text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/27
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Haarlem (Nederlandene) den 16. juli 2009 — Premis Medical BV mod Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Rotterdam Laan op Zuid
 (Sag C-273/09)
 2009/C 267/49
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank Haarlem
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Premis Medical BV
 Sagsøgt: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Rotterdam Laan op Zuid
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er Kommissionens forordning (EF) nr. 729/2004 (1) af 15. april 2004, offentliggjort den 20. april 2004 i EUT L 113, s. 5, berigtiget i EUT L 173 af 7. maj 2004, s. 9, gyldig i den forstand, at det til berigtigelsen knyttede bilag er det gyldige bilag? Hvis ja,
 2)
 Er Kommissionens forordning (EF) nr. 729/2004 af 15. april 2004, offentliggjort den 20. april 2004 i EUT L 113, s. 5, berigtiget i EUT L 173 af 7. maj 2004, s. 9, ugyldig, fordi Kommissionen i denne forordning har indskrænket anvendelsesområdet for pos. 9021? Såfremt forordningen er gyldig,
 3)
 Er Kommissionens forordning (EF) nr. 729/2004 af 15. april 2004, offentliggjort den 20. april 2004 i EUT L 113, s. 5, berigtiget i EUT L 173 af 7. maj 2004, s. 9, ugyldig, fordi Kommissionen har tariferet rollatoren forkert i KN-nomenklaturen?
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 729/2004 af 15.4.2004 om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur (EUT L 113, s. 5).


text:
3 . 2 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 31 /7
 i direktiv 92/34/EØF, idet den ikke har vedtaget de 2 ) Ved udtrykket » virksomhed « i direktivets artikel 1 ,
 nødvendige love og administrative bestemmelser for at stk . 1 , litra a), skal der, alt efter de konkrete omstæn
 efterkomme Rådets direktiv 92/33/EØF af 28. april digheder, forstås den enhed, hvor de arbejdstagere, der
 1992 om afsætning af plantemateriale og formerings berøres af afskedigelsen, er placeret for at udøve deres
 materiale af grøntsagsplanter bortset fra frø og Rådets hverv. For definitionen af begrebet » virksomhed « er det
 direktiv 92/34/EØF af 28. april 1992 om afsætning af ikke afgørende, om den pågældende enhed har en
 frugtplanteformeringsmateriale og frugtplanter bestemt ledelse, der selvstændigt kan foretage kollektive afske
 til frugtproduktion . digelser.
 (') EFT nr . C 1 af 4 . 1 . 1994 .
 2 ) Den Italienske Republik betaler sagens omkostnin
 ger.
 (') EFT nr . C 159 af 24 . 6 . 1995 .
 DOMSTOLENS DOM
 ( Femte Afdeling )
 af 7. december 1995
 i sag C-472/93 , Luigi Spano m.fl. mod Fiat Geotech SpA og
 Fiat Hitachi Excavators SpA ( anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra Pretura Circondariale di Lecce ( Italien )) (')
 DOMSTOLENS DOM
 ( Varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse
 ( Første Afdeling ) med overførsel af virksomheder)
 af 7. december 1995 ( 96/C 31 / 14 )
 i sag C-449/93 , Rockfon A/S mod Specialarbejderforbun
 det i Danmark ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra (Processprog: italiensk)
 Østre Landsret ) (')
 (Kollektive afskedigelser — artikel 1 i direktiv 75/129/EØF
 — begrebet virksomhed — selskab, der er en del af en (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 koncern) offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 ( 96/C 31 / 13 )
 I sag C-472/93 , angående en anmodning, som Pretura
 Circondariale di Lecce ( Italien ) i medfør af EF-traktatens
 (Processprog: dansk) artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 ret verserende sag Luigi Spano m.fl . mod Fiat Geotech SpA
 og Fiat Hitachi Excavators SpA at opnå en præjudiciel
 I sag C-449/93 , angående en anmodning, som Østre afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 77/
 Landsret i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har 187/EØF af 14 . februar 1977 om tilnærmelse af medlems
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende staternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes
 sag Rockfon A/S mod Specialarbejderforbundet i Danmark rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder,
 at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolknigen af bedrifter eller dele af bedrifter ( EFT nr. L 61 , s . 26 ), har
 artikel 1 i Rådets direktiv 75 / 129/EØF af 17 . februar 1975 Domstolen ( Femte Afdeling ), sammensat af J.-P . Puissochet
 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrø ( refererende dommer ), som fungerende afdelingsformand,
 rende kollektive afskedigelser ( EFT nr . L 48 , s . 29 ), har og dommerne J. C. Moitinho de Almeida , C. Gulmann , P.
 Domstolen ( Første Afdeling ), sammensat af afdelingsfor Jann og L. Sevón; generaladvokat : G. Cosmas; justitssekre
 manden, D. A. O. Edward ( refererende dommer ), og tær : fuldmægtig L. Hewlett, den 7. december 1995 afsagt
 dommerne P. Jann og L. Sevón; generaladvokat: G. Cosmas; dom, hvis konklusion lyder således :
 justitssekretær: ekspeditionssekretær H. A. Rühl, den 7 . de
 cember 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : Rådets direktiv 777187/EØF af 14. februar 1977 om
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse
 af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel
 1 ) Bestemmelsen i artikel 1 , stk . 1 , litra a), i Rådets direktiv af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter, finder
 75/129/EØF af 17. februar 1975 om tilnærmelse af anvendelse på en virksomhed, for hvilken der i medfør af
 medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive artikel 2, stk . 5, litra c), i italiensk lov nr. 675 af 12 . august
 afskedigelser skal fortolkes således, at den ikke er til 1977 er truffet afgørelse om, at der foreligger en virksom
 hinder for, at to eller flere indbyrdes forbundne kon hedskrise.
 cernvirksomheder, hvoraf den ene ikke har bestem
 mende indflydelse på den anden eller de andre, opretter (') EFT nr . C 43 af 12 . 2 . 1994 .
 et fælles ansættelses- og afskedigelsesorgan, således at
 f. eks. afskedigelser i et af selskaberne kun kan ske med
 godkendelse af dette organ.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
1.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 180/64
 Sag anlagt den 17. april 2009 — Knöll mod Europol
 (Sag F-44/09)
 2009/C 180/118
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Brigitte Knöll (Hochheim am Main, Tyskland) (ved avocat P. de Casparis)
 Sagsøgt: Den Europæiske Politienhed (Europol)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelse af 12. juni 2008, hvorved Europol meddelte sagsøgeren, at det ikke er muligt at tilbyde hende fastansættelse, samt af afslaget af 7. januar 2009 på sagsøgerens klage over førstnævnte afgørelse.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse af 12. juni 2008, hvorved Europol meddelte sagsøgeren, at det ikke er muligt at tilbyde hende fastansættelse samt afslaget af 7. januar 2009 på sagsøgerens klage over afgørelsen af 12. juni 2008, hvori det anføres, at sagsøgerens klagepunkter er ugrundede, annulleres.
 —
 Europol tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
C 160/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.6.1999
 6) Har den nationale myndighed under denne sags omstæn- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 digheder pligt til at betale de eksportrestitutioner, som
 virksomheden ville have anmodet om på tidspunktet for
 udførslen, og som det ville have til gode, hvis det sukker, I henhold til traktatens artikel 189, stk. 3, er et direktiv
 som blev beskrevet som C-sukker og udført med C- bindende for enhver medlemsstat med hensyn til det tilsigtede
 sukkerlicenser, var blevet anset for at være A- og B-sukker, mål.
 hvis det lægges til grund, at
 Uanset at den fastsatte frist allerede er udløbet, nemlig den
 a) den nationale myndighed med tilbagevirkende kraft 31. december 1996, har Den Portugisiske Republik endnu ikke
 kan antage en udførselsangivelse, jf. artikel 3 i Kommis- aflagt rapport til Kommissionen om dens erfaring med hensyn
 sionens forordning af 27.11.1987 om fælles gennem- til anvendelsen af direktiv 90/313/EØF, således som den er
 førelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for land- forpligtet til i henhold til direktivets artikel 8.
 brugsprodukter (EØF) nr. 3665/87 (5), og omstændig-
 hederne i nærværende sag udgør force majeure, hvoref-
 ter den nationale myndighed kan forlænge fristen for (1) EFT L 158 af 23.6.1990, s. 56.
 fremlæggelse af bevismateriale i henhold til artikel 4 i
 Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87?
 og/eller, at
 b) afslag på at udbetale sådanne eksportrestitutioner vil
 udgøre et brud på princippet om beskyttelse af den
 berettigede forventning og/eller retssikkerhedsprincip-
 pet og/eller proportionalitetsprincippet og/eller legali- Appel iværksat den 30. marts 1999 af Lech-Stahlwerke
 tetsprincippet? GmbH til prøvelse af dom afsagt den 21. januar 1999 af
 De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte
 Udvidede Afdeling) i de forenede sager T-129/95, T-2/96
 ( 1) EFT L 177 af 1.7.1971, s. 4. og T-97/96, Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH og Lech-
 ( 2) EFT L 258 af 11.9.1981, s. 16. Stahlwerke GmbH, støttet af Forbundsrepublikken Tysk-
 ( 3) EFT L 144 af 28.6.1995, s. 14. land, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ( 4) EFT L 262 af 16.9.1981, s. 14. ber, støttet af Det Forenede Kongerige Storbritannien og
 ( 5) EFT L 351 af 14.12.1987, s. 1. Nordirland i sagerne T-2/96 og T-97/96
 (Sag C-111/99 P)
 (1999/C 160/22)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 30. marts
 Sag anlagt den 26. marts 1999 af Kommissionen for De 1999 iværksat appel af Lech-Stahlwerke GmbH, Meitingen-
 Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik Herbertshofen (Tyskland), ved advokat Dr. Rainer Michael
 Bierwagen, advokatfirmaet Kemmler Rapp Böhlke & Crosby,
 (Sag C-106/99) Rond Point Schuman 9, Bte. 9 B-1040 Bruxelles, til prøvelse
 af dom afsagt den 21. januar 1999 af De Europæiske
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte Udvidede Afdeling) i
 (1999/C 160/21) de forenede sager T-129/95, T-2/96 og T-97/96, Neue Maxhüt-
 te Stahlwerke GmbH og Lech-Stahlwerke GmbH, støttet af
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 26. marts Forbundsrepublikken Tyskland, mod Kommissionen for De
 1999 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af Kommissio- Europæiske Fællesskaber, støttet af Det Forenede Kongerige
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Francisco de Sousa Storbritannien og Nordirland i sagerne T-2/96 og T-97/96.
 Fialho, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægti-
 get, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 la Cruz, Wagnercentret.
 — Dommen afsagt den 21. januar 1999 af De Europæiske
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Fællesskabers Ret i Første Instans i de forenede sager
 T-129/95, T-2/96 og T-97/96, Neue Maxhütte Stahlwerke
 — Det fastslås, at Den Portugisiske Republik ikke har over- GmbH og Lech-Stahlwerke GmbH mod Kommissionen for
 holdt de forpligtelser, der påhviler den i henhold til De Europæiske Fællesskaber (1) ophæves i det omfang, den
 EF-traktatens artikel 189, stk. 3, og artikel 8 i direktiv vedrører appellanten.
 90/313/EØF af 7. juni 1990 om fri adgang til miljøoplys-
 ninger (1), idet den ikke inden for den fastsatte frist har — Domstolen træffer selv afgørelse i sagen og annullerer
 aflagt den rapport til Kommissionen, som er omhandlet i Kommissionens beslutning 95/422/EKSF af 4. april 1995
 artikel 8 i direktiv 90/313/EØF. om den statsstøtte, som delstaten Bayern agter at yde til
 EKSF-stålvirksomheden Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH
 — Den Portugisiske Republik tilpligtes at afholde sagens og Lech-Stahlwerke GmbH (EFT L 253 af 21.10.1995,
 omkostninger. s. 22) i det omfang, denne beslutning vedrører appellanten.


