text:
18.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/13
 Appel iværksat den 27. april 2011 af Formula One Licensing BV til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 17. februar 2011 i sag T-10/09, Formula One Licensing BV mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Global Sports Media Ltd
 (Sag C-196/11 P)
 2011/C 179/25
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Formula One Licensing BV (ved Rechtsanwältinen K. Sandberg og B. Klingberg)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) og Global Sports Media Ltd
 Appellantens påstande
 —
 Den appellerede dom ophæves.
 —
 Der gives medhold i appellantens påstand om annullation af afgørelse truffet den 16. oktober 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 7/2008-1, subsidiært hjemvises sagen til Retten til fornyet afgørelse.
 —
 Harmoniseringskontoret og intervenienten tilpligtes at bære deres egne omkostninger og betale appellantens omkostninger såvel i første instans som i forbindelse med appelsagen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten gør gældende, at EU-retten er tilsidesat som følge af en fejlagtig anvendelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 (1) (nu forordning nr. 207/2009) og af artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94, idet selskabet i det væsentlige støtter sig på følgende argumenter:
 1)
 Retten tilsidesatte artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 i følgende henseender:
 1.1.
 Retten har gjort sig skyldig i en retsvildfarelse ved dens vurdering af betegnelsen »F 1«’s særpræg. Retten tilsidesatte for det første fast retspraksis, hvorefter spørgsmålet, om et varemærke har fornødent særpræg skal dømmes i forhold til de bestemte varer og tjenesteydelser, der var omfattet af varemærket. Rettens bemærkninger var for det andet baseret på en urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder. Retten undlod for det tredje at anvende den i fast retspraksis udviklede regel om, at et varemærkes opnåelse af fornødent særpræg også kan følge af brugen af det som en bestanddel af et andet registreret varemærke. Rettens bemærkninger i denne henseende bevirkede for det fjerde, at registreringen af appellantens varemærker »F 1« med standardskrift de facto blev annulleret.
 1.2.
 Retten begik en retlig fejl, idet den vurderede, at der forelå en risiko for forveksling som omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94, både hvad angår de i indsigelsessagen påberåbte varemærker »F 1« med standardskrift og logoet »F 1 Formula 1«. For det første tog Retten ikke hensyn til den omstændighed, at varerne og tjenesteydelserne var af samme eller i høj grad lignende art på trods af sin egen bemærkning om, at der var en vis grad af lighed mellem tegnene. For det andet koncentrerede Retten sig om elementet vedrørende udtrykket »F 1«’s særpræg, og den tog derved ikke hensyn til andre relevante omstændigheder, som bør iagttages i henhold til fast retspraksis. Retten foretog for det tredje ikke nogen vurdering af graden af lighed mellem de pågældende tegn.
 2)
 Retten har tilsidesat artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94, i følgende henseender:
 2.1.
 Retten fastslog fejlagtigt, at appellantens varemærker »F 1« med standardskrift ikke har noget renommé.
 2.2.
 Retten begik desuden en retlig fejl i forbindelse med dens vurdering af ligheden mellem tegnene i forhold til det i indsigelsessagen påberåbte logo »F 1«, eftersom den fejlagtigt lagde til grund, at udtrykket »F 1« manglede det fornødne særpræg.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT L 11, s.1).


text:
27.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 88/10
 DOMSTOLENS DOM
 af 15. november 2013
 i sag E-10/13
 EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island
 (En EØS/EFTA-stats tilsidesættelse af sine forpligtelser — Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (omarbejdning))
 2014/C 88/07
 I sag E-10/13, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island, angående en påstand om, at det fastslås, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 21b i bilag XVIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (omarbejdning)) som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, der er nødvendige for i sin nationale lovgivning korrekt at gennemføre artikel 2, stk. 1, litra a) - d), og artikel 2, stk. 2, litra a) og b), i nævnte retsakt, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher, dommerne Per Christiansen (refererende dommer) og Páll Hreinsson, afsagt dom den 15. november 2013.
 Domskonklusionen lyder således:
 1)
 Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 21b i bilag XVIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (omarbejdning)) som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, der er nødvendige for i sin nationale lovgivning korrekt at gennemføre artikel 2, stk. 1, litra a) - d), og artikel 2, stk. 2, litra a) og b), i nævnte retsakt.
 2)
 Island betaler sagens omkostninger.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
18.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 49/32
 Sag anlagt den 21. december 2011 — Italien mod Kommissionen
 (Sag T-661/11)
 2012/C 49/57
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Den Italienske Republik (ved avvocato dello Stato G. Aiello)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse K(2011) 7105 af 14. oktober 2011 annulleres for så vidt den udelukker visse udgifter afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne fra EU-finansiering og pålægger Den Italienske Republiks budget at bære disse udgifter.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Afgørelsen, som anfægtes ved dette søgsmål, er resultatet af to kontrolundersøgelser gennemført af Kommissionen for mejeriårene 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006 og 2006/2007 og der foreslås herved en finansiel korrektion over for Italien på i alt 85 625 455 EUR.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet fremsat følgende anbringender:
 a)
 Tilsidesættelse og/eller fejlagtig anvendelse af artikel 11 i forordning (EF) nr. 885/2006 af 21. juni 2006 (1) og retningslinjerne for beregning af de finansielle følger ved udarbejdelsen af beslutningen om regnskabsafslutning for EUGFL, Garantisektionen, dok. nr. VI/5330/97 af 23. december 1997, samt tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 230 på grund af magtfordrejning.
 Det gøres herved gældende, at anvendelsen af faste korrektioner i den foreliggende sag bør begrænses, eftersom det efter de gennemførte kontroller, om end i visse tilfælde med forsinkelse, er muligt at fastslå eksistensen af eventuelle »delerklæringer«, og derved at pålægge ophavsmændene til de falske erklæringer sanktioner og således i givet fald tilbagesøge den eventuelle skyldige tillægsafgift og forhindre, at Unionens midler påføres økonomisk skade på grund af færre indtægter.
 b)
 Tilsidesættelse og/eller fejlagtig anvendelse af artikel 21 og artikel 22, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 595/2004 af 30. marts 2004 (2).
 Det gøres herved gældende, at de anvendelige bestemmelser hvad angår kontrol med køberne fastsætter en sammenhæng — netop ikke med antallet af kontroller — men med den procentdel mælk, som skal underlægges kontrollen, og som skal udgøre mindst 40 % af den indberettede mælk inden korrektion for den omhandlede periode. Risikoen for finansieringsordningen for EUGFL er således snævert forbundet med den samlede mængde mælk, som produceres af hver medlemsstat. Det er netop ud fra denne mængde, at risikoen for skade for Unionens midler, som kan følge af en manglende betaling af tillægsafgiften, skal vurderes.
 c)
 Tilsidesættelse og/eller fejlagtig anvendelse af artikel 11 i forordning (EF) nr. 885/2006 af 21. juni 2006, og retningslinjerne for beregning af de finansielle følger ved udarbejdelsen af beslutningen om regnskabsafslutning for EUGFL, Garantisektionen, dok. nr. VI/5330/97 af 23. december 1997, tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og af EF-traktatens artikel 230 på grund af magtfordrejning.
 For den sagsøgende stat har Kommissionen anvendt procentdelen af den finansielle korrektion for at vurdere, om kvoten er blevet overskredet, og om der herefter skal foretages en opkrævning ved at lægge den sammen med overskridelsen af den nationale produktionskvote og ved at adskille den for derefter individuelt at tildele den til de enkelte regioner, som er underlagt kontroller med hensyn til regnskabsafslutning. En sådan tilgang indebærer imidlertid, at begrebet finansiel korrektion grænser til det vilkårlige og bevirker en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
 d)
 Tilsidesættelse og/eller fejlagtig anvendelse af EF-traktatens artikel 253 på grund af en manglende eller utilstrækkelig begrundelse.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 885/2006 af 21.6.2006 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 for så vidt angår godkendelse af betalingsorganer og andre organer og regnskabsafslutning for EGFL og ELFUL (EUT L 171, s. 90).
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 595/2004 af 30.3.2004 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1788/2003 om en afgift på mælk og mejeriprodukter.


text:
C 331/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24.11.2001
 DOMSTOLENS KENDELSE DOMSTOLENS KENDELSE
 (Anden Afdeling)
 (Femte Afdeling)
 af 20. september 2001
 af 10. juli 2001
 i sag C-1/01 P, Asia Motor France SA, André-François
 Bach og Monin automobiles SA mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber og Europe auto services SA
 i sag C-497/99 P, Irish Sugar plc mod Kommissionen for
 (EAS) (1).
 De Europæiske Fællesskaber (1)
 (»Konkurrence — beslutning om afvisning af klager —
 (»Appel — EF-traktatens artikel 86 (nu artikel 82 EF) — åbenbart, at appellen skal delvis afvises og delvis forkastes«)
 sukker — kollektiv dominerende stilling — misbrug —
 åbenbart, dels at appellen skal afvises, dels forkastes«)
 (2001/C 331/09)
 (2001/C 331/08) (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (Processprog: engelsk) gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-1/01 P, Asia Motor France SA under konkursbehand-
 ling, Chemille (Frankrig), André-François Bach, som likvidator
 for den af Jean-Michel Cesbron, Chemille, drevne virksomhed
 under konkursbehandling og Monin automobiles SA under
 konkursbehandling, Bourg-de-Péage (Frankrig) (advokat:
 J.-C. Fourgoux), angående appel af dom afsagt den 26. oktober
 I sag C-497/99 P, Irish Sugar plc, Carlow (Irland), ved 2000 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 Rechtsanwalt A. Böhlke, angående appel af dom afsagt den (Femte Afdeling) i sag T-154/98, Asia Motor France m.fl. mod
 7. oktober 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Kommissionen (Sml. II, s. 3453), hvori der er nedlagt påstand
 Instans (Tredje Afdeling) i sag T-228/97, Irish Sugar mod om, at denne dom ophæves — de andre parter i appelsagen:
 Kommissionen (Sml. II, s. 2969), hvori der er nedlagt påstand Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 om annullation af denne dom — den anden part i appelsagen: gede: G. Marenco og F. Siredey-Garnier) og Europe auto
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- services SA (EAS), Livange (Luxembourg) — har Domstolen
 get: K. Wiedner, bistået af C. Quigley) — har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, V. Skou-
 (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. La ris, og dommerne R. Schintgen (referende dommer) og N. Col-
 Pergola, og dommerne P. Jann, L. Sevón, S. von Bahr (refereren- neric; generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass,
 de dommer) og C.W.A. Timmermans; generaladvokat: D. Ruiz- den 20. september 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 Jarabo Colomer; justitssekretær: R. Grass, den 10. juli 2001 således:
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1) Appellen forkastes.
 1) Appellen forkastes.
 2) Asia Motor France SA, André-François Bach, som likvidator
 for J.-M. Cesbron’s virksomhed, og Monin automobiles SA
 2) Irish Sugar plc betaler sagens omkostninger. betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 63 af 4.3.2000. (1) EFT C 61 af 24.2.2001.


