text:
5.12.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 454/8
 Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 8. september 2016 — Real Express Srl mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret og MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
 (Sag C-309/15 P) (1)
 ((Appel - artikel 181 i Domstolens procesreglement - EU-varemærker - forordning (EU) nr. 207/2009 - figurmærke i farverne blå og rød, der indeholder ordbestanddelen »real« - indsigelse fra indehaveren af de nationale figurmærker i farverne sort og hvid, der indeholder ordbestanddelene »Real« og »Real mark« - afvisning af indsigelsen))
 (2016/C 454/17)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Real Express Srl (ved avocată C. Anitoae)
 De andre parter i sagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved D. Botis og D. Hanf, som befuldmægtigede) og MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. (ved Rechtsanwälte J.-C. Plate og R. Kaase)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Real Express Srl bærer deres egne omkostninger og betaler de af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 398 af 30.11.2015.


text:
2.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 197/29
 Sag anlagt den 9. juni 2008 — Spanien mod Kommissionen
 (Sag T-206/08)
 (2008/C 197/51)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (ved F. Díez Moreno, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens beslutning af 8. april 2008 (2008/321/EF) om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, og Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL), for så vidt som den omfatter korrektioner, der påvirker Kongeriget Spanien, og som er en følge af to undersøgelser vedrørende vinproduktionskapaciteten (VT/VI/2002/14 og VT/VI/2006/09), på i alt 54 949 195,80 EUR, som følger af anvendelsen af en fast korrektion på 10 % af alle de udgifter, som var anmeldt tidligere som forbunden støtte.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den udelukkelse fra EF-finansiering, der berører Spanien i nærværende sag, følger af to undersøgelser vedrørende vinproduktionskapaciteten (VT/VI/2002/14 og VT/VI/2006/09), der som grundlag for beregning af den finansielle korrektion anvender de udgifter, der blev anmeldt af Spanien for alle de støtteforanstaltninger, med hensyn til hvilke de produkter, som er resultatet af ulovlige parceller af vindyrkningsarealer i regnskabsårene 2003 og 2004, kunne konkurrere om, på i alt 54 949 195,80 EUR (en fast korrektion på 10 % af alle de udgifter, der var anmeldt tidligere som forbunden støtte, for så vidt angår manglende kontrol af forbuddet på ethvert vindyrkningsareal).
 Kongeriget Spanien anfægter den finansielle korrektion, idet det anser den for at være ubegrundet og uforholdsmæssig af følgende grunde:
 —
 Den foreslåede korrektion er behæftet med en begrundelsesmangel.
 —
 De spanske kontrolmyndigheders korrekte gennemførelse af kontroller af afsløringen af ulovlige vindyrkningsarealer i regnskabsårene 2003 og 2004.
 —
 Kommissionens tjenestegrenes manglende gennemførelse af de fremgangsmåder, der er fastsat i forbindelse med afslutning af regnskaber.
 —
 Uhensigtsmæssigheden i at anvende resultaterne af den undersøgelse, der blev gennemført i 2002.
 —
 Afvisningen af at ekstrapolere de selvstyrende regioner, der ikke blev besøgt, fra den foreslåede korrektion.
 —
 Manglen på tekniske argumenter til støtte for den foreslåede procentsats: diskriminerende elementer i de forskellige administrative bestemmelser.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
23.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 31. juli 2004 af Tribunale de Teramo i straffesagen mod Christian Palazzese
 (Sag C-359/04)
 (2004/C 262/34)
 Ved kendelse afsagt den 31. juli 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 18. august 2004, har Tribunale di Teramo i straffesagen mod Christian Palazzesse forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 »Kan artikel 43, stk. 1, EF og artikel 49, stk. 1, EF fortolkes således, at medlemsstaterne midlertidigt (i en periode på 6 til 12 år) kan fravige principperne om etableringsfrihed og den frie udveksling af tjenesteydelser inden for Den Europæiske Union uden at tilsidesætte nævnte principper, ved at handle på følgende måde:
 1)
 Ved at tildele visse personer bevillinger med henblik på udøvelse af en bestemt virksomhed med levering af tjenesteydelser, for en periode på 6 eller 12 år, på grundlag af regler, der udelukker visse (ikke-italienske) typer af konkurrenter fra udbudsproceduren,
 2)
 ved at ændre nævnte ordning efter senere at være blevet opmærksom på, at den ikke var forenelig med principperne i artikel 43 EF og 49 EF, således at de retssubjekter, der tidligere var udelukket, i fremtiden kan deltage,
 3)
 ved ikke at tilbagekalde bevillingerne tildelt i medfør af den tidligere ordning, der som nævnt var i strid med principperne om etableringsfrihed og den frie udveksling af tjenesteydelser, eller iværksætte en ny udbudsrunde i overensstemmelse med de nye regler, som nu er i overensstemmelse med ovennævnte principper, og
 4)
 ved derimod at fortsætte retsforfølgelsen af enhver, der udfører bookmakervirksomhed sammen med en anden erhvervsdrivende, som — til trods for, at sidstnævnte har tilladelse til at udføre sådan virksomhed i oprindelsesmedlemsstaten — var udelukket fra udbudsproceduren, netop fordi de tidligere gældende regler, der senere er blevet ophævet, indebar, at vedkommende var udelukket fra at deltage.«


text:
C 144/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.6.2002
 2) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler sagsø- 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 gerens omkostninger.
 3) Den Franske Republik bærer sine egne omkostninger. (1) EFT C 86 af 27.3.1999.
 (1) EFT C 378 af 5.12.1998.
 RETTENS DOM
 af 20. marts 2002
 i sag T-23/99, LR af 1998 A/S mod Kommissionen for De
 RETTENS DOM Europæiske Fællesskaber (1)
 af 20. marts 2002 (»Konkurrence — kartel — fjernvarmerør — EF-traktatens
 artikel 85 (nu artikel 81 EF) — sammenhængende overtræ-
 delse — boykot — aktindsigt — bøde — retningslinjer
 for beregningen af bøder — forbud mod tilbagevirkende
 i sag T-17/99, KE KELIT Kunststoffwerk GmbH mod gyldighed — berettiget forventning«)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (2002/C 144/77)
 (»Konkurrence — kartel — fjernvarmerør — EF-traktatens
 artikel 85 (nu artikel 81 — bøde — ligebehandling — (Processprog: engelsk)
 retningslinjer for beregningen af bøder — forbud mod
 tilbagevirkende gyldighed«)
 (2002/C 144/76) I sag T-23/99, LR af 1998 A/S, tidligere Løgstør Rør A/S,
 Løgstør (Danmark), ved avocats D. Waelbroeck og H. Peytz,
 og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: P. Olivier og
 (Processprog: tysk) E. Gippini Fournier), hvorunder der principalt er nedlagt
 påstand om annullation af Kommissionens beslutning 1999/
 60/EF af 21. oktober 1998 om en procedure efter EF-traktatens
 artikel 85 (sag IV/35.691/E-4: Rørkartel (præisolerede rør)
 (EFT 1999 L 24, s. 1) og subsidiært om nedsættelse af den
 bøde, der er pålagt sagsøgeren ved denne beslutning, har
 I sag T-17/99, KE KELIT Kunststoffwerk GmbH, Linz (Østrig), Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 ved advokaterne G. Grassner og W. Löbl, og med valgt P. Mengozzi, og dommerne V. Tiili og R.M. Moura Ramos;
 adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske justitssekretær: fuldmægtig G. Herzig, den 20. marts 2002
 Fællesskaber (befuldmægtigede: W. Mölls og E. Gippini Fourni- afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 er), hvorunder der principalt er nedlagt påstand om annullation
 af Kommissionens beslutning 1999/60/EF af 21. oktober 1998
 om en procedure efter EF-traktatens artikel 85 (sag IV/35.691/ 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 E-4: Rørkartel (præisolerede rør) (EFT 1999 L 24, s. 1) eller
 subsidiært om nedsættelse af den bøde, der er pålagt sagsøgeren
 ved denne beslutning, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 af afdelingsformanden, P. Mengozzi, og dommerne V. Tiili og
 R.M. Moura Ramos; justitssekretær: fuldmægtig G. Herzig, den
 20. marts 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: (1) EFT C 86 af 27.3.1999.
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.


text:
29.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 295/20
 Appel iværksat den 16. juli 2012 af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 8. maj 2012 i sag T-416/10 — Yoshida Metal Industry Co. Ltd mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-340/12 P)
 2012/C 295/36
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 De andre parter i appelsagen: Yoshida Metal Industry Co. Ltd og Pi-Design AG, Bodum France og Bodum Logistics A/S
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Appellanten gives medhold fuldt ud.
 —
 Den appellerede dom ophæves.
 —
 Yoshida Metal Industry Co. Ltd tilpligtes at betale Harmoniseringskontorets omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 —
 Appellanten gør gældende, at Retten ikke har begrundet den appellerede dom, for så vidt som den ikke tog stilling til Harmoniseringskontorets anbringende, anført i præmis 18 i den appellerede dom.
 —
 Appellanten gør endvidere gældende, at Retten tilsidesatte varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii). Retten burde have bemærket, at et todimensionalt tegn ikke blot kan anvendes på, men også kan indgå i en tredimensional genstand. Anvendelse af varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), kræver således, at alle de mulige måder, hvorpå det på indleveringsdagen kan tænkes, at det pågældende tegn kan indgå i en tredimensional genstand, tages i betragtning. Retten har foretaget en urigtig gengivelse af beviserne ved at fastslå, at appelkammeret udelukkende havde baseret sin undersøgelse på de varer, der reelt markedsføres. Appelkammeret gjorde det klart, at dets konklusioner primært er baseret på de patenter, som Pi-Design havde fremlagt. Under alle omstændigheder bør henvisning til supplerende oplysninger, herunder patenter og de varer, der reelt markedsføres, ikke være forbudt, hvor sådanne oplysninger bekræfter konklusionen om, at kendetegnene for det anfægtede tegn, som indgivet, kan føre til opnåelsen af et teknisk resultat, når de indgår i en tredimensional genstand. Dette er den eneste hensigtsmæssige metode til at sikre retssikkerheden og den offentlige interesse, som ligger til grund for varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii).


text:
18.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 167/6
 Sag anlagt den 14. maj 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Polen
 (Sag C-174/09)
 2009/C 167/10
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Kaduczak og S. Schønberg, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/32/EF af 6. juli 2005 om rammerne for fastlæggelse af krav til miljøvenligt design af energiforbrugende produkter (1), idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2005/32/EF udløb den 11. august 2007. På tidspunktet for denne sags anlæggelse havde sagsøgte imidlertid endnu ikke udstedt alle nødvendige bestemmelser for at gennemføre direktivet eller under alle omstændigheder ikke underrettet Kommissionen herom.
 (1) EUT L 191, s. 29.