text:
C 17/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19.1.2002
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS overensstemmelse med 29, stk. 1, i Europa-Parlamentets
 forretningsorden, har Retten (Tredje Udvidede Afdeling), sam-
 mensat af afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne K. Le-
 den 2. oktober 2001 naerts, R.M. Moura Ramos, M. Jaeger og M. Vilaras; justitssekre-
 tær: fuldmægtig J. Palacio González, den 2. oktober 2001
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 i de forenede sager T-222/99, T-327/99 og T-329/99, Jean-
 Claude Martinez m.fl. mod Europa-Parlamentet (1) 1) Sag T-222/99, T-327/99 og T-329/99 er forenet med
 henblik på denne dom.
 (Annullationssøgsmål — afgørelse fra Europa-Parlamentet
 vedrørende en bestemmelse i forretningsordenen — erklæring 2) Europa-Parlamentet frifindes.
 om stiftelse af en gruppe i henhold til artikel 29 i Europa-
 Parlamentets forretningsorden — formaliteten — ulovlig- 3) Sagsøgerne bærer i hver sag sine egne omkostninger og de af
 hedsindsigelse — ligebehandling — overholdelse af grund- Parlamentet afholdte omkostninger, herunder for så vidt angår
 læggende rettigheder — det demokratiske princip og propor- sag T-222/99 de med sagen om foreløbige forholdsregler
 tionalitetsprincippet — forsamlingsfrihed — beskyttelse af forbundne omkostninger.
 den berettigede forventning — medlemsstaternes parlamen-
 tariske traditioner — tilsidesættelse af væsentlige formfor-
 skrifter — procedurefordrejning) (1) EFT C 366 af 18.12.1999, C 47 af 19.2.2000 og C 63 af 4.3.2000.
 (2002/C 17/20)
 (Processprog: fransk og italiensk)
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 FØRSTE INSTANS
 I de forenede sager T-222/99, T-327/99 og T-329/99, Jean-
 Claude Martinez, medlem af Europa-Parlamentet, Montpellier den 5. september 2001
 (Frankrig), Charles de Gaulle, medlem af Europa-Parlamentet,
 Paris (Frankrig), ved avocat F. Wagner, sagsøgere i sag
 T-222/99, Front national med hjemsted i Saint-Cloud (Frank- i sag T-74/00 R, Artegodan GmbH mod Kommissionen
 rig), ved avocat A. Nivière, sagsøger i sag T-327/99, Emma for De Europæiske Fællesskaber
 Bonino, medlem af Europa-Parlamentet, Rom (Italien), Marco
 Pannella, medlem af Europa-Parlamentet, Rom, Marco Cappa- (Særlige rettergangsformer — procesreglementets arti-
 to, medlem af Europa-Parlamentet, Vedano al Lambro (Italien), kel 108 — ændrede forhold — foreligger ikke)
 Gianfranco Dell’Alba, medlem Europa-Parlamentet, Livorno
 (Italien), Benedetto Della Vedova, medlem af Europa-Parlamen-
 tet, Tirano (Italien), Olivier Dupuis, medlem af Europa-Parla- (2002/C 17/21)
 mentet, Rom, Maurizio Turco, medlem af Europa-Parlamentet,
 Pulsano (Italien), Lista Emma Bonino med hjemsted i Rom,
 først ved avvocati A. Tizzano og G.M. Roberti, og derefter ved (Processprog: tysk)
 avvocato G.M. Roberti, sagsøgere i sag T-329/99, mod Europa-
 Parlamentet (befuldmægtigede: G. Garzón Clariana, J. Schoo,
 H. Krück og A. Caiola), angående en påstand om annullation,
 i sag T-222/99 af Europa-Parlamentets afgørelse af 14. septem- I sag T-74/00 R, Artegodan GmbH, Lüchow (Tyskland), ved
 ber 1999 vedrørende fortolkning af artikel 29, stk. 1, i Europa- advokat U. Doepner, og med valgt adresse i Luxembourg, mod
 Parlamentets forretningsorden, i sag T-327/99 af Europa- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 Parlamentets afgørelse af 14. september 1999 om opløsning gede: H. Støvlbæk og B. Wägenbaur), angående en begæring
 med tilbagevirkende kraft af Den Tekniske Gruppe for Uafhæn- indgivet af Kommissionen i henhold til artikel 108 i Rettens
 gige Medlemmer (TDI) — Blandet Gruppe, og i sag T-329/99 procesreglement om ophævelse af kendelse afsagt af Rettens
 af Europa-Parlamentets afgørelse af 14. september 1999, præsident den 28. juni 2000 i sagen Artegodan mod Kommis-
 hvorved det vedtog Udvalget om Forfatningsspørgsmåls stil- sionen (sag T-74/00 R, Sml. II, s. 2583), har Rettens præsident
 lingtagen til, om stiftelseserklæringen for Den Tekniske Gruppe den 5. september 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 for Uafhængige Medlemmer (TDI) — Blandet Gruppe er i således:
 ---pagebreak--- 19.1.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 17/13
 1) Den af Kommissionen indgivne begæring tages ikke til følge. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 gede: P. Oliver), angående en begæring om foreløbige forholds-
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. regler inden for rammerne af et annullationssøgmål anlagt i
 henhold til artikel 230 EF til prøvelse af Kommissionens
 beslutning af 12. januar 2001, der afviser sagsøgerens klage
 vedrørende den påståede tilsidesættelse af artikel 81 EF og 82
 EF, som General Council of the Bar of England and Wales har
 foretaget, har Rettens præsident den 29. marts 2001 afsagt
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I kendelse, hvis konklusion lyder således:
 FØRSTE INSTANS
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 den 29. marts 2001
 i sag T-302/00 R, Anthony Goldstein mod Kommissionen 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 for De Europæiske Fællesskaber
 (Særlige rettergangsformer — formaliteten — uopsættelig-
 hed)
 (2002/C 17/22)
 (Processprog: engelsk) KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 3. oktober 2001
 I sag T-302/00 R, Anthony Goldstein, Harrow, Middelsex (Det
 Forenede Kongerige), ved solicitor R. St. John Murphy, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- i sag T-60/01, Marie-Josée Bollendorff mod Europa-Parla-
 gede: P. Oliver og R. Lyal), angående en begæring om foreløbige mentet (1)
 forholdsregler inden for rammerne af et annullationssøgmål
 anlagt i henhold til artikel 230 EF til prøvelse af Kommissio-
 nens beslutning af 7. juli 2000, der afviser sagsøgerens (Annullationssøgsmål — tilbagekaldelse af den anfægtede
 klage vedrørende General Medical Council’s tilsidesættelse af retsakt — ufornødent at træffe afgørelse)
 artikel 81 EF og 82 EF, har Rettens præsident den 29. marts
 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: (2002/C 17/24)
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 (Processprog: fransk)
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 I sag T-60/01, Marie-Josée Bollendorff, Luxembourg, ved
 avocat L. Mosar, og med valgt adresse i Luxembourg, mod
 Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: Y. Pantalis og
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I D. Moore), angående en påstand om annullation af Parlamen-
 FØRSTE INSTANS tets afgørelse om at anse sagsøgerens udeblivelse fra tjenesten
 fra den 21. marts 2000 til den 30. april 2000 for ubeføjet og
 den 29. marts 2001 fradrage denne i sagsøgerens årlige ferie, har Retten (Første
 Afdeling), sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf, og dom-
 i sag T-18/01 R, Anthony Goldstein mod Kommissionen merne N.J. Forwood og H. Legal; justitssekretær: H. Jung, den
 for De Europæiske Fællesskaber 3. oktober 2001, afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 (Særlige rettergangsformer — formaliteten — uopsættelig-
 1) Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 hed)
 (2002/C 17/23) 2) Europa-Parlamentet betaler alle sagens omkostninger.
 (Processprog: engelsk)
 (1) EFT C 173 af 16.6.2001.
 I sag T-18/01 R, Anthony Goldstein, Harrow, Middelsex (Det
 Forenede Kongerige), ved solicitor R. St. John Murphy, mod


text:
22.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/5
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 30. marts 2017 — VG Čistoća d.o.o. mod Đuro Vladika, Ljubica Vladika (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Općinski sud u Velikoj Gorici — Kroatien)
 (Sag C-335/16) (1)
 ((»Præjudiciel forelæggelse - miljø - affald - direktiv 2008/98/EF - dækning af omkostningerne ved affaldshåndtering - forureneren betaler-princippet - begrebet »affaldsindehaver« - pris opkrævet for affaldshåndtering - særligt gebyr til finansiering af kapitalinvesteringer))
 (2017/C 161/06)
 Processprog: kroatisk
 Den forelæggende ret
 Općinski sud u Velikoj Gorici
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: VG Čistoća d.o.o.
 Sagsøgt: Đuro Vladika, Ljubica Vladika
 Konklusion
 Artikel 14 og artikel 15, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver skal fortolkes således, at de på EU-rettens nuværende udviklingstrin ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der med henblik på finansiering af en ordning med håndtering og bortskaffelse af dagrenovation fastsætter en pris, der beregnes på grundlag af et skøn over den affaldsmængde, der frembringes af brugerne af ordningen, og ikke på grundlag af den affaldsmængde, som disse rent faktisk frembringer og overlader til indsamling, samt foreskriver, at brugerne som affaldsindehavere skal betale et yderligere gebyr, hvis overskud skal finansiere de kapitalinvesteringer, som er nødvendige til behandling af affald, herunder genanvendelse heraf. Det påhviler imidlertid den forelæggende ret på grundlag af de faktiske og retlige omstændigheder, som den har fået forelagt, at efterprøve, om dette ikke fører til, at visse »indehavere« pålægges udgifter, der er klart uforholdsmæssige i forhold til de affaldsmængder eller til karakteren af det affald, som disse kan frembringe. Den nationale ret kan herved navnlig tage hensyn til kriterier knyttet til typen af de ejendomme, som bebos af brugerne, til arealet og anvendelsen af disse ejendomme, »indehavernes« produktionskapacitet, rumfanget af de beholdere, der er stillet til rådighed for brugerne, samt indsamlingshyppigheden, eftersom disse parametre er egnede til direkte at påvirke omkostningerne ved håndtering af affaldet.
 (1) EUT C 296 af 16.8.2016.


text:
2.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/40
 Rettens dom af 16. marts 2016 — Schoeller Corporation mod KHIM
 (Sag T-90/15) (1)
 ((EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-ordmærket SCOPE - absolutte registreringshindringer - beskrivende karakter - fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 52, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009))
 (2016/C 156/53)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Schoeller Corporation GmbH (Berlin, Tyskland) (ved advokat D. van Ackeren)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved S. Hanne, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Sqope SA (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokat M.-C. Simon)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 21. november 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2381/2013-1) vedrørende en ugyldighedssag mellem Sqope SA og Schoeller Corporation GmbH.
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 21. november 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 2381/2013-1) annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret og Sqope SA bærer deres egne omkostninger og betaler Schoeller Corporation GmbH’s omkostninger.
 (1) EUT C 118 af 13.4.2015.


