text:
10.3.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 56/5
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 18. januar 2007 — Osman Ocalan på vegne af Kurdistan Workers' Party (PKK) og Serif Vanly på vegne af Kurdistan National Congress (KNK) mod Rådet for Den Europæiske Union, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland samt Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-229/05 P) (1)
 (Appel - specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme - annullationssøgsmål - formaliteten)
 (2007/C 56/08)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellanter: Osman Ocalan på vegne af Kurdistan Workers' Party (PKK) og Serif Vanly på vegne af Kurdistan National Congress (KNK) (ved M. Muller, QC, barristers E. Grieves og P. Moser samt solicitor J.G. Peirce)
 De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved E. Finnegan og M. Bishop, som befuldmægtigede), Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved R. Caudwell, som befuldmægtiget) og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagens genstand
 Appel til prøvelse af kendelse afsagt den 15. februar 2005 af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-229/05, PKK og KNK mod Rådet for Den Europæiske Union, hvorved Retten afviste en påstand om annullation af Rådets afgørelse 2002/334/EF af 2. maj 2002 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme, og om ophævelse af afgørelse 2001/927/EF (EFT L 116, s. 3) — søgsmålsret og søgsmålskompetence
 Konklusion
 1)
 Den af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans afsagte kendelse af 15. februar 2005 i sag T-229/02, PKK og KNK mod Rådet, ophæves, for så vidt som det søgsmål, som Osman Ocalan har anlagt på vegne af Kurdistan Workers' Party (PKK), herved er blevet afvist.
 2)
 I øvrigt forkastes appellen.
 3)
 Serif Vanly, der handler på vegne af Kurdistan National Congress (KNK), betaler omkostningerne vedrørende den af ham iværksatte appel.
 4)
 Det søgsmål, som er anlagt af Osman Ocalan på vegne af PKK, afvises, for så vidt det er rettet mod Rådets afgørelse 2002/334/EF af 2. maj 2002 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af afgørelse 2001/927/EF.
 5)
 Det søgsmål, som er anlagt af Osman Ocalan på vegne af PKK, antages til realitetsbehandling, for så vidt det er rettet mod Rådets afgørelse 2002/460/EF af 17. juni 2002 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af afgørelse 2002/334/EF. Sagen hjemvises til De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans med henblik på, at denne træffer afgørelse om sagens realitet.
 6)
 Afgørelsen om de omkostninger, der er afholdt af Osman Ocalan på vegne af PKK, udsættes.
 (1) EUT C 86 af 8.4.2006.


text:
26.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/42
 Sag anlagt den 20. november 2014 — TVR Automotive mod KHIM — Cardoni (TVR ENGINEERING)
 (Sag T-781/14)
 (2015/C 026/54)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: TVR Automotive Ltd (Whiteley, Det forenede kongerige) (ved advokaterne A. von Mühlendahl og H. Hartwig)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Fabio Cardoni (Milano, Italien)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Fabio Cardoni
 Det omtvistede varemærke: registreringsansøgning nr. 1 1 1 32 602
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 8. september 2014 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 2532/2013-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret og Fabio Cardoni tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
6.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/22
 Rettens dom af 15. december 2016 — DEI mod Kommissionen
 (Sag T-421/09 RENV) (1)
 ((Konkurrence - misbrug af dominerende stilling - det græske marked for levering af brunkul og det græske engrosmarked for elektricitet - en beslutning om indførelse af specifikke tiltag for at afhjælpe de konkurrencebegrænsende virkninger af en overtrædelse af artikel 86, stk. 1, EF sammenholdt med artikel 82 EF - artikel 86, stk. 3, EF - begrundelsespligt - proportionalitet - aftalefrihed))
 (2017/C 038/29)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Athen, Grækenland) (ved advokat P. Anestis)
 Intervenient til støtte for sagsøgeren: Den Hellenske Republik (ved P. Mylonopoulos og K. Boskovits, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Christoforou, som befuldmægtiget, bistået af advokat A. Oikonomou)
 Sagens genstand
 Et søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 6244 endelig af 4. august 2009 om indførelse af specifikke tiltag for at afhjælpe de konkurrencebegrænsende virkninger af overtrædelsen, der blev fastslået i Kommissionens beslutning af 5. marts 2008 vedrørende Den Hellenske Republiks tildeling eller opretholdelse af DEI’s rettigheder til udvinding af brunkul.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.
 3)
 Den Hellenske Republik bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 11 af 16.1.2010.


text:
5.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tallinna Halduskohus (Estland) den 7. april 2008 — Rakvere Lihakombinaat AS mod Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
 (Sag C-140/08)
 (2008/C 171/23)
 Processprog: estisk
 Den forelæggende ret
 Tallinna Halduskohus
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Rakvere Lihakombinaat AS
 Sagsøgt: Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal frosset, maskinsepareret kød, som er fremkommet ved maskinel udbening af høns (maskinsepareret kød er første gang defineret i punkt 1.14 i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 af 29.4.2004 om særlige hygiejnebestemmelser for animalske fødevarer (1)), pr. 1. maj henføres under KN-kode 0207 14 10 eller KN-kode 0207 14 99 i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (2)?
 2)
 Såfremt den i spørgsmål 1.1 beskrevne vare skal henføres under KN-kode 0207 14 10, forelægges følgende præjudicielle spørgsmål:
 2.1)
 Er artikel 4, stk. 1 og 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1972/2003 (3) til hinder for, at størrelsen af en markedsaktørs overskudslager fastsættes således, at det gennemsnitlige lager pr. 1. maj i de sidste — højest — fire aktivitetsår, som går forud for 1. maj 2004, multipliceret med 1,2 (som overskudslager) automatisk fratrækkes overskudslagret?
 I bekræftende fald ville det da forholde sig anderledes, såfremt størrelsen af overførselslagret og overskudslagret kunne fastsættes under hensyntagen til en vækst i markedsaktørens produktions-, forarbejdnings- eller salgsmængde, den tid det tager landbrugsprodukter at modne færdig, tidspunktet, hvor lagrene blev opbygget, eller andre forhold, som er uafhængige af markedsaktøren?
 2.2)
 Er opkrævningen af afgift på overskudslagre i overensstemmelse med formålet i Kommissionens forordning (EF) nr. 1972/2003, såfremt det fastslås, at markedsaktøren havde et overskudslager den 1. maj 2004, men han godtgør, at han ved afsætningen af overskudslagret efter den 1. maj 2004 ikke har opnået konkrete fordele i form af en prisforskel?
 (1) EUT L 139, s. 55.
 (2) EFT L 256, s. 1.
 (3) Kommissionens forordning (EF) nr. 1972/2003 af 10.11.2003 om overgangsforanstaltninger for samhandelen med landbrugsprodukter som følge af Tjekkiets, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse (EUT L 293, s. 3).


text:
11.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 60/1
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 12. januar 2006
 i sag C-183/03, Forbundsrepublikken Tyskland mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (EUGFL - beslutning 2003/102/EF - udgifter udelukket fra fællesskabsfinansiering - ordningen for markafgrøder)
 (2006/C 60/01)
 Processprog: tysk
 I sag C-183/03, angående et annullationssøgsmål i henhold til artikel 230 EF, anlagt den 24. april 2003, af Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmægtigede: W.-D. Plessing og A. Tiemann) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: N. Niejahr og G. Braun), har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas, og dommerne J. Malenovský, S. von Bahr (refererende dommer), A. Borg Barthet og A. Ó Caoimh; generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den 12. januar 2006 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 146 af 21.6.2003.


text:
29.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/13
 Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 4. juni 2009 — Belgische Staat mod KBC Bank SA (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Hof van beroep te Brussel og Rechtbank van eerste aanleg te Brugge, Belgien)
 (Forenede sager C-439/07 og C-499/07) (1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit - artikel 43 EF og 56 EF - direktiv 90/435/EØF - artikel 4, stk. 1 - nationale bestemmelser, som tilsigter at ophæve dobbeltbeskatning af udloddet udbytte - udelukkende fradrag for modtaget udbytte i moderselskabets beskatningsgrundlag, i det omfang moderselskabet har et skattepligtigt overskud)
 2009/C 205/24
 Processprog: nederlandsk
 De forelæggende retter
 Hof van beroep te Brussel og Rechtbank van eerste aanleg te Brugge
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Belgische Staat (sag C-439/07) og Beleggen, Risicokapitaal, Beheer NV (sag C-499/07)
 Sagsøgte: KBC Bank SA (sag C-439/07) og Belgische Staat (sag C-499/07)
 Sagens genstand
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse — Hof van beroep te Brussel — fortolkning af artikel 43 EF og 56 EF og artikel 4, stk. 1, første led, samt stk. 2 i Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater (EFT L 225, s. 6) — nationale bestemmelser om ophævelse af dobbeltbeskatning af udloddet udbytte — fradragsordning for endeligt beskattet overskud
 Konklusion
 1)
 Artikel 4, stk. 1, første led, i Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, der med hensyn til fritagelsen af udbytte, som et moderselskab med hjemsted i denne medlemsstat modtager fra et datterselskab med hjemsted i en anden medlemsstat, bestemmer, at udbyttet indgår i moderselskabets beskatningsgrundlag for derefter at fratrækkes i dette beskatningsgrundlag med 95 %, for så vidt som der for den omhandlede skatteperiode efter fradrag for andre fritagne udbytter består et overskud, og som indebærer,
 —
 at modselskabet, når det ikke har noget eller ikke har opnået et tilstrækkeligt skattepligtigt overskud i det skatteår, hvor udbyttet blev udloddet, i et efterfølgende skatteår bliver beskattet af det udloddede udbytte, der er modtaget
 eller at
 —
 tabet i dette skatteår kompenseres gennem udlodning af udbytte og ikke svarende til det udloddede beløb kan fremføres til det efterfølgende skatteår.
 2)
 Artikel 4, stk. 1, første led, i direktiv 90/435, sammenholdt med samme artikels stk. 2, skal fortolkes således, at den ikke pålægger medlemsstaterne nødvendigvis at tillade, at overskud, som udloddes til et moderselskab med hjemsted i denne stat af et datterselskab med hjemsted i en anden medlemsstat, kan fradrages fuldstændigt i moderselskabets overskud for det pågældende skatteår, og at et herved fremkommet tab kan fremføres til et senere skatteår. Det tilkommer medlemsstaterne på baggrund af dels forholdene i deres nationale retsorden, dels den mulighed, der er fastsat i nævnte artikel 4, stk. 2, at fastsætte nærmere bestemmelser om, hvordan det resultat, der er foreskrevet i artiklens stk. 1, første led, sikres.
 Når en medlemsstat har valgt fritagelsesordningen i artikel 4, stk. 1, første led, i direktiv 90/435, og medlemsstatens skattelovgivning i princippet tillader, at tab fremføres til efterfølgende skatteår, er denne bestemmelse imidlertid til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, der medfører, at et moderselskabs tab, som kan fremføres, nedsættes, således at det højst svarer til det modtagne udbytte.
 3)
 Såfremt den i national ret valgte regulering af rent interne forhold er tilpasset fællesskabsretten, tilkommer det alene den nationale retsinstans under hensyn til kompetencefordelingen mellem de nationale retter og Domstolen, som følger af artikel 234 EF, at vurdere de nøjagtige retsvirkninger af denne henvisning til fællesskabsretten, da spørgsmålet om de begrænsninger, som den nationale lovgiver måtte have opstillet med hensyn til anvendelsen af fællesskabsretten på rent nationale forhold, henhører under den pågældende medlemsstats ret og dermed under dennes retsinstansers eksklusive kompetence.
 4)
 Såfremt udbytte fra et selskab med hjemsted i et tredjeland ved anvendelsen af en medlemsstats lovgivning behandles mindre fordelagtigt end udbytte fra et selskab med hjemsted i medlemsstaten, tilkommer det den nationale ret under hensyn til såvel den nationale lovgivnings formål som de faktiske omstændigheder i den verserende sag at efterprøve, om artikel 56 EF finder anvendelse, og om bestemmelsen i givet fald er til hinder for nævnte forskelsbehandling.
 5)
 Artikel 43 EF er ikke til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, hvorefter et moderselskab med hjemsted i en medlemsstat, som modtager udbytte udloddet af et datterselskab med hjemsted i en anden medlemsstat, kun kan fradrage udbyttet i sin skattepligtige indkomst inden for grænserne af det overskud, der er opnået i det skatteår, hvor udbyttet blev udloddet, hvorimod det er muligt at få fuldt fradrag for det udloddede udbytte, hvis selskabet havde oprettet et fast driftssted i den anden medlemsstat, forudsat at behandlingen af udbytte fra enheder, der er oprettet i en anden medlemsstat, ikke er diskriminerende i forhold til behandlingen af udbytte fra sammenlignelige indenlandske enheder.
 (1) EUT C 315 af 22.12.2007.
 EUT C 22 af 26.1.2008.