text:
24.2.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 42/40
 Sag anlagt den 22. december 2006 — SO.GE.L.M.A. mod EAR
 (Sag T-411/06)
 (2007/C 42/71)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: SO.GE.L.M.A. Srl (Scandicci, Italien) (ved avvocati E. Cappelli, P. De Caterini, A. Bandini og A. Gironi)
 Sagsøgt: Det Europæiske Genopbygnings Agentur
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Det Europæiske Genopbygnings Agenturs beslutninger om at aflyse et udbud af bygge- og anlægskontrakten »genoptagelse af fri sejlads (fjernelse af ikke eksploderede bomber) i de indre vandveje, Den Serbiske Republik, Serbien og Montenegro« (udbudsreference: EuropeAid/120694/D/W/YU, projekt nr. 05SER01 04 01) og om at bekendtgøre et nyt udbud, som blev truffet ved EARs skrivelse af 9. oktober 2006, protokol D (06)DG/MIL/EP 2715, og af 14. december 2006, protokol DG/mie/3313, samt enhver retsakt, der ligger til grund herfor, er sideordnet hermed eller har tilknytning hertil, herunder beslutningen om udelukkelse af sagsøgeren.
 —
 Det Europæiske Genopbygnings Agentur pålægges under alle omstændigheder at betale sagsøgeren skadeserstatning i det omfang, det er angivet i stævningen.
 —
 Det Europæiske Genopbygnings Agentur tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omtvistede udbud i den foreliggende sag vedrørte tildelingen af en bygge- og anlægskontrakt, der bestod i identificeringen og fjernelse af ikke-eksploderede krigsbomber, der var tilbage efter NATOs luftbombardement i 1999, med henblik på at genåbne de interne vandveje Donau og Sava for sejlads.
 Sagsøgeren modtog, efter at selskabets bud blev fundet det mest fordelagtige, en første anmodning om afklaringer, som hurtigt blev leveret. Der er særligt givet præcise begrundelser for tilstedeværelsen af en højt kvalificeret person som teamleader for vandundersøgelsesgruppen, men med en lavere erhvervserfaring end den i udbuddet krævede.
 Sagsøgeren blev — efter at have haft professionel kontakt til et konsulentfirma for Det Europæiske Genopbygnings Agentur under den pågældende udbudsprocedure, hvilket gav sagsøgeren grundlag for at forvente et positivt udfald af udbuddet — senere oplyst om, at udbudsproceduren blev annulleret, fordi der ikke var teknisk egnede bud, og man udviste hensigt til at bekendtgøre et nyt udbud.
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 41 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (1) og mere generelt af de principper, som gælder for de fællesskabsretlige regler vedrørende proceduren for tildeling af offentlige kontrakter, for så vidt annullationen af den pågældende procedure skyldes et uovervejet valg, der er foretaget uden en dybere vurdering af den almene interesse, som skal varetages. For det andet har sagsøgeren også gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af begrundelsespligten.
 (1) EUT L 134 af 30.4.2004, s. 114.


text:
11.9.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 300/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgien) den 3. juli 2017 — Profit Europe NV mod Belgische Staat
 (Sag C-397/17)
 (2017/C 300/24)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank van eerste aanleg te Brussel
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Profit Europe NV
 Sagsøgt: Belgische Staat
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal underposition 7307 19 10 (1) fortolkes således, at den omfatter rørfittings af støbejern med kuglegrafit med sådanne karakteristika, som de i hovedsagen omhandlede rørfittings har, såfremt det af deres objektive karakteristika fremgår, at de adskiller sig væsentligt fra deformerbart støbejern, fordi deformerbarheden af støbejern med kuglegrafit ikke hidrører fra en relevant termisk behandling, og fordi støbejern med kuglegrafit har en anden grafitform end deformerbart støbejern, nemlig kuglegrafit i stedet for temperkul?
 2)
 Skal underposition 7307 11 00 fortolkes således, at den omfatter rørfittings af støbejern med kuglegrafit med sådanne karakteristika, som de i hovedsagen omhandlede rørfittings har, såfremt det af de objektive karakteristika for støbejern med kuglegrafit fremgår, at dette produkt har væsentlig lighed med de objektive karakteristika for ikke-deformerbart støbejern?
 3)
 Skal de forklarende bemærkninger til den kombinerede nomenklatur til underposition 7307 19 10 lades ude af betragtning, for så vidt det heri anføres, at deformerbart støbejern omfatter støbejern med kuglegrafit, hvis det ligger fast, at støbejern med kuglegrafit ikke er deformerbart støbejern?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og Den Fælles Toldtarif (EFT L 256, s. 1).


text:
C 7/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11.1.2003
 1) Artikel 43 EF og 48 EF er til hinder for en national lovgivning indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
 som den i hovedsagen omtvistede, i henhold til hvilken Cofidis SA mod Jean-Louis Fredout, at opnå en præjudiciel
 overdrageren ved overdragelse af aktier i selskaber til underpris afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 93/
 ikke kan udskyde beskatningen af kapitalgevinsterne af disse 13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i
 aktier, når overdragelsen sker til en udenlandsk juridisk person, forbrugeraftaler (EFT L 95, s. 29), har Domstolen (Femte
 som overdrageren direkte eller indirekte ejer en andel i — dog Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Wathelet, og
 under forudsætning af, at denne andel kan give overdrageren en dommerne C.W.A. Timmermans, D.A.O. Edward, A. La
 sådan indflydelse på beslutningerne i den udenlandske juridiske Pergola og P. Jann (refererende dommer); generaladvokat:
 person, at han kan træffe afgørelse om dens drift — eller til et A. Tizzano; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett,
 svensk aktieselskab, der er datterselskab af en sådan udenlandsk den 21. november 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 juridisk person. således:
 2) Artikel 56 EF og 58 EF er til hinder for en national lovgivning
 som den i hovedsagen omtvistede, i henhold til hvilken Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige
 overdrageren ved overdragelse af aktier i selskaber til underpris kontraktvilkår i forbrugeraftaler er til hinder for en national ordning,
 ikke kan udskyde beskatningen af kapitalgevinsterne af disse der i sager, anlagt af erhvervsdrivende mod forbrugere på grundlag af
 aktier, når overdragelsen sker til en udenlandsk juridisk person, en gensidig kontrakt, forbyder den nationale ret efter udløbet af en
 som overdrageren direkte eller indirekte ejer en andel i, der ikke forældelsesfrist af egen drift eller efter en indsigelse fra forbrugeren at
 kan give overdrageren en sådan indflydelse på beslutningerne i henvise til et urimeligt vilkår i kontrakten.
 den udenlandske juridiske person, at han kan træffe afgørelse
 om dens drift.
 (1 ) EFT C 61 af 24.2.2001.
 ( 1) EFT C 45 af 10.2.2001.
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 (Femte Afdeling)
 af 21. november 2002
 af 21. november 2002
 i sag C-473/00, Cofidis SA mod Jean-Louis Fredout (an- i sag C-23/01, Robelco NV mod Robeco Groep NV
 modning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van
 d’instance de Vienne) (1) Beroep te Brussel) (1)
 (»Direktiv 93/13/EØF — urimelige kontraktvilkår i forbru- (»Direktiv 89/104/EØF — artikel 5, stk. 5 — bestemmelser
 geraftaler — søgsmål rejst af en erhvervsdrivende — natio- om beskyttelse mod brug af et tegn med andet formål end at
 nal bestemmelse med forbud til de nationale domstole mod, skelne mellem varer eller mellem tjenesteydelser — omfanget
 efter udløb af en forældelsesfrist, af egen drift eller efter af en sådan beskyttelse — tegn, der ligner varemærket«)
 indsigelse fra forbrugeren at fastslå et urimeligt kontraktvil-
 kår«)
 (2003/C 7/07)
 (2003/C 7/06)
 (Processprog: nederlandsk)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-23/01, angående en anmodning, som Hof van Beroep
 I sag C-473/00, angående en anmodning, som tribunal d’ins- te Brussel (Belgien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 tance de Vienne (Frankrig) i medfør af artikel 234 EF har Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Robelco
 ---pagebreak--- 11.1.2003 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 7/5
 NV mod Robeco Groep NV, at opnå en præjudiciel afgørelse hensyn til rejse og ophold, og som er begrundet i hensynet til
 vedrørende fortolkningen af artikel 5, stk. 5, i Rådets første den offentlige orden, sikkerhed og sundhed (EFT 1963-
 direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes 1964, s. 109), har Domstolen, sammensat af præsidenten,
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene J.-P. Puissochet,
 (EFT 1989 L 40, s. 1), har Domstolen (Sjette Afdeling), M. Wathelet og R. Schintgen samt dommerne C. Gulmann,
 sammensat af formanden for Anden Afdeling, R. Schintgen, D.A.O. Edward, A. La Pergola, P. Jann (refererende dommer),
 som fungerende formand for Sjette Afdeling, og dommerne V. Skouris, F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr og J.N. Cunha
 V. Skouris, F. Macken (refererende dommer), N. Colneric og Rodrigues; generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: fuld-
 J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colo- mægtig M.-F. Contet, den 26. november 2002 afsagt dom,
 mer; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den hvis konklusion lyder således:
 21. november 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Hverken EF-traktatens artikel 48 (efter ændring nu artikel 39 EF)
 Artikel 5, stk. 5, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. decem- eller de i den afledte ret fastsatte bestemmelser, der gennemfører
 ber 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning arbejdskraftens frie bevægelighed, er til hinder for, at en medlemsstat
 om varemærker skal fortolkes således, at en medlemsstat, hvis den ved administrative politimæssige foranstaltninger begrænser opholds-
 finder anledning hertil, og på de betingelser, den selv fastsætter, kan tilladelsen for en vandrende arbejdstager fra en anden medlemsstat til
 beskytte et varemærke mod brug af et tegn med andet formål end at en del af det nationale område, på betingelse af,
 skelne mellem varer eller mellem tjenesteydelser, når brugen af dette
 tegn uden skellig grund indebærer en utilbørlig udnyttelse af — at dette som følge af hans individuelle adfærd er begrundet i
 varemærkets særpræg eller renommé, eller sådan brug skader dette hensynet til den offentlige orden eller den offentlige sikkerhed
 særpræg eller renommé.
 — at det, såfremt der ikke foreligger en sådan mulighed, på grund
 af tungtvejende hensyn af den nævnte karakter er nødvendigt at
 ( 1) EFT C 79 af 10.3.2001. træffe en foranstaltning om opholdsforbud på eller udvisning
 fra hele det nationale område, og
 — at den adfærd, som den pågældende medlemsstat har til hensigt
 at forhindre, såfremt den forekommer hos medlemsstatens egne
 borgere, giver anledning til straffeforanstaltninger eller andre
 faktiske og effektive modforanstaltninger.
 DOMSTOLENS DOM
 (1 ) EFT C 108 af 7.4.2001.
 af 26. november 2002
 i sag C-100/01, Ministre de l’Intérieur mod Aitor Oteiza
 Olazabal (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af
 Conseil d’État) (1) DOMSTOLENS DOM
 (»Fri bevægelighed for personer — begrænsninger — offent- (Sjette Afdeling)
 lige orden — politimæssige foranstaltninger, der begrænser
 opholdstilladelsen for en statsborger fra en anden medlems-
 af 26. november 2002
 stat til en del af det nationale område«)
 i sag C-202/01, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 (2003/C 7/08) skaber mod Den Franske Republik (1)
 (Processprog: fransk) (»Traktatbrud — direktiv 79/409/EØF — beskyttelse af
 vilde fugle — udlægning som særligt beskyttede områder —
 Plaine des Maures«)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (2003/C 7/09)
 (Processprog: fransk)
 I sag C-100/01, angående en anmodning, som Conseil d’État
 (Frankrig) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 for i den for nævnte ret verserende sag, Ministre de l’Intérieur gjort i Samling af Afgørelser)
 mod Aitor Oteiza Olazabal, at opnå en præjudiciel afgørelse
 vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 6, 8 A og 48
 (efter ændring nu artikel 12 EF, 18 EF og 39 EF) og Rådets
 direktiv 64/221/EØF af 25. februar 1964 om samordning af I sag C-202/01, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 de særlige foranstaltninger, som gælder for udlændinge med ber (befuldmægtigede: G. Valero Jordana og J. Adda) mod