text:
C 70/26 DA Den Europæiske Unions Tidende 22.3.2003
 tilsigter at bekæmpe svig, der påvirker Fællesskabets Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 finansielle interesser, ligesom den ikke følger fremgangs-
 måden i artikel 280, stk. 4, EF, sammenholdt med
 artikel 251 EF, og endelig ikke er i overensstemmelse — Annullation af afgørelsen truffet den 3. oktober 2002 af
 med den udtrykkelige undtagelse vedrørende strafferet og Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i
 retsplejeregler i artikel 280, stk. 4, EF. det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag 700/
 2000-4 og 746/2000-4.
 — Den anfægtede beslutning er udtryk for en omgåelse af
 eksisterende fællesskabsbestemmelser om hvidvaskning
 af penge. — Registrering af EF-varemærke nr. 203570 afslås.
 — Fællesskabet, repræsenteret af Kommissionen, har påtaget
 sig en selvbestaltet rolle som »offentlig europæisk ankla- — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 ger«, hvilket er i strid med traktaten og medlemsstaternes kostninger.
 ønsker.
 Sagsøgerne hævder, at Fællesskabet, repræsenteret af Kommis-
 sionen, har indladt sig på forum shopping for at omgå
 utilstrækkelighederne i medlemsstaterne og EF, og at den Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 ikke har traktatmæssigt grundlag for at handle på vegne af
 medlemsstaterne.
 Ansøger om EF-vare- EMILIO PUCCI S.R.L.
 Endvidere har sagsøgerne gjort gældende, at den anfægtede mærket:
 beslutning tilsidesætter artikel 292 EF, idet man ikke har gjort
 brug af passende midler til at afgøre en tvist, der vedrører
 EF-varemærket, der Mærket »Emilio Pucci« med hånd-
 fortolkningen og anvendelsen af traktaten. Beslutningen er
 søges registreret: skrevne bogstaver — ansøgning
 også en tilsidesættelse af begrundelsespligten og følgende
 nr. 203570 for varer i klasse 3,
 almene principper og grundlæggende rettigheder: proportiona-
 18, 24 og 25.
 litetsprincippet, princippet om beskyttelsen af den berettigede
 forventning og retssikkerhedsprincippet, samt retten til kontra-
 diktion og retten til en retfærdig rettergang. Endelig fastholder Indehaver af det i indsi- Sagsøgeren.
 sagsøgerne, at sagsøgte har udøvet magtfordrejning ved at gelsessagen påberåbte
 vedtage den anfægtede beslutning. varemærke eller tegn:
 ( 1) Beslutningen om at anlægge den første sag er blevet anfægtet af Det i indsigelsessagen De spanske mærker EMIDIO
 sagsøgerne i sag T-379/00 (EFT C 79 af 10.3.2001, s. 24). påberåbte varemærke TUCCI (med håndskrevne bogsta-
 Beslutningen om at anlægge den anden sag er blevet anfægtet af eller tegn: ver, nr. 1908876 for varer i klas-
 sagsøgerne i sag T-260/01 (EFT C 3 af 5.1.2002, s. 39).
 se 3 og nr. 855782 for varer i
 klasse 25).
 Indsigelsesafdelingens Ansøgningen om registrering af-
 afgørelse: slås for varer i klasse 3, 18 og
 25 og imødekommes for varer i
 Sag anlagt den 10. januar 2003 af El Corte Inglés mod klasse 25 og visse varer i klasse 18.
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Vare-
 mærker og Design) Appelkammerets afgø- Indsigerens klage afslås, og ansø-
 relse: gerens klage imødekommes for så
 (Sag T-8/03) vidt angår de varer i klasse 18, for
 hvilke der var meddelt afslag på
 (2003/C 70/42) registrering.
 (Processprog: spansk) Søgsmålsgrunde: Urigtig anvendelse af artikel 8,
 stk. 1, litra b), i forordning (EF)
 nr. 40/94 (risiko for forveksling),
 og af artikel 8, stk. 5, i samme
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er forordning.
 der den 10. januar 2003 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 El Corte Inglés, Madrid (Spanien), ved advokat Juan Luis Rivas
 Zurdo.


text:
29.11.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 289/27
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 EF-varemærket, der Ordmærket »CLIMATIC« — an- Sagsøgeren driver et mellemstort forlag og udgiver »Leipziger
 søges registreret: søgning nr. 1705557. Stadtmagazin Kreuzer«. Bladet bliver bl.a. finansieret ved
 tobaksvarereklamer.
 Varer eller tjenesteydel- Varer og tjenesteydelser i klas-
 ser: se 11, 12 og 37 (bl.a. apparater til
 opvarmning, dampdannelse, kø- Sagsøgeren har nedlagt påstand om, at artikel 3, stk. 1, i
 ling, tørring, ventilation; repara- direktiv 2003/33/EF annulleres, og har gjort gældende, at
 tion). direktivet på flere punkter er i strid med fællesskabsretten.
 Direktivet er i strid med artikel 251 EF, idet den offentliggjorte
 Den til appelkammeret Undersøgerens afslag på registre- version af direktivteksten afviger fra den tekst, der er blevet
 påklagede afgørelse: ring af varer og tjenesteydelser i vedtaget af Rådet og Parlamentet. Yderligere er direktivet i strid
 klasse 11 og 37. med artikel 251 EF, da det, i hvert fald for blade som sagsøgers,
 der afsættes lokalt henholdsvis regionalt, mangler enhver
 Appelkammerets afgø- Klagen afslås. relation til det indre marked, og dermed ikke falder inden for
 fællesskablovgivers kompetence.
 relse:
 Søgsmålsgrunde: — Tilsidesættelse af artikel 74, Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at direktivet er
 stk. 1, i forordning (EF) upræcist formuleret og strider mod det princip om bestemthed,
 nr. 40/94. som beror på retsstatsprincippet. Det strider desuden mod
 begrundelsespligten i artikel 253 EF, idet der ikke gives nogle
 — Urigtig anvendelse af arti- reale grunde til, at der skulle bestå handelshindinger, som kan
 kel 7, stk. 1, litra b), i forord- afhjælpes ved direktivet.
 ning (EF) nr. 40/94.
 Derudover har sagsøgeren gjort gældende, at direktivet er i
 strid med ytringsfriheden, som er beskyttet i medfør af
 artikel 11 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende
 rettigheder og EMRK’s artikel 10, stk. 1. Herunder hører også
 retten til såkaldt »commercial speech«. Udformningen af
 reklamemeddelelser i sagsøgerens blad bliver, ligesom en
 Sag anlagt den 11. september 2003 af Kreuzer Medien positiv redaktionel reportage, begrænset ved direktivet, uden
 GmbH mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Euro- at formålet med direktivet herved på nogen måde opnås.
 pæiske Union Endelig er direktivet i strid med den kommercielle frihed, med
 sagsøgerens ejendomsret og med proportionalitetsprincippet i
 artikel 5, stk. 3, EF.
 (Sag T-310/03)
 (1) EFT L 152, s. 16.
 (2003/C 289/57)
 (Processprog: tysk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Sag anlagt den 15. september 2003 af Hans-Peter Wilfer
 den 11. september 2003 anlagt sag mod Europa-Parlamentet mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 og Rådet for Den Europæiske Union af Kreuzer Medien GmbH, (Varemærker og Design)
 Leipzig (Tyskland) ved dr. U. Kornmeier og dr. D. Valbert, som
 befuldmægtigede. (Sag T-315/03)
 (2003/C 289/58)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Processprog: tysk)
 — Artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv
 2003/33/EF af 26. maj 2003 om indbyrdes tilnærmelse
 af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser
 om reklame for tobaksvarer og sponsorering til fordel for Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 disse (1) annulleres. der den 15. september 2003 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 — Europa-Parlamentet og Rådet tilpligtes at betale sagens Hans-Peter Wilfer, Markneukirchen (Tyskland), ved Rechtsan-
 omkostninger. walt A. Kockläuner.


text:
7.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 102/34
 Rettens dom af 27. februar 2014 — Lidl Stiftung mod KHIM — Lídl Music (LIDL express)
 (Sag T-225/12) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket LIDL express - det ældre nationale figurmærke LÍDL MUSIC - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr.o207/2009 - reel brug af det ældre varemærke - artikel 15, stk. 1, og artikel 42, stk. 2 og 3, i forordning nr. 207/2009))
 2014/C 102/53
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Tyskland) (først ved advokaterne M. Schaeffer, M. Wolter og A. Marx, derefter ved advokaterne M. Wolter, A. Marx og M. Kefferpütz)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Lídl Music spol. s r.o. (Brno, Den Tjekkiske Republik)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 21. marts 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2379/2010-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Lídl Music spol. s r.o. og Lidl Stiftung & Co. KG
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Lidl Stiftung & Co. KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 227 af 28.7.2012.


text:
8.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 164/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal de grande instance de Bayonne (Frankrig) den 15. april 2013 — Raquel Gianni Da Silva mod Préfet des Pyrénées-Atlantiques
 (Sag C-189/13)
 2013/C 164/22
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de grande instance de Bayonne
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Raquel Gianni Da Silva
 Sagsøgt: Préfet des Pyrénées-Atlantiques
 Præjudicielt spørgsmål
 Er EU-retten til hinder for en national lovgivning, som med fængselsstraf straffer en tredjelandsstatsborgers ulovlige indrejse, når denne tredjelandstatsborger ikke har været undergivet tvangsforanstaltninger som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 (1)?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16.12.2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 348, s. 98).


text:
26.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/39
 Sag anlagt den 21. november 2014 — Italien mod Kommissionen
 (Sag T-770/14)
 (2015/C 026/50)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Den Italienske Republik (ved avvocato dello Stato P. Gentili og G. Palmieri, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Debetnota af 11. september 2014 (referencen Ares (2014) 2 9 75 571), hvorved Europa-Kommissionen underrettede Den Italienske Republik om den automatiske frigørelse den 31. december 2013 af midler vedrørende EFRU-forpligtelser i henhold til det grænseoverskridende samarbejdsprogram Italien-Malta 2007-2013, annulleres, og for så vidt angår realiteten erklæres det, at udgifterne og betalingsansøgningerne er støtteberettigede.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører en mangelfuld begrundelse i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF
 —
 Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at Kommissionen ved i den anfægtede afgørelse tørt at konstatere, at fejlen i overskriften til afgørelsen om ændring af 31. december 2012 ikke havde nogen virkning på selve indholdet af afgørelsen eller på implementeringen af programmet, undlod at tage hensyn til betydningen af, at de beslutninger om udgifter, som Regionen vedtog, skulle kontrolleres forudgående af Revisionsretten, at der gik fire måneder fra bekendtgørelsen af korrektionen til dens gennemførelse, uden at der blev givet en begrundelse. Dette kunne foranledige til at antage, at den korrektion, der skulle foretages, var af større betydning end den korrektion, der angiveligt alene vedrørte overskriften på afgørelsen af 31. december 2012, og til at antage, at Revisionsretten bekræftede, at den fremgangsmåde, der blev foretaget af Regionen, som afstod fra at vedtage forpligtelserne, indtil korrektionen var officielt anerkendt (28. marts 2013), var korrekt, og således lod forstå, at en modsat fremgangsmåde ville være blevet rettet.
 2.
 Andet anbringende vedrører tilsidesættelse af partnerskabsprincippet i forbindelse med forvaltningen af strukturfonde, princippet om samarbejde mellem medlemsstaterne og Unionens institutioner og princippet om respekt for medlemsstaternes forfatningsmæssige identitet.
 —
 Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at Kommissionen ikke samarbejdede med medlemsstaten, for at denne sidstnævnte kunne implementere det operationelle program så effektivt så muligt uden at fortabe sine rettigheder. Den forsømte herved at tage hensyn til bl.a. de proceduremæssige krav til den interne kontrol, navnlig Revisionsrettens, som den omhandlede stat skulle underkastes.
 3.
 Tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 96, litra c), i Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11. juli 2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og ophævelse af forordning (EF) nr. 1260/1999
 —
 Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at den situation, der er opstået i det foreliggende tilfælde, udgjorde force majeure, som umuliggjorde en indgivelse af en betalingsansøgning vedrørende de projekter, der var berørt af afgørelsen om ændring. Det er af denne grund, at den oprindelige fejl, som Kommissionen begik ved meddelelsen af afgørelsen, løftet om, at der hurtigt og kun i overskriften ville blive foretaget en korrektion, og den passivitet, der i stedet blev udvist i fire måneder, som antydede, at der forelå andre fejl og mangler, der skulle korrigeres, fuldstændigt forhindrede den nationale myndighed i at føre proceduren for projektstyringen frem til en ansøgning om betaling.
 4.
 Med det fjerde og sidste anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at proportionalitetsprincippet er blevet tilsidesat.


