldsformodning - princippet om loyalt samarbejde - beføjelser - forløbet af indledende undersøgelser))
 2014/C 315/21
 Processprog: græsk
 Parter
 Appellant: Kalliopi Nikolaou (ved dikigoroi V. Christianos og S. Paliou)
 Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Revisionsret (ved T. Kennedy og I. Ní Riagáin Düro, som befuldmægtigede, bistået af barrister P. Tridimas)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Kalliopi Nikolaou betaler sagens omkostninger
 (1) EUT C 189 af 29.6.2013.


text:
C 281/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2.10.1999
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS les; og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Louis
 Schiltz, 2, rue du Fort Rheinsheim, mod Europa-Parlamentet
 (befuldmægtigede: Hannu von Hertzen og João Sant’Anna),
 den 30. juni 1999
 angående en påstand om udsættelse af ansættelsesproceduren
 iværksat ved meddelelse om stillingsopslag nr. 8675 af
 i sag T-70/99 R, Alpharma mod Rådet 14. april 1999, har Rettens præsident den 1. juli 1999 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således:
 (Særlige rettergangsformer — udsættelse af gennemførelsen
 af forordning (EF) nr. 2821/98 — inddragelse af zinkbaci- 1. Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 trazin fra listen over godkendte tilsætningsstoffer — direk-
 tiv 70/524/EØF — uopsættelighed — interesseafvejning)
 2. Afgørelse om sagens omkostninger udsættes.
 (1999/C 281/31)
 (Processprog: engelsk)
 I sag T-70/99 R, Alpharma Inc., Fort Lee (Amerikas Forenede
 Stater), ved solicitor Gavin Robert og advokat Bernard van de
 Walle de Ghelcke, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos advokat Freddy Brausch, 11, rue Goethe, mod Rådet
 for Den Europæiske Union (befuldmægtigde: John Carbery,
 Moyra Sims og Jorge Monteiro), støttet af Kommissionen for KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: Peter Oliver, FØRSTE INSTANS
 Theofanis Christoforou og Francesco Ruggeri Laderchi), af
 Repubblikken Finland (befuldmægtigede: Holger Rotkirch og
 Tuula Pynnä) og af Kongeriget Sverige (befuldmægtiget: Anders den 15. juli 1999
 Kruse), angående en påstand om udsættelse af gennemførelsen
 af Rådets forordning (EF) nr. 2821/98 af 17. december 1998
 om ændring af Rådets direktiv 70/524/EØF om tilsætningsstof- i sag T-167/99 Carla Giulietti mod Kommissionen for De
 fer til foderstoffer for så vidt angår inddragelse af godkendelsen Europæiske Fællesskaber
 af visse antibiotika, eller om, at der anordnes andre foreløbige
 forholdsregler, har Rettens præsident den 30. juni 1999 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således: (Sag om foreløbige forholdsregler — tjenestemænd)
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 (1999/C 281/33)
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (Processprog: fransk)
 I sag T-167/99 R, Carla Giulietti, Bruxelles, ved advokaterne
 Georges Vandersanden og Laure Levi, Bruxelles; og med valgt
 adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I Cessange, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 FØRSTE INSTANS (befuldmægtigede: Gianluigi Valsesia og Julian Currall), angåen-
 de en begæring om udsættelse med gennemførelsen af den
 den 1. juli 1999 af udvælgelseskomitéen i forbindelse med udvælgelsesprøve
 KOM/A/10/98 trufne afgørelse, hvorefter sagsøgeren udeluk-
 kes fra prøverne efter stopprøverne, og en påstand om
 i sag T-111/99 R: Ignacio Samper mod Europa-Parlamentet annullation af alle foranstaltninger truffet efter udvælgelsespro-
 ceduren, har Rettens præsident den 15. juli 1999 afsagt
 (Tjenestemænd — begæring om foreløbige forholdsregler kendelse, hvis konklusion lyder således:
 — uopsættelighed — foreligger ikke)
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 (1999/C 281/32)
 2) Afgørelse om sagens omkostninger udsættes.
 (Processprog: fransk)
 I sag T-111/99 R, Ignacio Samper, tjenestemand ved Europa-
 Parlamentet, bosat i Madrid, ved advokat Eric Boigelot, Bruxel-


text:
29.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/2
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. februar 2014 — Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö TSN ry mod Terveyspalvelualan Liitto ry (sag C-512/11) og Ylemmät Toimihenkilöt YTN ry mod Teknologiateollisuus ry og Nokia Siemens Networks Oy (sag C-513/11) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Työtuomioistuin — Finland)
 (Forenede sager C-512/11 og C-513/11) (1)
 (Socialpolitik - direktiv 92/85/EØF - beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed - arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer - barselsorlov - bevarelse af lønnen og/eller oppebærelse af en passende ydelse - direktiv 96/34/EF - rammeaftale vedrørende forældreorlov - individuel ret til forældreorlov i forbindelse med et barns fødsel eller i forbindelse med adoption af et barn - arbejds- og lønvilkår - national kollektiv overenskomst - arbejdstagere, der har taget barselsorlov efter afbrydelse af en ulønnet forældreorlov - afvisning på udbetaling af løn under barselsorlov)
 2014/C 93/02
 Processprog: finsk
 Den forelæggende ret
 Työtuomioistuin
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö TSN ry (sag C-512/11) og Ylemmät Toimihenkilöt (YTN) ry (sag C-513/11)
 Sagsøgte: Terveyspalvelualan Liitto ry (sag C-512/11) og Teknologiateollisuus ry, Nokia Siemens Networks Oy (sag C-513/11)
 Procesdeltager: Mehiläinen Oy (sag C-512/11)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Työtuomioistuin — fortolkning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (EUT L 204, s. 23), og af Rådets direktiv 92/85/EØF af 19. oktober 1992 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere som er gravide, som lige har født, eller som ammer (EFT L 348, s. 1) — kollektiv overenskomst, hvorefter kvindelige arbejdstagere har ret til udbetaling af hele lønnen under barselsorlov, hvis de har været ansat i mindst tre måneder uden afbrydelse inden påbegyndelse af barselsorloven — ingen udbetaling af løn under barselsorlov i henhold til denne overenskomst til kvinder, der går på barselsorlov umiddelbart efter en periode med børnepasningsorlov uden løn
 Konklusion
 Rådets direktiv 96/34/EF af 3. juni 1996 om den rammeaftale vedrørende forældreorlov, der er indgået af UNICE, CEEP og EFS, skal fortolkes således, at det er til hinder for en bestemmelse i national ret som den, der er fastsat i de i hovedsagerne omhandlede kollektive overenskomster, hvorefter en gravid arbejdstager, der afbryder en ulønnet forældreorlov som omhandlet i dette direktiv for med øjeblikkelig virkning at gå på barselsorlov som omhandlet i Rådets direktiv 92/85/EØF af 19. oktober 1992 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer (tiende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF), ikke bevarer den løn, som hun ville havde ret til, såfremt der forud for denne barselsorlov var gået en minimumsperiode, hvor arbejdet var blevet genoptaget.
 (1) EUT C 347 af 26.11.2011.


text:
19.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/34
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litauen) den 12. juli 2016 — UAB »Toridas« mod Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos og Kauno apskrities valstybinė mokesčių inspekcija
 (Sag C-386/16)
 (2016/C 343/47)
 Processprog: litauisk
 Den forelæggende ret
 Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: UAB »Toridas«
 Sagsøgt: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos og Kauno apskrities valstybinė mokesčių inspekcija
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 138, stk. 1, artikel 140, litra a), og/eller artikel 141 i Rådets direktiv 2006/112/EF (1) af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, sammenholdt bl.a. med samme direktivs artikel 33 og 40, under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende fortolkes således, at leveringen af varer, der foretages af en afgiftspligtig person, som er etableret i en første medlemsstat, er afgiftsfritaget i henhold til disse bestemmelser, såfremt erhververen (dvs. en person, der er registreret som afgiftspligtig person i en anden medlemsstat) inden indgåelsen af denne leveringstransaktion tilkendegiver, at denne har til hensigt omgående at videresælge varerne, inden de transporteres fra den første medlemsstat, til en afgiftspligtig person, som er etableret i en tredje medlemsstat, for hvem disse varer transporteres (forsendes) til denne tredje medlemsstat?
 2)
 Påvirkes svaret på det første spørgsmål af det forhold, at en del af varerne blev forarbejdet efter anvisninger fra den afgiftspligtige person etableret (momsregistreret) i den anden medlemsstat inden deres transport til den tredje medlemsstat?
 (1) EFT L 347, s. 1.