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/76
 Sag anlagt den 4. september 2009 — ICO Satellite mod Kommissionen
 (Sag T-350/09)
 2009/C 267/137
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: ICO Satellite Ltd (Slough, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor S. Tupper)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at beslutning nr. 2009/449/EF af 13. maj 2009 om udvælgelse af operatører af fælleseuropæiske systemer, der leverer mobile satellittjenester (MSS), er ugyldig i henhold til artikel 230 og 231 EF.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger, og der træffes beslutning om sådanne yderligere foranstaltninger, som Retten måtte finde hensigtsmæssige.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har i stævningen nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning nr. 2009/449/EF af 13. maj 2009 om udvælgelse af operatører af fælleseuropæiske systemer, der leverer mobile satellittjenester (MSS) (1).
 Det gøres gældende, at den anfægtede beslutning bevirker, at sagsøgeren fratages de ejendomsrettigheder, der er opnået i henhold til folkeretten. Sagsøgeren hævder endvidere, at den anfægtede beslutning er ulovlig, fordi Kommissionen:
 —
 Foretog en forskelsbehandling af sagsøgeren ved at inddrage en tidligere formand for bestyrelsen hos Inmarsat Ventures Limited Council (»Inmarsat«) i beslutningsproceduren, hvorved den har tilsidesat væsentlige formforskrifter og ligebehandlingsprincippet.
 —
 Handlede urimeligt ved at vælge Inmarsat og Solaris Mobile Limited frem for sagsøgeren, når sidstnævnte angiveligt objektivt set er bedre i stand til at levere MSS.
 Ifølge sagsøgeren har sagsøgte ved at vedtage den anfægtede beslutning handlet uforholdsmæssigt og diskriminerende, i strid med sagsøgerens berettigede forventninger. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at den anfægtede beslutning ligeledes udgør en tilsidesættelse af dens ret til respekt for sin ejendom, som garanteret ved artikel 6 i protokol 1 til den europæiske menneskerettighedskonvention (»EMRK«), og retten til respekt for sagsøgerens borgerlige rettigheder, herunder ejendomsretten og retten til en retfærdig og offentlig rettergang, knæsat ved EMRK’s artikel 6.
 (1) Kommissionens beslutning 2009/449/EF af 13.5.2009 om udvælgelse af operatører af fælleseuropæiske systemer, der leverer mobile satellittjenester (MSS) (meddelt under nummer K(2009) 3746) (EUT 2009 L 149, s. 65).


text:
28.8.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/10
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 8. juli 2004
 i sag C-400/03, Waterman SAS mod Directeur général des douanes et droits indirects (anmodning om præjudiciel afgørelse fra tribunal d'instance du VIIe arrondissement de Paris) (1)
 (Fælles toldtarif - den kombinerede nomenklatur - toldposition - æsker til fyldepenne)
 (2004/C 217/18)
 Processprog: fransk
 I sag C-400/03, angående en anmodning, som Tribunal d'instance du VIIe arrondissement de Paris (Frankrig), i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Waterman SAS mod Directeur général des douanes et droits indirects, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende foreneligheden af de forklarende bemærkninger til underposition 4202 12 11 og 4202 12 19 i den kombinerede nomenklatur, der er indeholdt i Kommissionens meddelelse med overskriften »Forklarende bemærkninger til De Europæiske Fællesskabers kombinerede nomenklatur« (EFT 2000 C 199, s. 1), med den fælles toldtarifs kombinerede nomenklatur, der er gengivet i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EFT L 256, s. 1), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2263/2000 af 13. oktober 2000 (EFT L 264, s. 1), har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.N. Cunha Rodrigues, og dommerne J.-P. Puissochet og K. Lenaerts (refererende dommer); generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett den 8. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Gennemgangen af det forelagte spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af de forklarende bemærkninger til underposition 4202 12 11 og 4202 12 19 i den kombinerede nomenklatur, der er indeholdt i Kommissionens meddelelse med overskriften »Forklarende bemærkninger til De Europæiske Fællesskabers kombinerede nomenklatur«.
 (1) EFT C 275 af 15.11.2003.


text:
6.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 232/26
 Rettens dom af 28. juni 2011 — ATB Norte mod KHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER Garden)
 (Sag T-479/09) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket BRICO CENTER Garden - de ældre EF-figurmærker ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro og CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2011/C 232/46
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: ATB Norte, SL (Burgos, Spanien) (først ved advokaterne P. López Ronda, G. Macias Bonilla, H. Curtis-Oliver og G. Marín Raigal, derefter ved advokat F. Brandolini Kujman)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved O. Montalto og G. Mannucci, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Italien) (ved advokaterne G. Ghidini, M. Mergati og C. Signorini)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 24. september 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1044/2008-4) vedrørende en indsigelsessag mellem ATB Norte, SL og Bricocenter Italia Srl.
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 24. september 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1044/2008-4) annulleres, i det omfang den af Bricocenter Italia Srl for appelkammeret indgivne indsigelse tages til følge for så vidt angår tjenesteydelser, som vedrører »reklame«, »bistand ved forretningsledelse« og »forretningsadministration«, der er omfattet af EF-varemærkeansøgningen.
 2)
 I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 3)
 ATB Norte, SL, Bricocenter Italia Srl og Harmoniseringskontoret bærer de omkostninger, de hver især har afholdt i forbindelse med sagen ved Retten.
 (1) EUT C 24 af 30.1.2010.


text:
1.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 154/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto den 7. april 2006 — Deutsche Lufthansa AG mod Ana — Aeroportos de Portugal SA
 (Sag C-181/06)
 (2006/C 154/18)
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto.
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Deutsche Lufthansa AG.
 Sagsøgt: Ana — Aeroportos de Portugal SA.
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Kan det beløb, der opkræves i gebyr for administrativ ground handling og overvågning i henhold til bestemmelserne i artikel 10, nr. 1, i Decreto-regulamentar nr. 12/99 af 30. juli 1999, anses for en betaling, der er »[fastsat] på grundlag af relevante, objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier« som omhandlet i artikel 16, stk. 3, i Rådet for Den Europæiske Unions direktiv 96/67/EF (1) af 15. oktober 1996?
 2.
 Kolliderer forpligtelsen til at betale gebyr for administrativ ground handling og overvågning i henhold til bestemmelsen i artikel 10, nr. 1, i Decreto-regulamentar nr. 12/99 af 30. juli 1999 og artikel 18, stk. 2, i Decreto-Lei nr. 102/90 af 21. marts 1990, som affattet ved Decreto-Lei nr. 280/99 af 26. juli 1999 og andre bestemmelser om fastsættelsen af dette gebyr, med eller er den i strid med den fri adgang til markedet for levering af ground handling-ydelser til tredjemand i henhold til bestemmelsen i artikel 6 i Rådets direktiv 96/67/EF af 15. oktober 1996?
 3.
 Kolliderer forpligtelsen til at betale gebyr for administrativ ground handling og overvågning i henhold til bestemmelsen i artikel 10, nr. 1, i Decreto-regulamentar nr. 12/99 af 30. juli 1999 og artikel 18, stk. 2, i Decreto-Lei nr. 102/90 af 21. marts 1990, som affattet ved Decreto-Lei nr. 280/99 af 26. juli 1999 og andre bestemmelser om fastsættelsen af dette gebyr, med eller er den i strid med gennemførelsen af det indre marked og principperne i artikel 3, litra c), EF og artikel 4 EF?
 4.
 Kan forpligtelsen til at betale gebyr for administrativ ground handling og overvågning i henhold til bestemmelsen i artikel 10, nr. 1, i Decreto-regulamentar nr. 12/99 af 30. juli 1999 og artikel 18, stk. 2, i Decreto-Lei nr. 102/90 af 21. marts 1990, som affattet ved Decreto-Lei nr. 280/99 af 26. juli 1999 og andre bestemmelser om fastsættelsen af dette gebyr, anses for misbrug som omhandlet i artikel 82 EF.
 (1) Om adgang til ground handling-markedet i Fællesskabets lufthavne (EFT L 272, s. 36).


text:
11.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/5
 Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 3. april 2014 — Pohotovosť s.r.o. mod Ján Soroka (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Okresný súd Bardejov — Slovenien)
 (Sag C-153/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 93/13/EØF - tidsmæssig anvendelse - forhold forud for Republikken Sloveniens tiltrædelse af Den Europæiske Union - åbenbart, at Domstolen er inkompetent))
 2014/C 261/06
 Processprog: slovensk
 Den forelæggende ret
 Okresný súd Bardejov
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Pohotovosť s.r.o.
 Sagsøgt: Ján Soroka
 Procesdeltager: Združenie na ochranu občana spotrebiteľa HOOS
 Konklusion
 Det er åbenbart, at Den Europæiske Unions Domstol ikke har kompetence til at besvare de spørgsmål, der er forelagt af Okresný súd Bardejov (Slovenien) ved afgørelse af 15. februar 2013.
 (1) EUT C 178 af 22.6.2013.


text:
25.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/13
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 19. april 2005
 i de forenede sager T-380/02 og T-128/03, Success-Marketing Unternehmensberatungsgesellschaft mbH mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (EF-varemærker - begæring om restitutio in integrum - betingelserne for meddelelse af Harmoniseringskontorets afgørelser og meddelelser - fremsendelse pr. telefax)
 (2005/C 155/26)
 Processprog: tysk
 I de forenede sager T-380/02 og T-128/03, Success-Marketing Unternehmensberatungsgesellschaft mbH, Linz, (Østrig), ved advokaterne G. Secklehner og C. Ofner, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: J. Weberndörfer og G. Schneider), den anden part i sagen for appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og intervenient ved Retten i sag T-128/03 var Chipita International SA, Athen (Grækenland), ved advokat P. Hoffmann, angående en påstand om annullation af dels afgørelse truffet den 26. september 2002 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 26/2001-1), hvorved der blev givet afslag på sagsøgerens begæring om restitutio in integrum, dels afgørelse truffet den 13. februar 2003 og/eller afgørelse truffet den 13. marts 2003 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1124/2000-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Success-Marketing Unternehmensberatungsgesellschaft mbH og Chipita International SA, har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Vilaras, og dommerne M.E. Martins Ribeiro og K. Jürimäe; justitssekretær: fuldmægtig I. Natsinas, den 19. april 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design).
 3)
 Chipita International SA bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 101 af 26.4.2003.