text:
5 . 10 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 294/5
 — Forbundsrepublikken Tyskland ikke ( fuldstændigt) under retssagen — skal bevise, at indholdet af den nyere
 har gennemført dokumentationsdirektivet inden den meddelelse er korrekt ?
 30 . juni 1993 , hvor fristen for gennemførelse
 udløb
 — de nævnte bestemmelser i dokumentationsdirektivet
 efter deres indhold er ubetingede og således kan Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 anvendes uden yderligere gennemførelsesforanstalt afsagt den 18 . april 1996 af Corte d'Appello di Venezia,
 ninger Første Afdeling for Civile Sager, i sagen Ministero delle
 Finanze mod SPAC SpA
 — dokumentationsdirektivet indrømmer den enkelte
 arbejdstager rettigheder over for staten som arbejds ( Sag C-260/96 )
 giver ? ( 96/C 294/08 )
 3 . Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende : Skal der ved Ved kendelse afsagt den 18 . april 1996 , indgået til Dom
 de oplysninger om arbejdstagerens » stilling eller jobka stolens Justitskontor den 24 . juli 1996 , har Corte d'Appello
 tegori «, som arbejdsgiveren skal give i medfør artikel 2 , di Venezia , Første Afdeling for Civile Sager, i sagen
 stk . 2 , litra c ), nr. i ), i direktiv 91 /533/EØF forstås Ministero delle Finanze mod SPAC SpA forelagt De
 oplysninger om stillingens værdi , således at arbejdsta Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 geren — når hans indplacering efter det overenskomst præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 mæssige lønsystem ubetinget forudsætter, at betingel
 serne i en bestemt tilfældegruppe inden for en lønramme I relation til et søgsmål anlagt ved en italiensk domstol med
 er opfyldt — ud fra den indplacering i en bestemt påstand om tilbagebetaling af afgifter betalt i henhold til
 lønramme eller tilfældegruppe, som han har fået med lovbestemmelser, som er i strid med bestemmelsen i arti
 delelse om, skal kunne se , om han har ret til kel 10 i Rådets direktiv 69/335/EØF af 17 . juli 1969 ('),
 — oprykning på grundlag af tilfredsstillende tjeneste i således som Domstolen har fortolket den i dom af 20 . april
 en vis periode (» Bewåhrungsaufstieg «) eller lønram 1993 (i de forenede sager C-71 /91 og C-178/91 ), ønskes det
 meoprykning (» Vergi.itungsgruppenaufstieg «)? (C oplyst, om det er foreneligt med de i nævnte direktiv og ved
 253/96 ) fortolkning heraf opstillede principper samt de almindelige
 fællesskabsretlige principper, som Domstolen har opstillet i
 — oprykning på grundlag af tilfredsstillende tjeneste i dom af 25 . juli 1991 (i sag C-208/91 ), at det i en national
 en vis periode (» Bewåhrungsaufstieg «)? ( C-254/96 , retsforskrift er bestemt, at et sådant tilbagebetalingskrav
 C-255/96 , C-256/96 ) ikke er omfattet af den almindelige ordning vedrørende krav
 — oprykning på grundlag af tilfredsstillende tjeneste i om tilbagesøgning af beløb erlagt i urigtig formening om
 en vis periode (» Bewåhrungsaufstieg «) eller tilfælde skyld, men under den særlige ordning, der gælder med
 gruppeoprykning (» Fallgruppenaufstieg «)? ( C-2 57/ hensyn til tilbagebetaling af afgifter, der er betalt med urette ,
 96 , C-258/96 ). og at der derfor skal anlægges sag inden for en frist, der
 begynder at løbe fra indbetalingstidspunktet og ikke fra det
 4 . Såfremt spørgsmål 3 besvares bekræftende : Har medde tidspunkt, hvor direktivet er blevet korrekt gennemført i
 lelsen i henhold til artikel 2 , stk . 2 , litra c ), nr . ii ), i national ret ?
 direktiv 91 /533/EØF en sådan bindende virkning, at
 arbejdsgiveren er bundet af den meddelelse om stillin (') EFT 1969 II , s . 405 .
 gens værdi , som han har givet arbejdstageren, indtil han
 har ført bevis for, at indplaceringen var fejlagtig, eller i
 hvert fald indtil han — f.eks . ved hjælp af en samlet
 vurdering af arbejdspladsen — over for arbejdstageren Appel iværksat den 7. august 1996 af Stichting Certificatie
 har godtgjort, at dennes fejlagtige indplacering beror på Kraanverhuurbedrijf og Federatie Nederlandse Kraanver
 en misforståelse , eller at værdien af arbejdsopgaverne er huurbedrijven til prøvelse af kendelse, afsagt den 4 . juni
 blevet forringet i tidens løb eller gennem overenskomst 1996 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i
 ændringer ? sag T-18/96 R, Stichting Certificatie Kraanverhuurbedrijf
 5 . Såfremt spørgsmål 4 besvares bekræftende : Er den tyske og Federatie Nederlandse Kraanverhuurbedrijven mod
 gennemførelse af bestemmelsen i artikel 9 , stk . 2 , i Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 direktiv 91 /533/EØF ved Nachweisgesetz af 20 . juli ( Sag C-268/96 P ( R ))
 1 995 ( BGBl . I, s . 946 ), hvorefter arbejdsgiverens pligt til ( 96/C 294/09 )
 at give arbejdstageren en dokumentationsmeddelelse
 bortfalder ved et arbejdsforhold , som allerede bestod Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 ved lovens ikrafttræden , » for så vidt en tidligere 7 . august 1996 iværksat appel af Stichting Certificatie
 skrivelse eller en skriftlig arbejdskontrakt indeholder de Kraanverhuurbedrijf og Federatie Nederlandse Kraanver
 krævede oplysninger « ( Nachweisgesetz ' § 4, stk . 2 ), i huurbedrijven ved advokaterne M. van Empel , Amsterdam,
 overensstemmelse med fællesskabsretten , således at og T. Janssens, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxem
 sådanne tildigere dokumentationsmeddelelser, som bourg hos advokat Marc Loesch , 16 , rue Goethe, til
 opfylder kravene i det gennemførte eller — ved mang prøvelse af kendelse afsagt den 4 . juni 1996 af De
 lende gennemførelse — umiddelbart anvendelige doku Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i sagT-1 8/96 ,
 mentationsdirektiv, fortsat er gyldige, hvorfor arbejds R, Stichting Certificatie Kraanverhuurbedrijf og Federatie
 giveren , når han senere giver en dokumentationsmedde Nederlandse Kraanverhuurbedrijven mod Kommissionen
 lelse, som strider mod den oprindelige — in concreto for De Europæiske Fællesskaber .
 ---pagebreak--- Nr . C 294/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5 . 10 . 96
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande : tir de Paris i sagen SA Sucreries et Raffineries d'Erstein mod
 Fonds d'Intervention et de Régularisation du marché du
 sucre (FIRS ) forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 1 . Den af præsidenten for Retten i Første Instans afsagte en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 kendelse af 4 . juni 1996 i sag T-18/96 R ophæves . mål :
 2 . Der gives Stichting Certificatie Kraanverhuurbedrijf — Kan en industrivirksomhed — der omdanner roer til
 ( SCK ) udsættelse med betalingen af den bøde, som hvidt sukker, og hvori de første forarbejdningsenheder
 Kommissionen har pålagt sammenslutningen ved den i modtager roerne, behandler dem og udvinder sukkersaf
 hovedsagen anfægtede beslutning, indtil Retten har ten, og de efterfølgende forarbejdningsenheder til hvidt
 afsagt dom i hovedsagen, uden at der derved pålægges sukker omdanner den pågældende saft og sirup, som kan
 SCK at stille sikkerhed i form af en bankgaranti eller på beriges ved tilsætning af råsukker af sukkerrør fra de
 anden måde . oversøiske departementer med sådanne forarbejdnings
 enheder — hvad angår de nævnte forarbejdningsenheder
 3 . Der gives Federatie Nederlandse Kraanverhuurbedrij anses for til stadighed at være en » teknisk enhed « og et
 ven ( FNK ) udsættelse med betalingen af den bøde, » raffinaderi «, jf. forordning ( EØF ) nr. 1785/81 (*),
 Kommissionen har pålagt sammenslutningen ved den i artikel 9, og nr. 2225/86 ( 2 ) i relation til tildeling af støtte
 hovedsagen anfægtede beslutning, indtil Retten har til raffinering af sukker fra de oversøiske departemen
 ter ?
 afsagt dom i hovedsagen , uden at der derved pålægges
 FNK at stille sikkerhed i form af en bankgaranti eller på
 anden måde . — Kan en sådan helhed af installationer afvekslende og i
 afbrudte perioder — i tilfælde af en benægtende
 besvarelse af ovenstående spørgsmål — betragtes som en
 4 . Kommissionen pålægges at give SCK og FNK hver for » teknisk enhed « og som et » raffinaderi « som forudsat i
 sig aktindsigt i sagerne IV/34 . 179 , 34.202 , og 34.216 de samme forordninger ?
 samt i andre sager, der ligger til grund for beslutning
 96/551 /EF, herunder også i de interne kommissionsdo
 kumenter, der vedrører drøftelserne mellem Generaldi — Kan disse perioder — i tilfælde af, at det foregående
 rektoraterne III og IV med hensyn til Kommissionens spørgsmål besvares bekræftende — være begrænset til
 procedurer mod FNK og SCK . dem, hvor omdannelsen af råsukker af sukkerrør til
 hvidt sukker kan ske således, at den ikke forløber
 parallelt med forarbejdningen af den sirup, som udvin
 5 . Kommissionen tilpligtes at betale appelsagens omkost des af roerne i de første installationer i samme industri
 ninger, herunder omkostningerne vedrørende begærin virksomhed ?
 gen om foreløbige forholdsregler .
 (') EFT nr . L 177 af 1 . 7 . 1981 , s . 4 .
 Subsidiært : ( 2 ) EFT nr . L 194 af 17 . 7 . 1986 , s . 7 .
 6 . Den af præsidenten for Retten i Første Instans afsagte
 kendelse af 4 . juni 1996 i sag T-18/96 R ophæves, og
 sagen hjemvises til retten til afgørelse .
 7. Kommissionen tilpligtes at betale appelsagens omkost
 ninger, herunder omkostningerne i forbindelse med Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 begæringen om foreløbige forholdsregler . afsagt den 12 . juni 1996 af Tribunal administratif de Paris i
 sagen SA Laboratoires Sarget mod Fonds d'Intervention et
 de Régularisation du marché du sucre ( FIRS )
 ( Sag C-270/96 )
 ( 96/C 294/ 11 )
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Ved dom afsagt den 12 . juni 1996, indgået til Domstolens
 afsagt den 12 . juni 1996 af Tribunal administratif de Paris i Justitskontor den 8 . august 1996 , har Tribunal administra
 sagen SA Sucreries et Raffineries d'Erstein mod Fonds tif de Paris i sagen SA Laboratoires Sarget mod Fonds
 d'Intervention et de Régularisation du marché du sucre d'Intervention et de Régularisation du marché du sucre
 ( FIRS ) ( FIRS ) forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 ( Sag C-269/96 ) anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 mål :
 ( 96/C 294/ 10
 Ved dom afsagt den 12 . juni 1996 , indgået til Domstolens Er produkterne » Sargenor «, » Sarvit «, » Lysivit « og » Dyna
 Justitskontor den 8 . august 1996 , har Tribunal administra misan «, henset til deres sammensætning, præsentation og