text:
C 331/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 1 . 11 . 97
 — Kommissionens direktiv 93/49/EØF af 23 . juni nelly; justitssekretær: ekspeditionssekretær H. A. Rühl,
 1993 om oversigterne over de betingelser, der den 16 . september 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 skal opfyldes af prydplanteformeringsmateriale og således:
 prydplanter i henhold til Rådets direktiv 91 /682/
 EØF om afsætning af prydplanteformeringsmateri
 ale og prydplanter, Artikel 9, stk. 2, litra e), tredje led, i Rådets sjette direktiv
 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af med
 lemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det
 — Kommissionens direktiv 93/61 /EØF af 2 . juli 1993 fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag
 om oversigterne over de betingelser, der skal opfyl skal fortolkes således, at den ikke omfatter ydelser præste
 des af plantemateriale og formeringsmateriale af ret af en voldgiftsmand.
 grøntsagsplanter bortset fra frø, i overensstem
 melse med Rådets direktiv 92/33/EØF,
 n EFT C 197 af 6 . 7. 1 996 .
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 10,
 stk. 1 , første afsnit, i direktiv 93/48/EØF, artikel 8,
 stk. 1 , første afsnit, i direktiv 93/49/EØF og artikel 7,
 stk. 1 , første afsnit, i direktiv 93/61 /EØF.
 DOMSTOLENS DOM
 2 ) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkost
 ninger.
 (Femte Afdeling)
 af 17. september 1997
 (') EFT C 197 af 6 . 7. 1996. i sag C-322/95 , Emanuele Iurlaro mod Istituto nazionale
 della previdenza sociale (INPS ) ( anmodning om præjudi
 ciel afgørelse fra Pretura circondariale di Roma ) (M
 (Forordning (EØF) nr. 1408/71 og forordning (EØF)
 nr. 574/72 — invaliditetsydelser — rettens erhvervelse —
 referenceperiode — hensyntagen til arbejdsløshedsperioder,
 DOMSTOLENS DOM der er tilbagelagt i en anden medlemsstat)
 ( Sjette Afdeling) ( 97/C 331/08 )
 af 16. september 1997
 i sag C-145/96, Bernd von Hoffmann mod Finanzamt (Processprog: italiensk)
 Trier ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzge
 richt Rheinland-Pfalz, Neustadt an der Weinstrasse) (')
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 (Sjette momsdirektiv — fortolkning af artikel 9, stk. 2, offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 litra e), tredje led — tjenesteydelser fra voldgiftsmand —
 leveringsstedet for ydelsen)
 ( 97/C 331 /07) I sag C-322/95 , angående en anmodning, som Pretura cir
 condariale di Roma i medfør af EF-traktatens artikel 177
 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verse
 (Processprog: tysk) rende sag Emanuele Iurlaro mod Istituto nazionale della
 previdenza sociale ( INPS ) at opnå en præjudiciel afgørelse
 vedrørende fortolkningen dels af artikel 9a i Rådets for
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive ordning (EØF ) nr. 1408/71 af 14 . juni 1971 om anvendelse
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstæn
 dige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flyt
 ter inden for Fællesskabet ( EFT 1971 II, s . 366 ), som
 I sag C-145/96, angående en anmodning, som Finanzge ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF ) nr. 2001/
 richt Rheinland-Pfalz, Neustadt an der Weinstrasse (Tysk 83 af 2. juni 1983 (EFT L 230 af 22 . 8 . 1983 , s. 6 ), senere
 land ) i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 2332/89 af 18 . juli
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag Bernd 1989 ( EFT L 224 af 2 . 8 . 1989, s. 1 ), dels af artikel 15 i
 von Hoffmann mod Finanzamt Trier at opnå en præjudi Rådets forordning ( EØF ) nr. 574/72 af 21 . marts 1972 om
 ciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 9, stk. 2, regler til gennemførelse af forordning ( EØF) nr. 1408/71
 litra e ), tredje led, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af ( EFT 1972 I, s. 149 ), som ændret og ajourført ved nævnte
 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lov forordning (EØF ) nr. 2001 /83 , har Domstolen (Femte
 givning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiaf Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. C. Moi
 giftssystem: ensartet beregningsgrundlag ( EFT L 145 af tinho de Almeida ( refererende dommer), og dommerne L.
 13 . 6 . 1977, s . 1 ), har Domstolen ( Sjette Afdeling ), sam Sevón, D. A. O. Edward, P. Jann og M. Wathelet; general
 mensat af afdelingsformanden, G. F. Mancini, og dom advokat: P. Leger; justitssekretær: ekspeditionssekretær
 merne C. N. Kakouris ( refererende dommer), G. Hirsch, H. A. Rühl, den 17. september 1997 afsagt dom, hvis kon
 H. Ragnemalm og R. Schintgen; generaladvokat: N. Fen klusion lyder således :