text:
27.9.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 247/15
 Sag anlagt den 8. juli 2008 — Tyskland mod Kommissionen
 (Sag T-270/08)
 (2008/C 247/28)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Forbundsrepublikken Tyskland (ved M. Lumma bistået af Rechtsanwalt C. von Donat)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning K(2008) 1615 endelig udg. af 29. april 2008 om nedsættelse af den støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) til et operationelt program i Mål 1-regionen Berlin (øst) i Forbundsrepublikken Tyskland (1994-1999), der blev tildelt ved Kommissionens beslutning K(94) 1973 af 5. august 1994, annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har ved den anfægtede beslutning nedsat den økonomiske støtte fra EFRU til det operationelle program i Mål 1-regionen Land Berlin i Forbundsrepublikken Tyskland (1994-1999).
 Sagsøgeren gør til støtte for søgsmålet for det første gældende, at Kommissionen har foretaget en urigtig bedømmelse af sagens faktiske forhold. Sagsøgeren anfægter navnlig, at Kommissionen har fejlbedømt enkelte kontrolresultater og urimeligt har antaget, at der foreligger systematiske fejl ved administrationen og kontrollen.
 Sagsøgeren gør for det andet gældende, at der ikke er hjemmel til at anvende faste og ekstrapolerede finansielle korrektioner på det operationelle program for programperioden 1994-1999, da der ikke fandtes regler for denne periode, der var sammenlignelige med artikel 39 i forordning (EF) nr. 1260/99 (1). Endvidere udgør hverken bestemmelserne i artikel 24 i forordning (EØF) nr. 4253/88 (2), eller Kommissionens interne retningslinier af 15. oktober 1997 om finansielle nettokorrektioner i forbindelse med anvendelse af artikel 24 i Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 eller princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning ved gennemførelse af budgettet i artikel 274 EF en tilstrækkelig præcis hjemmel. Der findes ifølge sagsøgeren heller ikke en passende, mangeårig og almindeligt anerkendt forvaltningspraksis.
 Derudover gør sagsøgeren gældende, at den anfægtede beslutning tilsidesætter artikel 24, stk. 2, i forordning nr. 4253/88, da der ikke foreligger uregelmæssigheder i denne forskrifts forstand. Sagsøgeren gør i den forbindelse yderligere gældende, at uanset om forudsætningerne for en nedsættelse i artikel 24, stk. 2, i forordning nr. 4253/88 måtte være opfyldte, burde Kommissionen have udnyttet sin skønsbeføjelse og foretaget en afvejning af, om nedsættelsen er forholdsmæssig.
 Sagsøgeren gør subsidiært gældende, at de faste korrektioner er uforholdsmæssige, og at Kommissionen har foretaget ekstrapolationen på et utilstrækkeligt faktisk grundlag.
 Sagsøgeren anfægter endvidere, at Kommissionen har tilsidesat sin pligt til at angive en tilstrækkelig begrundelse for den anfægtede beslutning.
 Sagsøgeren gør endelig gældende, at Kommissionen har tilsidesat partnerskabsprincippet, da den til trods for, at dens finansinspektører har foretaget adskillige kontroller i programperioden 1994-1999, på intet tidspunkt har overvejet økonomiske konsekvenser på grund af svaghederne i systemet.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21.6.1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene (EFT L 161, s. 1).
 (2) Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 af 19.12.1988 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter (EFT L 374, s. 1).


text:
28 . 10 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 286/ 13
 og solicitor Stephen Kon, og med valgt adresse i Luxem pensler og børster til maling, kalkning, lakering og lign. med
 bourg hos advokaterne Winandy og Err, 60 , avenue Gaston oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik og om endelig
 Diderich, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles opkrævning af den midlertidige antidumpingtold, der er
 skaber ved Francisco Enrique González-Díaz og Richard pålagt denne import, hvilken forordning blev kendt ugyldig
 Lyal, som befuldmægtigede, støttet af Den Franske Repu ved Domstolens dom af 22 . oktober 1991 , sag C-16/90,
 blik ved Edwige Belliard, Catherine de Salins og Jean-Marc Nölle, Sml . I, s . 5163 , har Retten ( Første Udvidede
 Belorgey, som befuldmægtigede , angående en påstand om Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden J. L. Cruz
 annullation af Kommissionens beslutning af 29 . juli 1993 Vilaça, og dommerne D. P. M. Barrington, H. Kirschner, A.
 om afvisning af en klage i henhold til traktatens artikel 85 og Kalogeropoulos og V. Tiili; justitssekretær: H. Jung, den
 86 , samt om, at behandlingen af denne klage ( IV/33 . 374 ) 18 . september 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 straks genoptages, har Retten ( Første Udvidede Afdeling ), således :
 sammensat af præsidenten, J. L. Cruz Vilaça , og dommerne
 A. Saggio, H. Kirschner, A. Kalogeropoulos og V. Tiili; 1 ) Rådet og Kommissionen frifindes.
 justitssekretær: H. Jung, den 18 . september 1995 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således: 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 0 ) EFT nr . C 222 af 18 . 8 . 1993 .
 1 ) Kommissionens beslutning i henhold til skrivelse af
 29. juli 1993 om afvisning af sagsøgerens klage af
 24. november 1989 (IV/33 . 374) annulleres.
 2 ) I øvrigt afvises sagen. DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 18 . september 1995
 3 ) Det pålægges Kommissionen at betale sagens omkost
 i sag T-168/94, Blackspur DIY Ltd m.fl. mod Rådet for Den
 ninger, bortset fra intervenientens omkostninger, som Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 denne selv betaler.
 Fællesskaber ( ] )
 (Erstatningssøgsmål — Fællesskabets ansvar uden for kon
 (>) EFT nr. C 319 af 26 . 11 . 1993 .
 traktforhold — årsagsforbindelse — antidumpingtold —
 grundforordning (EØF) nr. 2423/88)
 ( 95/C 286/32 )
 (Processprog: engelsk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS I sag T-168/94, Blackspur DIY Limited, Unsworth, Bury
 den 18 . september 1995 ( England ), Steven Kellar, J. M. A. Glancy og Ronald Cohen,
 Manchester ( England ), ved Barrister K. P. E. Lasok of the
 i sag T-167/94, Detlef Nölle mod Rådet for Den Europæi Bar of England and Wales, og Solicitor Charles Khan, og
 ske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesska med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Maria
 ber ( J ) Dennewald, 12, avenue de la Porte Neuve, mod Rådet for
 (Ansvar uden for kontraktforhold — formaliteten — Den Europæiske Union ved Jorge Monteiro, Hans-Jürgen
 antidumpinggrundforordning (EØF) nr. 2423/88 — tilside Rabe og Georg M. Berrisch, som befuldmægtigede, Kom
 sættelse — antidumpingforordning (EØF) nr. 725/89 — missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Eric White,
 ugyldighed — ansvar som følge af generelle retsakter — som befuldmægtiget, hvori der i henhold til EØF-traktatens
 omsorgsprincippet — retten til kontradiktion — tilstræk artikel 178 og 215 , stk . 2, er nedlagt påstand om, at Rådet
 kelig kvalificeret krænkelse) for Den Europæiske Union og Kommissionen tilpligtes at
 ( 95/C 286/31 ) erstatte det tab, som sagsøgerne hævder at have lidt på
 grund af disse institutioners handlinger og undladelser i
 forbindelse med pålæggelse af en antidumpingtold på
 (Processprog: tysk) indførsler af visse malerpensler og -børster med oprindelse i
 Den Kinesiske Folkerepublik, har Retten ( Første Udvidede
 I sag T-167/94, Detlef Nölle, der driver virksomhed under Afdeling ), sammensat af præsidenten, J. L. Cruz Vilaça, og
 firmanavnet » Eugen Nölle «, med bopæl i Remscheid dommerne D. P. M. Barrington, H. Kirschner, A. Kaloge
 (Tyskland ), ved advokaterne Frank Montag og Hans- ropoulos og V. Tiili; justitssekretær: H. Jung, den 18 . sep
 Joachim Prieβ, Bruxelles, mod Rådet for Den Europæiske tember 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Union ved Jorge Monteiro, Jürgen Hube, Hans-Jürgen Rabe
 og Georg Berrisch, som befuldmægtigede, og Kommissio 1 ) Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Eric L. White og De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 Claus-Michael Flappe, som befuldmægtigede, hvori der i
 henhold til EØF-traktatens artikel 178 og 215 , stk . 2 , er 2 ) Sagsøgerne betaler sagens omkostninger in solidum.
 nedlagt påstand om erstatning af det tab, som sagsøgeren
 angiver at have lidt i kraft af vedtagelsen af Rådets (M EFT nr . C 277 af 15 . 10 . 1993 .
 forordning ( EØF) nr. 725/89 af 20 . marts 1989 om
 indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af


text:
10.12.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/13
 Sag anlagt den 26. september 2005 — Frankin m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-359/05)
 (2005/C 315/25)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Jacques Frankin (Sorée, Belgien) m.fl.[ved: avocats G. Bounéou og F. Frabetti]
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Annullation af den stiltiende afvisning af at yde bistand i henhold til vedtægtens artikel 24.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne, som alle er tjenestemænd eller øvrige ansatte ved Kommissionen, havde anmodet om overførsel af de pensionsrettigheder, de havde optjent i Belgien, til Fællesskabernes ordning i henhold til bestemmelserne i en belgisk lov vedtaget i 1991. I 2003 vedtog Belgien en ny lov, som ifølge sagsøgerne fastsætter mere favorable vilkår for denne type nye overførsler. Eftersom sagsøgerne allerede havde iværksat overførsel af deres rettigheder, kunne de imidlertid ikke benytte sig af bestemmelserne i lov 2003.
 Efter et informationsmøde, som fandt sted den 9. december 2004, erfarede sagsøgerne, at Kommissionen ikke havde til hensigt at bistå dens tjenestemænd og øvrige ansatte med at opnå den for dem mest tilfredsstillende overførsel.
 Sagsøgerne har med søgsmålet anfægtet Kommissionens afgørelse, som de betegner som en afvisning af at yde bistand i strid med vedtægtens artikel 24. Sagsøgerne har til støtte for deres søgsmål foruden sidstnævnte artikel ligeledes anført, at der er sket tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling, af forbudet mod usaglig sagsbehandling, af begrundelsespligten, af den berettigede forventning og af reglen »patere legem quam ipse fecisti«, samt at der foreligger magtmisbrug.