text:
3.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 29. august 2011 — F.P. Jeltes, M.A. Peeters, J.G.J. Arnold mod Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)
 (Sag C-443/11)
 2011/C 355/12
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank Amsterdam
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: F.P. Jeltes, M.A. Peeters, J.G.J. Arnold
 Sagsøgt: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Gælder den udfyldende virkning af den under forordning nr. 1408/71 (1) afsagte Miethe-dom (2) stadig under forordning nr. 883/2004 (3) med den følge, at en atypisk grænsearbejder har ret til at vælge den medlemsstat, i hvilken han vil stille sig til rådighed for arbejdsformidlingen, og hvorfra han oppebærer en arbejdsløshedsydelse, idet hans chancer for på ny at blive integreret i arbejdsprocessen er størst i den medlemsstat, han har valgt? Eller garanterer artikel 65 i forordning nr. 883/2004 set under et allerede i tilstrækkeligt omfang, at en helt arbejdsløs arbejdstager får en ydelse på vilkår, der er de mest gunstige for ham med henblik på at søge arbejde, og har Miethe-dommen mistet sin virkning?
 2)
 Er EU-retten, in casu artikel 45 TEUF eller artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68 (4), til hinder for, at en medlemsstat på grundlag af sin nationale lovgivning afviser at tildele en vandrende arbejdstager (grænsearbejder), der er blevet helt arbejdsløs, en arbejdsløshedsydelse, når denne arbejdstager havde sit seneste arbejde i denne stat, og det må antages, at det er i denne stat, han på grund af sine sociale og familiemæssige bånd har de største chancer for på ny at blive integreret i arbejdsprocessen, og afslaget meddeles af den ene grund, at han bor i en anden medlemsstat?
 3)
 Hvorledes lyder — henset til artikel 87, stk. 8, i forordning nr. 883/2004, artikel 17 i EU’s charter om grundlæggende rettigheder samt retssikkerhedsprincippet — svaret på det foregående spørgsmål, såfremt en sådan arbejdstager, allerede før forordning nr. 883/2004 trådte i kraft, på grundlag af lovgivningen i det tidligere beskæftigelsesland havde fået tilkendt en arbejdsløshedsydelse, hvis maksimale udbetalings- og genoplivningsperiode endnu ikke var udløbet på ikrafttrædelsestidspunktet (men hvor ydelsen blev indstillet, fordi den arbejdsløse havde fået nyt arbejde)?
 4)
 Vil besvarelsen af spørgsmål 2 lyde anderledes, såfremt den pågældende arbejdsløse grænsearbejder har fået tilsagn om, at han kan anmode om genoplivning af sin ret til ydelsen, såfremt han efter at have fundet nyt arbejde på ny skulle blive arbejdsløs, og oplysningen herom ikke synes at have været korrekt eller fri for tvetydigheder, fordi gennemførelsespraksis var uklar?
 (1) Rådets forordning af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT 1971 II, s. 366).
 (2) Dom af 12.6.1986 (sag C-1/85, Sml. s. 1837).
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets forordning af 29.4.2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT L 166, s. 1).
 (4) Rådets forordning af 15.10.1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (EFT 1968 II, s. 467).


text:
6.6.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bezirksgericht Ried i.I (Østrig) den 30. marts 2009 — straffesag mod Antonio Formato, Lenka Rohackova, Torsten Kuntz, Gardel Jong Aten, Hubert Kanatschnig, Jarmila Szabova, Zdenka Powerova og Nousia Nettuno
 (Sag C-116/09)
 2009/C 129/16
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bezirksgericht Ried i.I
 Parter i hovedsagen
 Tiltalte: Antonio Formato, Lenka Rohackova, Torsten Kuntz, Gardel Jong Aten, Hubert Kanatschnig, Jarmila Szabova, Zdenka Powerova og Nousia Nettuno
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 43 EF (traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab i dennes affattelse af 2.10.1997, som senest ændret ved [traktaten om] Republikken Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af Den Europæiske Union af 25.4.2005 (1)) fortolkes således, at den er til hinder for en forskrift, hvorefter drift af hasardspil i kasinoer udelukkende er forbeholdt selskaber i aktieselskabsform med hjemsted på denne medlemsstats område, og dermed forudsætter stiftelse eller erhvervelse af et kapitalselskab, der er beliggende i denne medlemsstat?
 2)
 Skal artikel 43 EF og 49 EF fortolkes således, at de er til hinder for et nationalt monopol på bestemte hasardspil, som eksempelvis hasardspil i kasinoer, når der i den pågældende medlemsstat ikke findes en sammenhængende og systematisk politik med det formål at begrænse hasardspil, eftersom nationale koncessionshavere opmuntrer til deltagelse i hasardspil — såsom statslige sportsvæddemål og lotterier — og reklamerer herfor (i fjernsyn, aviser og tidsskrifter), idet reklamerne endog indebærer, at der kort tid før lottotrækningen tilbydes et kontant beløb for en spillekupon (»TOI TOI TOI — Glaub’ ans Glück«) (»Held og lykke — Tro på heldet«)?
 3)
 Skal artikel 43 EF og 49 EF fortolkes således, at de er til hinder for en forskrift, hvorefter samtlige koncessioner til at drive hasardspil og kasinoer i henhold til en national spillelovgivning tildeles for en periode på 15 år på grundlag af en ordning, der udelukker ansøgere fra fællesskabsområdet (som ikke er hjemmehørende i denne medlemsstat) fra proceduren for tildeling af koncessioner?
 (1) EUT L 157, s. 11.


text:
8 . 3 . 97 1 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 74/7
 ning, bør ansøgningen om certifikatet ikke afslås alene DOMSTOLENS DOM
 af denne grund. (Sjette Afdeling )
 af 23 . januar 1997
 C ) EFT nr. C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 i sag C-3 14/95 , Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber mod Den Italienske Republik ( ')
 (Traktatbrudssøgsmål — manglende gennemførelse af di
 rektiver om sundhedsmæssige og dyresundhedsmæssige
 problemer)
 97IC 74/ 13 )
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling) (Processprog: italiensk)
 af 23 . januar 1997
 (Foreløbig oversœttelse. Den endelige oversœttelse vil blive
 i sag C-246/95 , Myrianne Coen mod Etat beige ( an offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 modning om præjudiciel afgørelse fra Belgiens Conseil
 d'État) H
 I sag C-314/95 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 (Midlertidig ansat — ansættelsesprocedure — indkaldelse skaber ( befuldmægtiget: Eugenio de March ) mod Den Ita
 af ansøgninger fra medlemsstaterne — søgsmål ved de lienske Republik ( befuldmægtiget: professor Umberto Le
 nationale retter) anza, bistået af Pier Giorgio Ferri ), hvori der er nedlagt
 ( 97IC 74/12 ) påstand om, at det fastslås, at Den Italienske Republik har
 tilsidesat sine forpligtelser efter EF-traktaten og Rådets di
 rektiv 92/45/EØF (EFT nr. L 268 af 14 . 9 . 1992, s . 35 ),
 92/46/EØF ( EFT nr. L 268 af 14. 9 . 1992, s. 1 ), 92/65/
 (Processprog: fransk) EØF ( EFT nr. L 268 af 14 . 9 . 1992, s . 54 ), 92/88/EØF
 ( EFT nr. L 321 af 6. 11 . 1992, s. 24 ), 92/116/EØF ( EFT
 nr. L 62 af 15 . 3 . 1993 , s . 1 ), 92/117/EØF (EFT nr. L 62
 af 15 . 3 . 1993 , s. 38 ) og 92/118/EØF (EFT nr. L 62 af
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversœttelse vil blive 15 . 3 . 1993 , s. 49 ), da den ikke inden for de foreskrevne
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) frister har vedtaget de love og administrative bestemmel
 ser, som er nødvendige for at efterkomme direktiverne, har
 Domstolen ( Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsfor
 manden, G. F. Mancini, og dommerne J. L. Murray, C. N.
 I sag C-246/95 , angående en anmodning, som Belgiens Kakouris ( refererende dommer ), G. Hirsch og H. Ragne
 Conseil d'État i medfør af EF-traktatens artikel 177 har
 malm; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitsse
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende kretær: assisterende justitssekretær H. von Holstein, den
 sag Myrianne Coen mod Etat beige at opnå en præjudiciel 23 . januar 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens
 artikel 179 og vedtægten for tjenestemænd i De Europæ
 iske Fællesskaber, har Domstolen (Anden Afdeling), sam 1 ) Den Italienske Republik bar tilsidesat sine forpligtelser
 mensat af afdelingsformanden, G. F. Mancini, og dom efter henholdsvis artikel 23, 32, 29, 2, 3, 17 og 20 i
 merne G. Hirsch og R. Schintgen ( refererende dommer); nedennævnte direktiver, da den ikke inden for de fast
 generaladvokat: N. Fennelly; justitssekretær: assisterende satte frister har vedtaget de love og administrative be
 justitssekretær H. von Holstein, den 23 . januar 1997 af stemmelser, som er nødvendige for at efterkomme:
 sagt dom, hvis konklusion lyder således:
 — Rådets direktiv 92/45/EØF af 16. juni 1992 om
 sundhedsmæssige og dyresundhedsmæssige proble
 EF-traktatens artikel 179 og artikel 90 og 91 i vedtægten mer i forbindelse med nedlægning af vildtlevende
 for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber skal for vildt og afsætning af kød heraf
 tolkes således, at fristerne for de retsmidler, som i disse be
 stemmelser er fastsat til at anfægte en afgørelse truffet af — Rådets direktiv 92/46/EØF af 16. juni 1992 om
 Kommissionen, ikke kan begynde at løbe på ny, fordi en sundhedsbestemmelser for produktion og afsætning
 ret i en medlemsstat træffer en afgørelse, hvori det fastslås, af råmælk, varmebehandlet mælk og mælkebase
 at en forvaltningsakt udstedt af denne stat, som kan have rede produkter
 haft indflydelse på den afgørelse fra Kommissionen, der
 ønskes prøvet, er ulovlig. — Rådets direktiv 92/65/EØF af 13 . juli 1992 om dy
 resundhedsmæssige betingelser for samhandel med
 og indførsel til Fællesskabet af dyr samt sæd, æg
 (') EFT nr. C 248 af 23 . 9 . 1995 . og embryoner, der for så vidt angår disse betingel
 ser ikke er underlagt specifikke fællesskabsbetin
 gelser som omhandlet i bilag A, del 1, til direktiv
 90/425/EØF
 ---pagebreak--- Nr. C 74/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8 . 3 . 97
 — Rådets direktiv 92/88/EØF af 26. oktober 1992 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verse
 om ændring af direktiv 74/63/EØF om uønskede rende sag E. J. M. de Jaeck mod Staatssecretaris van Fi
 stoffer og produkter i foderstoffer nancién at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende for
 tolkningen af artikel 14a og 14c i Rådets forordning
 ( EØF ) nr. 1408/71 af 14 . juni 1971 om anvendelse af de
 — Rådets direktiv 92/116/EØF af 17. december 1992 sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige er
 om ændring og ajourføring af direktiv 71 /118/ hvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter in
 EØF om sundhedsmæssige problemer i forbindelse den for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets
 med handel med fersk fjerkrækød forordning ( EØF) nr. 2001 /83 af 2 . juni 1983 ( EFT nr.
 L 230 af 22 . 8 . 1983 , s. 6 ), har Domstolen ( Femte Afde
 ling ), sammensat af formand for Første Afdeling L. Sevån,
 — Rådets direktiv 92/117/EØF af 17. december 1992 som fungerende formand for Femte Afdeling, og dom
 om beskyttelsesforanstaltninger over for specifikke merne D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet ( refererende dom
 zoonoser og specifikke zoonotiske agenser hos dyr mer), R Jann og M. Wathelet; generaladvokat: D. Ruiz-Ja
 og i animalske produkter for at forhindre levneds rabo Colomer; justitssekretær: ekspeditionssekretær H. A.
 middelbårne infektioner og forgiftninger, og Riihl, den 30 . januar 1997 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således:
 — Rådets direktiv 92/118/EØF af 17. december 1992
 om dyresundhedsmæssige og sundhedsmæssige be
 tingelser for samhandel med og indførsel til Fælles
 skabet af produkter, der for så vidt angår disse
 betingelser ikke er underlagt specifikke fælles 1 ) Med henblik på anvendelse af artikel 14a og 1 4c i Rå
 skabsbestemmelser, som omhandlet i bilag A, dets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971
 kapitel I, i direktiv 89/662/EØF, og for så vidt om anvendelse af de sociale sikringsordninger på ar
 angår patogener, i direktiv 90/425/EØF. bejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres fa
 miliemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet,
 som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF)
 nr. 2001 /83 af 2 . juni 1983, skal der ved begreberne
 2 ) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger. henholdsvis » lønnet beskæftigelse « og » selvstændig be
 skæftigelse « forstås virksomhed, der kvalificeres som
 (M EFT nr. C 315 af 5 . 11 . 1995 . sådan ved anvendelsen af lovgivning om social sikring
 i den medlemsstat, på hvis område beskæftigelsen ud
 øves .
 2 ) Såfremt nævnte forordnings artikel 14c, stk. 1 , litra b),
 DOMSTOLENS DOM
 finder anvendelse, er fællesskabsretten ikke til hinder
 for, at lovgivningen i én af de to medlemsstater kun
 (Femte Afdeling) forsikrer den pågældende person mod en del af de risi
 ci, der dækkes af dens sociale sikringsordning, når der
 af 30. januar 1997 ikke herved sker nogen forskelsbehandling mellem
 i sag C-340/94, E. J. M. de Jaeck mod Staatssecretaris statsborgere i denne stat og statsborgere i andre med
 lemsstater.
 van Financién (anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 Nederlandenes Hoge Raad) (')
 (Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige
 erhvervsdrivende — bestemmelse af, hvilken lovgivning
 der skal anvendes — begreberne lønnet beskæftigelse og 3 ) Når nævnte forordnings artikel 14c, stk. 1 , litra b),
 selvstændig beskæftigelse) finder anvendelse, er fællesskabsretten ikke til hinder
 for, at én af de to medlemsstater fastsætter størrelsen
 ( 97/C 74/14 af de bidrag, der skal betales af en forsikret, som kun
 udøver beskæftigelse på dens område visse hverdage i
 ugen, uden at tage hensyn til bidrag, som denne forsik
 (Processprog: nederlandsk) rede eventuelt betaler i den anden medlemsstat i kraft
 af beskæftigelse, som han udøver dér de øvrige dage.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive EFT nr. C 392 af 31 . 12 . 1994 .
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-340/94, angående en anmodning, som Nederlan
 denes Hoge Raad i medfør af EF-traktatens artikel 177