text:
Nr. C 318/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26 . 10 . 96
 pet som nævnt i direktivets 12 . betragtning. Sagsøgeren Efter sagsøgerens opfattelse fremgår de retlige og faktiske
 påberåber sig desuden, at der er sket tilsidesættelse af prin forhold, Kommissionen har lagt til grund, ikke af beslut
 cippet patere legem quam ipse fecisti ( hvorefter en lov ningen. I det konkrete tilfælde har Kommissionen ikke
 skal fortolkes imod affatteren ), da Kommissionen i medde undersøgt, i hvilket omfang de oplysninger, den har
 lelse af 14 . december 1993 om gennemførelsen af protokol besluttet at videregive, var » forretningshemmeligheder «.
 len om social- og arbejdsmarkedspolitikken har aner
 kendt, at sagsøgeren er en repræsentativ organisation .
 Sag anlagt den 9. september 1996 af Valio Ltd mod
 Sag anlagt den 6. september 1996 af Automobiles Peugeot Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( Sag T-137/96 )
 ( Sag T-136/96 ) ( 96/C 318/40 )
 ( 96/C 318/39 )
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 9 . september 1996 anlagt sag mod Kommissionen for
 den 6 . september 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Valio Ltd, ved advokat
 De Europæiske Fællesskaber af Automobiles Peugeot SA, Francis Herbert og advokat Daniel M. Tomasevic fra
 Paris, ved advokat Xavier de Roux, Paris, og med valgt advokatfirmaet Loeff Claeys Verbeke, 268A Avenue de
 adresse i Luxembourg hos advokat Jacques Loesch, 11 , rue Tervuren, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Goethe . advokat Carlos Zeyen, 67 rue Ermesinde .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 1 ) Kommissionens beslutning af 19 . juli 1996 vedrørende 1 ) Beslutningen, der indeholdes i en skrivelse, som Kom
 klage nr . 35.988 , 35.989, 35.999 og 35.991 annulle missionen har tilsendt den finske faste repræsentant ved
 res .
 EU ( BI.4 D(96 ) SP/cd/501 ), annulleres, for så vidt som
 den vedrører varemærkerne » Voilevi « og » Voima
 2 ) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin riini «.
 ger .
 2 ) Subsidiært, såfremt Retten finder, at beslutningen ikke
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: er i strid med forordning ( EF ) nr. 2991 /94 , tages
 Sagsøgeren, der markedsfører køretøjer af mærket Peugeot i sagsøgerens ulovlighedsindsigelse til følge, og det fast
 Europa, har anfægtet, at Kommissionen som led i undersø slås, at forordning ( EF ) nr. 2991/94 er uanvendelig på
 gelsen af fire klager, hvorved det er gjort gældende, at den sagsøgeren i det omfang, den ville være til hinder for den
 eksklusive forhandlerstandardaftale vedrørende køretøjer fortsatte brug af sagsøgerens varemærker » Voimariini «
 af ovennævnte mærke ikke er i overensstemmelse med og » Voilevi « for de omhandlede smørbare fedtstof
 fer .
 Fællesskabets konkurrenceregler, har besluttet at tilstille de
 klagende selskaber visse oplysninger, som Kommissionen
 havde indhentet hos sagsøgeren . 3 ) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 ger .
 Beslutningen er blevet truffet uanset sagsøgerens bemærk
 ning om, at størstedelen af de nævnte oplysninger var Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 forretningshemmeligheder, idet de drejer sig om de nærmere
 vilkår for tilhørsforholdet til Peugeot-forhandlernettet, og Valio er et finsk selskab inden for fødevaresektoren, der
 om, hvorledes dette net fungerer . fremstiller og markedsfører produkter, som er smørbare
 blandinger af fedtstoffer, og som alle forhandles på det
 Det sagsøgende selskab har anført, at Kommissionen herved finske marked under varemærkerne » Voimariini « og » Voi
 har tilsidesat de principper, Domstolen opstillede i dommen levi «, der blev registreret af Valio i 1980 og 1979, og som er
 af 24 . juni 1986 i sag 53/85 , AKZO . Sagsøgeren har blevet benyttet af Valio siden. På finsk betyder » voi « smør.
 nærmere anført, at det ganske vist alene tilkommer Kom Varemærkerne » Voimariini « og » Voilevi « har ingen
 missionen at tage stilling til, om de dokumenter, der tilstilles bestemt betydning.
 den, er fortrolige, men at modstykket til en sådan skønsbe
 føjelse er et meget strengt krav om begrundelsespligt. Ifølge I henhold til forordning ( EF ) nr . 2991 /94 , som fastlægger
 sagsøgeren må det fastslås, at den anfægtede beslutning ikke handelsnormer for visse smørbare fedtstoffer, skal » Voima
 indeholder en tilstrækkelig begrundelse . Den eneste forkla riini « mærkes med varebetegnelsen » blandingsprodukt «,
 ring, Kommissionen har givet, er, at det har været nødven mens » Voilevi « skal mærkes med varebetegnelsen » blan
 digt at videregive de pågældende oplysninger, således at dingsprodukt 40 «.
 Kommissionen på grundlag af de hos de klagende indhen
 tede oplysninger havde det fornødne grundlag for at kunne Ved skrivelse af 21 . juni 1996 til den finske EF-Repræsen
 besvare klagerne . tation meddelte Kommissionen, at bestemmelsen om eneret
 ---pagebreak--- 26 . 10 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 318/23
 til brug af varebetegnelsen » smør «, som findes i forordnin generelt forbud mod den fortsatte brug af bestemte
 gens artikel 2 , stk . 2, fandt anvendelse på varemærker, hvori varemærker .
 indgår ordet » smør «. Kommissionen underrettede følgelig
 den finske Faste Repræsentation om, at varemærkerne Til støtte for søgsmålet gøres det gældende, at stavel
 » Voimariini « og »Voilevi « ikke længere må anvendes, selv serne » Voi « i varemærkerne, som hævdes at være
 om de blev registreret længe før, at forordningen trådte i vildledende, ikke indeholder nogen henvisning eller
 kraft den 1 . januar 1996 . association til smør uden for den medlemsstat, hvor de
 nævnte produkter hidtil alene er blevet solgt, nemlig
 Finland .
 — Annullation af Kommissionens beslutning:
 Hertil kommer, at varemærkerne har været i brug så
 Sagsøgeren påstår beslutningen annulleret af følgende
 længe i Finland, med alle de fornødne, relevante
 grunde :
 angivelser vedrørende produktets nøjagtige beskaffen
 — Der foreligger en væsentlig formel mangel, idet hed, at der ikke er nogen risiko for vildledning.
 beslutningen blev vedtaget ensidigt, uden at der blev
 givet Valio nogen ret til at blive hørt, således at
 selskabet kunne gøre Kommissionen bekendt med
 sin opfattelse .
 — Beslutningen hviler på en urigtig fortolkning af Sag anlagt den 6. september 1996 af Giovanni Ballone
 forordningen, idet forordningen ikke finder anven Burini mod De Europæiske Fællesskabers Domstol
 delse på varemærker, som må holdes adskilt fra
 varebetegnelser. ( Sag T-138/96 )
 ( 96/C 318/41 )
 — Valio's varemærker må være omfattet af undtagel
 sesbestemmelserne i forordningens artikel 2, stk. 2, (Processprog: italiensk)
 der vedrører produkter, hvis nøjagtige beskaffenhed
 er velkendt på baggrund af den traditionelle brug.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 — Beslutningen er endvidere åbenbart uforholdsmæs den 6 . september 1996 anlagt sag mod De Europæiske
 sig. Fællesskabers Domstol af Giovanni Ballone Burini ved
 advokat Giancarlo Piersimoni , Ancona, og med valgt
 — Ulovlighedsindsigelse: adresse i Luxembourg hos Pantanetti Marco, 17, rue de
 Dudelange, Kayl .
 Såfremt Retten i Første Instans finder, at beslutningen er
 forenelig med forordning ( EF ) nr. 2991 /94, ønsker Valio Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 subsidiært at gøre den ulovlighedsindsigelse gældende,
 der hjemles i EF-traktatens artikel 184 , af følgende 1 ) Det fastlås, at udvælgelseskomitéens afslag af 18 . juli
 grunde : 1996 på at give sagsøgeren adgang til den almindelige
 udvælgelsesprøve CJ/A/11 ved De Europæiske Fælles
 — Forordningen burde have været baseret på trakta skabers Domstol er ulvoligt og derfor annulleres .
 tens artikel 100 A eller artikel 235 og ikke ( eller i
 hvert fald ikke udelukkende ) på artikel 43 . 2 ) Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 — Forordningen er i strid med retssikkerhedsprincip
 pet, idet den i et omfang, der ikke er klart, udvider Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 definitionen af » varebetegnelse «, som klart fremgår
 af direktiv 79/112/EØF om mærkning af levneds Sagsøgeren anfægter udvælgelseskomitéens afslag på at give
 midler . ham adgang til den almindelige udvælgelsesprøve CJ/A/ 11
 ( fuldmægtige med italiensk juridisk uddannelse ), som
 — Forordningen, som fastsætter et principielt forbud udvælgelseskomitéen begrundede således : » Ansøgeren
 mod brugen af disse varemærker, indebærer for opfylder ikke kravet til sprogkendskab i henhold til
 skelsbehandling af indehavere af varemærker for punkt III B 2 i meddelelsen om udvælgelsesprøven, hvori det
 smørbare fedtstoffer i forhold til indehavere af hedder: af- tjenestehensyn skal ansøgeren have et godt
 varemærker for andre levnedsmidler, der er omfattet kendskab til fransk «. Sagsøgeren har i sin ansøgning blot
 af direktiv 79/112/EØF, hvori der ikke fastsættes angivet at have et » rimeligt « kendskab til fransk . Ifølge
 noget principielt forbud, men ifølge hvilket der skal udvælgelseskomitéen skulle- ansøgeren ved indgivelsen af
 tages hensyn til samtlige de omstændigheder, hvor ansøgningen, dvs . senest den 28 . september 1995 , angive at
 under et bestemt produkt sælges . opfylde det pågældende krav .
 — Forordningen er tillige i strid med proportionali Sagsøgeren har påstået ovennævnte afslag annulleret på
 tetsprincippet, idet bestemmelserne i direktiv 79/ grund af magtmisbrug, urimelighed, irrationalitet, mang
 112/EØF om vildledende angivelser viser, at det er lende begrundelse , forkerte forudsætninger og forvanskning
 muligt at nå det samme mål vedrørende forbruger af de faktiske omstændigheder. Til støtte herfor anfører han
 beskyttelse, uden at det er nødvendigt at anvende et følgende :