text:
21.11.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 358/7
 Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùl- Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved dom
 gende spùrgsmål: afsagt den 29. maj 1998 af Diikitiko Protodikio Pirea
 (Fjerde Afdeling med tre dommere) i sagen Henkel Hellas
 ABEE mod Elliniko Dimosio
 1. Bestemmes det i artikel 3 i direktiv 84/5/EéF (1), at
 den lovpligtige motoransvarsforsikring skal dñkke ska- (Sag C-350/98)
 der forvoldt medlemmer af forsikringstagerens eller
 (98/C 358/15)
 fùrerens familie, selv når familiemedlemmerne befor-
 dres vederlagsfrit, og der kun er et ansvarsgrundlag i
 form af »risikoansvar«, men ikke culpaansvar, eller
 kan medlemsstaten udelukke tilkendelse af erstatning i
 Ved dom afsagt den 29. maj 1998, indgået til Domstolens
 disse tilfñlde?
 Justitskontor den 24. september 1998, har Diikitiko Proto-
 dikio Pirea (Fjerde Afdeling med tre dommere) i sagen
 2. Finder mindstebelùbene for forsikringssummer i Henkel Hellas ABEE mod Elliniko Dimosio forelagt De
 artikel 1, stk. 2, i det samme direktiv 84/5/EéF ligele- Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om
 des anvendelse på situationer, hvor der er et ansvars- prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 grundlag i form af »risikoansvar«, men ikke culpaan-
 svar, eller kan medlemsstaten i lovgivningen trñffe
 bestemmelse om, at maksimumbelùbene for erstatning, 1. Er der ved den afgift, som den grñske stat opkrñver i
 når der ikke foreligger culpa hos fùreren af kùretùjet, medfùr af artikel 42, stk. 6, i lov nr. 265/1992 tale om
 der er ansvarlig for uheldet, er lavere end mindstebelù- en kapitaltilfùrselsafgift som omhandlet i artikel 4 i
 bene? direktiv 69/335/EéF (1) af 17. juli 1969 fra Rådet for
 De Europñiske Fñllesskaber, med senere ñndringer,
 også henset til, at der den 1. juli 1984 ikke fandtes
 3. Skal den nationale retsinstans fortolke national ret på
 nogen kapitaltilfùrselsafgift i Grñkenland?
 en sådan måde, at den bliver i overensstemmelse med
 bestemmelserne i et direktiv, når direktivet er mangel-
 fuldt gennemfùrt, og de tidligere bestemmelser i natio-
 nal ret er blevet opretholdt? 2. Såfremt spùrgsmålet besvares bekrñftende, kan det da
 tillades, henset til de fiskale sñregenheder i Grñken-
 land, at den i ovennñvnte direktiv omhandlede sats på
 4. Gñlder dette også, selv om en sådan fortolkning er i 1 % forhùjes?
 strid med den almindelige forståelse af betydningen og
 rñkkeviden af bestemmelserne i national ret, eller
 endog når denne fortolkning er i overensstemmelse (1) Henvisningen til Rådets direktiv 66/335/EéF er en fejl Ð skal
 med den nationale lovgivers hensigt, som det imidler- vñre direktiv 69/335/EéF (EFT 1969 II, s. 405).
 tid ikke er lykkedes den at give udtryk i lovens ordlyd?
 5. Skal den nationale retsinstans foretage en sådan for-
 tolkning i overensstemmelse med bestemmelserne i fñl-
 lesskabsdirektivet, selv i en retstvist kun mellem bor-
 gere?
 Appel ivñrksat den 24. september 1998 af Laboratoires
 pharmaceutiques Bergaderm SA og Jean-Jacques Goupil til
 6. Skal den nationale retsinstans foretage en fortolkning prùvelse af dom afsagt den 16. juli 1998 af De Europñiske
 af sin nationale ret i overensstemmelsen med bestem- Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje Afdeling) i sag
 melsen i artikel 1 i direktiv 90/232/EéF (2), også med T-199/96, Laboratoires pharmaceutiques Bergaderm SA
 henblik på et uheld, der fandt sted inden udlùbet af og Jean-Jacques Goupil mod Kommissionen for De Euro-
 medlemsstatens frist for at gennemfùre denne bestem- pñiske Fñllesskaber
 melse i national ret?
 (Sag C-352/98 P)
 7. Hvis det må fastslås, at det ikke er muligt at fortolke (98/C 358/16)
 national ret på en sådan måde, at den bliver i overens-
 stemmelse med bestemmelserne i et direktiv, forpligter
 fñllesskabsrettens forrang da den nationale retsinstans
 til at undlade at anvende de nationale regler, der er Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 uforenelige med direktivet, selv når der foreligger en 24. september 1998 ivñrksat appel af Laboratoires phar-
 retstvist kun mellem borgere? maceutiques Bergaderm SA og Jean-Jacques Goupil, ved
 advokaterne Jean-Pierre Spitzer og Yves-Marie Moray,
 Paris, til prùvelse af dom afsagt den 16. juli 1998 af De
 (1) EFT L 8 af 11.1.1984, s. 17.
 Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje
 (2) EFT L 129 af 19.5.1990, s. 33.
 Afdeling) i sag T-199/96, Laboratoires pharmaceutiques
 Bergaderm SA og Jean-Jacques Goupil mod Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber.
 ---pagebreak--- C 358/8 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 21.11.98
 Appellanten har nedlagt fùlgende påstande: pasningsudvalget, eller, som Retten har opfattet
 forholdet, i mangel af en udtalelse, og
 Ð Den af Retten i Fùrste Instans afsagte dom (1) af 16. juli
 1998 ophñves. Ð Kommissionen skulle i udstrakt og frem for alt fyl-
 destgùrende omfang have inddraget Jean-Jacques
 Goupil og de mange internationale videnskabs-
 Ð Der gives medhold i de af appellanterne nedlagte mñnd, der til stadighed godtgjorde, at Bergasol
 påstande: var uskadeligt og effektivt, i sit arbejde.
 Ð Sagen antages til realitetsbehandling, og appellan- Udelukkelsen fra markedet overskrider grñnserne for
 ternes krav tages til fùlge de almindelige risici, der er forbundet med den pågñl-
 dende form for erhvervsvirksomhed, idet udelukkelsen
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale 152 867 090 FRF ikke på nogen måde er begrundet i hensynet til den
 i erstatning til Laboratoires pharmaceutiques Ber- offentlige sundhed.
 gaderm SA og 161 309 995,33 FRF i erstatning til
 Jean-Jacques Goupil (1) EFT C 299 af 26.9.1998, s. 32.
 (2) EFT L 167 af 18.7.1995, s. 19.
 (3) Rådets direktiv 76/768/EéF, EFT L 262 af 27.9.1976, s. 169.
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale de samlede sagsom-
 kostninger.
 Anbringender og vñsentligste argumenter:
 Ð Fñllesskabsretten er tilsidesat, idet Retten har fundet, Sag anlagt den 29. september 1998 af Kommissionen for
 at den relevante bestemmelse i det attende direktiv om De Europñiske Fñllesskaber mod Kongeriget Belgien
 tilpasning til den tekniske udvikling af bilag II, III, VI (Sag C-355/98)
 og VII til Rådets direktiv 76/768/EéF (95/34/EF, her-
 efter »tilpasningsdirektivet« (2)) er en generel retsakt. (98/C 358/17)
 Da Jean-Jacques Goupil er eneindehaver af et patent,
 der giver mulighed for at anvende naturlige citrones-
 senser indeholdende 5-MOP i et solbeskyttelsesmiddel, Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 er hans selskab Bergaderm individuelt og umiddelbart 29. september 1998 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af
 berùrt af den pågñldende retsakt, idet den alene angår Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved Maria
 selskabet. Patakia, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuld-
 mñgtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos
 Gómez de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg.
 Ð Retten har foretaget et åbenbart fejlagtigt skùn for så
 vidt angår Kommissionens fejl. I modsñtning til, hvad
 der er angivet i den relevante bestemmelse i direktivet,
 giver alle de foreliggende videnskabelige undersùgelser Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 om produktet Bergasol et fuldstñndigt grundlag for at
 konkludere, at produktet er uskadeligt og effektivt.
 Kommissionen, der bevidst har tilsidesat kontradikti- 1) Det fastslås, at Kongeriget Belgien ikke har overholdt
 onsprincippet, har ved sin adfñrd varetaget de konkur- sine forpligtelser i henhold til traktatens artikel 48, 52
 rerende producenters interesser. og 59, idet det i forbindelse med lov af 10. april 1990
 om overvågningsvirksomhed, vagtselskaber og intern
 overvågningstjeneste har vedtaget bestemmelser,
 (Subsidiñrt)
 a) hvorefter der for at drive en sådan virksomhed stil-
 Ð Fñllesskabsretten er tilsidesat, idet Retten ikke har les krav om en forudgående tilladelse, i forbindelse
 konstateret nogen overtrñdelse af en hùjere retsregel med hvilken der er fastsat en rñkke betingelser,
 til beskyttelse af private. Inden for »kosmetikdirekti- nemlig:
 vets« (3) rammer råder Kommissionen ikke over et
 skùn, idet den nùje skal fùlge en hùrings- og godken- Ð overvågningsvirksomheden skal have et drifts-
 delsesprocedure, hvorved den mindste uagtsomhed sted i Belgien
 eller fejl er ansvarspådragende. I nñrvñrende sag
 Ð de personer, som
 Ð skulle Kommissionen i henhold til kosmetikdirekti- Ð faktisk leder en overvågningsvirksomhed
 vets artikel 10 have rettet henvendelse til Rådet eller en intern overvågningstjeneste, eller
 efter den negative udtalelse af 1. juni 1992 fra til- som


text:
22.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Okresný súd Bardejov (Slovakiet) den 26. marts 2013 — Pohotovosť s.r.o. mod Ján Soroka
 (Sag C-153/13)
 2013/C 178/04
 Processprog: slovakisk
 Den forelæggende ret
 Okresný súd Bardejov
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Pohotovosť s.r.o.
 Sagsøgt: Ján Soroka
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (1) (herefter »direktiv 93/13 EØF«), sammenholdt med artikel 47 og 38 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse, såsom den foreliggende, der ikke giver en forbrugerbeskyttelsesorganisation, der er en juridisk person, ret til at intervenere i en tvangsfuldbyrdelsesprocedure for at beskytte den forbruger, over for hvem tvangsfuldbyrdelsen foretages med henblik på inddrivelse af gæld i henhold til en kontrakt, som sidstnævnte havde indgået i sin egenskab af forbruger, og den pågældende forbruger ikke er repræsenteret af en advokat?
 2)
 Skal de i første spørgsmål nævnte EU-retlige bestemmelser fortolkes således, at forbrugerens grundlæggende ret til domstolsprøvelse og til intervention i henhold til artikel 47 i charteret om grundlæggende rettigheder er tilsidesat, når en forbrugerbeskyttelsesorganisation, der er en juridisk person, ikke får tilladelse til at intervenere i en tvangsfuldbyrdelsesprocedure, og forbrugeren ikke er repræsenteret af en advokat?
 (1) EFT L 95 af 21.4.1993, s. 29.


text:
Nr . C 159/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24 . 6 . 95
 Anmodning om præjudiciel afgorelse forelagt ved kendelse Slettelse af sag C-328/93 ( )
 afsagt den 30 . marts 1995 af Pretura Circondariale di Biella i ( 95/C 159/41 )
 sagen USSL 47 mod Istituto Nazionale per l'Assicurazione
 contro gli Infortuni sul Lavoro (INAIL )
 ( Sag C-134/95 ) Ved kendelse af 7. april 1995 har præsidenten for
 De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 ( 95/C 159/39 ) C-328/93 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Arbeits
 gericht München), Carla Baeskowc mod Lebenshilfe für
 Ved kendelse afsagt den 30 . marts 1995 , indgået til geistig Behinderte e.V. , Stadt- und Landkreis München, skal
 Domstolens Justitskontor den 24 . april 1995 , har Pretura slettes af registret.
 Circondariale di Biella i sagen USSL 47 mod Istituto
 Nazionale per l'Assicurazione contro gli Infortuni sul
 Lavoro ( INAIL ) forelagt De Europæiske Fællesskabers (!) EFT nr . C 205 af 29 . 7. 1993 .
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål : Er forskriften i artikel 1 , stk. 1 , i lov nr. 1369 af
 23 . oktober 1960 sammenholdt med artikel 11 , stk. 1 , i lov
 nr . 264 af 29 . oktober 1949 forenelig med de fællesskabs
 retlige principper i EØF-traktatens artikel 48 , 49 , 54 og 90,
 og er disse principper umiddelbart anvendelige, således at
 den italienske bestemmelse ikke kan finde anvendelse ? Slettelse af sag C-402/93 ( )
 ( 95/C 159/42 )
 Ved kendelse af 3 , april 1 995 har præsidenten for
 De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgø C-402/93 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Arbeits
 relser truffet henholdsvis den 26. oktober 1994 ( sag gericht Hamburg), Jutta Neumann mod Freie und Hanse
 C-135/95 ) og den 27. februar 1995 ( sag C-140/95 og stadt Hamburg, skal slettes af registret.
 C-141/95 ) af Pretura Circondariale di Roma — Tivoli — i
 straffesagerne mod Francesco Segna m.fl., Cesare Cervetti f 1 ) EFT nr. C 286 af 22 . 10 . 1993 .
 og Mario Gasbarri
 ( Sag C-135/95 , C-140/95 og C-141 /95 )
 ( 95/C 159/40 )
 Ved afgørelser truffet henholdsvis den 26 . oktober 1-994
 ( sag C-135/95 ) og den 27. februar 1995 ( sag C-140/95 og
 C-141 /95 ), indgået til Domstolens Justitskontor henholds Slettelse af sag C-229/94 (')
 vis den 24 . april 1995 og den 4 , maj 1995 , har Pretura ( 95/C 159/43 )
 Circondariale di Rome — Tivoli — i straffesagerne mod
 Francesco Segna m.fl ., Cesara Cervetti og Mario Gasbarri
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol anmodnin Ved kendelse af 5 , maj 1995 har præsidenten for
 ger om præjudiciel afgørelse af spørgsmål, der er de samme De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 som spørgsmålene i sag C-l 12/95 , C-l 19/95 og C-123/ C-229/94 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra High
 95 ( M. Court ( Queen's Bench Division )), The Queen mod Secretary
 of State for the Home Department, ex parte: Gerard Adams,
 (M EFT nr . C 137 af 3 . 6 . 1995 . skal slettes af registret.
 (M EFT nr . C 275 af 1 . 10 . 1994 .


