text:
C 135/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13.5.2000
 Republica SA gør gældende, at Retten i Første Instans har a) der gælder en længere ferie end den årlige ferie, der er
 foretaget en urigtig retsanvendelse for så vidt som den foreskrevet i Rådets direktiv 93/104/EF (1) af 23. no-
 antog, at Rådet havde givet en tilstrækkelig begrundelse for vember 1993 om visse aspekter i forbindelse med
 fastlæggelsen af dumpingmargenen for så vidt angår Republica tilrettelæggelse af arbejdstiden,
 SA.
 og/eller
 (1) EFT C 113 af 11.4.1998, s. 18.
 (2) EFT C 113 af 11.4.1998, s. 19. b) arbejdsgivere med hjemsted i Tyskland, over for orga-
 (3) Rådets forordning (EF) nr. 2320/97 af 17.11.1997 om indførelse ner, overenskomstparterne i fællesskab har oprettet,
 af endelig antidumpingtold på importen af visse sømløse rør af har krav på refusion af udgifter til feriegodtgørelse og
 jern eller ulegeret stål med oprindelse i Ungarn, Polen, Rusland, ferietillæg, mens arbejdsgivere med hjemsted i udlandet
 Tjekkiet, Rumænien og Slovakiet, om ophævelse af forordning ikke har krav herpå, idet de udstationerede arbejdstage-
 (EØF) nr. 1189/93 og om afslutning af proceduren vedrørende re i stedet kan gøre krav gældende direkte over for
 import af den pågældende vare med oprindelse i Kroatien (EFT de organer, overenskomstparterne i fællesskab har
 1997 L 322, s. 1).
 oprettet,
 og/eller
 c) arbejdsgivere med hjemsted i udlandet som led i den
 ordning med socialsikringskasser, der i henhold til
 overenskomsterne finder anvendelse, over for organer,
 overenskomstparterne i fællesskab har oprettet, har en
 oplysningspligt, som med hensyn til de oplysninger,
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- der skal meddeles, er mere omfattende end den oplys-
 se afsagt den 15. februar 2000 af Arbeitsgericht Wiesba- ningspligt, der gælder for arbejdsgivere med hjemsted i
 den i sagen Urlaubs- und Lohnausgleichskasse der Bau- Tyskland?
 wirtschaft mod Viscondense Construções Lda
 3. Skal EF-traktatens artikel 48, 59 og 60 fortolkes således, at
 (Sag C-77/00) de er til hinder for udstationeringslovens artikel 1, stk. 4,
 hvorefter alle de i Tyskland udstationerede arbejdstagere
 — og kun disse — anses for at udgøre en virksomhed ved
 (2000/C 135/14) afgrænsningen af det materielle anvendelsesområde for en
 overenskomst, der er erklæret for almindeligt gældende, og
 som efter udstationeringslovens § 1, stk. 3, 1. pkt., også
 Ved kendelse afsagt den 15. februar 2000, indgået til Domstol- gælder for arbejdsgivere med hjemsted i udlandet og de af
 ens Justitskontor den 2. marts 2000, har Arbeitsgericht Wies- deres arbejdstagere, som er udstationeret til at gøre tjeneste
 baden i sagen Urlaubs- und Lohnausgleichskasse der Bauwirt- inden for overenskomstens territoriale anvendelsesområde,
 schaft mod Viscondense Contruções Lda. forelagt De Europæi- selv om der for arbejdsgivere med hjemsted i Tyskland
 ske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel gælder en anden definition af begrebet virksomhed, som i
 afgørelse af følgende spørgsmål: visse tilfælde fører til en anden afgrænsning af, hvilke
 virksomheder der falder inden for den almindeligt gælden-
 de overenskomsts anvendelsesområde?
 1. Skal EF-traktatens artikel 48, 59 og 60 fortolkes således, at
 de er til hinder for en bestemmelse i national ret — § 1,
 stk. 3, 1. pkt., i Arbeitnehmerentsendegesetz (»udstatione- 4. Skal artikel 3, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og
 ringslov«) — hvorefter bestemmelserne i kollektive over- Rådets direktiv 96/71/EF (2) af 16. december 1996 om
 enskomster, der er erklæret for almindeligt gældende, om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af
 opkrævning af bidrag og udbetaling af ydelser vedrørende tjenesteydelser fortolkes således, at bestemmelsen med
 arbejdstageres feriekrav gennem organer, overenskomst- udgangspunkt i en korrekt fortolkning af EF-traktatens
 parterne i fællesskab har oprettet, og dermed overenskom- artikel 48, 59 og 60 under alle omstændigheder hverken
 sternes bestemmelser om fremgangsmåden herfor udstræk- foreskriver eller tillader anvendelsen af de bestemmelser,
 kes til også at gælde arbejdsgivere med hjemsted i udlandet der er omhandlet i spørgsmål 1, 2 og 3?
 og de af deres arbejdstagere, der er udstationeret til at
 gøre tjeneste inden for overenskomsternes territoriale
 anvendelsesområde?