text:
12.10.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 247/21
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sag anlagt den 8. august 2002 af Commonfood Handelsge-
 sellschaft für Agrar-Produkte mbH mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgeren, der er tidligere tjenestemand ved Kommissionen,
 gør gældende, at Kommissionen har udøvet moralsk chikane
 overfor ham. Han anfører i så henseende, at Kommissionens (Sag T-239/02)
 handlemåde klart viser, at den ikke vil opfylde en af Retten
 afsagt dom (1), og påberåber sig, at der foreligger en tilsidesæt-
 telse af begrundelsespligten, forpligtelsen til ligebehandling og
 (2002/C 247/34)
 ikke-diskriminering og af Kommissionens omsorgspligt.
 ( 1) Dom af 27.6.2001, X mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 143 (Processprog: tysk)
 og II, s. 663.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 8. august 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Commonfood Handelsgesellschaft
 Sag anlagt den 2. august 2002 af Christos Michael mod für Agrar-Produkte mbH, Langen (Tyskland), ved Rechtsanwäl-
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber te K. Landry og L. Harings.
 (Sag T-234/02)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (2002/C 247/33)
 — Kommissionens beslutning af 5. marts 2002, REC 4/01,
 (Processprog: græsk) annulleres.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 2. august 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Christos Michael ved advokat K.
 Tagara.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren havde af de ansvarlige toldmyndigheder mundtligt
 — Søgsmålet antages til realitetsbehandling.
 fået oplyst, at der i forbindelse med to konkrete kontingenter
 for import af fjerkræ ikke var behov for nogen importlicens,
 — De anfægtede retsakter annulleres. og sagsøgeren gav derfor den 24. juli 1995 meddelelse
 om indførsel af frosset udskåret fjerkræ med KN-nummer
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. 0207 41 10 med oprindelse i Thailand i flere partier. Hauptzol-
 lamt indrømmede først fritagelse for betaling af importafgift,
 men opkrævede efterfølgende en importafgift på 113 566,14
 DEM hos sagsøgeren. Sagsøgeren klagede over denne afgørelse,
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter og de nationale myndigheder forelagde sagen for Kommissio-
 nen. Med den anfægtede beslutning har Kommissionen be-
 stemt, at importafgifterne skal bogføres efterfølgende.
 Sagsøgeren anfægter med dette søgsmål afgørelsen om udnæv-
 nelse af tjenestemænd som chef for afdelingen GD FC-A-01 og
 som chef for enheden »Politiques internes et Agences« i nævnte
 afdeling. Søgsmålsgrundene og argumenterne svarer til dem, der er gjort
 gældende i sag T-309/01 (Peter Biegi Nahrungsmittel GmbH
 mod Kommissionen (1).
 Sagsøgeren har anført, at der foreligger tilsidesættelse af
 vedtægtens artikel 5, 25, 43 og 45 samt tilsidesættelse af
 ligebehandlingsprincippet. Sagsøgeren har endvidere anført, at
 der blev udøvet et klart fejlskøn og magtmisbrug ved de (1 ) EFT C 56 af 2.3.2002, s. 14.
 anfægtede udnævnelser.


text:
11.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslutning truffet den 15. marts 2005 af Østre Landsret i sagen VW-Audi Forhandlerforeningen som mandatar for Vulcan Silkeborg A/S mod Skandinavisk Motor Co. A/S
 (Sag C-125/05)
 (2005/C 143/25)
 Processprog: dansk
 Ved beslutning truffet den 15. marts 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 17. marts 2005, har Østre Landsret i sagen VW-Audi Forhandlerforeningen som mandatar for Vulcan Silkeborg A/S mod Skandinavisk Motor Co. A/S forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1.
 Skal artikel 5, stk. 3 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1475/95 (1) af 28. juni 1995 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer (»gruppefritagelsesforordning 1475/95«) fortolkes således, at en leverandørs opsigelse med et års varsel af aftalen med en forhandler skal begrundes ud over leverandørens henvisning til nævnte bestemmelse?
 2.
 Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende spørges:
 Hvilke krav kan der i medfør af fællesskabsretten stilles til indholdet af en sådan begrundelse, og hvornår skal begrundelsen gives?
 3.
 Hvad er konsekvensen af, at en korrekt eller rettidig begrundelse ikke gives?
 4.
 Skal artikel 5, stk. 3, i gruppefritagelsesforordning 1475/95 fortolkes således, at det er et krav, at opsigelsen af aftalen med en forhandler med et års varsel skal ske på baggrund af en af leverandøren allerede udarbejdet reorganiseringsplan?
 5.
 Såfremt spørgsmål 4 besvares bekræftende spørges:
 Hvilke krav kan der i medfør af fællesskabsretten stilles til indholdet og formen af en af leverandøren udarbejdet reorganiseringsplan, og hvornår skal reorganiseringsplanen foreligge?
 6.
 Såfremt spørgsmål 4 besvares bekræftende spørges:
 Skal leverandøren oplyse den opsagte forhandler om reorganiseringsplanens indhold, og hvornår og i hvilken form skal oplysning til forhandleren i givet fald ske?
 7.
 Såfremt spørgsmål 4 besvares bekræftende spørges:
 Hvad er konsekvensen af, at en eventuel reorganiseringsplan ikke opfylder de krav, der kan stilles til formen og indholdet af en reorganiseringsplan?
 8.
 Det fremgår af den danske version af artikel 5, stk. 3 i gruppefritagelsesforordning 1475/95, at leverandørens opsigelse af forhandleren med et års varsel forudsætter, at »...det er nødvendigt at foretage...«»... en gennemgribende reorganisering af hele forhandlernettet eller en del heraf...«. Ordet »nødvendigt« genfindes i alle sproglige versioner af gruppefritagelsesforordning 1475/95, mens ordet »gennemgribende« kun findes i den danske version.
 På den baggrund spørges:
 Hvilke krav kan der stilles til reorganiseringens karakter for at leverandøren kan opsige forhandleren med et års varsel i medfør af artikel 5, stk. 3, i gruppefritagelsesforordning 1475/95?
 9.
 Skal der ved vurderingen af, om betingelserne — for at leverandøren kan opsige aftalen med 1 års varsel i medfør af artikel 5, stk. 3 i gruppefritagelsesforordning 1475/95 — er opfyldt, lægges vægt på, hvad de økonomiske konsekvenser for leverandøren ville være, såfremt leverandøren havde opsagt forhandleren med to års varsel?
 10.
 Hvem har bevisbyrden for, at betingelserne for, at leverandøren kan opsige aftalen med et års varsel i medfør af artikel 5, stk. 3 i ruppefritagelsesforordning 1475/95, er opfyldt, og hvordan kan en sådan bevisbyrde løftes?
 11.
 Skal artikel 5, stk. 3 i gruppefritagelsesforordning 1475/95 fortolkes således, at betingelserne — for at leverandøren kan opsige aftalen med et års varsel i medfør af denne bestemmelse — kan være opfyldt, allerede fordi gennemførelsen af gruppefritagelsesforordning 1400/2002 i sig selv kan have nødvendiggjort en gennemgribende reorganisering af leverandørens forhandlernet?
 (1) EFT L 145 af 29.06.1995, s. 25.


text:
26.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 159/39
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 9. april 2014 — Rouffaud mod SEAE
 (Sag F-59/13) (1)
 ((Personalesag - kontraktansat til varetagelse af hjælpefunktioner - omklassificering af kontrakt - administrativ procedure - reglen om overensstemmelse - ændring af grundlaget for klagepunkterne))
 2014/C 159/53
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Thierry Rouffaud (Ixelles, Belgien) (først ved advokaterne A. Coolen, É. Marchal, S. Orlandi og D. Abreu Caldas, derefter ved advokaterne S. Orlandi og D. Abreu Caldas)
 Sagsøgt: Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (ved S. Marquardt og M. Silva, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om afslag på sagsøgerens ansøgning om, at dennes flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter omklassificeres til en tidsubegrænset ansættelseskontrakt, og at perioden, der er tilbagelagt som kontraktansat til varetagelse af hjælpefunktioner, skal anses for at udgøre tjenestetid, der er tilbagelagt som kontraktansat
 Konklusion
 1)
 Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil frifindes.
 2)
 Thierry Rouffaud bærer sine egne omkostninger og betaler de af Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 233 af 10.8.2013, s. 14.