text:
27.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 123/23
 Sag anlagt den 13. marts 2013 — Jinko Solar m.fl. mod Parlamentet m.fl.
 (Sag T-142/13)
 2013/C 123/39
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Jinko Solar Co. Ltd (Shangrao, Kina), Zhejiang Jinko Solar Co. Ltd (Haining City, Kina), Jiangxi Jinko Photovoltaic Materials Co. Ltd (Shangrao), Jinko Solar Import and Export Co. Ltd (Shangrao) og Zhejiang Jinko Trading Co. Ltd (Haining City) (ved advokaterne K. Adamantopoulos og J. Cornelis)
 Sagsøgte: Europa-Parlamentet, Europa-Kommissionen og Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgernes påstande
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1168/2012 af 12. december 2012 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 344, s. 1) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgerne.
 —
 Kommissionens afgørelse af 3. januar 2013, hvorved den nægtede at tage sagsøgernes krav om markedsøkonomisk behandling i betragtning, annulleres.
 —
 Europa-Parlamentet, Europa-Kommissionen og Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført ét anbringende, hvorved det hævdes, at forordning (EU) nr. 1168/2012 som anvendt af Kommissionen i forhold til sagsøgerne i afgørelsen af 3. januar 2013 og afgørelsen af 3. januar 2013, hvori det blev anført, at Kommissionen nægtede at tage sagsøgernes krav om markedsøkonomisk behandling i betragtning, tilsidesætter sagsøgernes berettigede forventninger og anvendes med tilbagevirkende kraft til skade for sagsøgerne uden gyldig begrundelse. Som følge deraf tilsidesætter forordning (EU) nr. 1168/2012 som anvendt af Kommissionen i forhold til sagsøgerne i afgørelsen af 3. januar 2013 og afgørelsen af 3. januar 2013 åbenlyst de grundlæggende principper om retssikkerhed og god tro.


text:
5.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 328/32
 Sag anlagt den 10. august 2015 — Guccio Gucci mod KHIM — Guess? IP Holder (Gengivelse af sammenflettede tegn)
 (Sag T-461/15)
 (2015/C 328/29)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Guccio Gucci SpA (Firenze, Italien) (ved advokaterne P. Roncaglia, F. Rossi og N. Parrotta)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Guess? IP Holder LP (Los Angeles, De Forenede Stater)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Guess? IP Holder LP
 Det omtvistede varemærke: Et figurmærke (gengivelse af sammenflettede tegn) — EF-varemærke nr. 5 538 012
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 27. maj 2015 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 2049/2014-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale de omkostninger, der er opstået for sagsøgeren under denne sag.
 —
 Guess? IP Holder LP tilpligtes at betale de omkostninger, der er opstået for sagsøgeren både i forbindelse med sagen for Harmoniseringskontorets annullationsafdeling og appelkammeret
 Anbringende(r)
 —
 Tilsidesættelse af artikel 75 i forordning nr. 207/2009.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009.


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/39
 Sag anlagt den 18. juli 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-334/08)
 (2008/C 223/65)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Aresu og A. Caeiros, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 10 EF, artikel 8 i Rådets afgørelse 2000/597/EF, Euratom af 29. september 2000 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter (1) samt artikel 2, 6, 10, 11 og 17 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom, om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (2), idet den har nægtet at stille egne indtægter svarende til den toldmæssige forpligtelse afledt af, at den lokale toldmyndighed for Puglia og Basilicata i Bari fra den 27. februar 1997 udstedte ulovlige tilladelser til i Taranto at oprette og drive toldlagre af type C efterfulgt af bevillinger til forarbejdning under toldkontrol og aktiv forædling, indtil tilladelserne blev tilbagekaldt den 4. december 2002, til rådighed for Kommissionen.
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen foreholder med nærværende søgsmål den italienske regering at have nægtet at stille egne indtægter — opgjort til ca. 23 mio. EUR — hidrørende fra visse ulovlige toldtilladelser udstedt i Taranto i perioden fra februar 1997 til december 2002 til rådighed for De Europæiske Fællesskaber.
 Sagen vedrører grundlæggende ansvaret for de indtægter, der ikke er opkrævet som følge af de omhandlede ulovlige operationer. Den italienske regering har gjort gældende, at den ikke er ansvarlig for de manglende indtægter som følge af nævnte ulovligheder, idet ulovlighederne udelukkende kan tilregnes de tjenestemænd, der har fremkaldt tabet, hvorimod Kommissionen er af den opfattelse, at den italienske stat i henhold til gældende fællesskabslovgivning skal bære alle økonomiske følger af handlinger foretaget af tjenestemænd, der handler i statens navn og for dennes regning, også når disse er ulovlige.
 (1) EFT L 253, s. 42.
 (2) EFT L 130, s. 1.


text:
19.2.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/16
 Sag anlagt den 8. december 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-507/04)
 (2005/C 45/30)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 8. december 2004 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Michael Van Beek og Bernhard Schima, bistået af Rechtsanwalt Matthias Lang, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sin forpligtelse til at foretage en korrekt eller fuldstændig gennemførelse af Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 (1) om beskyttelse af vilde fugle, idet den ikke har gennemført dette direktivs artikel 1, stk. 1 og 2, artikel 5, artikel 6, stk. 1, artikel 7, stk. 1 og 4, artikel 8, artikel 9, stk. 1 og 2, samt artikel 11 fuldstændigt eller korrekt i østrigsk ret.
 2.
 Republikken Østrig tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 I den foreliggende sag har Kommissionen anfægtet den mangelfulde gennemførelse i østrigsk ret af direktiv 79/409/EØF ved de relevante retsforskrifter, der er meddelt Kommissionen, eller hvis udstedelse Kommissionen havde kendskab til, i forbundslandene Burgenland, Kärnten, Niederösterreich, Oberösterreich, Salzburg, Steiermark, Tirol, Vorarlberg og Wien.
 Efter Kommissionens opfattelse er der på enkelte forbundslandes område ikke foretaget en fuldstændig eller korrekt gennemførelse af bestemmelserne om direktivets anvendelsesområde (direktivets artikel 1, stk. 1 og 2), den generelle beskyttelsesordning for fuglearter (direktivets artikel 5), handelsforbuddet (direktivets artikel 6, stk. 1), forskrifterne om jagt af de i bilag II nævnte arter (direktivets artikel 7, stk. 1), ordningerne for bevarelse af bestande (direktivets artikel 7, stk. 4), forskrifterne om forbudte jagt- og fangstmetoder og -midler (direktivets artikel 8), om betingelserne for at fravige artikel 5-8 (direktivets artikel 9, stk. 1 og 2) og forskrifterne om indførelse af vilde fugle (direktivets artikel 11).
 (1) EFT L 103, s. 1.


text:
22.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/41
 Rettens dom af 9. september 2011 — Omnicare mod KHIM — Astellas Pharma (OMNICARE)
 (Sag T-290/09) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket OMNICARE - det ældre nationale figurmærke OMNICARE - risiko for forveksling - lighed mellem tegnene - lighed mellem tjenesteydelserne - reel brug af det ældre varemærke)
 2011/C 311/75
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Omnicare, Inc. (Covington, Kentucky, De Forenede Stater) (ved M. Edenborough, QC)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Astellas Pharma GmbH (München, Tyskland) (ved advokaterne C. Gutiérrez Martínez, M.H. Granado Carpenter og M. Polo Carreño)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 14. maj 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 402/2008-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Yamanouchi Pharma GmbH og Omnicare, Inc.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Omnicare Inc. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 244 af 10.10.2009.