text:
22.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/7
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 6. september 2011 — Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning og KID-Holding A/S mod Skatteministeriet (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Østre Landsret — Danmark)
 (Sag C-398/09) (1)
 (Manglende tilbagebetaling af en afgift, der er erlagt med urette - ugrundet berigelse som følge af sammenhængen mellem indførelsen af denne afgift og ophævelsen af andre afgifter)
 2011/C 311/08
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Østre Landsret
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning og KID-Holding A/S
 Sagsøgt: Skatteministeriet
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Østre Landsret — fortolkning af Domstolens dom i sag C-192/95, Comateb m.fl., og af de fællesskabsretlige principper vedrørende tilbagesøgningskrav — afslag på tilbagebetaling af en national afgift, der er kendt uforenelig med fællesskabsretten, med henvisning til ugrundet berigelse som følge af den direkte sammenhæng mellem indførelsen af den uretmæssige afgift og ophævelsen af andre afgifter opkrævet på et andet grundlag — manglende tilbagebetaling, der medfører, at virksomheder, som importerede varer, stilles ringere end virksomheder, som indkøbte tilsvarende indenlandske varer, på grund af at førstnævnte virksomheder har betalt forholdsmæssigt mere i uretmæssig afgift end sidstnævnte
 Konklusion
 De EU-retlige regler om tilbagesøgning af beløb erlagt i urigtig formening om skyld skal fortolkes således, at tilbagesøgning af beløb erlagt i urigtig formening om skyld udelukkende kan give anledning til en ugrundet berigelse i tilfælde, hvor de beløb, som en afgiftspligtig person med urette har erlagt i form af en afgift, som er opkrævet i en medlemsstat i strid med EU-retten, er blevet direkte overvæltet på køberen. Det følger heraf, at EU-retten er til hinder for, at en medlemsstat nægter at tilbagebetale en uretmæssig afgift med den begrundelse, at de af den afgiftspligtige med urette erlagte beløb er blevet udlignet gennem en besparelse som følge af den samtidige ophævelse af andre afgifter, eftersom en sådan udligning, fra et EU-retligt synspunkt, ikke kan betragtes som en ugrundet berigelse i relation til denne afgift.
 (1) EUT C 312 af 19.12.2009.


text:
20.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 317/11
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 30. september 2010 — Europa-Kommissionen mod Den Tjekkiske Republik
 (Sag C-481/09) (1)
 (Traktatbrud - miljø - direktiv 2006/7/EF - kvaliteten af badevand - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 2010/C 317/21
 Processprog: tjekkisk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved S. Pardo Quintillán og M. Thomannová-Körnerová, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek og J. Jirkalová, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrudssøgsmål — manglende vedtagelse eller meddelelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/7/EF af 15. februar 2006 om forvaltning af badevandskvalitet og om ophævelse af direktiv 76/160/EØF (EUT L 64, s. 37)
 Konklusion
 1)
 Den Tjekkiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/7/EF af 15. februar 2006 om forvaltning af badevandskvalitet og om ophævelse af direktiv 76/160/EØF, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 2)
 Den Tjekkiske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 24 af 30.1.2010.


text:
22.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/33
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 8. oktober 2008 — Agrar-Invest-Tatschl mod Kommissionen
 (Sag T-51/07) (1)
 (Efteropkrævning af importafgifter - sukker med oprindelse i Kroatien - artikel 220, stk. 2, litra b), i forordning (EØF) nr. 2913/92 - meddelelse til importører offentliggjort i EF-Tidende - god tro)
 (2008/C 301/53)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Agrar-Invest-Tatschl GmbH (St. Andrä im Lavanttal, Østrig) (ved avocats U. Schrömbges og O. Wenzlaff)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Alcover San Pedro og S. Schønberg, som befuldmægtigede, bistået af avocat B. Wägenbaur)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 5789 endelig udg. af 4. december 2006.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Agrar-Invest-Tatschl GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 95 af 28.4.2007.


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/53
 Sag anlagt den 9. marts 2007 — Icuna.Com mod Parlamentet
 (Sag T-71/07)
 (2007/C 95/107)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Icuna.Com SCRL (Braine-le-Château, Belgien) (ved avocats J. Windey og P. de Bandt)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Europa-Parlamentets beslutning af 31. januar 2007 om annullation af udbudsproceduren EP/DGINFO/WEBTV/2006/0003 for så vidt angår parti nr. 2.
 —
 Det fastslås, at Fællesskabet ifalder erstatningsansvar uden for kontraktforhold, og Parlamentet tilpligtes at erstatte de af sagsøgeren lidte tab som følge af den anfægtede beslutning og udpege en sagkyndig til at vurdere dette tab.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes under alle omstændigheder til at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved beslutning af 1. december 2006 afviste Europa-Parlamentet sagsøgerens bud i forbindelse med udbud EP/DGINFO/WEBTV/2006/0003, parti nr. 2: programindhold, med henblik på oprettelsen af Web-tv til Europa-Parlamentet (1), og indgik en aftale med en anden tilbudsgiver. Denne beslutning blev anfægtet ved et annullationssøgsmål anlagt af sagsøgeren for Retten den 19. december 2006 (2). I forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler bestemte Rettens præsident — og for så vidt som Parlamentet allerede havde indgået aftalen i overensstemmelse med beslutningen af 1. december 2006 — at gennemførelsen af kontrakten skulle udsættes. Efter retsmødet afholdt i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler vedtog Parlamentet den anfægtede beslutning af 31. januar 2007, hvorved den pågældende udbudsprocedure blev annulleret for så vidt angår parti nr. 2.
 Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål fremført to anbringender. Det første anbringende vedrører ulovligheden af den anfægtede beslutning på grund af inkompetence hos ophavsmanden til den anfægtede retsakt og overtrædelse af finansforordningens artikel 101 (3). Sagsøgeren har gjort gældende, at ingen fællesskabsbestemmelse giver den ordregivende myndighed bemyndigelse til at annullere tildelingen af en kontrakt, efter at den er blevet indgået med tilslagsmodtageren. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at selv hvis det antoges, at sagsøgte havde været kompetent til at vedtage den anfægtede beslutning på grundlag af finansforordningens artikel 101, gav denne bestemmelse ikke myndigheden ret til at foretage en delvis annullation af udbuddet.
 Sagsøgeren har i forbindelse med det andet anbringende gjort gældende, at den anfægtede beslutning er behæftet med en begrundelsesmangel, for så vidt som det ikke er muligt at forstå den begrundelse, som førte sagsøgte til at træffe en sådan foranstaltning, det vil sige hverken den hjemmel, som sagsøgte anvendte, eller begrundelsen for, at udbudsproceduren kun blev annulleret delvist, nemlig for så vidt angår parti nr. 2.
 Sagsøgeren har udover annullation af beslutningen af 31. januar 2007 også nedlagt påstand om, at hele det af sagsøgeren lidte tab som følge af denne beslutning erstattes.
 (1) Udbudsbekendtgørelse »Web-tv til Europa-Parlamentet «(EUT 2006 S 87-91412).
 (2) Sag T-383/06, Icuna.Com mod Parlamentet, EUT 2007 C 20, s. 31.
 (3) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25.6.2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 248, s. 1).