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/77
 Sag anlagt den 30. december 2008 — Angelidis mod Parlamentet
 (Sag F-104/08)
 (2009/C 44/140)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Angel Angelidis (Luxembourg, Luxembourg) (ved avocat E. Boigelot)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Dels påstand om annullation af stillingsopslag nr. 12564 dateret 26. februar 2008 vedtaget af Europa-Parlamentets formand vedrørende besættelse af stillingen som direktør for Generaldirektoratet for Unionens Interne Politik — Direktion D Budgetspørgsmål — samt af den ansættelsesprocedure, der blev indledt ved dette opslag. Dels påstand om annullation af afgørelsen om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning til den pågældende stilling og i stedet udnævne en anden ansøger til stillingen. Endelig en påstand om erstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt ved hans udnævnelse som direktør »ad personam«.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Ansættelsesmyndighedens afgørelse af 23. september 2008 og følgelig stillingsopslag nr. 12564 vedtaget af Europa-Parlamentets formand vedrørende besættelse af stillingen som direktør for Generaldirektoratet for Unionens Interne Politik — Direktion D Budgetspørgsmål, annulleres.
 —
 Følgelig annulleres den ansættelsesprocedure, som dette opslag indleder ved forflyttelse eller forfremmelse.
 —
 Ansættelsesmyndighedens afgørelse af 21. november 2008 om udnævnelse af en anden person til den omhandlede stilling samt afgørelsen om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning til denne stilling annulleres.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale erstatning for økonomisk og ikke-økonomisk skade, samt for indgreb i sagsøgerens karriere, som han anslår til samlet set 25 000 EUR med forbehold for forøgelse eller nedsættelse under sagen, navnlig henset til den ufuldstændige opfyldelse af Personalerettens dom af 13. september 2007, samt til konstateringen af en alvorlig magtfordrejning og til de omstændigheder, hvorunder den omtvistede nye udnævnelse er foretaget.
 —
 Under alle omstændigheder tildeles sagsøgeren i hvert fald titlen som direktør »ad personam« som følge af den betydelige skade, som hans karriere er blevet forvoldt, for så vidt som Parlamentet uberettiget har berøvet ham en udnævnelse i en højere lønklasse.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/46
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 30. november 2009 — Frankrig og France Télécom mod Kommissionen
 (Forenede sager T-427/04 og T-17/05) (1)
 (Statsstøtte - France Télécoms erhvervsbeskatningsordning i årerne 1994-2002 - beslutning, der erklærer støtten uforenelig med fællesmarkedet og kræver tilbagesøgning heraf - fordel - forældelse - berettiget forventning - retssikkerhed - overtrædelse af væsentlige formforskrifter - kollegialitet - retten til forsvar og interesserede parters processuelle rettigheder)
 2010/C 24/79
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Den Franske Republik (først ved G. de Bergues, R. Abraham og S. Ramet, derefter ved G. de Bergues, S. Ramet og E. Belliard, og endelig ved G. de Bergues, E. Belliard og A.-L. Vendrolini, som befuldmægtigede) og France Télécom SA (Paris, Frankrig) (først ved avocats A. Gosset-Grainville og L. Godfroid, derefter ved avocats L. Godfroid, S. Hautbourg og M. van der Woude)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Giolito og J. Buendía Sierra, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2005/709/EF af 2. august 2004 om den statsstøtte, som Frankrig har ydet France Télécom (EUT 2005 L 269, s. 30)
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Den Franske Republik og France Télécom SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 19 af 22.1.2005.


text:
C 20/16 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 23.1.1999
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved dom Ð Kommissionens beslutning af 21. december 1994,
 afsagt den 31. juli 1998 af Court of Appeal (England and der giver tilladelse til RJB Mining plc's erhvervelse
 Wales) i sagen H. J. Banks & Company Ltd mod 1) Coal af Central and Northern Mining Limited
 Authority og 2) Secretary of State for Trade and Industry
 (Sag C-390/98) Ð Kommissionen GD XVII's skrivelser af 4. maj og
 13. juli 1995 til NALOO?
 (1999/C 20/25)
 4. For så vidt angår fñllesskabsretten har det forhold, at
 Banks eller NALOO ikke
 Ved dom afsagt den 31. juli 1998, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 3. november 1998, har Court of Appeal
 (England and Wales) i sagen H. J. Banks & Company Ltd a) efter EKSF-traktatens artikel 33 anfñgtede Kom-
 mod 1) Coal Authority og 2) Secretary of State for Trade missionens beslutning 94/995/EKSF eller Kommis-
 and Industry forelagt De Europñiske Fñllesskabers Dom- sionens beslutning af 21. december 1994, der giver
 stol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende tilladelse til RJB Mining plc's erhvervelse af
 spùrgsmål: Central and Northern Mining Limited, eller Kom-
 missionens GD XVII's skrivelser af 4. maj og
 14. juli 1994 til NALOO, og/eller
 1. Kan forskelsbehandlingen som beskrevet i Court of
 Appeal's kendelse udgùre: b) påberåbte sig proceduren i EKSF-traktatens
 artikel 35 med henblik på at få Kommissionen til
 at behandle de forhold, der nu er rejst i sagerne for
 den nationale domstol
 Ð en »forskelsbehandling af producenter« som
 omhandlet i EKSF-traktatens artikel 4, litra b)
 til fùlge, at Banks afskñres fra at fùre sager ved-
 rùrende påståede overtrñdelser af EKSF-traktatens
 Ð en »sñrlig byrde« som omhandlet i traktatens artikel 4, litra b), eller artikel 4, litra c), eller af Kom-
 artikel 4, litra c), og/eller missionens beslutning nr. 3632/93/EKSF ved de natio-
 nale domstole?
 Ð »stùtte« som omhandlet i traktatens artikel 4,
 (1) Kommissionens beslutning nr. 3632/93/EKSF af 28. december
 litra c), eller i artikel 1 i Kommissionens beslutning
 1993 om fñllesskabsordningen for statsstùtte til kulindustrien
 nr. 3632/93/EKSF (1) (EFT L 329 af 30.12.1993, s. 12).
 (2) Kommissionens beslutning 94/995/EKSF af 3. november 1994
 om Det Forenede Kongeriges stùtte til kulindustrien i finans-
 årene 1994/95 og 1995/96 (EFT L 379 af 31.12.1994, s. 6).
 2. Har EKSF-traktatens artikel 4, litra b) eller litra c),
 eller artikel 9, stk. 1 eller stk. 4, i Kommissionens
 beslutning nr. 3632/93/EKSF direkte virkning og giver
 de private virksomheder en ret, som kan håndhñves
 ved de nationale domstole, til at forsvare sig mod et
 offentligt organs krav om afgifter for licens til mine-
 drift og til at krñve tilbagebetaling af afgifter, som er
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 blevet betalt til organet, navnlig i tilfñlde, hvor der
 afsagt den 23. marts 1998 af Tribunale di Cagliari i sagen
 ikke foreligger en Kommissionensbeslutning i henhold
 Azienda Agricola Monte Arcosu Srl mod Regione Auto-
 til EKSF-traktatens artikel 67 eller artikel 88 eller
 noma della Sardegna, Organismo Comprensoriale n. 24
 Kommissionens beslutning nr. 3632/93/EKSF eller på
 della Sardegna og ERSAT Ð Ente Regionale per l'Assi-
 anden måde med den fùlge, at de anfùrte forhold
 stenza Tecnica in Agricoltura
 udgùr en »forskelsbehandling«, en »sñrlig byrde« eller
 »stùtte«? (Sag C-403/98)
 (1999/C 20/26)
 3. Kan en nationale domstol i bekrñftende fald fastslå, at
 der foreligger »forskelsbehandling« jf. EKSF-traktatens Ved kendelse afsagt den 23. marts 1998, indgået til Dom-
 artikel 4, litra b), eller en »sñrlig byrde« jf. litra c), stolens Justitskontor den 13. november 1998, har Tribu-
 eller en »stùtte« jf. litra c), eller jf. artikel 1 i Kommis- nale di Cagliari i sagen Azienda Agricola Monte Arcosu
 sionens beslutning nr. 3632/93/EKSF, uden hensyn- Srl mod Regione Autonoma della Sardegna, Organismo
 tagen til: Comprensoriale n. 24 della Sardegna og ERSAT Ð Ente
 Regionale per l'Assistenza Tecnica in Agricoltura, forelagt
 De Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om
 Ð Kommissionens beslutning 94/995/EKSF (2) en fortolkning af artikel 2, stk. 5, i Rådets forordning