 (1) EFT 1993 L 307, s. 18.
 (2) EFT 1997 L 18, s. 1.
 2. Skal EF-traktatens artikel 48, 59 og 60 fortolkes således, at
 de er til hinder for bestemmelserne i udstationeringslovens
 § 1, 2. pkt, og stk. 3, 1. pkt., der indebærer, at der skal
 anvendes bestemmelser i kollektive overenskomster, der er
 erklæret for almindeligt gældende, og hvorefter


text:
16.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 11/11
 Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 24. september 2009 — HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (tidligere HP Temporärpersonalgesellschaft mbH) mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM), Manpower Inc.
 (Sag C-520/08 P) (1)
 (Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 7, stk. 1, litra b)-d) og g) - ugyldighedsbegæring - EF-ordmærket I.T.@MANPOWER)
 2010/C 11/18
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (tidligere HP Temporärpersonalgesellschaft mbH) (ved Rechtsanwalt M. Ciresa)
 De andre parter i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget), Manpower Inc. (ved solicitor V. Marsland og barrister A. Bryson)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 24. september 2008 i sag T-248/05, HUP Uslugi Polska mod KHIM — Manpower (I.T.@MANPOWER), hvorved Retten forkastede et annullationssøgsmål til prøvelse af afgørelse R 124/2004-4 truffet af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (KHIM) den 5. april 2005 om afvisning af klagen over Annullationsafdelingens afgørelse om afslag på begæringen om ugyldighed af EF-ordmærket »I.T.@MANPOWER« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16, 35, 38, 41 og 42 — varemærke uden beskrivende karakter
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 HUP Uslugi Polska sp. z o.o. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 55 af 7.3.2009.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
12.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/15
 Appel iværksat den 11. januar 2011 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 27. oktober 2010 i sag T-24/05, Alliance One International, Inc. (tidligere Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc. og Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-14/11 P)
 2011/C 80/28
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Europa-Kommissionen (ved F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier og R. Sauer, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Alliance One International, Inc. (tidligere Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc. og Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd
 Appellantens påstande
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 —
 punkt 1 i den appellerede doms konklusion ophæves
 —
 sagen for Retten afvises i det hele
 —
 Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd tilpligtes at betale denne sags omkostninger og de tre indstævnte tilpligtes at betale samtlige omkostninger i sagen i første instans.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har gjort gældende, at den appellerede dom bør ophæves af følgende grunde:
 1)
 Retten har tilsidesat ligebehandlingsprincippet og set bort fra fast retspraksis, hvorefter hvert enkelt selskabs ansvar skal bedømmes for sig.
 2)
 Retten har begået en retlig fejl, idet den fandt, at Kommissionens behandling af visse moderselskaber udgjorde en retlig standard med hensyn til at pålægge andre moderselskaber ansvar, selvom denne standard gik ud over, hvad retspraksis kræver.
 3)
 Retten har tilsidesat Kommissionens ret til en kontradiktorisk procedure og fejltolket begrundelsespligten ved at forhindre den i at anfægte påstandene om forskelsbehandling.
 4)
 Retten har tilsidesat ligebehandlingsprincippet, idet Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd befandt sig i en situation, der var objektivt forskellig fra Intabex og Universals situation.


text:
Nr . C 333 / 18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9 . 12 . 95
 end aftalt, allerede måtte antages at være sket ved de myndigheder, som åbnede mulighed for en sådan overførsel,
 betalinger, der tidligere i flere omgange var sket, således at havde sagsøgeren tjenestefrihed af personlige årsager, og
 virksomheden ikke havde andre beløb til gode . han kunne derfor ikke få kendskab til den . Aftalen blev
 offentliggjort i » Meddelelser fra Administrationen «. På det
 Virksomhedens advokat tilstillede derefter centrets myndig tidspunkt , hvor offentliggørelsen skete, indeholdt de
 heder en skrivelse, der indeholdt forskellige indsigelser, der i gældende AGB ikke en regel om, at ovennævnte frist på seks
 høj grad var krænkende for sagsøgeren . Sagsøgeren modtog måneder skulle overholdes, » idet der ellers indtræder
 på det samme tidspunkt flere anonyme telefonopringninger, præklusion «.