text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/42
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 27. september 2006 — Dresdner Bank m.fl. mod Kommissionen
 (Forenede sager T-44/02 OP, T-54/02 OP, T-56/02 OP, T-60/02 OP og T-61/02 OP) (1)
 (Konkurrence - artikel 81 EF - aftale om fastsættelse af priser og regler for gebyrberegning ved veksling af kontanter - Tyskland - bevis for en overtrædelse - genoptagelse)
 (2006/C 294/88)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Dresdner Bank AG. (Frankfurt am Main, Tyskland) (ved advokaterne M. Hirsch og W. Bosch); Bayerische Hypo- und Vereinsbank AG, tidligere Vereins- und Westbank AG (München, Tyskland) (først ved advokaterne J. Schulte, M. Ewen og A. Neus, derefter ved advokaterne W. Knapp, T. Müller-Ibold og C. Feddersen), Bayerische Hypo- und Vereinsbank AG (München) (først ved advokaterne W. Knapp, T. Müller-Ibold og B. Bergmann, derefter ved advokaterne Knapp, Müller-Ibold, og C. Feddersen); DVB Bank AG, tidligere Deutsche Verkehrsbank AG (Frankfurt am Main) (ved advokaterne M. Klusmann og F. Wiemer); og Commerzbank AG, (Frankfurt am Main) (ved advokaterne H. Satzky og B. Maassen)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved advokaterne T. Christoforou, A. Nijenhuis og M. Schneider.)
 Sagens genstand
 Begæring om genoptagelse indgivet af Kommissionen af de sager, hvori Retten afsagde udeblivelsesdomme den 14. oktober 2004. Sag T-44/02, Dresdner Bank mod Kommissionen (ikke trykt i Samling af Afgørelser), sag T-54/02, Vereins- und Westbank mod Kommissionen (ikke trykt i Samling af Afgørelser), sag T-56/02, Bayerische Hypo- und Vereinsbank mod Kommissionen (Sml. II, s. 3495), sag T-60/02, Deutsche Verkehrsbank mod Kommissionen (ikke trykt i Samling af Afgørelser) og sag T-61/02, Commerzbank mod Kommissionen (ikke trykt i Samling af Afgørelser).
 Konklusion
 1)
 Begæringen om genoptagelse tages ikke til følge.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 109 af 4.5.2002.


text:
30.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 130/16
 Sag anlagt den 21. februar 2011 — ClientEarth mod Kommissionen
 (Sag T-111/11)
 2011/C 130/29
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: ClientEarth (London, Det Forenede Kongerige) (ved advokat P. Kirch)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kommissionen har tilsidesat Århuskonventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet.
 —
 Det fastslås, at Kommissionen har tilsidesat forordning (EF) nr. 1367/2006 (1).
 —
 Det fastslås, at Kommissionen har tilsidesat forordning (EF) nr. 1049/2001 (2).
 —
 Den stiltiende afgørelse i henhold til artikel 8, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1049/2001 annulleres, idet Kommissionen ikke inden for den fastsatte frist har afgivet svar på sagsøgerens genfremsatte begæring, hvorved Kommissionen afslog aktindsigt i de begærede dokumenter.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger, herunder eventuelle intervenerende parters omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort syv anbringender gældende.
 1)
 Ved det første anbringende gøres det gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 8, stk. 1 og 2, i forordning (EF) nr. 1049/2001, idet der ikke inden for den fastsatte frist er afgivet svar på sagsøgerens genfremsatte begæring, og idet der ikke er givet en detaljeret begrundelse herfor.
 2)
 Ved det andet anbringende gøres det gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 4, stk. 1, 2 og 4, i Århuskonventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, idet Kommissionen ikke gav sagsøgeren aktindsigt i de begærede dokumenter vedrørende efterlevelseskontrollen og handlingsplanerne for gennemførelsen og ikke gav en detaljeret begrundelse herfor. Den anfægtede afgørelse tilsidesætter endvidere artikel 6, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1367/2006, idet Kommissionen ikke har fortolket undtagelserne i artikel 4 i forordning (EF) nr. 1049/2001 indskrænkende.
 3)
 Ved det tredje anbringende gøres det gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 4, stk. 2, litra b), i forordning (EF) nr. 1367/2006, idet Kommissionen ikke har formidlet de begærede oplysninger i sine registre.
 4)
 Ved det fjerde anbringende gøres det gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 7 i forordning (EF) nr. 1367/2006, idet Kommissionen ikke har oplyst sagsøgeren om, til hvilket generaldirektorat denne skulle indgive sin begæring om aktindsigt i dokumenterne vedrørende direktiv 1998/81/EF (3) og 2001/18/EF (4) og ikke har videregivet begæringen til det relevante generaldirektorat.
 5)
 Ved det femte anbringende gøres det gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 4, stk. 2, tredje led, i forordning (EF) nr. 1049/2001, idet Kommissionen ikke har givet sagsøgeren aktindsigt i de begærede dokumenter vedrørende efterlevelseskontrollen og handlingsplanerne for gennemførelsen. Udbredelse af de begærede dokumenter ville ikke være til skade for beskyttelsen af formålet med inspektionerne som omhandlet i artikel 4, stk. 2, eller forhindre en korrekt gennemførelse af procedurerne for åbning af en traktatbrudssag i henhold til artikel 258 TEUF. Den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 4, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1049/2001 ved ikke at give delvis aktindsigt i de begærede dokumenter.
 6)
 Ved det sjette anbringende gøres det gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 4, stk. 3, første afsnit, i forordning (EF) nr. 1049/2001. Udbredelse af de begærede dokumenter ville ikke være til alvorlig skade for Kommissionens beslutningsproces.
 7)
 Ved det syvende anbringende gøres det gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 4, stk. 2, sidste led, og artikel 4, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1049/2001, idet Kommissionen ikke har vurderet, om der foreligger en mere tungtvejende offentlig interesse i udbredelsen, og idet der ikke er givet en detaljeret begrundelse for afslaget.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6.9.2006 om anvendelse af Århuskonventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (EUT L 264, s. 13).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).
 (3) Rådets direktiv 98/81/EF af 26.10.1998 om ændring af direktiv 90/219/EØF om indesluttet anvendelse af genetisk modificerede mikroorganismer (EFT L 330, s. 13).
 (4) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF af 12.3.2001 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer og om ophævelse af Rådets direktiv 90/220/EØF — Erklæring fra Kommissionen (EFT L 106, s. 1).


text:
16.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 224/17
 Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 13. juni 2006 — Ameur Echouikh mod Secrétaire d'Etat aux anciens combattants (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal départemental des pensions du Morbihan — Frankrig)
 (Sag C-336/05) (1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit - Euro-Middelhavsaftalen EF-Marokko - artikel 65 - princippet om forbud mod forskelsbehandling på området for social sikring - militær invalidepension)
 (2006/C 224/31)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal départemental des pensions du Morbihan
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ameur Echouikh
 Sagsøgt: Secrétaire d'Etat aux anciens combattants
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal départemental des pensions militaires du Morbihan — fortolkning af artikel 64 og 65 i Euro-Middelhavs-konferencen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Kongeriget Marokko på den anden side, undertegnet i Bruxelles den 26. februar 1996 (EFT C 70, s. 2), artikel 40, 41 og 42 i samarbejdsaftalen mellem det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget Marokko, undertegnet i Rabat den 27. april (1976 (EFT L 264, s.), eller i givet fald, EF-traktatens artikel 12 og artikel 14 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder — direkte virkning — kategorien »arbejdstager«, »aflønning«, »social sikringsydelse« — national lovgivning, hvorefter en marokkansk statsborger, der har forrettet militærtjeneste i medlemsstatens hær og under dens flag, ikke er berettiget til militær invalidepension
 Konklusion
 Artikel 65, stk. 1, første afsnit, i Euro-Middelhavsaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Kongeriget Marokko på den anden side, som er undertegnet i Bruxelles den 26. februar 1996 og godkendt på Fællesskabernes vegne ved Rådets og Kommissionens afgørelse 2000/204/EF, EKSF af 24. januar 2000, skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en værtsmedlemsstat nægter at tildele en marokkansk statsborger, der har gjort tjeneste i denne stats hær, og som har bopæl på dens område, en militær invalidepension alene med den begrundelse, at den pågældende er marokkansk statsborger.
 (1) EUT C 296 af 26.11.2005.


text:
4.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/25
 Sag anlagt den 14. juni 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-289/07)
 (2007/C 183/44)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Caeiros og D. Kukovec, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 71, stk. 1, første afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester (»forsyningsvirksomhedsdirektivet«) (1), idet den ikke har sat de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet.
 —
 Subsidiært fastslås det, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til denne bestemmelse, idet den under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen om disse foranstaltninger.
 —
 Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 31. januar 2006.
 (1) EUT L 134, s. 1.


text:
9.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/53
 Sag anlagt den 9. november 2016 — BSH Electrodomesticos España mod EUIPO — DKSH International (Ufesa)
 (Sag T-785/16)
 (2017/C 006/66)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: BSH Electrodomesticos España, SA (Huarte Pamplona, Spanien) (ved advokat M. de Justo Bailey)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: DKSH International Ltd. (Zurich, Schweiz)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger: DKSH International Ltd.
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »Ufesa« — registreringsansøgning nr. 10 857 29
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 13. juli 2016 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1691/2015-1)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO og intervenienten tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009.


text:
18.11.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/45
 Sag anlagt den 24. august 2006 — Lohiniva mod Kommissionen
 (Sag F-98/06)
 (2006/C 281/81)
 Processprog: finsk
 Parter
 Sagsøger: Risto Lohiniva (Bruxelles, Belgien) (ved avocat V. Teperi)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afslag af 30. maj 2006 på den af sagsøgeren indgivne klage.
 —
 Det bestemmes, at sagsøgeren fortsat har ret til at overføre 35 % af hans nettoløn til Finland, således som dette beløb er justeret med overførselskoefficienten pr. land, fra den 16. januar 2006.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren overførte til sit hjemland, Finland, en del af sin løn, således som justeret med en koefficient, i henhold til artikel 17 i den tidligere vedtægts bilag VII. I forbindelse med et program om udveksling af tjenestemænd mellem Kommissionen og medlemsstaterne blev sagsøgeren forflyttet til Finland i 2004 og 2005. I denne periode udbetalte Kommissionen hele hans løn, som blev forhøjet ved anvendelsen af overførselskoefficienten, i Finland. I januar 2006, ved sagsøgerens tilbagevenden til Bruxelles, fik han afslag på at genoptage overførslen til Finland af den del af hans løn, han overførte hertil inden forflyttelsen. Administrationen anførte herved, at førnævnte bestemmelse var blevet ændret efter ikrafttrædelsen af den nye vedtægt og at sagsøgeren ikke opfyldte betingelsen i artikel 17, stk. 2, litra a), i vedtægtens bilag XIII for at bibeholde denne fordel.
 Sagsøgeren har i stævningen anført, at hans tilfælde, for så vidt som han havde benyttet sig af overførslen såvel under hans forflyttelse til Finland som tidligere, henhører under tilfældet i artikel 17, stk. 2, litra a), i vedtægtens bilag XIII.