text:
C 102/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.4.2000
 DOMSTOLENS DOM c) Fra sidstnævnte dato tillægges beløbet morarenter med
 8 % p.a., til betaling sker.
 (Sjette Afdeling)
 2) a) Rådet og Kommissionen tilpligtes in solidum at betale
 W.H. Brinkhoff en erstatning på 362 383 NLG.
 af 27. januar 2000
 b) Dette beløb forrentes med 1,85 % p.a. fra den 5. maj
 i de forenede sager C-104/89 og C-37/90 (påstand om 1984 til datoen for afsigelsen af mellemafgørelsen.
 erstatning), J.M. Mulder, W.H. Brinkhoff, J.M.M. Muskens,
 T. Twijnstra (sag C-104/89) og Otto Heinemann (sag
 C-37/90) mod Rådet for Den Europæiske Union og
 Kommissionen for Den Europæiske Fællesskaber (1) c) Fra sidstnævnte dato tillægges beløbet morarenter med
 8 % p.a., til betaling sker.
 (»Tillægsafgift på mælk — ansvar uden for kontraktforhold
 — erstatning og opgørelse af tab«) 3) a) Rådet og Kommissionen tilpligtes in solidum at betale
 J.M.M. Muskens en erstatning på 324 914 NLG.
 (2000/C 102/02)
 b) Dette beløb forrentes med 1,85 % p.a. fra den 22. no-
 vember til datoen for afsigelsen af mellemafgørelsen.
 (Processprog: nederlandsk og tysk)
 c) Fra sidstnævnte dato tillægges beløbet morarenter med
 8 % p.a., til betaling sker.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) 4) a) Rådet og Kommissionen tilpligtes in solidum at betale
 T. Twijnstra en erstatning på 579 570 NLG.
 I de forenede sager C-104/89 og C-37/90, J.M. Mulder,
 W.H. Brinkhoff, J.M.M. Muskens, T. Twijnstra ved advokaterne b) Dette beløb forrentes med 1,85 % p.a. fra den 10. april
 H.J. Bronkhorst, Haag, og E.H. Pijnacker Hordijk, Amsterdam, 1985 til dagen for afsigelsen af mellemafgørelsen.
 og med valgt adresse i Luxemburg hos advokat J. Loesch, 11,
 rue Goethe, og Otto Heinemann ved advokat M. Düsing,
 Münster, og med valgt adresse i Luxemburg hos advokaterne
 Lambert, Dupong og Konsbrück, 14 a, rue des Bains, mod c) Fra sidstnævnte dato tillægges beløbet morarenter med
 Rådet for De Europæiske Union (befuldmægtigede i sag 8 % p.a., til betaling sker.
 C-104/89: Arthur Brautigam og G. Houttin; og i sag C-37/90:
 A. Brautigam) og Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede i sag C-104/89 T. van Rijn, i sag — I sag C-37/90:
 C-37/90: D. Booß, bistået af advokat H.-J. Rabe) angående en
 påstand om erstatning i henhold til EF-traktatens artikel 178
 og artikel 215, stk. 2 (nu artikel 235 EF og artikel 288, stk. 2,
 5) a) Rådet og Kommissionen tilpligtes in solidum at betale
 EF) har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af P.J.G. Kap-
 O. Heinemann en erstatning på 17 411 DM.
 teyn, som fungerende formand for Sjette Afdeling, og dommer-
 ne G. Hirsch (refererende dommer) og H. Ragnemalm; general-
 advokat: A. Saggio; justitssekretær: H.A. Rühl, den 27. januar
 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: b) Dette beløb forrentes med 1,5 % p.a. fra den 20. novem-
 ber 1984 til datoen for afsigelsen af mellemafgørelsen.
 — I sag C-104/89:
 c) Fra sidstnævnte dato tillægges beløbet morarenter med
 7 % p.a., til betaling sker.
 1) a) Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 Den Europæiske Fællesskaber tilpligtes in solidum at
 betale J.M. Mulder en erstatning på 555 818 NLG.
 — I begge sager:
 b) Dette beløb forrentes med 1,85 % p.a. fra den 1. oktober
 1984 til datoen for afsigelsen af mellemafgørelsen. 6) I øvrigt frifindes Rådet og Kommissionen.
 ---pagebreak--- 8.4.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 102/3
 7) Rådet og Kommissionen bærer deres egne omkostninger og Den regel om enekompetence, der i artikel 16, nr. 1, litra a), i
 in solidum 90 % af sagsøgernes omkostninger, bortset fra konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence
 udgifterne til den af Domstolen indhentede sagkyndige og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder
 erklæring. Rådet og Kommissionen bærer in solidum 90 % handelssager, som ændret ved konventionen af 9. oktober 1978
 af disse udgifter. For så vidt som de resterende 10 % af disse om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige
 udgifter påhviler alle sagsøgerne i de to sager, bæres de af Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse, ved konventionen af
 sagsøgerne i sag C-104/89 med 22 % hver og af sagsøgeren 25. oktober 1982 om Den Hellenske Republiks tiltrædelse og ved
 i sag C-37/90 med 12 %. konventionen af 26. maj 1989 om Kongeriget Spaniens og Den
 Portugisiske Republiks tiltrædelse, er fastsat i sager om leje eller
 forpagtning af fast ejendom, finder anvendelse på en sag om
 (1) EFT C 109 af 29.4.1989. EFT C 71 af 21.3.1990. erstatning for mangelfuld rengøring og beskadigelse af en feriebolig,
 som en privatperson havde lejet med henblik på nogle ugers ferie, selv
 når sagen ikke anlægges direkte af ejeren af ejendommen, men af en
 professionel rejsearrangør, som den pågældende havde lejet boligen
 af, og som anlægger sagen efter at være indtrådt i ejerens rettigheder.
 DOMSTOLENS DOM De accessoriske bestemmelser om afbestillingsforsikring og sikkerhed
 for det af kunden betalte beløb, som findes i de almindelige betingelser
 i den kontrakt, der er indgået mellem rejsearrangøren og lejeren, og
 (Sjette Afdeling) som ikke er hovedsagens genstand, påvirker ikke kontraktens karakter
 af leje af fast ejendom i den forstand, hvori udtrykket anvendes i
 af 27. januar 2000 denne bestemmelse i konventionen.
 i sag C-8/98, Dansommer A/S mod Andreas Götz (anmod-
 ning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Heil- (1) EFT C 72 af 7.3.1998.
 bronn (1)
 (»Bruxelles-konventionen — artikel 16, nr. 1 — enekompe-
 tence i sager om leje eller forpagtning af fast ejendom —
 anvendelsesområde«)
 (2000/C 102/03)
 DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: tysk)
 af 27. januar 2000
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 i sag C-190/98, Volker Graf mod Filzmoser Machinenbau
 GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlan-
 I sag C-8/98, angående en anmodning, som Landgericht desgericht Linz) (1)
 Heilbronn (Tyskland) i medfør af protokollen af 3. juni 1971
 vedrørende Domstolens fortolkning af konventionen af
 27. September 1968 om reternes kompetence og om fuldbyr- (»Arbejdskraftens frie bevægelighed — fratrædelsesgodt-
 delse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, gørelse — afslag, såfremt arbejdstageren opsiger ansættel-
 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sesforholdet for at udøve lønnet beskæftigelse i en anden
 sag, Dansommer A/S mod Andreas Götz, at opnå en præjudi- medlemsstat«)
 ciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 16, nr. 1,
 litra a), i konventionen af 27. september 1968 (EFT 1978 (2000/C 102/04)
 L 304, s. 17), som ændret ved konventionen af 9. oktober
 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede
 Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse (EFT
 L 304, s. 1, og — den ændrede tekst — s. 77), ved konven- (Processprog: tysk)
 tionen af 25. oktober 1982 om Den Hellenske Republiks
 tiltrædelse (EFT L 388, s. 1) og ved konventionen af 26. maj
 1989 om Kongeriget Spaniens og Den Portugisiske Republiks (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 tiltrædelse (EFT L 285, s. 1), har Domstolen (Sjette Afdeling), gjort i Samling af Afgørelse)
 sammensat af formanden for Anden Afdeling, R. Schintgen
 (refererende dommer), som fungerende formand for Sjette
 Afdeling, og dommerne P.J.G. Kapteyn og G. Hirsch; generalad- I sag C-190/98, angående en anmodning, som Oberlandesge-
 vokat: A. La Pergola; justitssekretær; ekspeditionssekretær richt Linz (Østrig) i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu
 H.A. Rühl, den 27. januar 2000 afsagt dom, hvis konklusion artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 lyder således: ret verserende sag, Volker Graf mod Filzmoser Maschinenbau


text:
Nr. C 199/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28 . 6 . 97
 Slettelse af sag C-6/96 (') Slettelse af sag C-34/96 ( ')
 ( 97/C 199/47 ) ( 97/C 199/51 )
 Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-6/ Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-34/
 96 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura cir 96 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura cir
 condariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straffe condariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straffe
 sag mod Sandro Gallotti, skal slettes af registret. sag mod Maria Paolantoni , skal slettes af registret.
 (') EFT nr. C 64 af 2 . 3 . 1996 . (') EFT nr. C 95 af 30 . 3 . 1996 .
 Slettelse af de forenede sager C-165/96, C-166/96,
 Slettelse af sag C-7/96 (')
 C-167/96, C-168/96 og C-169/96 0 )
 ( 97/C 199/48
 ( 97/C 199/52 )
 Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De Ved kendelse af 13 . marts 1997 har formanden for Femte
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-7/ Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol be
 96 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura cir sluttet, at de forenede sager C-165/96 , C-166/96, C-167/
 condariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straffe 96, C-168/96' og C-169/96 , Kommissionen for De Europæ
 sag mod Francesco Palermo, skal slettes af registret. iske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik, skal
 slettes af registret.
 H EFT nr. C 64 af 2 . 3 . 1996 .
 (') EFT nr. C 210 af 20 . 7. 1996 .
 Slettelse af sag C-24/96 (')
 ( 97/C 199/49 ) Slettelse af sag C-189/96 (')
 ( 97/C 199/53 )
 Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-24/ Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 96 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura cir Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 condariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straffe C-189/96 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura
 sag mod Vittorio Iannilli, skal slettes af registret. circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf
 fesag mod Rosalinda Marchionne, skal slettes af registret.
 (') EFT nr. C 77 af 16 . 3 . 1996 .
 O EFT nr. C 210 af 20 . 7 . 1996 .
 Slettelse af sag C-25/96 (')
 Slettelse af sag C- 190/96 ( ] )
 ( 97/C 199/50 )
 ( 97/C 199/54 )
 Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-25/ Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 96 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura cir C-l 90/96 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura
 condariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straffe circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf
 sag mod Francesco Cannizzaro, skal slettes af registret. fesag mod Amerigo Alari, skal slettes af registret.
 (*) EFT nr. C 77 af 16 . 3 . 1996 . (') EFT nr. C 210 af 20 . 7 . 1996 .


text:
C 192/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.7.2000
 Sag anlagt den 26. april 2000 af Consorzio Industrie Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fiammiferi (CIF) mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber Sagsøger er notarfuldmægtig i Baden-Württemberg (Tyskland)
 og udøver dér virksomhed med juridisk rådgivning. Han
 (Sag T-107/00) ansøgte i 1994 om at blive indstillet til egnethedsprøve i
 henhold til den tyske lov om godkendelse som advokat (lov
 (2000/C 192/32) om egnethedsprøve). Ansøgningen blev afvist af de tyske
 myndigheder og domstole i flere instanser. Sagsøger gør nu
 gældende, at lov om egnethedsprøve er udstedt med henblik
 (Processprog: italiensk) på gennemførelsen af direktiv 89/48/EØF (1). Han er individuelt
 og umiddelbart berørt af dette direktiv som følge af de
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der tyske myndigheders og domstoles afslag. Direktivets artikel 1
 den 26. april 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De krænker artikel 12 EF og flere grundlæggende rettigheder.
 Europæiske Fællesskaber af Consorzio Industrie Fiammiferi Bestemmelsen giver andre medlemsstaters borgere, der har et
 (CIF) ved advokaterne Antoni Tizzano og Gian Michele Roberti, eksamensbevis, som opfylder de formelle krav i direktivet,
 Napoli, og med adressen Place du Grand Sablon, 36, Bruxelles, adgang til egnethedsprøven som tysk advokat, hvorimod tyske
 som valgt adresse. statsborgere med ligeværdige eksamensbeviser ikke har denne
 mulighed. Heri ligger en forskelsbehandling, der må medføre,
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: at direktivet kendes ugyldigt.
 — Den stiltiende afvisning af den bekræftende begæring, (1) EFT L 19 af 24.1.1989, s. 16.
 sagsøgeren fremsatte over for Kommissionens generalsek-
 retær den 20. januar 2000, og, om fornødent, den
 foreløbige skrivelse af 17. februar 2000 fra Mary E.
 Prestorn, annulleres.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 2. maj 2000 af British American Tobacco
 International (Investments) limited mod Kommissionen
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de (Sag T-111/00)
 i sag T-40/00, Consorzio Industrie Fiammiferi mod Kommis-
 sionen, anførte. (2000/C 192/34)
 (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 2. maj 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Sag anlagt den 26. april 2000 af Bernd Schmidt mod Rådet Europæiske Fællesskaber af British American Tobacco Interna-
 for Den Europæiske Union tional (Investments) limited (London, England) ved Scott
 Crosby, advokatfirmaet Kemmler Rapp Böhlke & Crosby,
 (Sag T-109/00) Bruxelles.
 (2000/C 192/33) Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 8. marts 2000
 (Processprog: tysk) om ikke at give sagsøgeren aktindsigt i referaterne af de
 møder, Udvalget for Forbrugsafgifter holdt den 29. og 30.
 april 1998 og den 28. og 29. oktober 1999, og hvorefter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 udvalget tilsyneladende har truffet beslutning om at klassi-
 den 26. april 2000 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 ficere ekspanderet tobak som et afgiftspligtigt produkt og
 Union af Bernd Schmidt ved advokat Joachim Schorpp,
 bekræftet denne beslutning.
 Schmidt Lamtsch-Grund Rapp, Delitzsch (Forbundsrepublik-
 ken Tyskland). — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger, jf.
 artikel 87 i procesreglementet for Retten i Første Instans.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse
 af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende vide- Sagsøgeren har forklaret, at det som et tobaksfirma har en vital
 regående uddannelser af mindst tre års varighed kendes interesse i at blive klar over, hvorfor et bestemt produkt, nemlig
 ugyldigt for så vidt angår erhvervene advokat og patenta- ekspanderet tobak, betragtes som røgtobak som omhandlet i
 gent. artikel 5, stk. 1, i direktiv 95/59/EF (1) og derfor som