text:
10.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 395/9
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 3. september 2014 — Comissioners for Her Majesty's Revenue & Customs mod GMAC UK PLC (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-589/12) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - moms - sjette direktiv 77/388/EØF - artikel 11, punkt C, stk. 1, første afsnit - direkte virkning - nedsættelse af afgiftsgrundlaget - gennemførelse af to transaktioner, der vedrører de samme goder - levering af goder - biler, der sælges ved en aftale om lejekøb, men tilbagetages og bortauktioneres - misbrug af rettigheder))
 (2014/C 395/10)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Comissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Sagsøgt: GMAC UK PLC
 Konklusion
 Artikel 11, punkt C, stk. 1, første afsnit, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at en medlemsstat under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende ikke kan forbyde en afgiftspligtig at påberåbe sig denne bestemmelses direkte virkning vedrørende en transaktion med den begrundelse, at den afgiftspligtige kan påberåbe sig bestemmelserne i national ret med hensyn til en anden transaktion vedrørende samme varer, og at en kumuleret anvendelse af disse bestemmelser vil føre til et samlet afgiftsmæssigt resultat, som hverken den særskilte anvendelse af national ret eller sjette direktiv 77/388 på disse to transaktioner fører til eller tilsigter at føre til.
 (1) EUT C 71 af 9.3.2013.


text:
C 184/36 DA Den Europæiske Unions Tidende 2.8.2003
 ændring af direktiv 2000/60/EF (EFT L 331, s. 1), har Retten KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts,
 og dommerne J. Azizi og M. Jaeger; justitssekretær: H. Jung, den
 den 23. april 2003
 6. maj 2003 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 i sag T-73/03, Bernard Zaoui m.fl. mod Kommissionen for
 1) Sagen afvises.
 De Europæiske Fællesskaber (1)
 2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-
 Parlamentets og Rådet for Den Europæiske Unions omkostning- (Fællesskabets ansvar uden for kontraktforhold — sagen
 er. åbenbart ugrundet)
 3) Kommissionen bærer sine egne omkostninger. (2003/C 184/82)
 (1) EFT C 144 af 15.6.2002.
 (Processprog: fransk)
 I sag T-73/03, Bernard Zaoui, Combs La Ville (Frankrig),
 Lucien Zaoui, Netanya (Israel), og Déborah Zaoui, Ramat Gan
 (Israel), ved avocat J.A. Buchinger, og med valgt adresse i
 Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber, angående en påstand om erstatning for den skade,
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS sagsøgerne har lidt som følge af et attentat i Netanya (Israel)
 den 27. marts 2002, har Retten (Første Afdeling), sammensat
 af præsidenten, B. Vesterdorf, og dommerne H. Legal og
 den 30. april 2003 E. Martins Ribeiro; justitssekretær: H. Jung, den 23. april
 2003 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 i sag T-154/02, Villiger Söhne GmbH mod Rådet for Den
 Europæiske Union (1) 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 (Annullationssøgsmål — artikel 3, stk. 1, og artikel 4, 2) Sagsøgerne betaler sagens omkostninger.
 stk. 2, første afsnit, i direktiv 2002/10/EF — punktafgifts-
 strukturen og -satserne for forarbejdet tobak — åbenbart, at
 (1) EFT C 124 af 24.5.2003.
 sagen må afvises)
 (2003/C 184/81)
 (Processprog: tysk)
 Sag anlagt den 10. april 2003 af Greenpeace Limited og
 I sag T-154/02, Villiger Söhne GmbH, Waldshut-Tiengen (Tysk- Nexgen Group Limited (handelsnavn ECOTRICITY) mod
 land), ved Rechtsanwalt B. Wägenbaur, mod Rådet for Den Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Europæiske Union (befuldmægtigede: F. Gijón og M. Simm),
 om annullation af artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 2002/10/
 (Sag T-121/03)
 EF af 12. februar 2002 om ændring af direktiv 92/79/EØF,
 direktiv 92/80/EØF og direktiv 95/59/EF for så vidt angår
 punktafgiftsstrukturen og -satserne for forarbejdet tobak (EFT (2003/C 184/83)
 L 46, s. 26), og subsidiært af dette direktivs artikel 4, stk. 2,
 første afsnit, har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afde-
 (Processprog: engelsk)
 lingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne J. Azizi og
 M. Jaeger; justitssekretær: H. Jung, den 30. april 2003 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 1) Sagen afvises. den 10. april 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Greenpeace Limited, London (Det
 Forenede Kongerige), og Nexgen Group Limited (handelsnavn
 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger. ECOTRICITY), Gloucestershire (Det Forenede Kongerige), ved
 barristers P. Lasok, QC, J. Turner og R. Haynes.
 3) Det er ufornødent at tage stilling til interventionsbegæringerne.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 (1) EFT C 191 af 10.8.2002.
 — Den anfægtede beslutning annulleres og Kommissionen
 tilpligtes at betale sagsøgernes omkostninger.


text:
17.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/17
 Rettens dom af 7. februar 2012 — Dosenbach-Ochsner mod KHIM — Sisma (gengivelse af elefanter i et rektangel)
 (Sag T-424/10) (1)
 (EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-figurmærke, der gengiver elefanter i et rektangel - ældre internationale og nationale figurmærker, der gengiver en elefant, og det ældre nationale ordmærke elefanten - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - ældre varemærkers særpræg)
 2012/C 80/28
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Dosenbach-Ochsner AG Schuhe und Sport (Dietikon, Schweiz) (ved advokat O. Rauscher)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved G. Mannucci, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Sisma SpA (Mantova, Italien) (ved advokat F. Caricato)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. juli 2010 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1638/2008-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem Dosenbach-Ochsner AG Schuhe und Sport og: Sisma SpA.
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen, der blev truffet den 15. juli 2010 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1638/2008-4), annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger og betaler de af Dosenbach-Ochsner AG Schuhe und Sport afholdte omkostninger.
 3)
 Sisma SpA bærer sine egne omkostninger.Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 (1) EUT C 317 af 20.11.2010.