text:
2.2.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 31/13
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: missionens fremgangsmåde var ubillig over for sagsøgeren i
 adskillige henseender, og i betragtning af arten af sagsøgerens
 overtrædelse og den ubetydelige indflydelse, denne havde på
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers beslut- markedet, skulle der have været fastsat et væsentligt lavere
 ning af 18. juli 2001 om en procedure i henhold til EF- grundbeløb for sagsøgeren end for nogle af de andre virksom-
 traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 i sag heder.
 COMP/E-1/36.490 — grafitelektroder, annulleres, for så
 vidt den pålægger sagsøgeren en bøde.
 Endvidere har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen
 fejlagtigt har antaget, at sagsøgeren kun skulle have en
 — Subsidiært: Den bøde, der er pålagt sagsøgeren ved nedsættelse på 40 % for formildende omstændigheder. Kom-
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers beslut- missionen har undladt at tage hensyn til de måder, hvorpå
 ning af 18. juli 2001 om en procedure i henhold til EF- sagsøgeren handlede direkte i strid med kartellets grundlæggen-
 traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 i sag de principper og formål, og Kommissionen burde have
 COMP/E-1/36.490 — grafitelektroder, nedsættes, og givet sagsøgeren en yderligere nedsættelse, fordi denne tidligt
 ophørte med den ulovlige praksis. Kommissionen burde også
 have taget hensyn til ulemperne for sagsøgerne i forhold til
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. dennes konkurrenter og til sagsøgerens udsatte økonomiske
 stilling. Endelig burde sagsøgeren have opnået en langt større
 nedsættelse end den nedsættelse på 20 %, der blev givet
 denne i henhold til meddelelsen om bødefritagelse eller
 bødenedsættelse (1).
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (1) Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsæt-
 telse i kartelsager (EFT 1996 C 207, s. 4).
 Sagsøgeren er et amerikansk selskab, som historisk set har
 været en lille deltager i elektrodebranchen. Den beslutning,
 som er genstand for søgsmålet, går ud på, at sagsøgeren
 sammen med syv andre virksomheder har tilsidesat EF-
 traktatens artikel 81, stk. 1, ved at deltage i et kompleks af
 aftaler og samordnet praksis i grafitsektoren. Ved beslutningen
 blev sagsøgeren pålagt en bøde på 10,3 mio. EUR. Der er også
 ført sager om disse aftaler og denne praksis ved andre retter, Sag anlagt den 11. oktober 2001 af UPS Europe NV/SA
 herunder i USA, hvor sagsøgeren ikke blev tiltalt for noget mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 strafbart forhold. Efter at have modtaget den anfægtede
 beslutning indgav sagsøgeren konkursbegæring.
 (Sag T-253/01)
 (2002/C 31/27)
 Søgsmålets genstand er ikke at anfægte konstateringen af, at
 der foreligger et kartel, eller at sagsøgeren er inddraget heri,
 men at opnå en nedsættelse af den bøde, som Kommissionen (Processprog: engelsk)
 har pålagt.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen ved fastsæt-
 den 11. oktober 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 telsen af størrelsen af den bøde, der er pålagt sagsøgeren, har
 Europæiske Fællesskaber af UPS Europe NV/SA ved T.R. Otter-
 tilsidesat traktatens almindelige principper og vurderet de
 vanger, Allen & Overy, Bruxelles (Belgien).
 faktorer urigtigt, som bør ligge til grund for fastsættelsen af en
 sådan bødes størrelse. En bøde på 10.3 mio. EUR er helt
 uberettiget og under alle omstændigheder uforholdsmæssig.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås i medfør af artikel 232 EF, at Kommissionen
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen fejlagtigt har retsstridigt har undladt at handle ved inden for den
 antaget, at det rette udgangspunkt for sagsøgerens bøde var fastsatte frist ikke at have truffet en endelig beslutning
 16 mio. EUR, og at den undlod at sondre mellem grovheden vedrørende de klager, sagsøgeren indgav til Kommissio-
 af sagsøgerens overtrædelse og grovheden af de øvrige produ- nen den 7. juli 1994 og den 8. juni 1998, og efter at der
 centers overtrædelse. Kommissionen så bort fra, at sagsøgeren var indledt en procedure i henhold til artikel 88, stk. 2,
 var en prisfølger før, under og efter kartellet, og at sagsøgerens EF den 17. august 1999 (offentliggjort i Tidende den
 adfærd ikke havde nogen indflydelse på konkurrencen. Kom- 23.10.1999, C 306, s. 25).
 ---pagebreak--- C 31/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2.2.2002
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes Ifølge sagsøgeren er der ingen objektiv begrundelse for, at
 at betale sagens omkostninger. Kommissionen ikke har handlet inden for en rimelig frist.
 Kommissionens indledende undersøgelser har varet 63 måne-
 der for så vidt angår den første klage og 16 måneder for den
 — Retten træffer sådanne yderligere foranstaltninger, som anden klage. Derudover har den formelle undersøgelsesproce-
 den måtte finde fornødne. dure allerede varet to år. Deutsche Post har derfor i en meget
 lang periode kunnet drage fordel af en ulovlig statsstøtte,
 uden at Kommissionen har grebet ind. Som følge heraf er
 sagsøgerens konkurrencemæssige stilling som konkurrent med
 Deutsche Post blevet berørt i alvorlig grad.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (1) EFT C 20 af 23.1.1999, s. 30.
 (2) EFT C 174 af 19.6.1999, s. 14.
 (3) Offentliggjort i EFT C 306 den 23.10.1999, s. 25.
 Den 7. juli 1994 indgav sagsøgeren, der er et selskab, der
 indgår i United Parcel Services-koncernen (UPS), som driver
 verdensomspændende virksomhed med udbringning af pak-
 ker, en klage til Kommissionen, idet selskabet hævdede, at der
 var tale om statsstøtte som følge af, at monopol-indtægterne
 fra Deutsche Post’s virksomhed med udbringning af breve bl.a.
 blev anvendt til at dække tab og til krydssubsidiering af
 pakkeudbringningsvirksomheden. I samme skrivelse klagede Sag anlagt den 22. november 2001 af Johannes Priesemann
 sagsøgeren også i medfør af artikel 82 EF. Den 2. oktober 1998 mod Den Europæiske Centralbank
 meddelte Kommissionen sagsøgeren, at den ville undersøge
 Deutsche Post AG’s stilling og adfærd i medfør af artikel 82 EF
 og i hvert fald ikke for tiden ville indlede en procedure i (Sag T-286/01)
 henhold til artikel 88 EF. Sagsøgeren anlagde sag med påstand
 om annullation af denne »afgørelse« (sag T-182/98) (1).
 (2002/C 31/28)
 (Processprog: tysk)
 Den 8. juni 1998 indgav sagsøgeren endnu en klage, hvori
 sagsøgeren anførte, at der var tale om statsstøtte derved, at
 monopol-indtægter blev anvendt til finansiering af købet af
 aktier i DHL International. Den 21. december 1998 tilstillede Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 sagsøgeren Kommissionen en skrivelse med anmodning om, den 22. november 2001 anlagt sag mod Den Europæiske
 at Kommissionen tog stilling til sagsøgerens klage inden for en Centralbank af Johannes Priesemann, Frankfurt am Main
 frist på to måneder. De to måneder gik, uden at Kommissionen (Tyskland), ved Rechtsanwalt Norbert Pflüger, som befuldmæg-
 havde truffet en beslutning eller fastlagt sin holdning, og tiget.
 sagsøgeren anlagde herefter sag i medfør af artikel 232 EF (sag
 T-98/92) (2).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Ved skrivelse af 17. august 1999 meddelte Kommissionen — Den Europæiske Centralbanks beslutning om ikke at yde
 Forbundsrepublikken Tyskland, at den havde besluttet af sagsøgeren uddannelsestillæg (education allowance) for
 indlede en procedure i henhold til artikel 88, stk. 2, EF (3). Sag hans tre børn og — om fornødent — bankens beslutnin-
 T-182/98 blev afvist (kendelse afsagt af Rettens Fjerde Afdeling ger under den administrative procedure annulleres.
 den 30.9.1999), og sag T-98/99 blev slettet af Rettens
 register (kendelse afsagt af formanden for Fjerde Afdeling den — Den Europæiske Centralbank tilpligtes at betale sagens
 29.10.1999). omkostninger.
 Da Kommissionen ikke havde taget stilling til, om de foranstalt- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 ninger, som de to klager vedrørte, var forenelige med fælles-
 markedet, anmodede sagsøgeren den 5. juni 2001 Kommissio-
 nen om at fastlægge sin holdning og/eller træffe de foranstalt- Sagsøgeren, der er ansat ved Den Europæiske Centralbank,
 ninger, sagsøgeren havde anmodet om i de to klager. Den i ansøgte om udlandstillæg som følge af, at hans tre børn går på
 artikel 232 EF omhandlede frist på to måneder udløb den en international skole. Banken afviste ansøgningen og henviste
 5. august 2001 uden at Kommissionen havde taget stilling til til, at sagsøgeren ikke opfylder betingelserne for at få udbetalt
 sagsøgerens klager. Sagsøgeren har derfor anlagt nærværende tillægget, allerede fordi han ikke har ret til udlandstillæg
 sag. (expatriation allowance).