text:
7.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/27
 Sag anlagt den 4. maj 2007 — Schindler Holding m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-138/07)
 (2007/C 155/52)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Schindler Holding Ltd (Hergiswil, Schweiz), Schindler Management AG (Ebikon, Schweiz), SA Schindler NV (Bruxelles, Belgien), Schindler Sàrl (Luxembourg, Luxembourg), Schindler Liften BV (s'-Gravenhage, Nederlandene) og Schindler Deutschland Holding GmbH (Berlin, Tyskland) (ved Rechtsanwälte R. Bechtold, W. Bosch, U. Soltész og S. Hirsbrunner)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning K(2007) 512 endelig udg. af 21. februar 2007 (sag COMP/E-1/38.823 — PO/Elevators and Escalators) annulleres i henhold til artikel 231, stk. 1, EF.
 —
 Subsidiært nedsættes de i beslutningen pålagte bøder.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til artikel 87, stk. 2, i Rettens procesreglement.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har anfægtet Kommissionens beslutning K(2007) 512 endelig udg. af 21. februar 2007 (sag COMP/E-1/38.823 — PO/Elevators and Escalators). Sagsøgerne og andre virksomheder er ved den anfægtede beslutning blevet pålagt bøder for at have deltaget i karteller på markedet for installation og vedligeholdelse af elevatorer og rulletrapper i Belgien, Tyskland, Luxembourg og Nederlandene. Det er Kommissionens opfattelse, at de pågældende virksomheder har tilsidesat artikel 81 EF.
 —
 Der er sket en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet ved artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003 (1), for så vidt som Kommissionen i henhold hertil er tildelt et ubegrænset skøn med henblik på bødefastsættelsen.
 —
 Den af Kommissionen pålagte bøde er i strid med forbuddet mod tilbagevirkende kraft.
 —
 Retningslinjerne for beregningen af bøder (2) (»1998-retningslinjerne«) er uvirksomme, eftersom der heri ikke tages passende hensyn til særlige omstændigheder i forbindelsen mellem bødernes grundbeløb og de respektive overtrædelser, og Kommissionen gives for store skønsbeføjelser ved bødefastsættelsen.
 —
 De beviser, der er fremført af hovedvidnet i henhold til meddelelsen om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (3), er ulovlige som følge af en tilsidesættelse af princippet nemo tenetur, henholdsvis af retten til ikke at afgive belastende vidneudsagn mod én selv, af princippet in dubio pro reo og af proportionalitetsprincippet samt som følge af den måde, hvorpå Kommissionen overskred sine beføjelser ved at vedtage disse beslutninger.
 —
 Der er sket en tilsidesættelse af magtfordelingsprincippet og kravene til en retsstatslig proces.
 —
 Den anfægtede beslutning er ulovlig i henhold til folkeretten, idet de pålagte bøder har eksproprierende karakter.
 —
 Der er sket en tilsidesættelse af 1998-retningslinjerne, eftersom grundbeløbene og udgangsbeløbene var for høje set i forhold til de konkrete overtrædelser.
 —
 Der er sket en tilsidesættelse af 1998-retningslinjerne, eftersom der blev taget utilstrækkeligt/intet hensyn til formildende omstændigheder.
 —
 Der er sket en tilsidesættelse af samarbejdsmeddelelsen af 2002, eftersom der er indrømmet urimeligt lave bødenedsættelser eller afslag herpå efter samarbejde.
 —
 Bøderne er uforholdsmæssigt høje.
 —
 Den anfægtede beslutning er retsstridig, for så vidt som den er rettet til Schindler Holding Ltd og Schindler Management AG, eftersom den, idet der ikke foreligger en folkeretlig aftale med Schweiz, ikke blev meddelt disse selskaber effektivt.
 —
 Betingelserne for at holde Schindler Holding Ltd ansvarlig in solidum er ikke opfyldt.
 —
 Der er sket en tilsidesættelse af artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003, eftersom bødernes maksimumbeløb blev overskredet.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).
 (2) Retningslinjer for beregningen af bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65, stk. 5, i EKSF-traktaten (EFT 1998 C 9, s. 3).
 (3) Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (EFT 2002 C 45, s. 3).


text:
25.8.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 258/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Højesteret (Danmark) den 29. juni 2012, Metro Cash & Carry Danmark ApS mod Skatteministeriet
 (Sag C-315/12)
 2012/C 258/20
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Højesteret
 Parter
 Sagsøger: Metro Cash & Carry Danmark ApS
 Sagsøgte: Skatteministeriet
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal direktiv 92/12 (1) og forordning 3649/92 (2) fortolkes således, at en erhvervsdrivende i en medlemsstat, der under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende sælger punktafgiftspligtige varer, som er overgået til forbrug i medlemsstaten, og som overleveres til en køber, der er hjemmehørende i en anden medlemsstat, på sælgers forretningssted, uden at sælger bistår med transport eller med at arrangere transport, skal foretage (i) en prøvelse af, om købet af de punktafgiftspligtige varer sker med henblik på at indføre varerne til denne anden medlemsstat og (ii) en prøvelse af, om en sådan indførelse sker med henblik på privat eller erhvervsmæssig anvendelse?
 2)
 Såfremt spørgsmål l besvares bekræftende ønskes oplyst, om den erhvervsdrivende ved salg af punktafgiftspligtige varer under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende ved prøvelsen skal anvende formodningsregler om købers hensigt med de købte varer.
 3)
 Såfremt spørgsmål l besvares bekræftende ønskes yderligere oplyst, om direktiv 92/12 og forordning 3649/92 skal fortolkes således, at en sælger som nævnt i spørgsmål l under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende skal nægte at imødekomme en købers ønske om køb af punktafgiftspligtige varer, hvis køberen ikke tilbyder at aflevere eksemplar l af det i artikel 4 i forordningen nævnte forenklede ledsagedokument, såfremt formålet med købet er at anvende den punktafgiftspligtige vare erhvervsmæssigt i køberens hjemland? Spørgsmålet ønskes tillige besvaret for det tilfælde, at der skal anvendes formodningsregler som anført i spørgsmål 2.
 4)
 Medfører ikrafttrædelsen af direktiv 2008/118 (3) og ophævelsen af direktiv 92/12 en ændring af retstilstanden i forhold til, hvad der fulgte af direktiv 92/12 i relation til besvarelsen af spørgsmål 1-3?
 5)
 Skal udtrykket »varer, som privatpersoner anskaffer til eget brug«, jf. henholdsvis artikel 8 i direktiv 92/12 og artikel 32, stk. l, i direktiv 2008/118, fortolkes således, at det omfatter eller kan omfatte indkøb af punktafgiftspligtige varer under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende? Såfremt spørgsmålet besvares benægtende, ønskes oplyst, om købene da skal henføres til artikel 7 i direktiv 92/12 henholdsvis artikel 33 i direktiv 2008/118?
 (1) Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (EFT L 76, s. 1)
 (2) Kommissionens forordning (EØF) nr. 3649/92 af 17. december 1992 om et forenklet ledsagedokument med henblik på omsætning inden for Fællesskabet af punktafgiftspligtige varer der er overgået til forbrug i afgangsmedlemsstaten (EFT L 369, s. 17)
 (3) Rådets direktiv 2008/118/EF af 16. december 2008 om den generelle ordning for punktafgifter og om ophævelse af direktiv 92/12/EØF (EUT L 9, s. 12)


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/69
 Sag anlagt den 24. august 2009 — Fédération Internationale des Logis mod KHIM (firkant med udadbuede sider i farven kastaniebrun)
 (Sag T-329/09)
 2009/C 267/126
 Stævningen er affattet på fransk
 Parter
 Sagsøger: Fédération Internationale des Logis (Paris, Frankrig) (ved avocat C. Champagner Katz)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 11. juni 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 0202/2009-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Et mærke udvisende en firkant med udadbuede sider i farven kastaniebrun for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 18, 24, 43 og 44 — ansøgning nr. 6468722
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen om registrering
 Appelkammerets afgørelse: Afvisning af klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009, idet afbildningen af en firkant med udadbuede sider i en særegen og karakteristisk kastaniebrun farve har det fornødne særpræg for de tjenesteydelser og varer, ansøgningen om registrering angår, da disse elementer giver mærket en særegen fremtræden for disse varer og tjenesteydelser.


text:
27.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/19
 Rettens dom af 19. september 2012 — Fraas mod KHIM (ternet motiv i mørkegrå, lysegrå, beige og mørkerød)
 (Sag T-328/10) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-figurmærke, der gengiver et ternet motiv i mørkegrå, lysegrå, beige og mørkerød - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), artikel 75 og artikel 76, stk. 1, i forordning (EF) nr. 207/2009)
 (2012/C 331/32)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Tyskland) (ved advokaterne R. Kunze og G. Würtenberger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (først ved B. Schmidt, derefter ved D. Walicka, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 7. juni 2010 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 190/2010-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ternet motiv i mørkegrå, lysegrå, beige og mørkerød som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 V. Fraas GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 288 af 23.10.2010.


text:
16.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/2
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 24. februar 2005
 i sag C-320/04, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2000/43/EF - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2005/C 93/04)
 Processprog: fransk
 I sag C-320/04, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 27. juli 2004, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: D. Martin) mod Storhertugdømmet Luxembourg (befuldmægtiget: S. Schreiner), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R. Silva de Lapuerta, og dommerne J. Makarczyk og J. Klučka (refererende dommer); generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: R. Grass, den 24. februar 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2000/43/EF af 29. juni 2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse, idet det ikke vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 2.
 Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 228 af 11.9.2004.


text:
2.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 34/33
 Rettens dom af 11. december 2014 — Saint-Gobain Glass Deutschland mod Kommissionen
 (Sag T-476/12) (1)
 ((Aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - forordning (EF) nr. 1367/2006 - dokumenter vedrørende sagsøgerens anlæg i Tyskland og angående en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner - delvist afslag på aktindsigt - miljøoplysninger - artikel 6, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1367/2006 - undtagelse vedrørende beskyttelse af beslutningsprocessen - dokumenter fra en medlemsstat - medlemsstatens indsigelse mod udlevering - artikel 4, stk. 3 og 5, i forordning nr. 1049/2001))
 (2015/C 034/37)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (Aachen, Tyskland) (ved advokaterne S. Altenschmidt og C. Dittrich)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved P. Costa de Oliveira og H. Krämer, derefter ved H. Krämer og M. Konstantinidis, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af dels Kommissionens stiltiende afgørelse af 4. september 2012 og subsidiært Kommissionens stiltiende afgørelse af 25. september 2012 dels Kommissionens afgørelse af 17. januar 2013 om afslag på fuld aktindsigt i den oversigt, som den Tyske Forbundsrepublik havde fremsendt til Kommissionen inden for rammerne af proceduren i artikel 15, stk. 1, i Kommissionens afgørelse 2011/278/EU af 27. april 2011, der fastlægger midlertidige EU-regler for harmoniseret gratistildeling af emissionskvoter i henhold til artikel 10a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (EUT L 130, s. 1), for så vidt som denne oversigt indeholder oplysninger om visse af sagsøgerens anlæg på tysk område, hvilke oplysninger vedrører foreløbige tildelinger samt aktiviteter og kapacitetsniveauer med hensyn til CO2-emissioner i årene 2005 til 2010, anlæggenes effektivitet og de årlige emissionskvoter tildelt foreløbigt for perioden fra 2013 til 2020.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 9 af 12.1.2013.


text:
6.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 232/28
 Rettens dom af 28. juni 2011 — ATB Norte mod KHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER Città)
 (Sag T-482/09) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket BRICO CENTER Città - de ældre EF-figurmærker ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro og CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2011/C 232/49
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: ATB Norte, SL (Burgos, Spanien) (først ved advokaterne P. López Ronda, G. Macias Bonilla, H. Curtis-Oliver og G. Marín Raigal, derefter ved advokat F. Brandolini Kujman)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved O. Montalto og G. Mannucci, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Italien) (ved advokaterne G. Ghidini, M. Mergati og C. Signorini)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 28. september 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1047/2008-4) vedrørende en indsigelsessag mellem ATB Norte, SL og Bricocenter Italia Srl.
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 28. september 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1047/2008-4) annulleres, i det omfang den af Bricocenter Italia Srl for appelkammeret indgivne indsigelse tages til følge for så vidt angår tjenesteydelser, som vedrører »reklame«, »bistand ved forretningsledelse« og »forretningsadministration«, der er omfattet af EF-varemærkeansøgningen.
 2)
 I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 3)
 ATB Norte, SL, Bricocenter Italia Srl og Harmoniseringskontoret bærer de omkostninger, de hver især har afholdt i forbindelse med sagen ved Retten.
 (1) EUT C 24 af 30.1.2010.