text:
C 112/26 DA Den Europæiske Unions Tidende 10.5.2003
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 25. februar 2003
 den 6. marts 2003
 i sag T-183/00, Strabag Benelux NV mod Rådet for Den
 Europæiske Union (1)
 i sag T-57/00, Banan-Kompaniet AB og Skandinaviska
 Bananimporten AB mod Rådet for Den Europæiske Union (»Offentlige arbejder — manglende eksistens af den anfæg-
 og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( 1) tede beslutning — begrundelse for beslutning om tildeling —
 tildelingskriterier — annullationssøgsmål — Fællesskabets
 ikke-kontraktlige ansvar«)
 (»Bananer — fælles markedsordning — afgørelse 94/800/
 EF — forordning (EF) nr. 478/95 — ordning med eksportcer- (2003/C 112/48)
 tifikater — erstatningssøgsmål«)
 (Processprog: fransk)
 (2003/C 112/47)
 I sag T-183/00, Strabag Benelux NV, Stabroek (Belgien), ved
 avocats A. Delvaux og V. Bertrand, og med valgt adresse i
 (Processprog: engelsk) Luxembourg, mod Rådet for Den Europæiske Union (befuld-
 mægtigede: F. van Crayenest, M. Arpio Santacruz og J. Stuyck),
 angående en påstand om dels annullation af Rådets afgørelse af
 12. april 2000, ved hvilken Rådet tildelte selskabet Entreprises
 Louis De Waele kontrakten, der var genstand for bekendtgørel-
 se 107865, offentliggjort i EFT S 146 af 30. juli 1999, dels
 I sag T-57/00, Banan-Kompaniet AB, Stockholm, og Skandina- tilkendelse af erstatning for den skade sagsøgeren påstår at
 viska Bananimporten AB, Arsta (Sverige), ved solicitor have lidt på grund af Rådets adfærd, har Retten (Femte
 B. O’Connor, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Rådet Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.D. Cooke, og
 for Den Europæiske Union (befuldmægtigede. S. Marquardt og dommerne R. García-Valdecasas og P. Lindh; justitssekretær:
 J.-P. Hix) og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber fuldmægtig D. Christensen, den 25. februar 2003 afsagt dom,
 (befuldmægtigede: først P. Oliver og C. Van der Hauwaert, hvis konklusion lyder således:
 derefter L. Visaggio og K. Fitch), angående en påstand om
 erstatning for det tab, som sagsøgeren hævder at have lidt som 1) Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 følge af indførelsen af ordningen med eksportcertifikater
 ved Rådets afgørelse 94/800/EF af 22. december 1994 om 2) Sagsøgeren betaler sine egne samt Rådets omkostninger.
 indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af de aftaler,
 der er resultatet af de multilaterale forhandlinger i Uruguay-
 rundens regi, for så vidt angår de områder, der hører under (1 ) EFT C 273 af 23.9.2000.
 Fællesskabets kompetence (EFT L 336, s. 1), og ved Kommissio-
 nens forordning (EF) nr. 478/95 af 1. marts 1995 om
 supplerende bestemmelser for anvendelsen af Rådets forord-
 ning (EØF) nr. 404/93, for så vidt angår ordningen vedrørende
 toldkontingentet for indførsel af bananer til Fællesskabet og
 om ændring af forordning (EØF) nr. 1442/93 (EFT L 49, s. 13), DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 den, J.D. Cooke, og dommerne R. García-Valdecasas og den 11. marts 2003
 P. Lindh; justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio González, den
 6. marts 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: i sag T-186/00, Conserve Italia Soc.coop.rl mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 1) Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De (»Landbrug — Den Europæiske Udviklings- og Garantifond
 Europæiske Fællesskaber frifindes. for Landbruget, Udviklingssektionen — suspension af til-
 skud — artikel 24 i forordning (EØF) nr. 4253/88 —
 proportionalitetsprincippet — begrundelse«)
 2) Sagsøgerne betaler deres egne samt Rådets og Kommissionens
 omkostninger.
 (2003/C 112/49)
 (Processprog: italiensk)
 ( 1) EFT C 135 af 13.5.2000.
 I sag T-186/00, Conserve Italia Soc.coop.rl, San Lazarro di
 Savena (Italien), ved advokaterne M. Averani, A. Pisaneschi og


text:
21.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/14
 Sag anlagt den 7. februar 2012 — Europa-Kommissionen mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-63/12)
 2012/C 118/22
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved J. Currall, J.-P. Keppenne og D. Martin, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse 2011/866/EU af 19. december 2011 om Kommissionens forslag til Rådets forordning om tilpasning med virkning fra den 1. juli 2011 af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte ved Den Europæiske Union samt af justeringskoefficienterne for disse vederlag og pensioner, annulleres (1).
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har fremsat to klagepunkter, som vedrører bilag XI til tjenestemandsvedtægten.
 Det første klagepunkt vedrører Rådets afvisning af at vedtage tilpasningen af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte, således som foreslået af Kommissionen den 24. november 2011, hvilket udgør en tilsidesættelse af den metode, som regulerer denne tilpasning for en periode på otte år, der udløber den 31. december 2012. I forbindelse med dette klagepunkt har Kommissionen fremsat et principalt anbringende vedrørende magtfordrejning og en overskridelse af grænserne for Rådets kompetence, og et subsidiært anbringende vedrørende tilsidesættelse af betingelserne for anvendelse af artikel 10 i bilag XI til tjenestemandsvedtægten. Det principale anbringende angår den omstændighed, at Rådet reelt selv anvendte artikel 10, men under tilsidesættelse af de gældende institutionelle betingelser: Rådet tilsidesatte således dels vedtægtens artikel 65, dels artikel 3 og 10 i bilag XI. For så vidt angår det subsidiære anbringende har Kommissionen anført, at de materielle betingelser for at anvende artikel 10 under alle omstændigheder ikke var opfyldt i 2011, således som det i øvrigt fremgår af de to økonomiske rapporter, som den havde fremlagt for Rådet på dettes anmodning. Kommissionen er ligeledes af den opfattelse, at Rådet ikke har begrundet sin afgørelse korrekt.
 Det andet klagepunkt vedrører Rådets afvisning af at tilpasse de justeringskoefficienter, som skal anvendes på disse vederlag og pensioner afhængigt af de berørtes forskellige tjenestesteder eller bopæl. Ifølge dette klagepunkts første anbringende er denne afvisning i strid med vedtægtens artikel 64, og artikel 1 og 3 i bilag XI hertil. Med det andet anbringende har Kommissionen anført, at denne afvisning savner enhver begrundelse i strid med artikel 296, stk. 2, TEUF.
 (1) EUT L 341, s. 54.


text:
29.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 168/20
 Appel iværksat den 24. februar 2017 af Infineon Technologies AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 15. december 2016 i sag T-758/14, Infineon Technologies AG mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-99/17 P)
 (2017/C 168/27)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Infineon Technologies AG (ved advokaterne M. Klusmann og T. Lübbig)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 15. december 2016, sag T-758/14, ophæves.
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse nr. C(2014) 6250 final af 3. september 2014 (sag AT.39574 — Smart Card Chips) annulleres, for så vidt som den vedrører Infineon Technologies AG.
 —
 Subsidiært: Den endelige bøde på 82 874 000 EUR, som er pålagt appellanten i henhold til afsnit 457, litra a), i Kommissionens afgørelse af 3. september 2014, nedsættes til et forholdsmæssigt beløb.
 —
 Subsidiært: Sagen hjemvises til Retten til fornyet behandling.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 —
 Retten undlod at foretage en tilstrækkelig prøvelse af den anfægtede afgørelse i henhold til artikel 263 TEUF, idet den i det foreliggende tilfælde navnlig valgte en forkert fremgangsmåde ved at foretage en ufuldstændig selektiv domstolsprøvelse. På trods af at der var mange kontakter i forbindelse med den afgørelse, som appellanten har anfægtet, prøvede Retten færre end halvdelen af disse kontakter uden at give en tilstrækkelig begrundelse for, at bestemte kontakter blev udvalgt til prøvelse, mens andre ikke blev det, og uden noget retligt grundlag herfor.
 —
 Kommissionen og dernæst Retten begik en retlig fejl med hensyn til anvendelsen af artikel 101 TUEF, navnlig idet de fastslog, at der i forhold til appellanten var tale om et »overordnet« konkurrencebegrænsende formål, hovedsagligt ved udveksling af oplysninger om den generelle udvikling på markedet og overslag over prisudviklinger. Endvidere undlod Kommissionen og Retten at tage hensyn til de betingelser for at fastslå, at der foreligger en sammenhængende og vedvarende overtrædelse, som Domstolen har anvendt i sin praksis.
 —
 Kommissionen og dernæst Retten begik en retlig fejl med hensyn til beregningen af den bøde, som er pålagt appellanten. Retten undlod navnlig at tage hensyn til virkningerne af dens egen ufuldstændige selektive prøvelse (hvor kun få af de pågældende anfægtede kontakter blev efterprøvet), og den undlod derfor at iagttage sin fulde prøvelsesret vedrørende den pålagte bøde. Endvidere begik Retten en fejl ved at medtage appellantens indtægter fra andet end SIM — og undlod at angive en tilstrækkelig begrundelse herfor — som førte til, at bøden blev urimelig høj og således uforholdsmæssig.
 Appellanten har yderligere fremført argumenter om, at Retten fremkom med urigtige gengivelser af beviserne, at bevisbyrden med hensyn til eventuelt upålidelige beviser blev fordelt forkert, og at der er begået retlige fejl vedrørende beviser, som Kommissionen anvendte imod appellanten, og som ikke blev offentliggjort under Kommissionens sagsbehandling.
 —
 Appellanten har subsidiært påberåbt sig tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, navnlig for så vidt som Retten undlod at indrømme appellanten en tilstrækkelig bødenedsættelse som følge af dennes begrænsede deltagelse i den pågældende overtrædelse, og at Retten ikke lagde tilstrækkelig vægt på formildende omstændigheder, således at det samlede bødebeløb, som er pålagt appellanten, er uforholdsmæssigt.