text:
C 219/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.9.2002
 Sag anlagt den 23. juli 2002 af Kommissionen for De nen for De Europæiske Fællesskaber ved Claire-Françoise
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik Durand og Roberto Amorosi, som befuldmægtigede.
 (Sag C-269/02)
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 (2002/C 219/13)
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat de
 forpligtelser, der påhviler den i henhold til EF-traktatens
 artikel 28 og 30, idet den har opretholdt en lovgivning,
 hvorved markedsføringen af levnedsmidler til sportsudø-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 23. juli vere, der er lovligt fremstillet og markedsført i andre
 2002 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen medlemsstater, undergives en betingelse om, at der skal
 for De Europæiske Fællesskaber ved D. Martin, som befuld- foreligge en forudgående tilladelse hertil og om, at
 mægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg. den relevante procedure i den anledning skal være
 tilendebragt, uden at Den Italienske Republik har godt-
 gjort, at et sådant krav er nødvendigt og forholdsmæssigt.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine ninger.
 forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 98/24/EF af
 7. april 1998 om beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed
 og sundhed under arbejdet mod risici i forbindelse med
 kemiske agenser (fjortende særdirektiv i henhold til
 direktiv 89/391/EØF, artikel 16, stk. 1) (1), idet den Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative
 bestemmelser for at efterkomme direktivet eller i hvert
 fald ikke har meddelt Kommissionen disse.
 Nationale forskrifter, markedsføring af et levnedsmiddel på
 en nationalt marked, pålægges en betingelse om, at en
 — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 godkendelsesprocedure først skal være fuldført, udgør helt
 ninger.
 åbenbart en hindring for varens frie bevægelighed, der ganske
 vist kan være berettiget, såfremt det kan påvises, at markedsfø-
 ring af varen indebærer en risiko for menneskers sundhedstil-
 stand. I givet fald — og i mangel af en harmoniseret lovgivning
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter herom på fællesskabsplan — har medlemsstaterne mulighed
 for at fastsætte niveauet for den beskyttelse af forbrugernes
 sundhed, der ville kunne begrunde en forudgående godkendel-
 Fristen for vedtagelsen udløb den 5. maj 2001. se som betingelse for at bringe varen i omsætning på markedet,
 inden for rammerne af det, der er absolut nødvendigt for at nå
 det beskyttelsesformål, der forfølges med en sådan godkendel-
 sesordning.
 (1) EFT L 131 af 5.5.1998, s. 11.
 I det foreliggende tilfælde har den italienske regering ikke
 godtgjort, at en forudgående godkendelse som betingelse for
 at bringe den her omhandlede vare — der er lovligt fremstillet
 og markedsført i en anden medlemsstat — i omsætning på
 markedet, er nødvendig. Af de oplysninger, der er bibragt
 Kommissionen, ser godkendelsesprocedure ud til blot at bestå
 Sag anlagt den 24. juli 2002 af Kommissionen for De i en simpel kontrol af, at det, der er anført på etiketten, om
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik den virkningen, indtagelsen af det pågældende produkt kan
 have på sportsudøvernes ernæringstilstand, er korrekt. Under
 disse omstændigheder synes godkendelsesordningen således
 (Sag C-270/02) snarere at forfølge formål vedrørende relevant forbrugeroplys-
 ning, fremfor formål vedrørende beskyttelse af sportsudøver-
 nes sundhedstilstand. Der er tale om et formål, der efter
 (2002/C 219/14) Kommissionens opfattelse nemt kan nås ved hjælp af foran-
 staltninger, der er mindre indgribende over for samhandelen
 end en godkendelsesordning.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 24. juli
 2002 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Kommissio-


text:
3.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 364/56
 Personalerettens kendelse (Anden Afdeling) af 21. juli 2016 — Trampuz mod Kommissionen
 (Sag F-103/15) (1)
 ((Personalesag - social sikring - sygeforsikringsordning - opkrævning af forudbetalte lægelige udgifter - opfyldelse af en annullationsdom afsagt af Personaleretten - formalitetsindsigelse - manglende overholdelse af kravene til den administrative procedure - akt, der indeholder et klagepunkt - pensionsopgørelse - krav om klage - for sent indgivet - procesreglementets artikel 83))
 (2016/C 364/73)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Serena Trampuz (Triest, Italien) (ved advokat C. Falagiani)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T.S. Bohr og G. Gattinara, som befuldmægtigede, og advokat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om at tilbageholde et beløb på 14 207,60 EUR i sagsøgerens pension i form af tilbagebetaling af forudbetalte beløb i forbindelse med afholdelsen af opholdsudgifterne i forbindelse med hospitalsindlæggelsen af sagsøgerens hustru, efter Personalerettens dom, hvorved afregningskontoret i Istra’s afgørelse om, at sagsøgeren skulle afholde alle de hospitalsudgifter, der måtte betragtes som uforholdsmæssigt store, blev annulleret
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Serena Trampuz bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 354 af 26.10.2015, s. 55.


text:
16.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 79/27
 Sag anlagt den 23. januar 2013 — Meta Group mod Europa-Kommissionen
 (Sag T-34/13)
 2013/C 79/48
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Meta Group Srl (Rom, Italien) (ved advokaterne A Bartolini, V. Colcelli og A. Formica)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 debetnota udstedt af DG Enterprise and Industry Directorate — General af 11. december 2012, sagsnr. 1687862 annulleres.
 —
 Financial Audit Report n. S12.16817 annulleres.
 og om fornødent:
 —
 Debetnota udstedt af Europa-Kommisionens DG Budget execution (general budget and EDF) af 12. november 2012 vedrørende »betaling ved modregning i Kommissionens fordringer« med hvilken Kommissionen underrettede sagsøgeren om, at det krav på 69 061,80 EUR, som META GROUP havde fremsat over for Kommissionen i henhold til Take-it-UP-kontrakten (nr. 245637) var blevet modregnet i det tilsvarende beløb, som Meta Group skyldte, som det fremgår af debitnota nr. 32412078833, annulleres.
 —
 Debetnota nr. 1380282 udstedt af Europa-Kommisionens DG Budget execution (general budget and EDF) af 21. november 2012 vedrørende modregning af den krav på 16 772,36 EUR, som Meta Group havde fremsat over for Kommissionen i henhold til BCreative-kontrakten (nr. 245599) i det tilsvarende beløb, som Meta Group skyldte, som det fremgår af debitnota nr. 32412078833, annulleres.
 —
 Debetnota nr. 1380323 udstedt af Europa-Kommissionens DG Budget execution (general budget and EDF) af 21. november 2012, vedrørende modregning af det krav på 16 772,36 EUR, som Meta Group havde fremsat over for Kommissionen i henhold til BCreative-kontrakten (nr. 245599) i det tilsvarende beløb, som Meta Group skyldte, annulleres.
 —
 Debetnota nr. 1387638 udstedt af Europa-Kommissionens DG Budget execution (general budget and EDF) af 22. november 2012 vedrørende vedrørende modregning af det krav på 220 518,25 EUR, som Meta Group havde fremsat over for Kommissionen i henhold til Take-it-Up-kontrakten (nr. 245637) og Ecolink+-kontrakten (nr. 256224) i det beløb på 209 109,92 EUR, som Meta Group skyldte, som det fremgår af debitnota nr. 32412078833, annulleres.
 —
 og følgelig tilpligtes Kommissionen at betale et beløb på 424 787,90 EUR med tillæg af morarenter til sagsøgeren.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for det deraf lidte tab samt sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Nærværende søgsmål vedrører de aftaler om støtte, der blev indgået mellem sagsøgeren og Kommissionen inden for rammerne af »rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation (CIP) (2007-2013)«.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet fremsat seks anbringender.
 1)
 Første anbringende vedrører en åbenbart urigtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder, tilsidesættelse af bestemmelsen om ændring nr. 1 i ECOLINK+-kontrakten af 14. oktober 2011, tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning samt tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af velerhvervede rettigheder, retssikkerhedsprincippet og princippet om forpligtelse til at udvise omhu.
 —
 Sagsøgeren har til dette punkt gjort gældende, at Kommissionens adfærd indebar en tilsidesættelse af de kontraktsmæssige forpligtelser, som denne påtog sig over for META, med særlig henvisning til accepten af at anvende den af sagsøgeren foreslåede beregningsmetode.
 2)
 Andet anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 11 i aftalerne om støtte vedrørende CIP-programmet (BCreative, Take-It-Up, ECOLINK+) tilsidesættelse af rimelighedsprincippet samt det forhold, at der foreligger en åbenbar fejlbedømmelse af de faktiske omstændigheder.
 —
 Sagsøgeren har til dette punkt gjort gældende, at selskabet har ført bevis for, at vederlagene til sine egne arbejdspartnere fuldt ud er i overensstemmelse med markedsniveauet samt med vederlagene til de selvstændige, hvis arbejde udføres i et afhængighedsforhold (»in house consultants«) og arbejdstagere, der udøver lignende aktivitet. I henhold til national lovgivning kan disse minimumsvederlag forhøjes med 100 %, i tilfælde af, at den ønskede ydelse er »særligt vigtig, kompleks eller vanskelig« (jf. artikel 6, stk. 1, i ministerielt dekret af 2. september 2010, nr. 169). Meta Groups ansættelse af internationale eksperter, der er beskæftiget med de pågældende projekter i henhold til en kontrakt om »koordineret og kontinuerligt samarbejde«, er ligeledes fuldt ud lovlig.
 3)
 Tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af princippet om, at administrative handlinger skal være proportionale og tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik, princippet om gennemsigtighed og princippet om forudgående fastsættelse af kriterier.
 —
 Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at det forhold, at der forelå flere anvendelige kriterier for fastlæggelsen af beregningsmetoden for vederlagene, burde have fået Kommissionen til at vælge det kriterium, der er mest fordelagtigt for borgeren. Efter konstateringen af, at der på det italienske og europæiske marked forelå betydelige forskelle i tarifferne for de samme tjenesteydelser, ville det have været hensigtsmæssigt at vælge den løsning, der var til mindst ulempe for sagsøgeren.
 4)
 Det fjerde anbringende vedrører en åbenbart urigtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder, tilsidesættelse af bestemmelserne i ændring nr. 1 i ECOLINK+-kontrakten af 14. oktober 2011 og tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, princippet om god tro samt princippet om beskyttelse af velerhvervede rettigheder, retssikkerhedsprincippet og princippet om forpligtelse til at udvise omhu.
 —
 Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at modregningen er retsstridig, idet de beløb, der er anført som Meta Groups fordringer i relation til de ovennævnte kontrakter, er betydeligt lavere end de beløb, der reelt skyldes. Særligt anvendte Kommissionen, som det fremgår af den omhandlede final audit report, ved fastlæggelsen af de støtteberettigede omkostninger vedrørende arbejdstagerne arbitrært en timeløn, der var betydeligt lavere end den, som blev foreslået af META.
 5)
 Femte anbringende vedrører tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik samt utilstrækkelig begrundelse.
 —
 Sagsøgeren har til dette punkt gjort gældende, at modregningen overhovedet ikke er begrundet, hverken med hensyn til kriterierne eller de parametre, der er anvendt ved beregningen. Kommissionen skulle derfor, henset til, at de endelige resultater ikke var kendt for Meta på tidspunktet for meddelelsen om den pågældende modregning, have tydeliggjort de vurderinger, den foretog som grundlag for afgørelsen i forbindelse med anvendelsen af en anden beregningsmetode for de støtteberettigede omkostninger end den, der var fastsat i kontrakten.
 6)
 Sjette anbringende vedrører en åbenbar fejl ved beregningen af de beløb, som sagsøgeren havde krav på.
 —
 Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at de beregninger, der blev foretaget af Kommissionen med henblik på modregningen, ligeledes er klart fejlagtige. Ved at anvende flat rates vedrørende »Marie Curie«-programmet er der ikke overensstemmelse mellem de relevante konti.


text:
14.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/15
 Appel iværksat den 7. december 2009 af Goldman Management AD til prøvelse af kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 16. november 2009 i sag T-354/09
 (Sag C-507/09 P)
 ()
 2010/C 221/24
 Processprog: bulgarsk
 Parter
 Appellant: Goldman Management AD (ved avocat I. Lilkova)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Republikken Bulgarien
 Ved kendelse af 6. maj 2010 har Domstolen (Syvende Afdeling) afvist appellen.