text:
20.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 114/32
 Rettens dom af 7. marts 2013 — Acino mod Kommissionen
 (Sag T-539/10) (1)
 (Humanmedicinske lægemidler - suspension af markedsføringen af og tilbagetrækning af visse partier humanmedicinske lægemidler, der indeholder aktivstoffet Clopidogrel - ændring af markedsføringstilladelsen - forbud mod markedsføring af lægemidlerne - forordning (EF) nr. 726/2004 og direktiv 2001/83/EF - proportionalitet - begrundelsespligt)
 2013/C 114/51
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Acino AG, tidligere Acino Pharma GmbH (Miesbach, Tyskland) (ved advokaterne R. Buchner og E. Burk)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved A. Sipos, G. Wilms, B.-R. Killmann og M. Šimerdová, derefter ved B.-R. Killmann og M. Šimerdová, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutninger af 29. marts 2010 og 16. september 2010 om suspension af markedsføringen af humanmedicinske lægemidler, der indeholder det på en bestemt fabrik fremstillede aktivstof Clopidogrel, om tilbagetrækning af partierne af disse lægemidler fra markedet, om ændring af markedsføringstilladelserne og om forbud mod markedsføring af nævnte lægemidler.
 Konklusion
 1)
 Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse i sagen, for så vidt som denne er anlagt til prøvelse af Kommissionens beslutninger K(2010) 2204 og K(2010) 2208 af 29. marts 2010, og af Kommissionens beslutninger K(2010) 6429 og K(2010) 6436 af 16. september 2010.
 2)
 I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.
 3)
 Acino AG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 30 af 29.1.2011.


text:
26 . 10 . 96 ! DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 318/ 13
 — Tilsidesættelse af artikel 2 i Rådets beslutning om 3 ) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 ændring af beslutning 90/21 8/EØF om markedsføring ger .
 og indgift af BST (» det midlertidige forbud «) og
 tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 I forbindelse med den seneste forlængelse af det midler Den 1 . december 1995 udstedte Kommissionen forordning
 tidige forbud mod BST tillades det udtrykkeligt med ( EF ) nr. 2781 /95 om transport i forbindelse med gratis
 lemsstaterne at » foretage begrænsede praktiske forsøg levering af rugmel til Georgien, Armenien, Aserbajdsjan og
 med anvendelse af bovin somatotropin «. Endvidere Tadsjikistan .
 forbydes det intetsteds at markedsføre produkter, der
 hidrører fra forsøgsdyr. Det midlertidige forbud drejer Transporten af et af partierne blev overdraget til sagsøgeren .
 sig udelukkende om BST og ikke om salg af levnedsmid Tilslaget er vedhæftet et bilag med ti punkter omfattende
 ler, der hidrører fra behandlede dyr. Det forekommer de uddrag af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og de
 facto uforholdsmæssigt at forhindre akademiske institu georgiske myndigheder. Efter leveringen har Kommissionen
 tioner i med henblik på kliniske forsøg at få adgang til et fremsendt en afregning til sagsøger, hvoraf bl.a . fremgår, at
 produkt, hvis anvendelse i dyr videnskabeligt anerken selskabet skal betale dispatch-omkostninger til de georgiske
 des som ufarlig for mennesker, og at forlange, at sunde myndigheder . Sagsøgeren anfører heroverfor, at det intet
 dyr ofres i en sådan situation . sted er anført, at der skal betales dispatch-omkostninger,
 heller ikke i tilslaget eller i et memorandum vedrørende den
 — Tilsidesættelse af slutakten indeholdende resultaterne af nævnte aftale . Det er således sagsøgerens opfattelse, at
 Uruguay-runden af multilaterale handelsforhandlinger selskabet ikke skal betale dispatch-omkostninger til de
 georgiske myndigheder, og det anfægter derfor en række
 beslutninger fra Kommissionen, hvorved det er blevet pålagt
 Efter sagsøgerens opfattelse kan Kommissionens beslut at betale disse omkostninger .
 ning om at afvise at medtage BST i bilag II til
 forordningen få alvorlige virkninger for producenter
 uden for Fællesskabet, som ansøger om tilladelse til at
 markedsføre levnedsmidler fra dyr, der er behandlet med
 BST.
 Sag anlagt den 8 . august 1996 af selskabet Service pour le
 groupement d'acquisitions, SGA, mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-123/96 )
 ( 96/C 318 /27 )
 Sag anlagt den 2 . august 1996 af Mutual Aid Administra
 tion Services NV mod Kommissionen for De Europæiske (Processprog: fransk)
 Fællesskaber
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 ( Sag T-121 /96 )
 den 8 . august 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 ( 96/C 318/26 ) Europæiske Fællesskaber af selskabet Service pour le
 groupement d'acquisitions, SGA, Istres ( Frankrig ), ved
 (Processprog: nederlandsk) advokat Jean Claude Fourgoux, Paris, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos Pierrot Schiltz, 4, rue Béatrix de Bour
 bon .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 2 . august 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Europæiske Fællesskaber af Mutual Aid Administration
 Services NV, Antwerpen ( Belgien ), ved advokat J. Trits 1 ) Kommissionens beslutning, som blev meddelt SGA den
 mans, Antwerpen , og med valgt adresse i Luxembourg hos 5 . juni 1996 , om at afslå at undersøge klagen , indgivet
 R. Faltz, 6 , rue Heinrich Heine . den 4 . juli 1994 , annulleres .
 2 ) Det fastslås i medfør af traktatens artikel 215 , at
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Kommissionen er erstatningspligtig uden for kontrakts
 forhold, og at Kommissionen har påført SGA et tab,
 1 ) Den eller de anfægtede beslutning(er ), der er fremlagt i som den bør genoprette ved at betale SGA 360 000 ECU
 kopi sammen med stævningen, annulleres, og det i erstatning.
 fastslås, at sagsøgeren ikke er forpligtet til at betale
 ekspeditionsomkostninger ( dispatch ) til de georgiske 3 ) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 myndigheder . ger .
 2 ) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilplig Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 tes at tilbagebetale et beløb på 21 967,19 US$ til
 sagsøgeren med tillæg af renter svarende til den i Belgien Sagsøgeren , SGA, driver virksomhed som mellemhandler
 gældende lovbestemte rentesats på 8 % p.a . fra den med distribution af motorkøretøjer af samtlige mærker, idet
 30 . juli 1996 at regne . selskabet foretager parallelimport udelukkende som mel
 ---pagebreak--- Nr . C 318/ 14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26 . 10 . 96
 lemhandler for den endelige forbruger, ifølge artikel 3 , at bringe overtrædelserne til ophør. Kommissionens næg
 nr. 11 , i forordning ( EØF ) nr . 123/85 , hvilke bestemmelser telse af at gribe ind har navnlig haft så negative virkninger
 er gentaget i forordning ( EØF ) nr. 1475/95 . for sagsøgerens forsyningsmuligheder, at det er tvivlsomt,
 om selskabet overhovedet kan overleve og muligvis tvinges
 SGA har krævet annullation af Kommissionens beslutning til meget snart at ophøre med sin virksomhed .
 af 5 . juni 1996 om at afslå at undersøge sagsøgerens klage,
 hvori denne navnlig anfægtede Peugeot-koncernens ( PSA )
 handlemåde over for de autoriserede Peugeot- og Citroen
 forhandlere i de andre medlemsstater med det formål dels at
 afskære mellemhandlerne fra at skaffe sig de pågældende
 biler, dels at afskærme markedet, hvilken handlemåde Sag anlagt den 9. august 1996 af Interporc Im- und Export
 strider mod EF-traktatens artikel 85 .
 GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber
 Sagsøgeren har for det første gjort gældende, at Kommis
 ( Sag T- 124/96 )
 sionen ved at afslå at undersøge klagen har gjort sig skyldig i
 en åbenbar skønsfejl, hvad angår det fremlagte bevismate ( 96/C 318/28 )
 riales beviskraft. Ifølge sagsøgeren havde Kommissionen
 allerede under den forudgående korrespondance med sel (Processprog: tysk)
 skabet anerkendt, at visse af de af SGA fremlagte dokumen
 ter havde beviskraft .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 9 . august 19 96 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Ifølge sagsøgeren har Kommissionen tillige begået en Europæiske Fællesskaber af Interporc Im- und Export
 åbenbar fejl ved at antage, dels at der ikke var den fornødne GmbH, Hamburg, ved advokat Georg M. Berrisch, Bruxel
 fællesskabsinteresse, dels at Kommissionen havde beføjelse les, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Guy
 til at afslå at tage skridt til at bringe en så graverende Harles, advokatfirmaet Arendt & Medernach, 8 , rue
 konkurrencebegrænsende adfærd til ophør, som en Mathias Hårdt .
 afskærmning af markedet udgør . Efter Domstolens faste
 praksis anses aftaler og en praksis, der har til formål at
 afskærme markedet, for en særligt graverende overtrædelse Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 af konkurrencereglerne . Selv uskrevne klausuler om hin
 dring af udførsler er i strid med konkurrencereglerne, da 1 ) Den anfægtede beslutning annulleres .
 deres formål er at hindre integrationen af det indre marked ,
 som er et af traktatens grundlæggende formål . Følgelig 2 ) Det fastslås, at Kommissionen ikke er berettiget til at
 burde Kommissionen have truffet forholdsregler over for en nægte aktindsigt i de dokumenter, der er nærmere
 praksis som den, der anfægtes med klagen . angivet i sagsøgerens advokats skrivelse af 23 . februar
 1996 til generaldirektøren i Generaldirektorat VI .
 Ifølge sagsøgeren har Kommissionen endvidere begået en
 åbenbar fejl, hvad angår dels lokaliseringen af det sted , 3 ) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 hvorfra overtrædelsen i det væsentlige er blevet begået, dels ger .
 de franske domstoles eller myndigheders kompetence .
 Kommissionen har nemlig antaget, at overtrædelsens tyng Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 depunkt befinder sig i Frankrig, men i virkeligheden må
 stedfæstes til de medlemsstater, hvorfra de eneforhandlere , Sagsøgeren, der er en af sagsøgerne i sag T-50/96 , anfægter
 som er etableret i disse stater, burde have foretaget Kommissionens afslag på at fremsende visse dokumenter
 reeksport, når forbrugerne eller de franske mellemhandlere vedrørende Kommissionens beslutning af 26 . januar 1996
 ønskede det, i hvilke tilfælde den franske bilfabrikant har ( oksekød af den såkaldte » Hilton-kvalitet «), som er gen
 søgt at hindre en sådan reeksport via sin lokale forhandler . standen for den nævnte sag. Dokumenterne er identiske med
 Kommissionen var derfor kompetent til at foretage de de dokumenter, som sagsøgerne under den anden sag har
 pågældende undersøgelser . begæret fremlagt som en foranstaltning med henblik på
 sagens tilrettelæggelse .
 Sagsøgeren har for det andet gjort gældende, at Kommis
 sionen har begået en åbenbar skønsfejl ved at nægte at træffe Ifølge sagsøgeren er Kommissionens afslag såvel i strid med
 de foreløbige foranstaltninger, som selskabet anmodede om » adfærdskodeks for aktindsigt i Kommissionens og Rådets
 i klagen, og som udelukkende havde et beskyttende og dokumenter « som med Kommissionens afgørelse 94/90/
 retsbevarende formål . EKSF, EF, Euratom af 8 . februar 1994 om aktindsigt i
 Kommissionens dokumenter . Konkret kan Kommissionen
 Vedrørende erstatningskravet fremhæver sagsøgeren, at i ikke med henvisning til , at de relevante bestemmelser må
 betragtning af det af selskabet indgivne sagsmateriale , fortolkes snævert, begrænse omfanget af aktindsigt i Kom
 hvorved det, med støtte i de fremlagte beviser, angav missionens egne dokumenter, således at denne grundlæg
 graverende overtrædelser af konkurrencereglerne med uom gende ret mister ethvert indhold .
 tvistelige skadevirkninger for markedet, forbrugerne og
 mellemhandlerne — og navnlig for klageren —, var Kom I dette tilfælde, hvor Kommissionen har henvist til pligten til
 missionen efter traktatens artikel 3 og artikel 3 i Rådets at beskytte offentlige interesser ( retslige procedurer ), kan
 forordning nr . 17 forpligtet til at træffe foranstaltninger til den ikke som offentligt organ, der først og fremmest må