 hvorunder der åbenlyst blev fremsat trusler over for
 sagsøgeren og hans familie . Sagsøgeren har i erkendelse af, I den anmodning, der førte til den anfægtede afgørelse ,
 at der med disse omstændigheder foreligger en situation som henviste sagsøgeren dels til, at han ikke havde kunnet
 omhandlet i vedtægtens artikel 24, stk . 1 , den 28 . juli 1994 overholde den frist på seks måneder, der er fastsat i AGB,
 over for ansættelsesmyndigheden fremsat anmodning om idet han havde tjenestefrihed af personlige årsager, da den
 den bistand, der ifølge denne bestemmelse skal ydes i en aftale, der var indgået med de italienske myndigheder, blev
 sådan situation . Ansættelsesmyndigheden har ikke på nogen offentliggjort, dels til, at han først den 15 . marts 1994, hvor
 måde imødekommet denne anmodning. dommen i sag T- 100/92 , La Pietra, blev afsagt, blev klar
 over, at der i forbindelse med fristen kunne tages hensyn til
 andre omstændigheder end force majeure, som kunne
 undskylde, at anmodningen var indgivet for sent.
 Han har navnlig gjort gældende, at det stod Kommissionen
 frit for at underrette sine tjenestemænd om den pågældende
 Sag anlagt den 8 . oktober 1995 af Giovanni Sergio mod aftale enten via Meddelelser fra Administrationen eller i De
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Europæiske Fællesskabers Tidende. Når Kommissionen
 ( Sag T-185/95 ) valgte den første mulighed, kan sagsøgeren ikke antages at
 ( 95/C 333/34 ) være blevet bekendt med de således offentliggjorte medde
 lelser, hvilket bevirker, at den frist, der er fastsat i AGB, og
 den dag, hvor fristen begynder at løbe som følge af
 (Processprog: fransk) offentliggørelsen af aftalen eller sagsøgerens genindtræden i
 tjenesten efter en tjenestefrihed af personlige årsager, først
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 kan anvendes over for ham fra det tidspunkt, hvor han er
 den 8 . oktober 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De blevet bekendt hermed . Som det fremgår af dommen af sag
 T-70/91 , Moretto, står det i øvrigt fast, at andre omstæn
 Europæiske Fællesskaber af Giovanni Sergio, Bruxelles
 digheder end force majeure, som ikke kan tilregnes den
 ( Belgien ), ved advokat Marc-Albert Lucas, Liége .
 pågældende tjenestemand, kan tjene som undskyldning for,
 at seksmånedersfristen er blevet overskredet .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Sagsøgeren har endelig anført, at det ikke kan forudsættes,
 — Kommissionens afgørelse af 7. juli 1994 annulleres . at han er blevet bekendt med dommen i Moretto-sagen den
 dag, hvor den blev afsagt, og heller ikke den dag, hvor den
 — Det fastslås, at sagsøgeren i medfør af artikel 1 1 , stk . 2 , i blev trykt i Samling af Afgørelser, og at Kommissionen har
 bilag VIII til vedtægten kan overføre de pensionsrettig pligt til at underrette sine ansatte om retsvirkningerne af
 heder, han optjente i forbindelse med sin erhvervsmæs visse domme, som har særlig betydning for EF-ansatte.
 sige beskæftigelse i Cutro kommunes forvaltning i
 perioden 22 . november 1961 — 21 . november 1964 .
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 ger .
 Sag anlagt den 6 . oktober 1995 af Marco Mazzocchi
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Alemanni mod Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber
 Sagsøgeren, der er tjenestemand ved Kommissionen, har ( Sag T-l 86/95 )
 anfægtet Kommissionens afslag på at imødekomme hans
 ( 95/C 333/35 )
 anmodning om overførsel af de pensionsrettigheder, han
 havde optjent inden sin udnævnelse, nemlig i forbindelse
 med udøvelsen af visse former for erhvervsmæssig beskæf (Processprog: fransk)
 tigelse i Italien .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Under henvisning til artikel 11 , stk. 2, i bilag VIII til den 6 . oktober 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 vedtægten udstedte Kommissionen en række almindelige Europæiske Fællesskaber af Marco Mazzocchi-Alemanni,
 gennemførelsesbestemmelser ( AGB ), hvorefter anmodnin Libreville ( Gabon ), ved advokat Nicolas Lhoést, Bruxelles,
 gen om overførsel skulle fremsættes inden for en frist på seks og med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson
 måneder; da man nåede frem til den aftale med de italienske sari, 1 , rue Glesener .