text:
2.3.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 56/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS UDTALELSE 2/00 Colomer, J. Mischo, A. Tizzano, L.A. Geelhoed og C. Stix-
 Hackl, følgende udtalelse:
 af 6. december 2001
 Kompetencen til at tiltræde Cartagena-protokollen om forebyggelse
 af bioteknologiske risici tilkommer dels Det Europæiske Fællesskab,
 (Cartagena-protokollen — tiltrædelse — hjemmel — arti- dels dets medlemsstater.
 kel 133 EF, artikel 174, stk. 4, EF og artikel 175, stk. 1, EF
 — levende modificerede organismer — miljøbeskyttelse —
 (1) EFT C 355 af 9.12.2000.
 fælles handelspolitik)
 (2002/C 56/01)
 DOMSTOLENS DOM
 Ved begæring indgivet til Domstolens Justitskontor den 27. ok-
 tober 2000 (1) har Kommissionen for De Europæiske Fællesska- (Femte Afdeling)
 ber i medfør af artikel 300, stk. 6, EF anmodet Domstolen om
 en udtalelse. Bestemmelsen har følgende ordlyd:
 13. december 2001
 1) Udgør artikel 133 og artikel 174, stk. 4, sammenholdt
 med de relevante bestemmelser i EF-traktatens artikel 300, i sag C-235/00 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 det korrekte retsgrundlag for retsakten om Det Europæi- High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench
 ske Fællesskabs indgåelse af Cartagena-protokollen om Division (Crown Office)): Commissioners of Customs &
 biosikkerhed? Excise mod CSC Financial Services Ltd (1)
 2) Hvis der svares bekræftende på det første spørgsmål, skal (»Sjette momsdirektiv — artikel 13, punkt B, litra d), nr. 5
 så de beføjelser, som medlemsstaterne bibeholder på — fritagne transaktioner — transaktioner i forbindelse med
 miljøbeskyttelsesområdet, og som kan berettige deres værdipapirer — forhandlinger — levering af en såkaldt »call
 deltagelse i Cartagena-protokollen om biosikkerhed, be- center«-tjenesteydelse«)
 tragtes som værende sekundære i forhold til den overord-
 nede kompetence, som Fællesskabet har til at indgå (2002/C 56/02)
 internationale forpligtelser på de områder, som protokol-
 len omhandler? (Processprog: engelsk)
 På grundlag heraf afgiver Domstolen, sammensat af præsiden- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 ten G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene P. Jann, gjort i Samling af Afgørelser)
 F. Macken, N. Colneric og S. von Bahr, samt dommerne
 C. Gulmann, D.A.O. Edward, A. La Pergola, J.-P. Puissochet,
 L. Sevón, M. Wathelet (refererende dommer), R. Schintgen og I sag C-235/00, angående en anmodning, som High Court of
 V. Skouris, efter at have hørt førstegeneraladvokaten, S. Alber, Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Crown
 og generaladvokaterne F.G. Jacobs, P. Léger, D. Ruiz-Jarabo Office) (Det Forenede Kongerige), i medfør af artikel 234 EF


text:
29.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 189/19
 Rettens dom af 17. maj 2013 — Bulgarien mod Kommissionen
 (Sag T-335/11) (1)
 (EGFL OG ELFUL - udgifter, som er udelukket fra finansiering - generel arealbetaling - »ugunstigt stillede områder« - supplerende nationale direkte betalinger - det geografiske informationssystems og systemet til identificering af landbrugsparcellers funktion - artikel 31 i forordning (EF) nr. 1290/2005 - proportionalitet - retssikkerhed - begrundelsespligt)
 2013/C 189/38
 Processprog: bulgarsk
 Parter
 Sagsøger: Republikken Bulgarien (ved E. Petranova og T. Ivanov, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved P. Rossi, D. Dimov, G. Koleva og D. Stefanov, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2011/244/EU af 15. april 2011 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 102, s. 33), for så vidt angår Republikken Bulgarien.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Republikken Bulgarien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 331 af 12.11.2011.


text:
6.6.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/17
 Sag anlagt den 26. marts 2009 — Gruener Janura mod KHIM — Centum Aqua Marketing (HUNDERTWASSER)
 (Sag T-125/09)
 2009/C 129/30
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Gruener Janura AG (ved Rechtsanwalt P. Endres)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Centum Aqua Marketing GmbH (Magdeburg, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Der gives afslag på ansøgningen om varemærket »Hundertwasser« (nr. 4 491 891) for følgende varer og tjenesteydelser:
 —
 Klasse 20: Varer (ikke indeholdt i andre klasser) af træ, kork, rør, spanskrør, kurvefletning, horn, ben, elfenben, fiskeben, skildpadde, perlemor og merskum samt af erstatningsstoffer for disse materialer eller af plastic
 —
 Klasse 30: Sukker, ris, tapioka, sago, kaffeerstatning; mel og næringsmidler af korn, brød, konditori- og konfekturevarer; honning, sirup; gær, bagepulver; salt, sennep; eddike, herunder vineddike, saucer (krydrede); krydderier; råis; slik, candyfloss
 —
 Klasse 31: Landbrugs-, skovbrugs- og havebrugsprodukter samt korn (ikke indeholdt i andre klasser); levende dyr; friske frugter og grøntsager; frø og såsæd, naturlige planter og blomster; næringsmidler til dyr; malt; biologiske produkter, blomster, arrangementer, plantearrangementer, blomsterbuketter
 —
 Klasse 35: Annonce- og reklamevirksomhed, markedsføringskoncepter
 —
 Klasse 39: Transport, emballering og opbevaring af varer; arrangering af rejser, besøg på udstillinger, byrundture og rundvisninger i bygninger, tilbud for turister, charterrejser
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Centum Aqua Marketing GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: ordmærket »HUNDERTWASSER« for varer og tjenesteydelser i klasse 20, 25, 30, 31, 32, 35, 39 og 42 (ansøgning nr. 4 491 891)
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Gruener Janura AG
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: ordmærket »FRIEDENSREICH HUNDERTWASSER« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 16, 19, 24, 25, 27, 32 og 33 (EF-varemærke nr. 1 825 629) og ordmærket »HUNDERTWASSER« for varer og tjenesteydelser i klasse 14, 16, 18, 19, 21, 24, 41 og 42 (EF-varemærke nr. 1 931 393)
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Delvist afslag på indsigelsen
 Appelkammerets afgørelse: Ophævelse af Indsigelsesafdelingens afgørelse, klagen delvist taget til følge og delvist afslag på ansøgningen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94, da der er risiko for forveksling mellem de omhandlede varemærker.


text:
13.10.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 289/19
 Slettelse af sag C-433/99 (1) modning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof
 (Østrig)), skal slettes af registeret.
 (2001/C 289/37)
 (1) EFT C 63 af 4.3.2000.
 Ved kendelse af 1. juni 2001 har præsidenten for De Europæi-
 ske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-433/99, Panarot-
 ta 2002 Srl mod Ufficio delle Imposte Dirette di Trento
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Commissione tributa-
 ria regionale di primo grado di Trento), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 34 af 5.2.2000.
 Slettelse af sag C-4/00(1)
 (2001/C 289/41)
 Ved kendelse af 21. juni 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-4/00,
 Slettelse af sag C-434/99 (1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 (2001/C 289/38)
 (1) EFT C 122 af 29.4.2000.
 Ved kendelse af 1. juni 2001 har præsidenten for De Europæi-
 ske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-434/99, NTB
 SpA mod Ufficio delle Imposte Dirette di Trento (anmodning
 om præjudiciel afgørelse fra Commissione tributaria regionale
 di primo grado di Trento), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 34 af 5.2.2000.
 Slettelse af sag C-82/00 (1)
 (2001/C 289/42)
 Ved kendelse af 30. maj 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-82/00,
 Slettelse af sag C-501/99 (1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeri-
 get Nederlandene, skal slettes af registeret.
 (2001/C 289/39)
 (1) EFT C 176 af 24.6.2000.
 Ved kendelse af 11. juni 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-501/99,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 79 af 18.3.2000.
 Slettelse af sag C-130/00 (1)
 (2001/C 289/43)
 Ved kendelse af 5. juli 2001 har præsidenten for De Europæiske
 Slettelse af sag C-511/99 (1) Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-130/00, Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 (2001/C 289/40) Tyskland, skal slettes af registeret.
 Ved kendelse af 25. juni 2001 har formanden for Sjette
 (1) EFT C 163 af 10.6.2000.
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet,
 at sag C-511/99, Margrith Petersilge, født Lackner, mod
 Sozialversicherungsanstalt der gewerblichen Wirtschaft (an-


text:
15.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/31
 Rettens dom af 29. marts 2017 — J & Joy mod EUIPO — Joy-Sportswear (J&JOY)
 (Sag T-389/15) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - EU-ordmærket J&JOY - det ældre nationale figurmærke joy SPORTSWEAR - relative registreringshindringer - risiko for forveksling - varer af lignende art - lighed mellem tegnene - bedømmelseskriterier - sammensat varemærke - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2017/C 151/39)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: J & Joy SA (Waremme, Belgien) (ved advokaterne A. Maqua, C. Pirenne og C. Smits)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved H. O’Neill, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Joy-Sportswear GmbH (Ottensoos, Tyskland) (ved advokat T. Kiphuth)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 22. april 2015 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1355/2014-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Joy-Sportswear og J & Joy.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret frifindes.
 2)
 J & Joy SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 381 af 16.11.2015.