text:
9.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 338/9
 Sag anlagt den 20. juli 2017 — Europa-Kommissionen mod Republikken Polen
 (Sag C-441/17)
 (2017/C 338/10)
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved C. Hermes og K. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 3, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (1) (herefter »habitatdirektivet«), idet den har vedtaget et bilag til skovforvaltningsplanen for skovfogedsområdet Białowieża, uden at have sikret sig, at dette bilag ikke ville have en negativ indvirkning på integriteten af lokaliteten af fælleskabsbetydning (LAF) og det særlige bevaringsområde (SBO) PLC200004 Puszcza Białowieska.
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til habitatdirektivets artikel 6, stk. 1, og artikel 4, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF af 30. november 2009 om beskyttelse af vilde fugle (2) (herefter »fugledirektivet«), idet den ikke har truffet de nødvendige bevaringsforanstaltninger, som opfylder de økologiske behov for naturtyper i bilag I til habitatdirektivet, arter i bilag II til samme direktiv, fugle i bilag I til fugledirektivet og regelmæssigt tilbagevendende trækfuglearter, som ikke er anført i det sidstnævnte bilag, for hvilke LAF’en og SBO’et PLC200004 Puszcza Białowieska blev oprettet.
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til habitatdirektivets artikel 12, stk. 1, litra a) og d), idet den ikke har sikret en streng beskyttelse af de i bilag IV til habitatdirektivet anførte saprofytiske billearter (sinoberbille [Cucujus cinnaberinus], pragtbille [Buprestis splendens], melandryidaebille [Phryganophilus ruficollis] og pythidaebille [Pytho kolwensis]), dvs. ikke har forbudt forsætligt drab og forstyrrelse samt beskadigelse eller ødelæggelse af disse billers yngle- eller rasteområder i skovfogedsområdet Białowieża.
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til fugledirektivets artikel 5, litra b) og d), idet den ikke har sikret beskyttelse af de i [bilag I til] fugledirektivet anførte fuglearter, især den hvidryggede flagspætte (Dendrocopos leucotos), den tretåede spætte (Picoides tridactylus), spurveuglen (Glaucidium passerinum) og perleuglen (Aegolius funereus), eller ikke har sikret, at disse fuglearter i skovfogedsområdet Białowieża ikke dræbes og ikke forstyrres i yngletiden, og at deres reder og æg ikke forsætligt ødelægges, beskadiges eller fjernes.
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Republikken Polens miljøminister vedtog den 25. marts 2016 under henvisning til barkbillen typografs (Ips typographus) udbredelse et bilag til skovforvaltningsplan fra 2012, der gav tilladelse til at tredoble skovhugsten i skovene i skovfogedsområdet Białowieża, nemlig fra 63 471 m3 til 188 000 m3 i årene 2012-2021, og til at træffe foranstaltninger til aktiv skovforvaltning i områder, der hidtil havde været friholdt for indgreb, nemlig til at fjerne over hundrede år gamle, døende og døde træer, som f.eks. grantræer, der var angrebet af typografer — såkaldte sanitære udhugninger, ny opvækst og foryngelse. Dette bilag udgør en plan i den betydning, hvori dette udtryk er anvendt i habitatdirektivets artikel 6, stk. 3. Integriteten af lokaliteten PLC200004 Puszcza Białowieska omfatter: den naturlige karakter, der er uberørt af menneskelig aktivitet, en stor andel af gamle træer, herunder træer, der er over hundrede år gamle, et stort antal stående og liggende døde træer (dødt træ), forekomsten af arter, der er typiske for urørt skov (saprofytiske billearter, tretået spætte, hvidrygget flagspætte, spurveugle, perleugle). De foranstaltninger, der er gennemført i skovfogedsområdet Białowieża, er således ikke forenelige med habitatdirektivets artikel 6, stk. 3, da de polske myndigheder før vedtagelsen af bilaget ikke havde sikret sig, at godkendelsen af dette ikke ville have en negativ indvirkning på dette områdes integritet.
 Efter vedtagelsen af generaldirektøren for statsskoves beslutning nr. 51 af 17. februar 2017 påbegyndtes fjernelsen af tørre og af typografen angrebne træer i alle skovfogedsområderne (Białowieża, Browsk, Hajnówka), dvs. på et areal på ca. 34 000 hektar (arealet af PLC200004 Puszcza Białowieska udgør 63 147 hektar).
 Kommissionen er af den opfattelse, at foranstaltningerne til aktiv skovforvaltning i levested 91D0 (skovbevoksede tørvemoser), 91E0 (elle- og askeskove med overdrev, popler, el og ask), i de over hundrede år gamle skovbestande i levested 9170 (subkontinentale ege-avnbøge-skove), i levestederne for den hvidryggede flagspætte, den tretåede spætte, spurveuglen, perleuglen, hvepsevågen, den lille fluesnapper, halsbåndfluesnapperen og hulduen og i levestederne for de saprofytiske billearter, [sinoberbillen, Boros schneideri, melandryidaebillen, pythidaebillen, Rhysodes sulcatus og pragtbillen], ligesom fjernelsen af over hundrede år gamle, døde grantræer og fældningen af træer inden for rammerne af udvidelsen af skovhugsten i PLC200004 Puszcza Białowieska, i sammenhæng med gennemførelsen af Republikken Polens miljøministers beslutning af 25. marts 2016 og generaldirektøren for statsskoves beslutning nr. 51 af 17. februar 2017, udgjorde en potentiel fare for naturtyperne og levestederne for de dyr og fugle, der var anført i planen for bevarelsesopgaver for PLC200004 Puszcza Białowieska, og forhindrede gennemførelsen af de deri indeholdte beskyttelsesforanstaltninger med henblik på opretholdelse af den forskriftsmæssige bevaringsstatus for PLC200004 Puszcza Białowieska, hvilket udgør en tilsidesættelse af habitatdirektivets artikel 6, stk. 1.
 Derudover forhindrede de ovenfor beskrevne foranstaltninger til aktiv skovforvaltning, der blev indført på grundlag af bilaget, og som ødelægger de strengt beskyttede saprofytiske billearters levested, gennemførelsen af konkrete særlige foranstaltninger til i tilstrækkelig grad at sikre en bevaringsstatus for de i bilag IV, litra a), til habitatdirektivet anførte fire saprofytiske billearter (sinoberbille [Cucujus cinnaberinus], pragtbille [Buprestis splendens], melandryidaebille [Phryganophilus ruficollis] og pythidaebille [Pytho kolwensis]).
 Endelig har Kommissionen anført, at de ovenfor beskrevne foranstaltninger til aktiv skovforvaltning, der blev indført på grundlag af bilaget, som følge af ødelæggelsen af levestederne for den hvidryggede flagspætte (Dendrocopos leucotos), den tretåede spætte (Picoides tridactylus), spurveuglen (Glaucidium passerinum) og perleuglen (Aegolius funereus) tilsidesatte forpligtelsen til at sikre en effektiv beskyttelse af disse fuglearter, da de ikke forhindrede ødelæggelsen af disse fugles reder eller forsætlig forstyrrelse af dem.
 (1) EFT 1992, L 206, s. 7.
 (2) EUT 2010, L 20, s. 7.


text:
11.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 251/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 13. april 2016 – Marco Tronchetti Provera SpA m.fl. mod Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
 (Sag C-206/16)
 (2016/C 251/08)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Marco Tronchetti Provera SpA, Antares European Fund Limited, Antares European Fund II Limited, Antares European Fund LP, Luca Orsini Baroni, UniCredit SpA og Lauro Sessantuno SpA
 Sagsøgt: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
 Præjudicielt spørgsmål
 Er det til hinder for en korrekt anvendelse af dels artikel 5, stk. 4, andet afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/25/EF (1) af 21. april 2004 om overtagelsestilbud i relation til de generelle principper i direktivets artikel 3, stk. 1, dels de EU-retlige principper om retssikkerhed, beskyttelse af den berettigede forventning, proportionalitet, rimelighed, gennemsigtighed og forbud mod forskelsbehandling, at nationale bestemmelser – såsom artikel 106, stk. 3, litra d), nr. 2), i lovdekret nr. 58 af 24. februar 1998 (den konsoliderede lovtekst vedrørende bestemmelserne om finansiel formidling i medfør af artikel 8 og 21 i lov nr. 52 af 6.2.1996), med senere ændringer, og artikel 47 g i beslutning nr. 11971 af 14. maj 1999 truffet af Consob (gennemførelsesforordning for lovdekret nr. 58 af 24.2.1998 om regulering af udstedere), med senere ændringer – giver Consob beføjelse til at forhøje det i den nævnte artikel 106 omhandlede overtagelsestilbud »i tilfælde af samordning mellem tilbudsgiveren eller personer, der handler i forståelse med den pågældende, og en eller flere sælgere« uden at specificere de specifikke former for adfærd, som kendetegner denne samordning, og således uden klart at definere de omstændigheder og kriterier, som skal være opfyldt for at Consob skal have beføjelse til at forhøje den tilbudte pris?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/25/EF af 21.4.2004 om overtagelsestilbud (EUT L 142, s. 12).


text:
18 . 10 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 318/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved skri 1 ) Kan et direktiv, der er udstedt i medfør af Rom-trakta
 velse af 6. august 1997 af Landskrona Tingsrätt i sagen tens artikel 100 A, få direkte virkning ?
 Anklagemyndigheden mod Antoine Kortas
 2 ) Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, kan
 ( Sag C-319/97) sådanne direktiver få direkte virkning, selv om staten
 ( 97/C 318/24) har givet meddelelse i henhold til Rom-traktatens
 artikel 100 A, stk. 4 ?
 Ved skrivelse af 6. august 1997, indgået til Domstolens 3 ) Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende, hvorledes
 Justitskontor den 16 . september 1997, har Landskrona påvirker statens meddelelse da bedømmelsen af spørgs
 Tingsrätt i sagen Anklagemyndigheden mod Antoine målet om den direkte virkning i følgende tidsrum:
 Kortas forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en a ) mellem meddelelsen og svaret
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 mål : b ) fra og med svaret ?
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS 4 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 den 18. september 1997
 H EFT C 318 af 26. 10. 1996 og
 i de forenede sager T-121/96 og T-151/96, Mutual Aid EFT C 40 af 8 . 2 . 1997.
 Administration Services NV (MAAS ) mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ( 1 )
 (Aktioner i form af gratis levering af landbrugsprodukter
 til befolkningerne i Georgien, Armenien, Aserbajdsjan,
 Kirgistan og Tadsjikistan — forpligtelse for tilslagsmodta
 geren til at betale ekspeditionspræmier (»dispatch «))
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 { 97/C 318/25 )
 den 4. juli 1997
 (Processprog: nederlandsk) i sag T-93/94 ( 92 ), Michael Becker mod Revisionsretten
 for De Europæiske Fællesskaber (')
 (Fastsættelse af sagsomkostninger)
 I de forenede sager T-121/96 og T-151/96, Mutual Aid
 Administration Services NV ( MAAS ), Antwerpen ( Bel ( 97/C 318/26 )
 gien ), ved advokaterne Jan Tritsmans og Koenraad Maen
 hout, Antwerpen, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat René Faltz, 6, rue Heinrich Heine, mod Kommis (Processprog: tysk)
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede :
 Bianca Vilá Costa og Hubert van Vliet), angående
 påstande om annullation af beslutninger fra Kommissio I sag T-93/94 ( 92 ), Michael Becker, tjenestemand i Revisi
 nen, hvorved sagsøgeren pålægges at betale ekspeditions onsretten for De Europæiske Fællesskaber, Luxembourg,
 præmier (» dispatch «), har Retten (Fjerde Afdeling), sam ved advokat Roy Nathan, Luxembourg, og med valgt
 mensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne adresse i Luxembourg hos denne, 18 , rue des Glacis, mod
 R Lindh og J. D. Cooke; justitssekretær: fuldmægtig A. Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber ( befuld
 Mair, den 18 . september 1997 afsagt dom, hvis konklusion mægtigede: Jean-Marie Stenier, Jan Inghelram og Paolo
 lyder således: Giusta ), angående en begæring om fastsættelse af sagsom
 kostninger efter Rettens dom af 6 . marts 1996 i sag T-93/
 94, Becker mod Revisionsretten ( Sml . II, s. 141 ), har Ret
 1 ) Sag T-121 /96 og T-151 /96 forenes med henblik på ten (Første Afdeling), sammensat af præsidenten, A. Sag
 domsafsigelsen. gio, og dommerne V. Tiili og R. M. Moura Ramos; justits
 sekretær: H. Jung, den 4. juli 1997 afsagt kendelse, hvis
 konklusion lyder således:
 2 ) Sag T-121 /96 afvises.
 Det samlede sagsomkostningsbeløb, som sagsøgeren kan
 3 ) I sag T-151 /96 frifindes Kommissionen for De Euro kræve erstattet indtil datoen for afsigelsen af denne ken
 pæiske Fællesskaber. delse, herunder de allerede godtgjorte sagsomkostninger,