text:
7.12.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 305/11
 »Merkblatt zum Arbeitnehmer-Entsendegesetz« (informations- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 skrivelse til lov om udstationering af arbejdstagere) i uforandret følgende påstande:
 form stilles udenlandske arbejdsgivere til rådighed, og stadig
 ligger til grund for myndighedernes efterprøvelse.
 1. Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2000/
 42/EF af 22. juni 2000 om ændring af bilagene til Rådets
 Efter de af forbundsregeringen fremførte argumenter har direktiv 86/362/EØF, 86/363/EØF og 90/642/EØF om
 Kommissionen gjort følgende anbringender gældende: fastsættelse af maksimalgrænseværdier for indholdet af
 pesticidrester i og på korn, i og på levnedsmidler af
 — medlemsstaternes ret til selv at fastlægge indholdet af animalsk oprindelse og på og i visse produkter af
 begrebet »mindsteløn«, jf. artikel 3, stk. 1, andet punktum, vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grøntsager ( 1),
 i direktiv 96/71/EF, indeholder ikke retten til selv at idet den ikke har sat de fornødne love og administrative
 fastlægge sammenligningsmetoden; bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet eller
 ikke har underrettet Kommissionen herom.
 — til fastlæggelsen af indholdet af begrebet »mindsteløn«
 hører også fastlæggelsen af kriteriet »forfaldsdato« (»Fällig- 2. Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost-
 keit«), men problemet angående indberegningen af lønbe- ninger.
 standdele med opsat forfaldsdato (f.eks. 13. månedsløn
 og julegratiale) kan ikke løses derved, at lønbestanddelene
 ikke tages i betragtning, således som det er sket i
 informationsskrivelsen;
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — de ved sådanne lønbestanddele eksisterende kontrolpro-
 blemer skal løses bilateralt mellem de berørte medlemssta-
 ter, og må ikke føre til begrænsninger i den frie udveksling
 af tjenesteydelser; Medlemsstaternes forpligtelse til at gennemføre direktiver
 (artikel 249, stk. 3, EF) omfatter en forpligtelse til at overholde
 de i direktiverne fastsatte frister. Denne frist udløb med hensyn
 — en medlemsstat, der har undladt at medregne supplerende til ovennævnte direktiv den 28. februar 2001, uden at
 feriepenge som en bestanddel af mindstelønnen, kan ikke Republikken Østrig havde truffet de nødvendige foranstalt-
 afhjælpe denne »mangel« ved at anse faktisk betalte ninger.
 bidrag til et organ med hjemsted i udlandet, der kan
 sammenlignes med en tysk feriekasse, for et tillæg, der
 ikke skal tages hensyn til.
 (1 ) EFT 2000 L 158, s. 51.
 ( 1) EFT L 18, s. 1.
 Sag anlagt den 2. oktober 2002 af Kommissionen for De
 Sag anlagt den 2. oktober 2002 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-354/02)
 (Sag C-353/02)
 (2002/C 305/18)
 (2002/C 305/17)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2. okto- Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2. okto-
 ber 2002 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommissionen ber 2002 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ved Gerald Braun, Kommissio- for De Europæiske Fællesskaber ved Gerald Braun, Kommissio-
 nens Juridiske Tjeneste, og Luis Escobar Guerrero, Kommissio- nens Juridiske Tjeneste, og Luis Escobar Guerrero, Kommissio-
 nens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, C 254, Kirchberg, som nens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, C 254, Kirchberg, som
 befuldmægtiget. befuldmægtiget.
 ---pagebreak--- C 305/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.12.2002
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt holdet af pesticidrester i og på korn, i og på levnedsmidler
 følgende påstande: af animalsk oprindelse og på og i visse produkter af
 vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grøntsager ( 1),
 1. Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine idet den ikke har sat de fornødne love og administrative
 forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2000/ bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet eller
 57/EF af 22. september 2000 om ændring af bilagene ikke har underrettet Kommissionen herom.
 til Rådets direktiv 76/895/EØF og 90/642/EØF om
 fastsættelse af maksimalgrænseværdier for pesticidrester 2. Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost-
 på og i frugt og grøntsager og om fastsættelse af ninger.
 maksimalgrænseværdier for pesticidrester på og i visse
 produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og
 grøntsager ( 1), idet den ikke har sat de fornødne love og
 administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme
 direktivet eller ikke har underrettet Kommissionen herom. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 2. Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. Medlemsstaternes forpligtelse til at gennemføre direktiver
 (artikel 249, stk. 3, EF) omfatter en forpligtelse til at overholde
 de i direktiverne fastsatte frister. Denne frist udløb med
 hensyn til ovennævnte direktiv den 31. marts 2001, uden at
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Republikken Østrig havde truffet de nødvendige foranstalt-
 ninger.
 Medlemsstaternes forpligtelse til at gennemføre direktiver
 (artikel 249, stk. 3, EF) omfatter en forpligtelse til at overholde (1 ) EFT 2000 L 244, s. 78.
 de i direktiverne fastsatte frister. Denne frist udløb med
 hensyn til ovennævnte direktiv den 31. marts 2001, uden at
 Republikken Østrig havde truffet de nødvendige foranstalt-
 ninger.
 ( 1) EFT 2000 L 244, s. 76.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 24. september 2002 af Tribunal du Travail de
 Bruxelles (19. Afdeling) i sagen Yamina Haddad mod Den
 Belgiske Stat
 Sag anlagt den 2. oktober 2002 af Kommissionen for De (Sag C-358/02)
 Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-355/02) (2002/C 305/20)
 (2002/C 305/19)
 Ved dom afsagt den 24. september 2002, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 7. oktober 2002, har Tribunal du travail
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2. okto- de Bruxelles (19. Afdeling) i sagen Yamina Haddad mod Den
 ber 2002 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommissionen Belgiske Stat forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 for De Europæiske Fællesskaber ved Gerald Braun, Kommissio- en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 nens Juridiske Tjeneste, og Luis Escobar Guerrero, Kommissio-
 nens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, C 254, Kirchberg, som Skal artikel 41, stk. 1, i samarbejdsaftalen af 27.4.1976
 befuldmægtiget. mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget
 Marokko, som Fællesskabet godkendte ved Rådets forordning
 (EØF) nr. 2211/78 af 26. september 1978 (1), navnlig når
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt henses til artikel 14 i Den Europæiske Konvention til Beskyttel-
 følgende påstande: se af Menneskerettigheder og Grundlæggende Frihedsrettighe-
 der, som undertegnet i Rom den 4. november 1950, og
 1. Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine artikel 1 i tillægsprotokollen af 20. marts 1952, fortolkes
 forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2000/ således, at bestemmelsen er til hinder for, at en medlemsstat
 58/EF af 22. september 2000 om ændring af bilagene til afslår at bevilge en ydelse såsom en ydelse til handicappede,
 Rådets direktiv 86/362/EØF, 86/363/EØF og 90/642/ som der i statens lovgivning er indrømmet dens statsborgere og
 EØF om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for ind- statsborgere i Den Europæiske Union ret til, til en marokkansk


text:
C 295/16 | DA 1 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 9 . 97
 C-250/90 (') var relevant her og fører til en anden vur Sag anlagt den 22. juli 1997 af Kommissionen for De
 dering. Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 ( Sag C-268/97 )
 ( 97/C 295/24 )
 — Det er retligt urigtigt eller utilstrækkeligt begrundet, at
 Retten i præmis 146-153 har fastslået, at beslutningen
 af 2 . juli 1992 om Kommissionens afvisning af Flori
 mex m.fl.'s klager er baseret på en fortolkning og Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 anvendelse af artikel 2 , stk . 1 , første punktum , i for 22 . juli 1997 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kom
 ordning nr. 26 , som går længere end de forudgående missionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 beslutninger. konsulent Flendrik van Lier og Lena Strom , Kommissio
 nens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz,
 Wagner-Centret, Kirchberg.
 — I præmis 155-169 er Retten med urette og i øvrigt
 uforståeligt kommet til det resultat, at den anfægtede
 beslutning, som nærmere specificeret under sagens Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har ned
 behandling, med hensyn til VBA's fortsatte beståen lagt følgende påstande :
 ikke er tilstrækkelig til at godtgøre, at brugsgebyret er
 nødvendigt for at nå målene med EF-traktatens
 artikel 39 i den betydning, der forudsættes i artikel 2 ,
 — Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 stk . 1 , første punktum , i forordning nr. 26 , og Retten
 forpligtelser i henhold til traktaten og direktiv 86/609/
 har anlagt et retligt urigtigt kriterium for anvendelse af
 denne bestemmelse eller i hvert fald anvendt artikel 2 ,
 EØF (') om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes
 love og administrative bestemmelser om beskyttelse af
 stk . 1 , i forordning nr. 26 retligt urigtigt . Retten har
 dyr, der anvendes til forsøg og andre videnskabelige
 overskredet sin kompetence ved på embeds vegne at
 formål , ved ikke inden for de frister, der er fastsat i
 udfylde de faktiske omstændigheder med — i øvrigt
 nævnte direktiv, at træffe de foranstaltninger, der er
 urigtige — opfattelser.
 nødvendige for at opfylde forpligtelserne i henhold til
 dettes artikel 14 og 22 .
 — I præmis 170-183 har Retten indført og anvendt et ret
 ligt urigtigt kriterium eller formuleret i hvert fald et — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost
 kriterium , som der ikke kan findes støtte for i gæl ninger.
 dende ret, ved at stille den betingelse , at et gebyr, der
 skal sikre VBA's eksistens, kun kan accepteres, såfremt
 gebyret opkræves som en passende modydelse for en Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 tjenesteydelse eller en anden fordel , hvis værdi kan
 berettige gebyrets størrelse; i hvert fald er det, som
 Retten har udtalt herom, uforståeligt. — Det gøres med hensyn til direktivets artikel 14 gæl
 dende , at kravet om modtaget undervisning og den for
 nødne faglige uddannelse i belgisk ret kun er opfyldt
 for en » maitre d'expérience «, mens nævnte artikel 14
 — 1 præmis 184-186 har Retten med urette og i øvrigt
 omfatter alle » personer, der udfører forsøg eller delta
 uforståeligt udtalt, at Kommissionen ( bl.a .) har ger deri «.
 begrundet sin afvisning af Florimex ' klager med den
 betragtning, at brugsgebyret har samme virkning som
 en mindstepris, og Retten fastslår i øvrigt på grundlag
 af disse betragtninger, at Kommissionens begrundelse — Med hensyn til direktivets artikel 22 gøres det gæl
 er utilstrækkelig. dende, at det ikke er tilstrækkeligt at henvise til
 bestemmelserne om gennemførelse af direktiverne om
 harmonisering af normer og protokoller vedrørende
 afprøvning af medicinske specialiteter og lægemidler,
 — I præmis 191-195 har Retten med urette, eller i hvert således som Belgien har gjort. Formålet med direktiv
 fald uforståeligt og utilstrækkeligt begrundet, taget 86/609/E.ØF er at beskytte dyr og undgå unødig genta
 som udgangspunkt, at VBA's gebyr for forhandlere, gelse af forsøg, hvorfor direktivets artikel 22 generelt
 der har indgået handelsaftaler, og for de direkte leve omfatter alle forsøg » med henblik på at efterkomme
 randører skal være det samme , medmindre der er en national lovgivning eller Fællesskabets retsforskrifter
 forskel mellem de to kategorier af leverandører. vedrørende sundhed og sikkerhed «, dvs . ikke blot
 afprøvning af lægemidler til mennesker og dyr.
 (') Dom at 1 5 . december 1 994 , Sml . 1 994 1 , s . 564 1 , præmis 34-35 .
 (') EFT L 358 af 18 . 12 . 1986 , s . 1 .