text:
C 275/4 DA Den Europæiske Unions Tidende 15.11.2003
 Instans (Anden Udvidede Afdeling) i sag T-157/94, Ensidesa 1) Appellen forkastes.
 mod Kommissionen (Sml. II, s. 707), hvori der er nedlagt
 påstand om ophævelse af denne dom, den anden part i 2) Corus UK Ltd betaler sagens omkostninger.
 appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtigede: J. Currall og W. Wils, bistået af abogado
 (1) EFT C 204 af 17.7.1999.
 J. Rivas de Andrés), har Domstolen (Femte Afdeling), sammen-
 sat af afdelingsformanden, M. Wathelet, og dommerne
 D.A.O. Edward, A. La Pergola, P. Jann (refererende dommer)
 og S. von Bahr; generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær:
 ekspeditionssekretær M.-F. Contet, den 2. oktober 2003 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således:
 DOMSTOLENS DOM
 1) Appellen forkastes.
 af 30. september 2003
 2) Empresa Nacional Siderúrgica SA (Ensidesa) betaler sagens
 omkostninger. i de forenede sager C-57/00 P og C-61/00 P, Freistaat
 Sachsen, Volkswagen AG og Volkswagen Sachsen GmbH
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (1) EFT C 299 af 16.10.1999.
 (»Statsstøtte — opvejning af de økonomiske ulemper, der er
 forårsaget af Tysklands deling — alvorlig forstyrrelse af en
 medlemsstats økonomi — regional økonomisk udvikling —
 EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til motorkøretøjsin-
 dustrien«)
 DOMSTOLENS DOM (2003/C 275/09)
 (Femte Afdeling) (Processprog: tysk)
 af 2. oktober 2003 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 i sag C-199/99 P, Corus UK Ltd mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (1)
 I de forenede sager C-57/00 P og C-61/00 P, Freistaat Sachsen
 (advokat: Rechtsanwalt J. Sedemund), og med valgt adresse i
 (»Appel — aftaler og samordnet praksis — europæiske Luxembourg (sag C-57/00 P), Volkswagen AG og Volkswagen
 producenter af stålbjælker«) Sachsen GmbH (advokat: Rechtsanwalt M. Schütte), og med
 valgt adresse i Luxembourg (sag C-61/00 P), angående to
 (2003/C 275/08) appeller af dom afsagt den 15. december 1999 af De Europæi-
 ske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Udvidede Afde-
 ling) i de forenede sager T-132/96 og T-143/96, Freistaat
 (Processprog: engelsk) Sachsen m.fl. mod Kommissionen (Sml. II, s. 3663), hvori der
 er nedlagt påstand om ophævelse af denne dom, de andre
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- parter i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 gjort i Samling af Afgørelser) skaber (befuldmægtiget: K.-D. Borchardt, bistået af Rechtsan-
 walt M. Núñez-Müller), og med valgt adresse i Luxembourg,
 Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmægtiget: T. Opper-
 mann) og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordir-
 I sag C-199/99 P, Corus UK Ltd, tidligere British Steel land, har Domstolen, sammensat af præsidenten, G.C. Rodrí-
 plc, London (Det Forenede Kongerige) (advokater: solicitors guez Iglesias, afdelingsformændene J.-P. Puissochet, M. Wathe-
 P. Collins og M. Levitt), angående appel af dom afsagt den let, R. Schintgen og C.W.A. Timmermans samt dommerne
 11. marts 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første D.A.O. Edward, P. Jann, V. Skouris, F. Macken (refererende
 Instans (Anden Udvidede Afdeling) i sag T-151/94, British dommer), S. von Bahr og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvo-
 Steel mod Kommissionen (Sml. II, s. 629), hvori der er nedlagt kat: J. Mischo; justitssekretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl,
 påstand om ophævelse af denne dom, den anden part i den 30. september 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber således:
 (befuldmægtigede: J. Currall og W. Wils, bistået af barrister
 J. Flynn), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af 1) Appellerne forkastes.
 afdelingsformanden, M. Wathelet, og dommerne D.A.O. Ed-
 ward, A. La Pergola, P. Jann (refererende dommer) og S. von 2) Freistaat Sachsen betaler omkostningerne i sag C-57/00 P.
 Bahr; generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær: ekspedi-
 tionssekretær M.-F. Contet, den 2. oktober 2003 afsagt dom, 3) Volkswagen AG og Volkswagen Sachsen GmbH betaler om-
 hvis konklusion lyder således: kostningerne i sag C-61/00 P.


text:
3.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 131/43
 Sag anlagt den 23. marts 2006 — Mülhens mod KHIM
 (Sag T-93/06)
 (2006/C 131/80)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Mülhens GmbH & Co. KG (Køln, Tyskland) (ved lawyer T. Schulte-Beckhausen)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Anden part i sagen for appelkammeret: S.A. Spa Monopole, Compagnie fermière de Spa (Spa, Belgien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 11. januar 2006 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag nr. 2746/2004) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Mülhens GmbH & Co. KG
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »MINERAL SPA« for varer i klasse 3 (sæbe, parfumerivarer, æteriske olier, kosmetiske præparater, hårvand, tandplejemidler)
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: S.A. Spa Monopole, Compagnie fermière de SPA
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Flere varemærker, der indeholder ordet »SPA«, og navnlig ordmærket »SPA« registreret i Benelux for varer i klasse 32
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på ansøgningen om registrering af varemærket
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Ukorrekt anvendelse af artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94.


text:
9.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 371/42
 Sag anlagt den 17. september 2015 — Regent University mod KHIM — Regent’s College (REGENT UNIVERSITY)
 (Sag T-538/15)
 (2015/C 371/43)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Regent University (Virginia Beach, De Forenede Stater) (ved Solicitor D. Wilkinson og Barrister E. Himsworth)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Regent’s College (London, Det Forenede Kongerige)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger: Regent University
 Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket »REGENT UNIVERSITY« — EF-varemærkeregistrering nr. 4 711 594
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 6. juli 2015 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1859/2014-2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Sagen hjemvises til appelkammeret til fornyet behandling.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de udgifter sagsøgeren har afholdt under sagen for appelkammeret.
 —
 Regent’s College tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de udgifter sagsøgeren har afholdt under sagen for appelkammeret, såfremt førstnævnte indtræder som intervenient i denne sag.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 53, stk. 1, sammenholdt med artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
C 355/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9.12.2000
 Sag anlagt den 16. september 2000 af Hotel Cipriani mod lavoratori della piccola pesca — Burano s.c.r.l. m.fl. ved
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber advokat Alessio Vianello, Venedig.
 (Sag T-254/00) Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Artikel 1 og 2 i Europa-Kommissionens beslutning
 (2000/C 355/61) 2000/394 EF af 25. november 1999 annulleres.
 — Subsidiært annulleres beslutningens artikel 5.
 (Processprog: italiensk)
 — Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkost-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der ninger.
 den 16. september 2000 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Hotel Cipriani ved advokaterne Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Marina Marinoni, Venedig, og Gian Michele Roberti samt
 Francesco Sciaudone, Napoli.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 dem, der er påberåbt i sag T-234/00, Fondazione Opera
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: S. Maria della Carità mod Kommissionen, og sag T-235/00,
 Codess Sociale m.fl. (1).
 — Europa-Kommissionens beslutning 2000/394 EF annul-
 leres.
 (1) Endnu ikke offentliggjort.
 — Subsidiært annulleres beslutningens artikel 5.
 — Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Sag anlagt den 14. september 2000 af Compagnia Generale
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 delle Acque mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 dem, der er påberåbt i sag T-234/00, Fondazione Opera S. (Sag T-264/00)
 Maria della Carità mod Kommissionen og sag T-235/00,
 Codess Sociale m.fl. (1). (2000/C 355/63)
 Sagsøgerne påberåber sig konkret tilsidesættelse af traktatens
 artikel 87, stk. 1 og 3, litra c), og litra d), samt tilsidesættelse af (Processprog: italiensk)
 principperne om proportionalitet og ligebehandling i beslut-
 ningen om tilbagebetaling af den omhandlede støtte. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 14. september 2000 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Compagnia Generale delle
 (1) Endnu ikke offentliggjort. Acque ved advokaterne Alfredo Biagini, Andrea Bortoluzzi og
 Paolo Pettinelli, Venedig.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Europa-Kommissionens beslutning 2000/394 EF annul-
 leres.
 Sag anlagt den 16. september 2000 af Cooperativa San — Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkost-
 Marco fra lavoratori della piccola pesca — Burano s.c.r.l. ninger.
 m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sagerne T-260/00, T-261/00, T-262/00 og T-263/00) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 (2000/C 355/62)
 dem, der er påberåbt i sag T-234/00, Fondazione Opera S.
 Maria della Carità mod Kommissionen, og sag T-235/00,
 Codess Sociale m.fl. (1).
 (Processprog: italiensk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der (1) Endnu ikke offentliggjort.
 den 16. september 2000 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Cooperativa San Marco fra


text:
24.5.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 128/32
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 16. april 2008 — Citigroup og Citibank mod OHIM — Citi (CITI)
 (Sag T-181/05) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket CITI - det ældre EF-ordmærke CITIBANK - relativ registreringshindring - velkendt varemærke - artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2008/C 128/69)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Citigroup, Inc., tidligere Citicorp (New York, New York, De Forenede Stater) og Citibank, NA (New York) (først ved avocats V. von Bomhard, A.W. Renck og A. Pohlmann, derefter ved V. von Bomhard, A.W. Rench og solicitor H.O'Neil)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved J. García Murillo og D. Botis, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Citi, SL (Madrid, Spanien) (ved avocat M. Peris Riera)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 1. marts 2005 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 173/2004-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Citicorp og Citi SL samt en indsigelsessag mellem Citibank NA og Citi SL.
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen truffet den 1. marts 2005 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 173/2004-1) annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger og betaler omkostningerne, der er afholdt af Citigroup, Inc. og Citibank, NA, herunder disses omkostningerne pådraget i forbindelse med sagen for appelkammeret.
 3)
 Citi, SL bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 171 af 9.7.2005.


text:
20.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 319/13
 Sag anlagt den 20. august 2012 — American Express Marketing & Development mod KHIM (EUROPE IP ZONE)
 (Sag T-369/12)
 2012/C 319/24
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: American Express Marketing & Development Corp. (New York, De Forenede Stater) (ved advokaterne V. Spitz, A. Gaul, T. Golda og S. Kirschstein-Freund)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 12. juni 2012 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1451/2011-2) annulleres.
 —
 Subsidiært ændres afgørelse truffet den 12. juni 2012 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1451/2011-2), idet det fastslås, at klagen er begrundet.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale de med sagens behandling for appelkammeret og for Retten forbundne omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »EUROPE IP ZONE« for tjenesteydelser i klasse 42 — EF-varemærkeansøgning nr. 9488032
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på EF-varemærkeansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
8.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 303/49
 Sag anlagt den 10. juli 2014 — Grupo Morera & Vallejo og DSA mod Kommissionen
 (Sag T-519/14)
 2014/C 303/58
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøgere: Grupo Morera & Vallejo, SL (Sevilla, Spanien) og DSA, Defensa y Servicios del Asegurado, SA (Sevilla, Spanien) (ved advokaterne: E. Navarro Varona, P. Vidal Martínez og G. Canalejo Lasarte)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Afgørelsen annulleres i medfør af artikel 263 TEUF, for så vidt som den fastslår, at der foreligger statsstøtte og anordner tilbagesøgning heraf hos investorerne.
 —
 Subsidiært annulleres afgørelsens artikel 1, artikel 2 og artikel 4, stk. 1, for så vidt som de identificerer investorerne som modtagere, der skal tilbagebetale den angivelige større.
 —
 Subsidiært erklæres den anordnede tilbagesøgning af støtte hos investorerne i artikel 4, stk. 1, in fine for uden virkning, idet den er i strid med retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, da der ikke kan anordnes tilbagesøgning for et tidspunkt, der ligger før offentliggørelsen af indledningsafgørelsen.
 —
 Subsidiært annulleres afgørelsens artikel 2, og den procedure til fastlæggelse af den angivelige fordel, som investorerne skal tilbagebetale, som foreslås i 263. og 167. betragtning til afgørelsen, og som skal justeres under hensyntagen til bestemte fradrag, erklæres for retsstridig.
 —
 Afgørelsens artikel 4, stk. 1, vedrørende forbuddet mod at »overføre tilbagesøgningsbyrden til andre personer« erklæres for ikke-eksisterende, eller annulleres alternativt delvis, for så vidt som den indeholder et udsagn om forbuddet eller den angivelige ugyldighed af kontraktbestemmelser om regres mod tredjeparter for beløb, som investorerne skal tilbagebetale til den spanske stat.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til dem, der er fremsat i sag T-401/14, Duro Felguera mod Kommissionen, T-700/13, Bankia mod Kommissionen og T-500/14, Derivados del Flúor mod Kommissionen.