text:
11.5.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/24
 Rettens dom af 25. marts 2015 — Sea Handling mod Kommissionen
 (Sag T-456/13) (1)
 ((Aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - dokumenter vedrørende en procedure for statsstøttekontrol - afslag på aktindsigt - undtagelsen vedrørende beskyttelse af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision - undtagelse vedrørende beskyttelse af en tredjeparts forretningsmæssige interesser - forpligtelsen til at foretage en konkret og individuel undersøgelse - mere tungtvejende offentlig interesse - delvis aktindsigt))
 (2015/C 155/27)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Sea Handling SpA (Somma Lombardo, Italien) (ved advokaterne B. Nascimbene og M. Merola)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved D. Grespan og C. Zadra, derefter ved D. Grespan og F. Clotuche-Duvieusart, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 12. juni 2013, om ikke at give Sea Handling aktindsigt i dokumenter vedrørende en procedure for statsstøttekontrol.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Sea Handling SpA bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 298 af 12.10.2013.


text:
2.8.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 184/13
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger. DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 (1) EFT C 31 af 2.2.2002.
 af 12. juni 2003
 i sag C-425/01, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Den Portugisiske Republik (1)
 (»Traktatbrud — ufuldstændig gennemførelse af direktiv 89/
 391/EØF — arbejdstagernes sikkerhed og sundhed«)
 (2003/C 184/24)
 DOMSTOLENS DOM (Processprog: portugisisk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (Femte Afdeling) gjort i Samling af Afgørelser)
 af 26. juni 2003 I sag C-425/01, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtigede: H. Kreppel og M. França) mod Den Portugi-
 siske Republik (befuldmægtigede: L. Fernandes og F. Ribeiro
 i sag C-422/01, Försäkringsaktiebolaget Skandia (publ), Ola Lopes), angående en påstand om, at det fastslås, at Den
 Ramstedt mod Riksskatteverket (anmodning om præjudi- Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold
 ciel afgørelse indgivet af Regeringsrätten) (1) til artikel 4 og 10-12 i Rådets direktiv 89/391/EØF af 12. juni
 1989 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af
 arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet
 (»Erhvervstilknyttet pensionsforsikring — forsikring tegnet (EFT L 183, s. 1), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat
 hos et selskab, der er etableret i en anden medlemsstat — af afdelingsformanden, M. Wathelet, og dommerne
 forskellig skattemæssig behandling — foreneligheden med C.W.A. Timmermans, P. Jann, S. von Bahr (refererende
 artikel 49 EF«) dommer) og A. Rosas; generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitsse-
 kretær: R. Grass, den 12. juni 2003 afsagt dom, hvis konklu-
 sion lyder således:
 (2003/C 184/23)
 1) Den Portugisiske Republik frifindes.
 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens
 (Processprog: svensk) omkostninger.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (1) EFT C 348 af 8.12.2001.
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-422/01, angående en anmodning, som Regeringsrätten DOMSTOLENS DOM
 (Sverige) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen
 for i den for nævnte ret verserende sag, Försäkringsaktiebolaget (Femte Afdeling)
 Skandia (publ), Ola Ramstedt mod Riksskatteverket, at opnå en
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktaten, af 5. juni 2003
 særlig artikel 49 EF, har Domstolen (Femte Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, M. Wathelet (refererende i sag C-438/01, Design Concept SA mod Flanders Expo SA
 dommer), og dommerne C.W.A. Timmermans, A. La Pergola, (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de
 P. Jann og A. Rosas; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: cassation) (1)
 R. Grass, den 26. juni 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder (»Sjette momsdirektiv — artikel 9, stk. 2, litra e) — stedet
 således: for afgiftspligtige transaktioner — afgiftsmæssig tilknytning
 — reklamevirksomhed«)
 Artikel 49 EF er til hinder for, at en forsikring, som er tegnet hos et (2003/C 184/25)
 selskab i en anden medlemsstat, og som opfylder alle de betingelser for
 en erhvervstilknyttet pensionsforsikring, der opstilles i national ret — (Processprog: fransk)
 bortset fra betingelsen om, at den skal være tegnet hos et forsikrings-
 selskab i indlandet — behandles forskelligt i skattemæssig henseende, (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 hvilket med hensyn til indkomstskatten kan have virkninger, der, alt gjort i Samling af Afgørelser)
 efter de konkrete omstændigheder, kan være mindre fordelagtige.
 I sag C-438/01, angående en anmodning, som Cour de cassa-
 (1) EFT C 84 af 6.4.2002. tion (Luxembourg) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Design
 Concept SA mod Flanders Expo SA, at opnå en præjudiciel


text:
6.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 303/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Handelsgericht Wien (Østrig) den 9. juli 2012 — Novontech-Zala Kf mod LOGICDATA Electronic & Software Entwicklungs GmbH
 (Sag C-324/12)
 2012/C 303/24
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Handelsgericht Wien
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Novontech-Zala Kft
 Sagsøgt: LOGICDATA Electronic & Software Entwicklungs GmbH
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Medfører den omstændighed, at en advokat, som er bemyndiget til at indgive indsigelse mod et europæisk betalingspåkrav, ikke overholder fristen herfor, at der foreligger fejl fra skyldnerens side som omhandlet i artikel 20, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1896/2006 af 12. december 2006 om indførelse af en europæisk betalingspåkravsprocedure (1)?
 2)
 Såfremt advokatens fejl ikke skal betragtes som en fejl fra skyldnerens side, skal den bemyndigede advokats fejlagtige og urigtige registrering af udløbet af fristen for at indgive indsigelse mod det europæiske betalingspåkrav da fortolkes som en ekstraordinær omstændighed som omhandlet i denne forordnings artikel 20, stk. 2?
 (1) EUT L 399, s. 1.


text:
24.2.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 61/5
 Appel iværksat den 27. december 2000 af Personaleudval- sagsanlæg for så vidt angår kollektive rettigheder. For det
 get ved Den Europæiske Centralbank, Frankfurt am Main, tredje, at bankens ansættelsesvilkår ikke kræver, at interne
 Tyskland, og de ansatte ved Den Europæiske Centralbank procedurer er udtømt, inden der kan anlægges sag. Endelig er
 Johannes Priesemann, Frankfurt Am Main, Tyskland, Marc denne retlige situation ifølge appellanterne sædvanlig for et
 van de Velde, Usingen-Kransberg, Tyskland, samt Maria privatretligt forhold som omhandlet i bankens ansættelsesvil-
 Concetta Cerafogli, Frankfurt am Main, Tyskland, til kår. Der er ikke behov for at indfortolke yderligere begrænsnin-
 prøvelse af kendelse afsagt den 24. oktober 2000 af De ger for en søgsmålsadgang i form af tidsfrister eller interne
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde procedurer.
 Afdeling) i sag T-27/00 (1), Personaleudvalget ved Den
 Europæiske Centralbank og Johannes Priesemann, Marc
 van de Velde, samt Maria Concetta Cerafogli mod Den (1) EFT C 135 af 13.5.2000, s. 13.
 Europæiske Centralbank
 (Sag C-467/00 P)
 (2001/C 61/09)
 Appel iværksat den 29. december 2000 af Kommissionen
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 27. de- for De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt
 cember 2000 iværksat appel af Personaleudvalget ved Den den 24. oktober 2000 af De Europæiske Fællesskabers Ret
 Europæiske Centralbank, og Johannes Priesemann, Marc van i Første Instans (Tredje Udvidede Afdeling) i sag
 de Velde, samt Maria Concetta Cerafogli, ved advokaterne T-178/98 (1), Fresh Marine Company A/S mod Kommissio-
 N. Pflüger, R. Steiner og S. Mittländer, Frankfurt am Main, og nen for De Europæiske Fællesskaber
 med valgt adresse i Luxembourg hos A. Schiltz, Association
 Luxembourgoise des Employés de Banque et d’Assurance,
 29, Avenue Monterey, til prøvelse af kendelse afsagt den (Sag C-472/00 P)
 24. oktober 2000 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-27/00, Personaleudvalget ved (2001/C 61/10)
 Den Europæiske Centralbank og Johannes Priesemann, Marc
 van de Velde, samt Maria Concetta Cerafogli mod Den
 Europæiske Centralbank. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 29. de-
 cember 2000 iværksat appel af Kommissionen for De Europæi-
 ske Fællesskaber ved juridisk konsulent Viktor Kreuschitz og
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande: Sinéad Meany, der er udstationeret som national ekspert
 ved Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede,
 1) Kendelsen ophæves, og der gives appellanterne medhold bistået af barrister Nicholas Khan, Bar of England and Wales,
 i de i første instans nedlagte påstande. og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la
 Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, til
 Subsidiært: prøvelse af dom afsagt den 24. oktober 2000 af De Europæiske
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Udvidede Afdeling) i
 Kendelsen ophæves i det omfang, sagen afvistes af Retten sag T-178/98, Fresh Marine Company A/S mod Kommissionen
 i Første Instans, og sagen hjemvises til realitetsbehandling for De Europæiske Fællesskaber.
 ved Retten i Første Instans.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 2) Appelindstævnte tilpligtes at betale appelsagens omkost-
 ninger samt sagsomkostninger i forbindelse med behand- 1. Dommen ophæves, Kommissionen frifindes, og ind-
 lingen af sagen for De Europæiske Fællesskabers Ret i stævnte tilpligtes at betale sagens omkostninger. Subsi-
 Første Instans. diært:
 2. Dommen ophæves, og sagen hjemvises til Retten i Første
 Anbringender og væsentligste argumenter Instans.
 Spørgsmålet om sagen kan admitteres og er rettidigt anlagt,
 Anbringender og væsentligste argumenter
 skal bedømmes på grundlag af artikel 236 EF, sammenholdt
 med vedtægtens artikel 36, stk. 2. Vedtægtens artikel 36, stk. 2,
 henviser på sin side til ansættelsesvilkårene. Sagen skal følgelig Det gøres gældende, at den appellerede dom er behæftet med
 afgøres på grundlag af en anvendelse og en fortolkning af en række retlige mangler, at den skal ophæves, og at der skal
 artikel 42 i Centralbankens ansættelsesvilkår. Appellanterne afsiges frifindelsesdom. Det gøres gældende, at Retten i Første
 finder, at Retten i Første Instans overså tre retlige aspekter i Instans har begået retlige fejl på følgende punkter:
 denne henseende: For det første, at artikel 42 i Centralbankens
 ansættelsesvilkår bestemmer, at tvister vedrørende kollektive — Ved at finde, at skaden indtrådte ved Kommissionens
 rettigheder kan indbringes for Domstolen. For det andet, at der påståede retsstridige adfærd i forbindelse med dens gen-
 ikke i bankens ansættelsesvilkår er fastsat en tidsfrist for nemgang af rapporten fra oktober 1997.