text:
8.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 71/32
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 30. september 2013 — BP mod FRA
 (Sag F-38/12) (1)
 (Personalesag - ansatte ved Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder - kontraktansat - ikke-forlængelse af en tidsbegrænset kontrakt med henblik på en tidsubegrænset kontrakt - omplacering til en anden afdeling indtil kontraktens udløb - annullationssøgsmål - erstatningssøgsmål)
 (2014/C 71/60)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: BP (Barcelona, Spanien) (ved advokaterne L. Levi og M. Vandenbussche)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder (FRA) (ved M. Kjærum, som befuldmægtiget, bistået af advokat B. Wägenbaur)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af den af Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder trufne afgørelse om ikke at forlænge sagsøgerens kontrakt som kontraktansat og af afgørelse om at omplacere sidstnævnte til en anden af agenturets afdelinger, samt påstand om erstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, som angiveligt er lidt
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder frifindes.
 2)
 BP bærer alle sine egne omkostninger og betaler alle de omkostninger, der er afholdt af Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder.
 (1) EUT C 138 af 12.5.2012, s. 37.


text:
18.11.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal administratif de Lyon den 8. september 2006 — CEDILAC SA mod Ministre de l'économie, des finances et de l'industrie
 (Sag C-368/06)
 (2006/C 281/39)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal administratif de Lyon.
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: CEDILAC SA
 Sagsøgt: Ministre de l'économie, des finances et de l'industrie
 Præjudicielle spørgsmål
 Er den bestemmelse som Den Franske Republik har indført som erstatning for den ophævede en-månedsregel, forenelig med artikel 17 og artikel 18, stk. 4, i Rådet for De Europæiske Fællesskabers direktiv 1977/388/EØF af 17. maj 1977 (1)?
 (1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter – Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT 145, s. 1).


text:
3.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/29
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 24. maj 2005 af Oberster Gerichtshof i sagen The Wellcome Foundation Ltd mod Paranova Pharmazeutika Handels GmbH
 (Sag C-276/05)
 (2005/C 217/58)
 Processprog: tysk
 Ved kendelse afsagt den 24. maj 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 6. juli 2005, har Oberster Gerichtshof i sagen The Wellcome Foundation Ltd mod Paranova Pharmazeutika Handels GmbH forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1.
 a.
 Skal artikel 7 i Rådets direktiv 89/104/EØF (1) af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker, samt EF-Domstolens praksis herom, fortolkes således, at beviset for, at påberåbelse af varemærket ville føre til en kunstig opdeling af markeder, ikke alene skal føres for så vidt angår selve ompakningen, men også for så vidt angår den nye emballages udformning?
 Såfremt spørgsmålet besvares benægtende:
 b.
 Skal den nye emballages udformning vurderes på grundlag af princippet om mindst muligt indgreb, eller (alene) ud fra, om den er egnet til at skade varemærkets eller dets indehavers omdømme?
 2.
 Skal varemærkedirektivets artikel 7, samt EF-Domstolens praksis herom, fortolkes således, at parallelimportøren alene opfylder sin underretningspligt, såfremt han også giver varemærkeindehaveren oplysning om eksportstaten og den nærmere begrundelse for ompakningen?
 (1) EFT L 40, s. 1.


text:
C 61/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24.2.2001
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sag anlagt den 27. november 2000 af Sophie Van Weyen-
 bergh mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de
 i sag T-357/00, Martı́nez Alarcón mod Kommissionen, anførte.
 (Sag T-364/00)
 (2001/C 61/32)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 27. november 2000 anlagt sag mod Kommissionen for
 Sag anlagt den 27. november 2000 af Luigia Dricot mod De Europæiske Fællesskaber af Sophie Van Weyenbergh,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Tervuren (Belgien), ved advokat Carlos Mourato, Bruxelles.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Sag T-363/00)
 — Principalt, annullation af afgørelsen truffet den 28. januar
 2000 af udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve
 (2001/C 61/31)
 KOM/TB/99 om ikke at give sagsøgeren adgang til den
 pågældende udvælgelsesprøve og af ansættelsesmyndig-
 hedens stiltiende afgørelse af 9. oktober 2000 om ikke at
 (Processprog: fransk) imødekomme sagsøgerens klage.
 — Subsidiært, sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der 2 941 667 BEF i erstatning for økonomisk og ikke-
 den 27. november 2000 anlagt sag mod Kommissionen for økonomisk skade, dog under forbehold af senere ændrin-
 De Europæiske Fællesskaber af Luigia Dricot, Overijse (Belgien), ger under sagen.
 ved advokat Carlos Mourato, Bruxelles.
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Principalt, annullation af afgørelserne truffet den
 28. januar 2000 og den 24. februar 2000 af udvælgel- Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de
 seskomitéen for udvælgelsesprøve KOM/TB/99 om ikke i sag T-357/00, Martı́nez Alarcón mod Kommissionen, anførte.
 at give sagsøgeren adgang til den pågældende udvælgel-
 sesprøve og af ansættelsesmyndighedens stiltiende
 afgørelse af 28. august 2000 om ikke at imødekomme
 sagsøgerens klage.
 — Subsidiært, sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren
 500 000 BEF i erstatning for økonomisk og ikke-økono-
 misk skade, dog under forbehold af senere ændringer Sag anlagt den 30. november 2000 af Scott SA mod
 under sagen. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. (Sag T-366/00)
 (2001/C 61/33)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Processprog: engelsk)
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de
 i sag T-357/00, Martı́nez Alarcón mod Kommissionen, anførte. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 30. november 2000 anlagt sag mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber af Scott SA (Frankrig), ved
 Barristers Jeremy Lever QC og George Peretz, og Robin Griffith,
 Solicitor of Clifford Chance, London.


text:
16.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 184/2
 Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 6. marts 2014 — Bloomsbury NV mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Beroep te Gent — Belgien)
 (Sag C-510/12) (1)
 ((Artikel 99 i procesreglementet - fjerde direktiv 78/660/EØF - artikel 2, stk. 3 - princippet om et pålideligt billede - artikel 2, stk. 4 - informationspligt - artikel 2, stk. 5 - undtagelsespligt - artikel 32 - værdiansættelse baseret på historisk pris - et selskabs vederlagsfrie erhvervelse af et aktiv))
 2014/C 184/03
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van Beroep te Gent
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bloomsbury NV
 Sagsøgt: Belgische Staat
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hof van Beroep te Gent — Belgien — fortolkning af artikel 2, stk. 3-5, i Rådets fjerde direktiv 78/660/EØF af 25. juli 1978 på grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om årsregnskaberne for visse selskabsformer (EFT L 222, s. 11) — princippet om et pålideligt billede — et selskabs vederlagsfrie erhvervelse af et betydeligt aktiv — ingen mulighed for at bogføre anskaffelsesværdien, hvilket medfører et fortegnet billede af selskabets aktiver og passiver, økonomiske stilling samt resultat
 Konklusion
 Artikel 2, stk. 3-5, i Rådets fjerde direktiv 78/660/EØF af 25. juli 1978 på grundlag af [artikel 44, stk. 2, litra g), EF] om årsregnskaberne for visse selskabsformer skal fortolkes således, at de ikke kræver, at et selskab, der vederlagsfrit erhverver et aktiv, bogfører dette aktiv med dets reelle værdi i sit årsregnskab.
 (1) EUT C 46 af 16.2.2013