text:
23 . 9 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 248/ 15
 Sag anlagt den 5 . juli 1995 af Jean-Louis Delvaux mod Endelig finder sagsøgeren, at den forfremmelsesprocedure,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber som Kommissionen har gennemført inden for oversættel
 ( Sag T- 142/95 ) sestjenesten , strider mod vedtægtens artikel 5 , stk. 3 , og
 artikel 27, fordi proceduren dels ikke har givet institutionen
 ( 95/C 248/33 )
 mulighed for at tilstræbe, at den sikres medarbejdere, der
 opfylder de højeste krav til kvalifikationer, indsats og
 (Processprog: fransk) integritet, dels ikke har sikret, at karriereforløbet skete på
 ensartede vilkår .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 5 . juli 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De Vedrørende erstatningskravet anfører sagsøgeren , at han på
 Europæiske Fællesskaber af Jean-Louis Delvaux, Rhode grund af sagsbehandlingsfejl i forbindelse med forfremmel
 St-Genése ( Belgien ), ved advokat Nicolas Lhoést, Bruxelles, sesproceduren for regnskabsåret 1994 uberettiget er blevet
 og med valgt adresse i Luxembourg hos Ann Branch, 39 , udelukket fra at blive optaget på listen over de tjeneste
 avenue Victor Hugo . mænd, som fandtes at have gjort sig mest fortjent til en
 forfremmelse, samt i givet fald optaget på listen over de
 forfremmede tjenestemænd . Han gør herved gældende, at
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : han har lidt et vist tab ved at gå glip af muligheden for en
 forfremmelse i regnskabsåret 1994 , hvilket navnlig kunne
 — Annullation af Kommissionens afgørelse, som fremgik have sikret ham en lønforhøjelse, retten til en større pension
 af Meddelelser fra Administrationen nr. 858 af 2 . sep samt retten til at ansøge om stillinger i lønklasse A 3 .
 tember 1994, om ikke at optage sagsøgeren på listen
 over de tjenestemænd, som fandtes at have gjort sig mest
 fortjent til en forfremmelse til lønklasse LA 4 i regn
 skabsåret 1994 .
 — Annullation af Kommissionens afgørelse, som fremgik
 af Meddelelser fra Administrationen nr . 859 af 8 . sep Sag anlagt den 7. juli 1995 af Christos Michael mod
 tember 1994 , om ikke at optage sagsøgeren på listen Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 over de tjenestemænd, som var blevet forfremmet til løn ( Sag T-144/95 )
 klasse LA 4 i regnskabsåret 1994 .
 ( 95/C 248/34 )
 — Om nødvendigt annulleres Kommissionens udtrykkelige
 afvisning af 3 . april 1995 på sagsøgerens klage . (Processprog: fransk)
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et engangs Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 beløb på 100 000 bfr. som erstatning for de sagsbehand den 7. juli 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 lingsfejl i forbindelse med forfremmelsesproceduren, Europæiske Fællesskaber af Christos Michael , Bruxelles,
 som Kommissionen har begået i forhold til sagsøge ved advokat Lucas Vogel , Bruxelles, og med valgt adresse i
 ren .
 Luxembourg hos advokat Christian Kremer, -8-10, rue
 Mathias Hårdt .
 — Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagens
 omkostninger.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: — Annullation af den stiltiende afvisning — som antages at
 være sket den 7. april 1995 — på sagsøgerens klage,
 Sagsøgeren gør for det første gældende, at tjenestemands indgivet til ansættelsesmyndigheden den 7. december
 vedtægtens artikel 46 er tilsidesat. Til støtte herfor anfører 1994 , og hvorved sagsøgeren anfægtede afgørelsen om
 han, dels at ansættelsesmyndigheden ikke har foretaget en forfremmelserne for 1994 til lønklasse A 4 ( hvilken
 sammenligning af fortjenesterne hos samtlige de tjeneste afgørelse blev offentliggjort i Meddelelser fra Admi
 mænd, som kunne komme i betragtning til en forfremmelse, nistrationen af 8 . september 1994 ).
 og de om dem afgivne udtalelser, dels ikke har taget hensyn
 til alle hans fortjenester, herunder ikke de fortjenester, som
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 sagsøgeren har indlagt sig uden for den afdeling ved
 ger .
 Sprogtjenesten, som han har været tilknyttet. Han anfører
 endvidere, at han under forfremmelsesproceduren er blevet
 kritiseret, og at dette er sker på betingelser, som strider mod Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 vedtægtens artikel 26 . Han blev herved afskåret fra at tage
 til genmæle, hvilket har haft afgørende betydning for Sagsøgeren anfører, at der foreligger en tilsidesættelse af
 afgørelsen om ikke at optage ham på listen over de forbuddet mod forskelsbehandling og tjenestemandsved
 tjenestemænd, som blev foreslået forfremmet . tægtens artikel 45 , stk. 1 , samt de gennemførelsesbestem
 melser, der er indeholdt i Kommissionens afgørelse af
 Desuden anfører sagsøgeren, at han i strid med vedtægtens 21 . december 1970 , som ændret ved afgørelse af 14 . juli
 artikel 25 , stk . 2 , overhovedet ikke har fået nogen begrun 1971 , idet ansættelsesmyndigheden ikke har foretaget en
 delse for de anfægtede afgørelser. » sammenligning af ( de tjenestemænd, der kan komme i


text:
16.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 310/25
 Sag anlagt den 19. oktober 2006 — Dongguan Nanzha Leco Stationery mod Rådet
 (Sag T-296/06)
 (2006/C 310/47)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co. Ltd (Dongguan City, Kina) (ved A.P. Bentley, QC)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Rådets forordning (EF) nr. 1136/2006, for så vidt som den angår sagsøgeren.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, som er en kinesisk producent af bueformede ringmekanismer med løftearm (hebel), har nedlagt påstand om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 1136/2006 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af bueformede ringmekanismer med løftearm (hebel) med oprindelse i Folkerepublikken Kina (1), for så vidt som forordningen angår sagsøgeren.
 Til støtte for søgsmålet påberåber sagsøgeren sig, at der foreligger tilsidesættelse af grundforordningens artikel 2, nr. 10 (2), idet fællesskabsinstitutionerne har fastsat sagsøgerens eksportpris på et niveau ab fabrik i Kina, som ikke omfattede salg, generelle og administrative omkostninger, skønt den normale værdi omfattede sådanne omkostninger.
 Sagsøgeren påberåber sig desuden, at der foreligger tilsidesættelse af principperne om god forvaltningsskik og omhyggelig undersøgelse, idet fællesskabsinstitutionerne undlod at verificere data angående salg, generelle og administrative omkostninger i det salgsselskab, gennem hvilket sagsøgeren sælger sine produkter, for at fastslå, om sagsøgerens eksportpriser burde fastsættes på dette selskabs prisniveau i stedet for på det prisniveau, der gælder for sagsøgerens fabrik i Kina.
 Endelig påberåber sagsøgeren sig, at der forligger tilsidesættelse af grundforordningens artikel 2, nr. 7, og af principperne om god forvaltningsskik og objektivitet, idet Fællesskaberne uden nogen åbenbar objektiv begrundelse har ændret deres metode til fastsættelse af den normale værdi.
 (1) EUT L 205, s. 1.
 (2) Rådets Forordning (EF) nr. 384/96 af 22.12.1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EFT 1996 L 56, s. 1).


text:
20150731035616932015/C 270/306572013TC27020150817DA01DAINFO_JUDICIAL20150702242522Sag T-657/13: Rettens dom af 2. juli 2015 — BH Stores mod KHIM — Alex Toys (ALEX) (EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EF-ordmærket ALEX — de nationale ordmærker og det nationale figurmærke ALEX — relativ registreringshindring — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 — realitetsbehandling af klagen ved appelkammeret — begrundelsespligt — artikel 75 i forordning nr. 207/2009 — ingen lighed mellem de varer og tjenesteydelser, der er omfattet af de omtvistede varemærker — ingen risiko for forveksling)
 ---documentbreak--- C2702015DA2420120150702DA0030242252Rettens dom af 2. juli 2015 — BH Stores mod KHIM — Alex Toys (ALEX)
 (Sag T-657/13) (
 1
 )
 »(EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EF-ordmærket ALEX — de nationale ordmærker og det nationale figurmærke ALEX — relativ registreringshindring — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 — realitetsbehandling af klagen ved appelkammeret — begrundelsespligt — artikel 75 i forordning nr. 207/2009 — ingen lighed mellem de varer og tjenesteydelser, der er omfattet af de omtvistede varemærker — ingen risiko for forveksling)«2015/C 270/30Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: BH Stores BV (Curaçao, selvstyrende område under Nederlandene) (ved advokat T. Dolde og solicitor M. Hawkins)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Alex Toys LLC (Wilmington, Delaware, De Forenede Stater) (ved advokaterne G. Macías Bonilla, P. López Ronda, G. Marín Raigal og E. Armero)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 16. september 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1950/2012-2) vedrørende en indsigelsessag mellem BH Stores BV og Alex Toys LLC.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 BH Stores BV betaler sagens omkostninger, herunder de nødvendige omkostninger, som Alex Toys LLC har afholdt i forbindelse med sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret.
 (
 1
 ) – EUT C 61 af 1.3.2014.


text:
22.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/30
 Rettens kendelse af 18. januar 2017 — Banco Popular Español mod EUIPO — Pledgeling (p)
 (Sag T-407/16) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - tilbagetagelse af registreringsansøgningen - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2017/C 161/42)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Banco Popular Español, SA (Madrid, Spanien) (ved advokat M. de Justo Bailey)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved D. Botis, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Pledgeling LLC (Houston, Texas, De Forenede Stater)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 29. april 2016 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1693/2015-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Banco Popular Español, SA og Pledgeling LLC.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Banco Popular Español, SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 343 af 19.9.2016.