text:
16.10.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 299/21
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 8. juli 1999 den 8. juli 1999
 i sag T-158/95, Eriania Zuccherifici Nazionali SpA m.fl. i sag T-168/95, Eridania Zuccherifici Nazionali SpA m.fl.
 mod Rådet for den Europæiske Union (1) mod Rådet for den Europæiske Union (1)
 (Den fælles markedsordning for sukker — bestemmelser (Den fælles markedsordning for sukker — fastsættelse af
 om refusionsbeløb til udligning af lageromkostninger — afledte interventionspriser for underskudsområderne
 annullationssøgsmål — fysiske og juridiske personer — — annullationssøgsmål — fysiske og juridiske personer
 afvisning) — afvisning)
 (1999/C 299/26) (1999/C 299/27)
 (Processprog: italiensk) (Processprog: italiensk)
 I sag T-158/95, selskaberne Eridania Zuccerifici Nazionali I sag T-168/95, selskaberne Eridania Zuccherifici Nazionali
 SpA, Genova (Italien), ISI — Industria Saccarifera Italiana SpA, Genova (Italien), ISI — Industria Saccarifera Italiana
 Agroindustriale, Padova (Italien), Sadam Zuccherifici, Divisione Agroindustiale SpA, Padova (Italien), Sadam Zuccherifici,
 della SECI — Società Esercizi Commerciali Industriali SpA, Divisione della SECI – Società Esercizi Commerciali Industriali
 Bologna (Italien), Sadam Castiglionese SpA, Bologna, Sadam SpA, Bologna (Italien), Sadam Castiglionese SpA, Bologna,
 Abruzzo SpA, Bologna, Zuccherificio del Molise SpA, Termoli Sadam Abruzzo SpA, Bologna, Zuccherificio del Molise SpA,
 (Italien), SFIR — Società Fondiaria Industriale Romagnolo SpA, Termoli (Italien), SFIR — Società Fondiaria Industriale Romag-
 Cesena (Italien), og Ponteco Zuccheri SpA, Pontelagoscuro nolo SpA, Cesena (Italien), og Ponteco Zuccheri SpA, Pontela-
 (Italien), ved Solicitor Bernard O’Connor og advokaterne Ivano goscuro (Italien), ved solicitor Bernard O’Connor og advokater-
 Vigliotti og Paolo Crocetta, Genova, og med valgt adresse i ne Ivano Vigliotti og Paolo Crocetta, Genova, og med valgt
 Luxembourg hos advokat Arsène Kronshagen, 12, boulevard adresse i Luxembourg hos advokat Arsène Kronshagen, 12,
 de la Foire, mod Rådet for Den Europæiske Union (befuldmæg- boulevard de la Foire, mod Rådet for Den Europæiske Union
 tigede: Jan-Peter Hix og Ignacio Dı́ez Parra), støttet af Kommis- (befuldmægtigede: Jan-Peter Hix og Ingacio Dı́ez Parra), støttet
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: Euge- af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmæg-
 nio De March), angående en påstand hovedsagelig om annulla- tiget: Eugenio De March), angående en påstand om annullation
 tion dels af Rådets forordning (EF) nr. 1101/95 af 24. april af Rådets forordning (EF) nr. 1534/95 af 29. juni 1995 om
 1995 om ændring af forordning (EØF) nr. 1785/81 om fastsættelse for produktionsåret 1995/1996 af de afledte
 den fælles markedsordning for sukker og forordning (EØF) interventionspriser for hvidt sukker, interventionsprisen for
 nr. 1010/86 om almindelige regler for produktionsrestitutio- råsukker, minimumspriserne for A-sukkerroer og B-sukker-
 ner for visse produkter fra sukkersektoren, der anvendes i den roer, samt refusionsbeløbet til udligning af lageromkostninger
 kemiske industri (EFT L 110, s. 1), og dels Rådets forordning (EFT L 148, s. 11), for så vidt som det deri i forbindelse med
 (EF) nr. 1534/95 af 29. juni 1995 om fastsættelse for produk- fastsættelsen af de afledte interventionspriser for hvidt sukker
 tionsåret 1995/1996 af de afledte interventionspriser for hvidt fastslås, at det i produktionsområdet Italien må forventes, at
 sukker, interventionsprisen for råsukker, minimumspriserne produktionen ikke vil dække efterspørgslen, har Retten (Første
 for A-sukkerroer og B-sukkerroer, samt refusionsbeløbet til Afdeling), sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf, og dom-
 udligning af lageromkostninger (EFT L 148, s. 11), har Retten merne J. Pirrung og M. Vilaras; justitssekretær: H. Jung, den
 (Første Afdeling), sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf, og 8. juli 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 dommerne J. Pirrung og M. Vilaras; justitssekretær: H. Jung,
 den 8. juli 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: 1) Sagen afvises.
 1. Sagen afvises. 2) Sagsøgerne dømmes til in solidum at afholde deres egne
 omkostninger samt alle de af Rådet i nærværende sag afholdte
 2. Sagsøgerne dømmes til in solidum at afholde deres egne omkostninger, herunder de omkostninger, som Rådet har afholdt
 omkostninger samt de af Rådet afholdte omkostninger. i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 3. Kommissionen afholder sine egne omkostninger. 3) Kommissionen afholder sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 299 af 11.11.1995. (1) EFT C 299 af 11.11.1995.


text:
C 7/12 DA Den Europæiske Unions Tidende 10.1.2004
 DOMSTOLENS DOM forlængelse af hinanden, selv om den anden erhvervsdrivende havde
 tilkendegivet ikke at ville overtage den første erhvervsdrivendes ansatte.
 (Sjette Afdeling)
 (1) EFT C 331 af 24.11.2001.
 af 20. november 2003
 i sag C-340/01, Carlito Abler m.fl. mod Sodexho MM
 Catering Gesellschaft mbH, procesdeltager: Sanrest
 Großküchen Betriebsgesellschaft mbH (anmodning om DOMSTOLENS DOM
 præjudiciel afgørelse indgivet af Oberster Gerichtshof) (1)
 (Sjette Afdeling)
 (»Socialpolitik — tilnærmelse af lovgivningerne — overfør-
 sel af virksomheder — varetagelse af arbejdstagernes rettig- af 20. november 2003
 heder — direktiv 77/187/EØF — anvendelsesområde —
 begrebet overførsel«) i sag C-356/01, Republikken Østrig mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (2004/C 7/18)
 (»Økopointsystem angående lastvognes transitkørsel gen-
 nem Østrig — Kommissionens afslag på at nedsætte antallet
 af økopoint for 2001 — lovlighed«)
 (Processprog: tysk)
 (2004/C 7/19)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-340/01, angående en anmodning, som Oberster
 Gerichtshof (Østrig) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Carlito I sag C-356/01, Republikken Østrig (befuldmægtiget: H. Dossi)
 Abler m.fl. mod Sodexho MM Catering Gesellschaft mbH, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld-
 procesdeltager: Sanrest Großküchen Betriebsgesellschaft mbH, mægtigede: C. Schmidt og M. Wolfcarius), støttet af Forbunds-
 at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af republikken Tyskland (befuldmægtiget: W.-D. Plessing, bistået
 artikel 1 i Rådets direktiv 77/187/EØF af 14. februar 1977 om af Rechtsanwalt J. Sedemund), angående en påstand om
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af annullation af Kommissionens afslag af 25. juli 2001 på at
 arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af forelægge et udkast til forordning om reduktion af antallet af
 virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter (EFT L 61, s. 26), økopoint for 2001, og subsidiært annullation af Kommissio-
 har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af C. Gulmann nens beslutning af samme dato om at fordele alle de resterende
 som fungerende formand for Sjette Afdeling og dommerne økopoint for 2001, har Domstolen (Sjette Afdeling), sammen-
 J.N. Cunha Rodrigues, J.-P. Puissochet (refererende dommer), sat af V. Skouris som fungerende afdelingsformand og dom-
 F. Macken og N. Colneric; generaladvokat: L.A. Geelhoed; merne J.N. Cunha Rodrigues (refererende dommer), J.-P. Puis-
 justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den 20. no- sochet, R. Schintgen og F. Macken; generaladvokat: J. Mischo;
 vember 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: justitssekretær: ekspeditionssekretær M.-F. Contet, den 20. no-
 vember 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 1 i Rådets direktiv 77/187/EØF af 14. februar 1977 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af
 arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomhed-
 er, bedrifter eller dele af bedrifter skal fortolkes således, at direktivet 2) Republikken Østrig betaler sagens omkostninger.
 finder anvendelse i en situation, hvor en ordregiver, som ved aftale
 havde overdraget den fulde drift af et hospitalsstorkøkken til en 3) Forbundsrepublikken Tyskland bærer sine egne omkostninger.
 erhvervsdrivende, opsiger aftalen og indgår en ny aftale med en anden
 erhvervsdrivende, som skal levere den samme ydelse, når det forholder
 sig således, at den anden erhvervsdrivende anvender væsentlige (1) EFT C 317 af 10.10.2001.
 materielle aktiver, som tidligere blev anvendt af den første erhvervsdri-
 vende, og som ordregiveren har stillet til deres rådighed i umiddelbar


text:
26.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/57
 Sag anlagt den 30. oktober 2007 — Van Beers mod Kommissionen
 (Sag F-126/07)
 (2008/C 22/110)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Isabelle Van Beers (Woluwe-St-Etienne, Belgien) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Ansættelsesmyndighedens afslag på sagsøgerens ansøgning i forbindelse med certificeringsproceduren for bedømmelsesåret 2006 annulleres.
 —
 Det fastslås, at artikel 4, stk. 2, i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 45a i tjenestemandsvedtægten (herefter vedtægten), idet den har til virkning enten at udelukke hensyntagen til det reelle niveau af de opgaver, som udføres af en ansøger til certificeringen, eller fastholder en sondring mellem de tidligere kategorier C* og B* efter 30. april 2006, er ulovlig.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, der er tjenestemand i Kommissionen i lønklasse AST 6, indgav ansøgning i forbindelse med certificeringsproceduren for bedømmelsesåret 2006. Den 29. marts 2007 stadfæstede ansættelsesmyndigheden sin afgørelse af 22. februar 2007, efter sagsøgerens klage herover, om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning i forbindelse med certificeringsproceduren for bedømmelsesåret 2006.
 Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren for det første gjort gældende, at der er anlagt et åbenbart urigtigt skøn.
 Sagsøgeren har videre gjort gældende, at artikel 4, stk. 2, i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til vedtægtens artikel 45a er ulovlig.
 Sagsøgeren har nærmere bestemt gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af princippet om ligebehandling, forbuddet mod forskelsbehandling og proportionalitet, af princippet om god forvaltningsskik og retten til en karriere samt af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.