text:
4.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sozialgericht Stuttgart (Tyskland) den 2. maj 2007 — Krystyna Zablocka-Weyhermüller mod Land Baden-Württemberg
 (Sag C-221/07)
 (2007/C 183/27)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Sozialgericht Stuttgart
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Krystyna Zablocka-Weyhermüller
 Sagsøgt: Land Baden-Württemberg
 Præjudicielle spørgsmål
 Der indhentes en afgørelse fra EF-Domstolen om, hvorvidt de begrænsninger af ydelserne, der er fastsat i den tyske lovgivning i forbindelse med social erstatning i henhold til § 64e i Bundesversorgungsgesetz (BVG), i forhold til pensionsberettigede med bopæl eller sædvanligt opholdssted i Polen som ny tiltrædelsesstat til EU er i overensstemmelse med den trinhøjere fællesskabsret, navnlig ud fra synspunkter, der vedrører den frie bevægelighed.


text:
8.12.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 297/5
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 4. oktober 2007 — Naipes Heraclio Fournier, SA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og France Cartes SAS
 (Sag C-311/05 P) (1)
 (Appel - forordning (EF) nr. 40/94 - EF-varemærker - figurmærker, der indeholder gengivelsen af et sværd, af køllernes ridder og af sværdenes konge fra spillekort - erklæring om ugyldighed af varemærket)
 (2007/C 297/07)
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Naipes Heraclio Fournier, SA (ved abogados E. Armijo Chávarri og A. Castán Pérez-Gómez)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved O. Montalto, I. de Medrano Caballero og O. Mondéjar, som befuldmægtigede) og France Cartes SAS (ved avocat C. de Haas)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt den 11. maj 2005 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) i de forenede sager T-160/02 — T-162/02, Naipes Heraclio Fournier SA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (intervenient: France Cartes SAS), hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i de søgsmål, der var anlagt til prøvelse af tre afgørelser truffet den 28. februar 2002 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret, hvorved Société France Cartes SAS fik medhold i en ugyldighedsbegæring vedrørende tre figurmærker, som appellanten er indehaver af.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Naipes Heraclio Fournier SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 243 af 1.10.2005.


text:
16.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 296/13
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 9. juni 2016 — Nutrivet D.O.O.E.L. mod Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Ungarn)
 (Sag C-69/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - miljø - affald - overførsler - forordning (EF) nr. 1013/2006 - artikel 2, nr. 35), litra g), nr. iii) - ulovlig overførsel - fejlagtige og usammenhængende oplysninger påført det dokument, som er omhandlet i bilag VII til denne forordning - artikel 50, stk. 1 - sanktioner for overtrædelse af denne forordnings bestemmelser - proportionalitet))
 (2016/C 296/17)
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Nutrivet D.O.O.E.L.
 Sagsøgt: Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség
 Konklusion
 1)
 Artikel 2, nr. 35), litra g), nr. iii), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006 af 14. juni 2006 om overførsel af affald, som ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 255/2013 af 20. marts 2013, skal fortolkes således, at overførsel af affald som omhandlet i bilag III til denne forordning, der er bestemt til nyttiggørelse, skal kvalificeres som ulovlig i henhold til denne bestemmelse, når det i bilag VII til denne forordning omhandlede ledsagedokument vedrørende denne overførsel indeholder fejlagtige eller usammenhængende oplysninger, såsom de oplysninger, der er indeholdt i de i hovedsagen omhandlede ledsagedokumenter vedrørende importøren/modtageren, anlægget til nyttiggørelse og de berørte land/stater, uanset om disse oplysninger er korrekt angivet i andre dokumenter, som er stillet til rådighed for de kompetente myndigheder, om der er forsæt til vildledning af de kompetente myndigheder, og om disse myndigheder har gennemført procedurerne i forordningens artikel 24.
 2)
 Artikel 50, stk. 1, i forordning nr. 1013/2006, som ændret ved forordning nr. 255/2013, hvorefter de af medlemsstaterne anvendte sanktioner i tilfælde af overtrædelse af forordningens bestemmelser skal stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen, skal fortolkes således, at der for overførsel af affald, hvor det ledsagedokument, som er omhandlet i bilag VII til samme forordning, indeholder fejlagtige og usammenhængende oplysninger, i princippet kan pålægges en bøde, der størrelsesmæssigt svarer til den bøde, der pålægges for overtrædelse af forpligtelsen til at udfylde dette dokument. I forbindelse med kontrollen af, om en sådan sanktion står i et rimeligt forhold til overtrædelsen, skal den forelæggende ret tage særligt hensyn til de risici på området for beskyttelse af miljøet og folkesundheden, som kan være en følge af overtrædelsen.
 (1) EUT C 138 af 27.4.2015.


text:
C 397/30 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 19.12.98
 kretñr: fuldmñgtig J. Palacio GonzaÂlez, den 17. november DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: den 12. november 1998
 i sag T-294/97, Manuel TomaÂs Carrasco Benítez mod
 1. Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber frifin- Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (1)
 des.
 (Tjenestemñnd Ð intern udvñlgelsesprùve med henblik på
 fastansñttelse forbeholdt midlertidigt ansatte i kategori A
 2. Hver part betaler sine omkostninger. Ð ansùgning fra en tjenestemand i lùnklasse B 5 Ð med-
 delelsen om udvñlgelsesprùven retsstridig)
 (1) EFT C 54 af 22.2.1997. (98/C 397/59)
 (Processprog: fransk)
 I sag T-294/97, Manuel TomaÂs Carrasco Benítez, tjeneste-
 mand ved Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber,
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS bosat i London, ved advokaterne Jean-NoeÈl Louis, Thierry
 den 17. november 1998 Demasure, GreÂta Parmentier og ved sagens anlñg af Ari-
 ane Tornel, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg
 i sag T-131/97, Carmen Gómez de Enterría y Sanchez hos Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange, mod
 mod Europa-Parlamentet (1) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (befuld-
 mñgtiget: Julian Currall), angående en påstand om annul-
 (Tjenestemñnd Ð fritagelse fra stillingen Ð vedtñgtens lation af afgùrelsen fra udvñlgelseskomiteÂen for udvñlgel-
 artikel 50) sesprùve KOM/T/A/97 om ikke at give sagsùgeren adgang
 (98/C 397/58) til udvñlgelsesprùven, der afholdtes med henblik på opret-
 telse af en reserveliste af sekretñrer, fuldmñgtige og ekspe-
 ditionssekretñrer, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat
 (Processprog: fransk) af afdelingsformanden, P. Lindh, og dommerne K.
 Lenaerts og J. D. Cooke; justitssekretñr: fuldmñgtig J.
 Palacio GonzaÂlez, den 12. november 1998 afsagt dom,
 I sag T-131/97, Carmen Gómez de Enterría y Sanchez, tid- hvis konklusion lyder således:
 ligere tjenestemand ved Europa-Parlamentet, ved advokat
 Eric Boigelot, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos advokat Louis Schiltz, 2, rue du Fort Rheins- 1) Afgùrelserne fra udvñlgelseskomiteÂen for den interne
 heim, mod Europa-Parlamentet (befuldmñgtiget: Manfred udvñlgelsesprùve KOM/T/A/97 af 14. april og 12. maj
 Peter, bistået af Denis Waelbroeck), hvorunder der er ned- 1997 om ikke at give Manuel TomaÂs Carrasco Benítez
 lagt påstand om den afgùrelse, der blev truffet af Europa- adgang til udvñlgelsesprùven annulleres.
 Parlamentet under dets mùde den 15. og 16. juli 1996 i
 henhold til artikel 50 i vedtñgten for tjenestemñnd i De 2) Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostnin-
 Europñiske Fñllesskaber om at fritage sagsùgeren fra hen- ger.
 des stilling og afslå hendes ansùgninger om to andre stil-
 linger i samme lùnklasse, har Retten (Fùrste Afdeling),
 sammensat af prñsidenten, B. Vesterdorf, og dommerne (1) EFT C 26 af 24.1.1998.
 R. M. Moura Ramos og P. Mengozzi; justitssekretñr: fuld-
 mñgtig A. Mair, den 17. november 1998 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således:
 1) Sagen afvises, for så vidt angår påstanden om annulla-
 KENDELSE AFSAGT AF PRáSIDENTEN
 tion af konklusionen i den afgùrelse, som Europa-Par-
 FOR RETTEN I FéRSTE INSTANS
 lamentet vedtog under sit mùde den 15. og 16. juli
 1996, og som bekrñfter, at sagsùgerens ansùgning om den 21. oktober 1998
 stillingen som generaldirektùr for Generaldirektoratet
 i sag T-40/95 R II, V. mod Kommissionen for De Europñ-
 for Parlamentets Bureau ikke tages til fùlge.
 iske Fñllesskaber
 (Tjenestemñnd Ð sñrlige rettergangsformer Ð discipli-
 2) I ùvrigt frifindes Europa-Parlamentet. nñrsag Ð stillingtagen til sagen ufornùden)
 (98/C 397/60)
 3) Hver part betaler sine egne omkostninger.
 (Processprog: fransk)
 (1) EFT C 212 af 12.7.1997.
 I sag T-40/95 II, V., tjenestemand ved Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber, ved advokaterne Jean-NoeÈl