text:
22.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 134/56
 Sag anlagt den 15. marts 2010 — Daake mod KHIM
 (Sag F-17/10)
 2010/C 134/93
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Simone Daake (Alicante, Spanien) (ved Rechtsanwalt H. Tettenborn)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af Harmoniseringskontorets afgørelse af 4. december 2009 vedrørende afvisning af sagsøgerens erstatningskrav
 Sagsøgerens påstande
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagsøgeren erstatning beregnet som forskellen mellem
 sagsøgerens faktiske vederlag efter den formelle indplacering som kontraktansat i medfør af artikel 3, litra a), i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne fra den 1. november 2005 til den 31. oktober 2008 samt de arbejdsløshedsdagpenge, sagsøgeren har fået udbetalt fra den 1. november 2008 og indtil dags dato på den ene side,
 og det vederlag, som sagsøgeren har krav på som midlertidigt ansat i medfør af artikel 2, litra a), i ansættelsesvilkårene fra den 1. november 2005 til den 31. oktober 2008 samt de arbejdsløshedsdagpenge, som sagsøgeren har krav på fra den 1. november 2008 ved beregning efter det beløb, som sagsøgeren har krav på for oktober måned 2008 i henhold til artikel 2, litra a), i ansættelsesvilkårene på den anden side,
 samt erstatning for det deraf følgende tab af pension og andre godtgørelser, idet der henses til en passende forfremmelse pr. 1. april 2008 svarende til sagsøgerens fortjenester,
 samt, at Harmoniseringskontorets afgørelser af 6. maj 2009 og af 4. december 2009 annulleres, i det omfang det er nødvendigt med henblik på sikring af erstatningskravet.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale erstatning for den ikke-økonomiske skade, sagsøgeren har lidt som følge af forskelsbehandling i forhold til andre medarbejdere ved Harmoniseringskontoret, hvilken erstatning udmåles efter Personalerettens skøn.
 —
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
29.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/39
 Sag anlagt den 8. maj 2015 — Grupo de originacion y analisis mod KHIM — Bankinter (BK PARTNERS)
 (Sag T-228/15)
 (2015/C 213/64)
 Stævningen affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Grupo de originacion y analisis, SL (Madrid, Spanien) (ved advokaterne A. Burgueño Minguela og H. Pequerul Palenciano)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Bankinter, SA (Madrid, Spanien)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger: Sagsøgeren
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelene »BK PARTNERS« — registreringsansøgning nr. 10 550 051
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 5. marts 2015 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1329/2014-1)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret og den anden part i sagen for Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
12.12.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 462/23
 Rettens kendelse af 19. oktober 2016 — E-Control mod ACER
 (Sag T-671/15) (1)
 ((Annullationssøgsmål - energi - forordning (EF) nr. 713/2009 - forordning (EF) nr. 714/2009 - udtalelse fra ACER - afgørelser fra de nationale reguleringsmyndigheder om at godkende fremgangsmåder for tildeling af grænseoverskridende transmissionskapacitet for elektricitet - Central- og Østeuropa - forenelighed - retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål - afvisning))
 (2016/C 462/30)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Wien, Østrig) (ved advokat F. Schuhmacher)
 Sagsøgt: Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder (ACER) (ved E. Tremmel, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand støttet på artikel 263 TEUF om annullation af ACER’s udtalelse nr. 09/2015 af 23. september 2015 vedrørende foreneligheden af afgørelser fra de nationale reguleringsmyndigheder om at godkende fremgangsmåder for tildeling af grænseoverskridende transmissionskapacitet i Central- og Østeuropa med forordning (EF) nr. 714/2009, herunder retningslinjerne for administration og fordeling af ledig overførselskapacitet på samkøringslinjerne mellem nationale systemer, der er indeholdt i bilag I til denne forordning.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Det ufornødent at træffe afgørelse om de begæringer om intervention, som Republikken Østrig, Republikken Polen, Wirtschaftskammer Österreich, Verbund AG og Polskie Sieci Elektroenergetyczne S.A. har fremsat.
 3)
 Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) bærer sine egne omkostninger og betaler de af Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder (ACER) afholdte omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 4)
 Republikken Østrig, Republikken Polen, Wirtschaftskammer Österreich, Verbund AG og Polskie Sieci Elektroenergetyczne S.A. bærer deres egne omkostninger i forbindelse med interventionsbegæringerne.
 (1) EUT C 38 af 1.2.2016.


text:
28.3.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 94/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM ning (EéF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse
 (Fùrste Afdeling) gennemfùrelsesbestemmelser til forordning (EéF)
 nr. 2913/92.
 af 15. januar 1998
 i sag C-292/96, Göritz Intransco International GmbH 2) Artikel 398 i forordning (EéF) nr. 2454/93 tillader
 mod Hauptzollamt Düsseldorf (anmodning om prñjudiciel toldmyndighederne at meddele status som godkendt
 afgùrelse fra Finanzgericht Düsseldorf) (1) afsender, selv om det ikke lñngere er muligt at fritage
 den pågñldende for pligten til at frembyde varerne for
 (EF-toldkodeks Ð procedure for fñllesskabsforsendelse Ð afgangsstedet, eftersom de allerede har vñret frembudt
 forenklede fremgangsmåder Ð godkendt afsender Ð toldmñssigt.
 betingelser for godkendelse)
 (98/C 94/01) (1) EFT C 318 af 26.10.1996.
 (Processprog: tysk)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 I sag C-292/96, angående en anmodning, som Finanzge- af 29. januar 1998
 richt Düsseldorf i medfùr af EF-traktatens artikel 177 har
 indgivet til Domstolen for i den for nñvnte ret verserende i sag C-346/96, Belgisch Interventie- en Restitutiebureau
 sag Göritz Intransco International GmbH mod Hauptzoll- mod Prolacto NV (anmodning om prñjudiciel afgùrelse
 amt Düsseldorf at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrù- fra Rechtbank van eerste aanleg, Bruxelles) (1)
 rende fortolkningen af artikel 76 i Rådets forordning (Fñlles landbrugspolitik Ð fùdevarehjñlp Ð levering af
 (EéF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indfùrelse af skummetmñlkspulver Ð tilslagsmodtagerens manglende
 en EF-toldkodeks (EFT L 302 af 19.10.1992, s. 1) og opfyldelse Ð fortabelse af sikkerheden Ð betaling af yder-
 artikel 398 i Kommissionens forordning (EéF) nr. 2454/ ligere omkostninger som fùlge af ny licitation Ð samtidig
 93 af 2. juli 1993 om visse gennemfùrelsesbestemmelser til anvendelse)
 forordning (EéF) nr. 2913/92 (EFT L 253 af 11.10.1993,
 s. 1), har Domstolen (Fùrste Afdeling), sammensat af (98/C 94/02)
 D. A. O. Edward (refererende dommer), som fungerende
 afdelingsformand, og dommerne P. Jann og L. Sevón; (Processprog: nederlandsk)
 generaladvokat: M. B. Elmer; justitssekretñr: R. Grass,
 den 15. januar 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 således: offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 1) I medfùr af artikel 76, stk. 4, i Rådets forordning I sag C-346/96, angående en anmodning, som Rechtbank
 (EéF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indfùrelse van eerste aanleg, Bruxelles, i medfùr af EF-traktatens
 af en EF-toldkodeks kan toldmyndighederne udeluk- artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte
 kende meddele status som godkendt afsender på ret verserende sag, Belgisch Interventie- en Restitutiebu-
 grundlag af artikel 398-405 i Kommissionens forord- reau mod Prolacto NV, at opnå en prñjudiciel afgùrelse
 ---pagebreak--- C 94/2 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 28.3.98
 vedrùrende fortolkningen af artikel 25, stk. 1, i Kommis- 1) Kommissionens beslutning 95/204/EF af 31. maj 1995
 sionens forordning (EéF) nr. 1354/83 af 17. maj 1983 om om gennemfùrelse af artikel 20, stk. 2, i Rådets direk-
 almindelige bestemmelser for tilvejebringelse og levering af tiv 89/106/EéF vedrùrende byggevarer annulleres.
 skummetmñlkspulver, smùr og butteroil som fùdevare-
 hjñlp (EFT L 142 af 1.6.1983, s. 1), har Domstolen
 2) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R.
 Schintgen (refererende dommer), og dommerne G. F. Man-
 cini og G. Hirsch; generaladvokat: P. LeÂger; justitssekre- (1) EFT C 248 af 23.9.1995.
 tñr: fuldmñgtig L. Hewlett, den 29. januar 1998 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således:
 Kommissionens forordning (EéF) nr. 1354/83 af 17. maj
 1983 om almindelige bestemmelser for tilvejebringelse og
 levering af skummetmñlkspulver, smùr og butteroil som DOMSTOLENS DOM
 fùdevarehjñlp skal fortolkes således, at en tilslagsmodta-
 (Femte Afdeling)
 ger, som har undladt at levere den pågñldende vare inden
 for de fastsatte frister, uden at han har befundet sig i en af 12. februar 1998
 force majeure-situation, i henhold til forordningens
 artikel 25, stk. 1, fùrste afsnit, skal bñre alle ùkonomiske i sag C-92/96, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 fùlger af sin manglende opfyldelse, selv hvis sikkerhedsstil- skaber mod Kongeriget Spanien (1)
 lelserne ved licitation allerede er erklñret for fortabt i hen- (Traktatbrudssùgsmål Ð direktiv 76/160/EéF Ð kvalite-
 hold til forordningens artikel 26, stk. 6, og uden at disse ten af badevand)
 sidstnñvnte kan trñkkes fra de belùb, der i henhold til for-
 ordningens artikel 25, stk. 1, fùrste afsnit, skal betales (98/C 94/04)
 som erstatning for det tab, der er forårsaget af den mang-
 lende levering. (Processprog: spansk)
 (1) EFT C 370 af 7.12.1996.
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-92/96, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber (befuldmñgtigede: Richard Wainwright og Fer-
 DOMSTOLENS DOM nando Castillo de la Torre) mod Kongeriget Spanien
 af 10. februar 1998 (befuldmñgtiget: Gloria Calvo Díaz), angående en påstand
 om at det fastslås, at Kongeriget Spanien ved ikke at have
 i sag C-263/95, Forbundsrepublikken Tyskland mod Kom- truffet de nùdvendige foranstaltninger for at sikre, at kva-
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber (1) liteten af badevand i indlandet i Spanien bringes i overens-
 (Tilnñrmelse af lovgivningerne Ð byggevarer Ð Det stemmelse med de grñnsevñrdier, der er fastsat i medfùr
 Stående Byggeudvalg) af artikel 3 i Rådets direktiv 76/160/EéF af 8. december
 1975 om kvaliteten af badevand (EFT L 31 af 5.2.1976,
 (98/C 94/03) s. 1), har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direkti-
 vets artikel 4 og EF-traktatens artikel 5 og 189, har Dom-
 (Processprog: tysk) stolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 den, C. Gulmann, og dommerne M. Wathelet, J. C. Moi-
 tinho de Almeida (refererende dommer), P. Jann og L.
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 Sevón; generaladvokat: C. O. Lenz; justitssekretñr: ekspe-
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 ditionssekretñr D. Louterman-Hubeau, den 12. februar
 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 I sag C-263/95, Forbundsrepublikken Tyskland (befuld-
 mñgtigede: Ernst Röder og Bernd Kloke) mod Kommissio-
 nen for De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtigede: 1) Kongeriget Spanien har ved ikke at have truffet de
 Ulrich Wölker og Antonio Aresu), angående en påstand nùdvendige foranstaltninger for at sikre, at kvaliteten
 om annullation af Kommissionens beslutning 95/204/EF af af badevand i indlandet i Spanien bringes i overens-
 31. maj 1995 om gennemfùrelse af artikel 20, stk. 2, i stemmelse med de grñnsevñrdier, der er fastsat i med-
 Rådets direktiv 89/106/EéF vedrùrende byggevarer (EFT fùr af artikel 3 i Rådets direktiv 76/160/EéF af
 L 129 af 14.6.1995, s. 23), har Domstolen, sammensat af 8. december 1975 om kvaliteten af badevand, tilsidesat
 prñsidenten, G. C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformñn- sine forpligtelser i henhold til dette direktivs artikel 4.
 dene H. Ragnemalm, M. Wathelet og R. Schintgen samt
 dommerne G. F. Mancini, J. C. Moitinho de Almeida, 2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 P. J. G. Kapteyn, D. A. O. Edward, G. Hirsch, L. Sevón
 (refererende dommer) og K. M. Ioannou; generaladvokat:
 (1) EFT C 133 af 4.5.1996.
 D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretñr: fuldmñgtig L.
 Hewlett, den 10. februar 1998 afsagt dom, hvis konklu-
 sion lyder således:


text:
13.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/11
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 14. april 2016 — Polkomtel sp. z o.o. mod Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Najwyższy — Polen)
 (Sag C-397/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - elektroniske kommunikationsnet og tjenester - direktiv 2002/22/EF - artikel 28 - ikke-geografiske numre - adgang for slutbrugere, der har bopæl i udbyderens medlemsstat, til at benytte tjenester, der bruger ikke-geografiske numre - direktiv 2002/19/EF - artikel 5, 8 og 13 - nationale tilsynsmyndigheders beføjelser og ansvar i forbindelse med netadgang og samtrafik - fastlæggelse, ændring eller tilbagetrækning af forpligtelser - indførsel af forpligtelser for virksomheder, der kontrollerer adgangen til slutbrugere - priskontrol - virksomhed, der ikke har en stærk markedsposition - direktiv 2002/21/EF - tvistbilæggelse mellem virksomheder - national tilsynsmyndigheds afgørelse, der fastlægger samarbejdsvilkårene og retningslinjer for taksering af tjenesteydelser mellem virksomheder))
 (2016/C 211/12)
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Sąd Najwyższy
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Polkomtel sp. z o.o.
 Sagsøgt: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
 Procesdeltagere: Orange Polska S.A., tidligere Telekomunikacja Polska S.A.
 Konklusion
 1)
 Artikel 28 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet) skal fortolkes således, at en medlemsstat kan bestemme, at en operatør af et offentligt elektronisk kommunikationsnet skal sikre, at adgangen til ikke-geografiske numre er sikret for alle slutbrugere af operatørens net i den pågældende medlemsstat og ikke blot for slutbrugere fra andre medlemsstater.
 2)
 Artikel 5, stk. 1, og artikel 8, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF af 7. marts 2002 om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter (adgangsdirektivet), sammenholdt med artikel 28 i direktiv 2002/22, skal fortolkes således, at de gør det muligt for en national tilsynsmyndighed i forbindelse med bilæggelsen af en tvist mellem to operatører at pålægge den ene operatør en forpligtelse til at sikre slutbrugerne adgang til tjenester, der bruger ikke-geografiske numre, som udbydes på den anden operatørs net, og på grundlag af artikel 13 i direktiv 2002/19 at fastsætte sådanne retningslinjer for taksering af denne adgang imellem de nævnte operatører, som de i hovedsagen omhandlede, for så vidt som disse forpligtelser er objektive, transparente, forholdsmæssige, ikke-diskriminerende, tager udgangspunkt i det konkrete problem og er berettigede i lyset af de målsætninger, der er fastlagt i artikel 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og tjenester (rammedirektivet), og hvor procedurerne i sidstnævnte direktivs artikel 6 og 7 i givet fald er blevet overholdt, hvilket det tilkommer den nationale ret at undersøge.
 (1) EUT C 431 af 1.12.2014.


text:
11.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 60/7
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 12. januar 2006
 i sag C-311/04, Algemene Scheeps Agentuur Dordrecht BV mod Inspecteur der Belastingdienst — Douanedistrict Rotterdam (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof te Amsterdam) (1)
 (»Fælles toldtarif - toldpositioner - tarifering af partier af ris - supplerende bestemmelse 1, litra f), til kapitel 10 i den kombinerede nomenklatur - gyldighed - efterfølgende opkrævning af importafgifter - EF-toldkodeksens artikel 220, stk. 2, litra b) - fortolkning - den afgiftspligtiges gode tro«)
 (2006/C 60/13)
 Processprog: nederlandsk
 I sag C-311/04, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Gerechtshof te Amsterdam (Nederlandene) ved afgørelse af 28. juni 2004, indgået til Domstolen den 22. juli 2004, i sagen Algemene Scheeps Agentuur Dordrecht BV mod Inspecteur der Belastingdienst — Douanedistrict Rotterdam, har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas, og dommerne J. Malenovský (refererende dommer), J.-P. Puissochet, S. von Bahr og U. Lõhmus; generaladvokat: J. Kokott; justitssekretær: R. Grass, den 12. januar 2006 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Gennemgangen af det første spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af den supplerende bestemmelse 1, litra f), til kapitel 10 i bilag I til Rådet forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2388/2000 af 13. oktober 2000.
 (1) EUT C 239 af 25.9.2004.


text:
11.9.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 246/29
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Okresní Soud v Chebu (Den Tjekkiske Republik) den 5. juli 2010 — Hypoteční banka, a.s. mod Udo Mike Lindner
 (Sag C-327/10)
 ()
 2010/C 246/49
 Processprog: tjekkisk
 Den forelæggende ret
 Okresní Soud v Chebu
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Hypotecní banka, a.s.
 Sagsøgt: Udo Mike Lindner
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Såfremt en af parterne i en retssag er statsborger i en anden stat end den, hvor den pågældende retssag finder sted, begrunder denne omstændighed da, at der foreligger et grænseoverskridende forhold som omhandlet i artikel 81 TEUF (tidligere artikel 65 EF), som er en af betingelserne for, at Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (1) (herefter »forordning nr. 44/2001«) finder anvendelse?
 2)
 Udelukker forordning nr. 44/2001 anvendelsen af nationale bestemmelser, der gør det muligt at anlægge sag mod personer, hvis adresse er ukendt?
 3)
 Såfremt spørgsmål 2 besvares benægtende, kan afgivelsen af indlæg fra en af retten beskikket procesværge for den sagsøgte i sagen da i sig selv anses for sagsøgtes accept af den stedlige rets kompetence som omhandlet i artikel 24 i forordning nr. 44/2001, selv når tvistens genstand er et krav, der udspringer af en forbrugeraftale, og retterne i Den Tjekkiske Republik i henhold til denne forordnings artikel 16, stk. 2, ikke er kompetente til at træffe afgørelse i denne tvist?
 4)
 Kan en værnetingsaftale om en bestemt rets stedlige kompetence anses for at begrunde den valgte rets internationale kompetence som omhandlet i artikel 17, stk. 3, i forordning nr. 44/2001, og hvis dette er tilfældet, gælder dette også i tilfælde af, at værnetingsaftalen om stedlig kompetence er ugyldig, fordi den strider mod artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (2)?
 (1) EFT L 12, s. 1.
 (2) EFT L 95, s. 29.


text:
28.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 25/65
 Appel iværksat den 28. november 2011 af Luigi Marcuccio til prøvelse af Personalerettens kendelse af 8. september 2011 i sag F-69/10, Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag T-616/11 P)
 (2012/C 25/124)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat G. Cipressa)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 —
 Principalt: Samtlige sagsøgerens påstande for førsteinstansen tages til følge.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne i appelsagen.
 —
 Subsidiært: Sagen hjemvises til fornyet behandling ved Personaleretten med henblik på, at den i en ny sammensætning træffer afgørelse om ovennævnte påstande.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Denne appel er iværksat til prøvelse af kendelse af 8. september 2011 i sag T-69/10, hvorved Personaleretten forkastede appellantens søgsmål som åbenbart retligt ugrundet, hvilket søgsmål var anlagt dels med påstand om annullation af den afgørelse, hvorved Kommissionen afslog hans ansøgning om erstatning for den skade, som han hævder at have lidt ved fremsendelsen af en faktura til hans advokat i den sag, der blev afgjort ved Rettens dom af 10. juni 2008, i sag T-18/04, Marcuccio mod Kommissionen vedrørende betaling af sagsomkostningerne i den pågældende sag, dels med påstand om, at Kommissionen tilpligtedes at betale erstatning.
 Til støtte for appellen har appellanten fremsat to anbringender.
 1)
 Første anbringende vedrørende en fuldstændig mangel på begrundelse vedrørende »påstandene med henblik på at opnå erstatning« (mellem præmis 21 og 22 i den appellerede dom), og også som følge af åbenlys perpleksitet, paradoksalitet, manglende sagsoplysning samt urigtig gengivelse og fordrejning af de faktiske omstændigheder, apodiksitet, ulogiskhed, manglende sammenhæng, urimelighed, fejlagtig, urigtig, forkert og ulogisk fortolkning og anvendelse af retsforskrifterne vedrørende spørgsmålet om Den Europæiske Unions erstatningsansvar uden for kontrakt, af den begrundelsespligt, der påhviler hver institution og hver retsinstans inden for Den Europæiske Union, af begrebet analogi og begrebet retsstridig adfærd udvist af en institution inden for Den Europæiske Union.
 2)
 Andet anbringende vedrørende førsteinstansens bemærkninger vedrørende »sagsomkostningerne og retsudgifter« mellem præmis 28 og 29 i den appellerede kendelse.


text:
17.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 383/14
 Rettens dom af 8. september 2016 — Dr. Vita mod EUIPO (69)
 (Sag T-360/15) (1)
 ((EU-varemærker - ansøgning om EU-figurmærket 69 - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2016/C 383/19)
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Dr Vita sp. z o.o. (Olsztyn, Polen) (ved advokat D. Rzążewska)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 1. april 2015 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2513/2014-5) vedrørende en ansøgning om registrering af figurtegnet 69 som EU-varemærke
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Dr Vita sp. z o.o. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 279 af 24.8.2015.


text:
9.2.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 37/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberster Gerichtshof (Østrig) den 28. november 2007 — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG mod Franz Hauswirth GmbH
 (Sag C-529/07)
 (2008/C 37/17)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberster Gerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG
 Sagsøgt: Franz Hauswirth GmbH
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 51, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (1) fortolkes således, at ansøgeren om et EF-varemærke, der på tidspunktet for indgivelse af ansøgningen om registrering ved, at en konkurrent i (i hvert fald) én medlemsstat anvender et tilsvarende eller lignende tegn, som det kan forveksles med, for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art, og ansøgeren søger varemærket registreret for at kunne hindre konkurrenten i yderligere at gøre brug af tegnet, skal anses for at være i ond tro?
 2)
 Hvis spørgsmål 1 besvares benægtende:
 Skal ansøgeren anses for at være i ond tro, hvis denne ansøger om varemærket for at kunne hindre en konkurrent i yderligere at gøre brug af tegnet, uanset at ansøgeren på tidspunktet for indgivelse af ansøgningen om registrering ved eller må vide, at konkurrenten ved brug af et identisk eller lignende tegn for varer eller tjenesteydelser af samme eller lignende art allerede har opnået en velerhvervet ret hertil?
 3)
 Hvis spørgsmål 1 eller 2 besvares bekræftende:
 Er der dog ikke tale om ond tro, når ansøgerens tegn allerede er blevet indarbejdet i offentlighedens bevidsthed og dermed er konkurrenceretligt beskyttet?
 (1) EFT L 11, s. 1.