text:
C 233/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12.8.2000
 — Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens om- handelsret, i en sag vedrørende firmaregistret (Firmenbuch)
 kostninger. anlagt af Lutz Gesellschaft mbH, Dr. Richard Seifert, Mag.
 Dr. Andreas Seifert, Mag. Dr. Johann Georg Schelling, Walter
 Kaltenecker, Werner Kneidinger og Günther Gruber, forelagt
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 I henhold til artikel 10 og 249 EF og ifølge artikel 2 i direktiv
 97/36/EF var Kongeriget Nederlandene forpligtet til senest
 1. Medfører de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel
 den 30. december 1998 at sætte de nødvendige love og
 2, stk. 1, litra f), i første direktiv 68/151/EØF (1) og i
 administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direkti-
 artikel 47 i fjerde direktiv 78/660/EØF (2) om pligt til
 vet.
 offentliggørelse af kapitalselskabers regnskaber, en tilside-
 sættelse af EF-traktatens artikel 44, stk. 2, litra g), der
 (1) EFT L 202, s. 60. giver hjemmel til at samordne de garantier, som kræves i
 (2) EFT L 298, s. 23. medlemsstaterne af selskaberne til beskyttelse af såvel
 selskabsdeltagernes som kreditorernes interesser?
 2. Medfører de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 2,
 stk. 1, litra f), i første direktiv 68/151/EØF og i artikel 47
 i fjerde direktiv 78/660/EØF om pligt til offentliggørelse
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved mel-
 af kapitalselskabers regnskaber, en tilsidesættelse af EF-
 lemdom afsagt den 4. maj 2000 af Arbeidshof, Amster-
 traktatens artikel 44, stk. 2, litra g), for så vidt som
 dam, i sagen M.-J. Verwayen-Boelen mod Rijksdienst voor
 foranstaltningerne ikke er nødvendige med henblik på
 Arbeidsvoorziening
 afskaffelse af hindringer for etablering eller til gennemfø-
 relse af andre af de i traktaten omhandlede målsætninger
 (Sag C-175/00) (navnlig om indførelse af ensartede retlige rammebestem-
 melser)?
 (2000/C 233/25)
 3. Er det foreneligt med proportionalitetsprincippet som
 Ved mellemdom afsagt den 4. maj 2000, indgået til Domsto- almindeligt retsprincip, at artikel 2, stk. 1, litra f), i første
 lens Justitskontor den 10. maj 2000, har Arbeidshof, Amster- direktiv 68/151/EØF, sammenholdt med artikel 47 i
 dam, i sagen M.-J. Verwayen-Boelen mod Rijksdienst voor fjerde direktiv 78/660/EØF, under trussel om straf, gen-
 Arbeidsvoorziening forelagt De Europæiske Fællesskabers nem pligten til at offentliggøre balance og resultatopgørel-
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende se for hvert regnskabsår, tvinger virksomheder til at røbe
 spørgsmål: forretningshemmeligheder, når beskyttelsesformålet på
 adækvat måde kan tilgodeses gennem andre — mindre
 Skal artikel 4, stk. 1, i Rådets forordning nr. 1408/71, hvori indgribende — foranstaltninger?
 det bestemmes, at denne forordning finder anvendelse på
 sociale sikringsgrene, fortolkes således, at en ordning som
 RWW-ordningen (Rijksgroepregeling Werkloze Werknemers, 4. Er det foreneligt med ejendomsretten som grundlæggende
 den nederlandske nationale gruppeordning for arbejdsløse rettighed i fællesskabsretten, at artikel 2, stk. 1, litra f), i
 arbejdstagere), der såvel har karakter af social sikring som af første direktiv 68/151/EØF, sammenholdt med artikel 47
 social bistand, er omfattet af denne forordnings anvendelse- i fjerde direktiv 78/660/EØF, under trussel om straf,
 sområde, hvorved den periode, da en arbejdstager var begunsti- gennem pligten til at offentliggøre balance og resultatop-
 get af denne ordning, kan komme i betragtning som forsik- gørelse for hvert regnskabsår, tvinger virksomheder til at
 ringsperiode, der skal medregnes ved afgørelsen af, om den røbe forretningshemmeligheder, når beskyttelsesformålet
 pågældende har ret til ydelser ved arbejdsløshed i Belgien? på adækvat måde kan tilgodeses gennem andre — mindre
 indgribende — foranstaltninger?
 5. Er det foreneligt med retten til fri erhvervsudøvelse som
 grundlæggende rettighed i fællesskabsretten, at artikel 2,
 stk. 1, litra f), i første direktiv 68/151/EØF, sammenholdt
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- med artikel 47 i fjerde direktiv 78/660/EØF, under trussel
 se afsagt den 9. maj 2000 af Landesgericht Wels i en sag om straf, gennem pligten til at offentliggøre balance og
 vedrørende firmaregistret (Firmenbuch) anlagt af Lutz resultatopgørelse for hvert regnskabsår, tvinger virksom-
 Gesellschaft mbH, Dr. Richard Seifert, Mag. Dr. Andreas heder til at røbe forretningshemmeligheder, når beskyttel-
 Seifert, Mag. Dr. Johann Georg Schelling, Walter Kaltenec- sesformålet på adækvat måde kan tilgodeses gennem
 ker, Werner Kneidinger og Günther Gruber andre — mindre indgribende — foranstaltninger?
 (Sag C-182/00)
 (1) EFT 1968 I, s. 41.
 (2000/C 233/26) (2) EFT 1978 L 222, s. 11.
 Ved kendelse afsagt den 9. maj 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 15. maj 2000, har Landesgericht Wels, som


text:
19.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Arbeidshof te Antwerpen — Afdeling Hasselt (Belgien) den 31. marts 2010 — Dai Cugini NV mod Rijksdienst voor Sociale Zekerheid
 (Sag C-151/10)
 (2010/C 161/31)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Arbeidshof te Antwerpen — Afdeling Hasselt
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Dai Cugini NV
 Sagsøgt: Rijksdienst voor Sociale Zekerheid
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan de nationale bestemmelser, især formodningsreglen i artikel 22b i loven af 27. juni 1969 om ændring af lovdekret af 28. december 1944 om arbejdstagernes sociale sikring (R.S.Z.-Wet) og artikel 171 i programloven (Programmawet) af 22. december 1989 i de affattelser, der gjaldt på det pågældende tidspunkt, forenes med fællesskabsretten og Rådets direktiv 97/81/EF (1) af 15. december 1997, nærmer bestemt § 5, stk. 1, litra a), [i rammeaftalen i bilaget til dette direktiv] hvori bestemmes, at medlemsstaterne, efter høring af arbejdsmarkedets parter i overensstemmelse med national lovgivning eller praksis, bør identificere og tage op til overvejelse hindringer af juridisk eller administrativ art, der kan begrænse mulighederne for deltidsarbejde, og hvor det er hensigtsmæssigt, fjerne disse hindringer?
 2)
 Kan nationale bestemmelser, der forpligter arbejdsgivere til at oprette og føre talrige social- og arbejdsretlige dokumenter som foreskrevet i artikel 157-169 i programloven af 22. december 1989, og hvis tilsidesættelse kan sanktioneres strafferetligt eller administrativt ved pålæggelse af bøder eller ved civilretlige retsfølger, forenes med fællesskabsretten og med Rådets direktiv 97/81/EF, nærmer bestemt § 5, stk. 1, litra a), [i rammeaftalen i bilaget til dette direktiv] hvori bestemmes, at medlemsstaterne, efter høring af arbejdsmarkedets parter i overensstemmelse med national lovgivning eller praksis, bør identificere og tage op til overvejelse hindringer af juridisk eller administrativ art, der kan begrænse mulighederne for deltidsarbejde, og hvor det er hensigtsmæssigt, fjerne disse hindringer?
 (1) Rådets direktiv 97/81/EF af 15.12.1997 om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af Unice, CEEP og EFS — Bilag: Rammeaftale om deltidsarbejde (EFT 1998 L 14, s. 9).


text:
8.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 71/17
 Rettens dom af 30. januar 2014 — Streng mod KHIM — Gismondi (PARAMETRICA)
 (Sag T-495/11) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket PARAMETRICA - det ældre nationale varemærke parameta - relativ registreringshindring - manglende fremlæggelse af beviser på indsigelsessagens behandlingssprog - regel 19, stk. 2 og 3, og regel 98, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2868/95)
 (2014/C 71/28)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Michael Streng (Erding, Tyskland) (ved advokat A. Pappert)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved P. Bullock, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Fulvio Gismondi (Rom Italien) (ved advokaterne A. Masetti Zannini de Concina, G. Petrocchi, M. Bucarelli og F. Bellan)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 19. juli 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1348/2010-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Michael Streng og Fulvio Gismondi
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Michael Streng betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 347 af 26.11.2011.


text:
25.11.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 335/43
 lard, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos 1) Gennemførelsen af Kommissionens forordning (EF)
 advokaterne Arendt og Medernach, 8-10, rue Mathias Hardt nr. 465/2000 af 29. februar 2000 om beskyttelsesforanstalt-
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld- ninger over for indførsel fra de oversøiske lande og territorier af
 mægtigede: M.-J. Jonczy og E. Paasivirta), angående en påstand sukkerprodukter, som har EF-OLT-kumulation af oprindelsen,
 om udsættelse af gennemførelsen dels af Kommissionens udsættes i forhold til sagsøgerne.
 afgørelse om at ophæve den kontrakt, der er indgået med
 sagsøgeren med henblik på gennemførelse af projektet Diony- 2) Mængden af de sukkerprodukter, som har EF-OLT-kumulation
 sos, for så vidt det i afgørelsen pålægges sagsøgeren at af oprindelsen, og som kan indføres til Fællesskabet indtil
 tilbagebetale det fulde beløb, der er oppebåret inden for 30. september 2000 af sagsøgeren, er 400 tons.
 rammerne af den nævnte kontrakt, og dels af den debetnota,
 der er udstedt i henhold til denne afgørelse, i den udstrækning, 3) Kommissionen fastsætter de nærmere bestemmelser for indfør-
 hvor dette er nødvendigt, har Rettens præsident den 20. juli slerne af disse produkter.
 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 4) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 20. juli 2000
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I i sag T-169/00 R, Esedra SPRL mod Kommissionen for De
 FØRSTE INSTANS Europæiske Fællesskaber
 (Offentlige tjenesteydelsesaftaler — EF-udbudsprocedurer
 den 8. august 2000 — sag om foreløbige forholdsregler — begæring om udsæt-
 telse af gennemførelsen — uopsættelighed — foreligger ikke)
 i sag T-159/00 R, Suproco NV mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (2000/C 335/82)
 (Særlige rettergangsformer — beskyttelsesforanstaltninger (Processprog: fransk)
 — sukkerprodukter, som har EF-OLT-kumulation af oprin-
 delsen)
 I sag T-169/00 R, Esedra SPRL, Bruxelles, ved advokaterne
 G. Vandersanden, E. Gillet og L. Levi, og med valgt adresse i
 (2000/C 335/81) Luxembourg hos Société de gestion ficuciaire SARL, 2-4, rue
 Beck, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtigede: X. Lewis og L. Parpala), angående en på-
 stand om dels udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens
 (Processprog: nederlandsk) afgørelser om ikke at tildele den aftale vedrørende driften af en
 vuggestue, der blev udbudt ved udbudsbekendtgørelse nr. 99/S
 132-97515/FR, til sagsøgeren og om at tildele denne aftale til
 I sag T-159/00 R, Suproco NV, Curaçao (De Nederlandske en anden virksomhed, dels at det påbydes Kommissionen at
 Antiller), ved advokaterne R.J. van Agteren og M. Slotboom, iværksætte de foranstaltninger, der er nødvendige for at
 Rotterdam, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokater- ophæve virkningerne af afgørelsen om at tildele denne aftale
 ne Loesch og Wolter, 11, rue Goethe, mod Kommissionen for eller af den kontrakt, der eventuelt blev indgået efter denne
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: T. van Rijn og afgørelse, har Rettens præsident den 20. juli 2000 afsagt
 C. van der Hauwaert), angående en begæring om udsættelse af kendelse, hvis konklusion lyder således:
 gennemførelsen af Kommissionens forordning (EF)
 nr. 465/2000 af 29. februar 2000 om beskyttelsesforanstalt-
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 ninger over for indførsel fra de oversøiske lande og territorier af
 sukkerprodukter, som har EF-OLT-kumulation af oprindelsen
 (EFT L 56, s. 39), eller enhver anden form for foreløbig 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 forholdsregel, der kan beskytte sagsøgerens interesser, har
 Rettens præsident den 8. august 2000 afsagt kendelse, hvis
 konklusion lyder således:


text:
15.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 448/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Centrale Raad van Beroep (Nederlandene) den 9. oktober 2014 — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank mod F. Wieland og H. Rothwangl
 (Sag C-465/14)
 (2014/C 448/17)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Centrale Raad van Beroep
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
 Sagsøgte: F. Wieland og H. Rothwangl
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 3 og artikel 94, stk. 1 og 2, i forordning nr. 1408/71 (1) fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for, at en forhenværende sømand, som var medlem af besætningen på et skib med hjemhavn i en medlemsstat, som ikke havde bopæl på land, og som ikke var statsborger i en medlemsstat, (delvis) nægtes en alderspension, efter at den stat, som denne forhenværende sømand nu er statsborger i, er tiltrådt (en retsforgænger for) EU eller efter at forordning nr. 1408/71 er trådt i kraft i denne stat, alene fordi denne forhenværende sømand i den (påståede) forsikringsperiode ikke var statsborger i (førstnævnte) medlemsstat?
 2)
 Skal artikel 18 og 45 TEUF fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, hvorefter en sømand, som var medlem af besætningen på et skib med hjemhavn i en medlemsstat, som ikke havde bopæl på land, og som ikke var statsborger i en medlemsstat, udelukkes fra alderspensionsforsikring, mens en sømand, der er statsborger i den medlemsstat, hvor skibet har hjemhavn, og som i øvrigt befinder sig i en tilsvarende situation, betragtes som forsikret i henhold til samme lovgivning, såfremt den stat, som den førstnævnte sømand har statsborgerskab i, på tidspunktet for pensionens fastsættelse i mellemtiden er tiltrådt (en retsforgænger for) EU, eller forordning nr. 1408/71 i mellemtiden er trådt i kraft i denne stat?
 3)
 Skal spørgsmål 1 og 2 besvares på samme måde, såfremt der er tale om en (forhenværende) sømand, der på beskæftigelsestidspunktet var statsborger i en stat, der på et senere tidspunkt er tiltrådt (en retsforgænger for) EU, når denne sømand på tiltrædelsestidspunktet eller det tidspunkt, hvor forordning nr. 1408/71 trådte i kraft for denne stat, og på det tidspunkt, hvor kravet på alderspension fremsættes, ikke var statsborger i en medlemsstat, men i medfør af artikel 1 i forordning nr. 859/2003 (2) var omfattet af anvendelsesområdet for forordning nr. 1408/71?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT 1971 II, s. 366).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 859/2003 af 14.5.2003 om udvidelse af bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1408/71 og forordning (EØF) nr. 574/72 til at omfatte tredjelandsstatsborgere, der ikke allerede er dækket af disse bestemmelser udelukkende på grund af deres nationalitet (EUT L 124, s. 1).


text:
C 121/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 1.5.1999
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling) (Femte Afdeling)
 af 25. februar 1999
 af 25. februar 1999
 i sag C-65/97, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Cascina Laura Sas di arch. Aldo Delbò e C. og i sag C-90/97, Robin Swaddling mod Adjudication Officer
 Gariboldi Engineering Company Srl (1) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Social Security
 Commissioner) (1)
 (EF-traktatens artikel 181 — voldgiftsbestemmelse —
 manglende opfyldelse af en kontrakt) (Social sikring — indkomststøtte — betingelser for tildeling
 — fast bopæl)
 (1999/C 121/06)
 (1999/C 121/07)
 (Processprog: italiensk)
 (Processprog: engelsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 I sag C-65/97, Kommissionen for De Europæiske Fælleskaber gjort i Samling af Afgørelser)
 (befuldmægtigede: Paolo Stancanelli og Jean-Francis Pasquier,
 bistået af Alberto Dal Ferro) mod Cascina Laura Sas di arch.
 Aldo Delbò e C. og Gariboldi Engineering Company Srl i I sag C-237/97, angående en anmodning, som Social Security
 likvidation, angående et søgsmål anlagt i medfør af EF- Commissioner (Det Forenede Kongerige) i medfør af EF-
 traktatens artikel 181 med påstand om tilbagebetaling af beløb, traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for
 der er udbetalt i henhold til kontrakt nr. BM 5/89 IT, nævnte ret verserende sag, Robin Swaddling mod Adjudication
 som Kommissionen har opsagt som følge af de sagsøgtes Officer, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolknin-
 manglende opfyldelse af kontrakten, har Domstolen (Tredje gen af EF-traktatens artikel 48, har Domstolen (Femte Afde-
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.-P. Puissochet ling), sammensat af P. Jann som fungerende afdelingsformand
 (refererende dommer), og dommerne J. C. Moitinho de Almeida og dommerne J.C. Moitinho de Almeida (refererende dommer),
 og C. Gulmann; generaladvokat: A. Saggio; justitssekretær: C. Gulmann, L. Sevón og M. Wathelet; generaladvokat: A. Sag-
 fuldmægtig L. Hewlett, den 25. februar 1999 afsagt dom, hvis gio; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 25. februar
 konklusion lyder således: 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 10a i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni
 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere,
 1. Det tages til efterretning, at Kommissionen for De Europæiske selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter
 Fællesskaber har hævet sagen, for så vidt som den var anlagt inden for fællesskabet, som ændret ved Rådets forordning (EØF)
 mod Cascina Laura Sas di arch. Aldo Delbòe C. nr. 2001/83 af 2. juni 1983, som ændret ved Rådets forordning
 (EØF) nr. 1247/92 af 30. april 1992, er, når den læses i
 2. Gariboldi Engineering Company Srl betaler til Kommissionen samenhæng med forordningens artikel 1, litra h), til hinder for, at en
 479 134 ECU, med renter 1 742 ECU pr. måned fra den 31. person, som har gjort brug af sin ret til fri bevægelighed for at
 juli 1990 til betaling sker samt 2 464 ECU pr. måned fra den bosætte sig i en anden medlemsstat, hvor han har arbejdet og haft
 20. april 1991 til betaling sker. fast bopæl, og som med henblik på at søge beskæftigelse vender
 tilbage til oprindelsesmedlemsstaten, hvor hans familie er bosat, af
 sidstnævnte stat, som betingelse for at få tildelt en ydelse i henhold
 3. I øvrigt frifindes sagsøgte. til artikel 10a i forordning (EØF) nr. 1408/71, pålægges et krav
 om fast bopæl i denne stat, som — udover at den pågældende skal
 4. Gariboldi Engineering Company Srl og Cascina Laura Sas di have til hensigt at bosætte sig i denne stat — indebærer et krav om
 arch. Aldo Delbò e C. betaler in solidum sagens omkostninger. en vis bopælsperiode.
 (1) EFT C 131 af 26.4.1997. (1) EFT C 131 af 26.4.1997.


text:
24.7.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 190/11
 Sag anlagt den 7. juni 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-236/04)
 (2004/C 190/19)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. juni 2004 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved M. Shotter, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg, ved ikke at have vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF af 7. marts 2002 om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter (»adgangsdirektivet«) (1),
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (»tilladelsesdirektivet«) (2),
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (»rammedirektivet«) (3),
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (»forsyningspligtdirektivet«) (4),
 eller ved i det mindste ikke at have meddelt Kommissionen disse bestemmelser, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til adgangsdirektivets artikel 18, tilladelsesdirektivets artikel 18, rammedirektivets artikel 28 og forsyningspligtdirektivets artikel 38.
 2.
 Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Fristen for gennemførelse af direktiverne udløb den 24. juli 2003.
 (1) EFT L 108 af 24.4.2002, s. 7.
 (2) EFT L 108 af 24.4.2002, s. 21.
 (3) EFT L 108 af 24.4.2002, s. 33.
 (4) EFT L 108 af 24.4.2002, s. 51.


text:
27.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/11
 Appel iværksat den 24. december 2009 af Ferrero SpA til prøvelse af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 14. oktober 2009 i sag T-140/08 — Ferrero SpA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), Tirol Milch reg.Gen.mbH Innsbruck
 (Sag C-552/09 P)
 2010/C 80/19
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Ferrero SpA (ved avvocato F. Jacobacci, advocaten C. Gielen og H.M.H. Speyart)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), Tirol Milch reg.Gen.mbH Innsbruck
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 —
 Den appellerede dom ophæves.
 —
 Ferreros påstand om annullation af den anfægtede afgørelse tages til følge; subsidiært hjemvises sagen til fornyet behandling ved Retten.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at bære dets egne omkostninger og at betale de omkostninger, som Ferrero har afholdt i forbindelse med både sagen i første instans og appelsagen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har anført følgende grunde til støtte for en ophævelse af den appellerede dom:
 —
 De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans har tilsidesat ordningen i artikel 8 i forordning nr. 40/94 (1) ved kun at foretage en enkelt vurdering af de faktiske omstændigheder med hensyn til lighed af betydning i forhold til både artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, selv om disse bestemmelsers kriterier har helt forskelligt indhold.
 —
 Retten begik en retlig fejl ved ikke at anse det for nødvendigt at tage det ældre varemærkes renommé i betragtning ved sin vurdering af, at betingelserne for anvendelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, ikke var opfyldt.
 —
 Retten har gjort sig skyldig i urigtig retsanvendelse eller har fordrejet de faktiske omstændigheder, som blev fremlagt for den, ved fejlagtigt at anvende ugrundede og ikke logisk forklarede regler om bevisførelse ved lighedsvurderingen.
 —
 Retten undlod fejlagtigt at tage tilstrækkeligt hensyn til, at det ældre varemærke består af ordmærker, mens det anfægtede varemærke er et figurmærke.
 —
 Retten undlod fejlagtigt at tage tilstrækkeligt hensyn til, at der er tale om en familie af varemærker.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
19.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/29
 Sag anlagt den 5. juni 2008 — CLL Centres de langues mod Kommissionen
 (Sag T-202/08)
 (2008/C 183/55)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: CLL Centres de langues à Louvain-la-Neuve et -en-Woluwe (CLL Centres de langues) (Louvain-la-Neuve, Belgien) (ved avocats F. Tulkens og V. Ost)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afslaget annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at afholde sine egne omkostninger og CLL's omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har bestridt Kommissionens beslutning om at afslå sagsøgerens ansøgning om at deltage i udbuddet ADMIN/D1/PR/2008/004 vedrørende sproglig uddannelse til personalet ved den Europæiske Unions (EU) institutioner, organer og agenturer i Bruxelles (EUT 2008 S 44-060121) under henvisning til, at ansøgningen blev indgivet efter udløbet af fristen angivet i udbudsbekendtgørelsen.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet anført, at den anfægtede beslutning er baseret på en urigtig formodning om, at den ordregivende myndighed har pligt til at afvise alle ansøgninger om deltagelse, der er indgivet for sent. Sagsøgeren finder tværtimod, at den ordregivende myndighed råder over en skønsbeføjelse i denne henseende.
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at den anfægtede beslutning ikke er tilstrækkeligt begrundet, eftersom Kommissionen har undladt at forklare, hvorfor den ikke har udøvet sin skønsbeføjelse.
 Endelig har sagsøgeren påberåbt sig et anbringende om tilsidesættelse af gennemførelsesbestemmelsernes artikel 123 (1), hvorefter antallet af ansøgere, der opfordres til at byde, skal være tilstrækkelig stort til at sikre reel konkurrence, og den uforholdsmæssige karakter af afslaget på sagsøgerens ansøgning.
 (1) Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23.12.2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 357, s. 1).


text:
26.6.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 168/12
 Sag anlagt den 26. april 2004 af Gerasimos Potamianos mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-160/04)
 (2004/C 168/23)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 26. april 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Gerasimos Potamianos, Grimbergen (Belgien), ved avocats Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis og Etienne Marchal, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Afgørelsen, truffet af den myndighed, der er bemyndiget til at indgå ansættelseskontrakter, om ikke at forlænge sagsøgerens kontrakt som midlertidigt ansat annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren anfægter den kompetente myndigheds afvisning af at forny hans kontrakt som midlertidigt ansat.
 Det gøres i den forbindelse gældende, at den anfægtede afgørelse er støttet på den almindelige praksis vedrørende begrænsning af ikke-fastansat personales ansættelse, der er gældende inden for Generaldirektoratet for Forskning, og som har til formål, at udelukke alle ansatte, der har arbejdet mere end seks år for Kommissionen, fra ansøgerfeltet. Denne er grænse er højere end den, der gælder for andre ansatte, der får adgang til udvælgelsesprøven.
 Efter sagsøgerens opfattelse er denne begrænsning i strid med artikel 12, stk. 1, i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne, hvorefter det ved alle ansættelser skal tilstræbes, at institutionen sikres medarbejdere, der opfylder de højeste krav til kvalifikationer, indsats og integritet. Begrænsningen er ligeledes i strid med Generaldirektoratet for Personale og Administrations beslutning om at tillade forlængelse af kortvarige kontrakter for midlertidigt ansatte 2b (driftsbudgettet) eller 2d (forsknings- og investeringsbudgettet) indtil den 30. april 2004.
 Sagsøgeren har endvidere til støtte for sit søgsmål gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling samt magtfordrejning.