 ---pagebreak--- 9 . 12 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 333/ 19
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Kommissionen at fremlægge alle interne dokumenter i
 forbindelse med udstedelsen af den anfægtede beslut
 — Kommissionens afgørelse af 9 . november 1994 om ikke ning med henblik på en afgørelse af, om beslutningen
 at godtgøre sagsøgeren hele forskellen mellem de faktisk blev truffet i overensstemmelse med kollegialitetsprin
 afholdte lægeudgifter og de ydelser, som udbetales i cippet og Kommissionens forretningsorden .
 henhold til den fælles sygesikringsordning, således som
 det ellers er fastsat i artikel 24 i vedtægtens bilag X, 3 . Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 annulleres . ger .
 — Om nødvendigt annulleres den afgørelse, som Kommis Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 sionen vedtog den 3 . juli 1995 som svar på sagsøgerens
 klage. 1 . Kommissionen har undladt for så vidt angår de støtte
 foranstaltninger, der er godkendt i den anfægtede
 — Kommissionen tilpligtes at betale hele det beløb, som beslutning, ufortøvet at iværksætte den formelle proce
 udgør forskellen mellem de faktisk afholdte udgifter og dure i henhold til EF-traktatens artikel 93 , stk . 2 , idet
 de ydelser, der udbetales i henhold til den fælles støtteforanstaltningerne i loven om skatter og afgifter på
 sygesikringsordning, hvilket beløb i den foreliggende sag miljøbeskyttelsesområdet rejser flere alvorlige proble
 udgør 253 353 bfr . mer, der ikke kan løses ved at gennemføre prima
 facie-undersøgelsen i artikel 93 , stk . 3 .
 — Det fastslås, at de almindelige gennemførelsesbestem
 melser til artikel 24, stk . 1 og 2 , i vedtægtens bilag X er 2 . Beslutningen er ufuldstændig og modstridende begrun
 ugyldige, hvorfor de tilbagekaldes . det .
 — Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagens 3 . Tilsidesættelse af generelle principper i fællesskabsret
 omkostninger. ten : Afvigelse fra Kommissionens egne offentliggjorte
 retningslinjer, navnlig » Fællesskabsrammebestemmel
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter ser for statsstøtte til miljøbeskyttelse « ( 2 ).
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til 4 . Overskridelse af kompetence : Godkendelse af en støtte
 dem, der er gjort gældende i sag T-21 /95 ( 1 ). foranstaltning, der gælder ubegrænset på vilkår, at den
 efter en bestemt dato ikke længere kan gennemføres,
 (') EFT nr. C 87 af 8 . 4 . 1995 , s . 15 . uden at den på ny er meddelt Kommissionen, dvs . at
 godkendelsen er givet med en » resolutiv betingelse «.
 5 . Kommissionen har antagelig undladt at overholde
 kollegialitetsprincippet, hvorfor der er fremsat begæring
 om bevisoptagelse .
 Sag anlagt den 9. oktober 1995 af NV Waterleiding
 Maatschappij » Noord-West Brabant « mod Kommissionen 6 . Kommissionen har med urette afvist at tage en tidligere
 for De Europæiske Fællesskaber vurdering af allerede meddelte støtteforanstaltninger,
 ( Sag T-188/95 ) som endnu ikke er blevet gennemført, op til fornyet
 forhandling, uanset at de nye rammebestemmelser i
 ( 95/C 333/36 ) mellemtiden er trådt i kraft .
 (Processprog: nederlandsk) ( ! ) I beslutningen, der er rettet til den nederlandske regering,
 fastslås det, at de støtteforanstaltninger, der er indeholdt i Wet
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Belastingen op Milieugrondslag ( lov om skatter og afgifter på
 den 9 . oktober 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De miljøbeskyttelsesområdet ), hvorved der indføres afgifter på
 Europæiske Fællesskaber af NV Waterleiding Maatschappij grundvand, affaldsprodukter, brændstoffer og uranium 235 , er
 » Noord-West Brabant «, der ifølge sine vedtægter er hjem forenelige med det fælles marked .
 ( 2 ) EFT nr . C 72 af 10 . 3 . 1994 , s . 3 .
 mehørende i Oudenbosch ( Nederlandene ), ved advokat
 P. H. L. M. Kuypers, Breda, og advokat FI. M. Gilliams,
 Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 J.-M . Bauler, Grand Rue 47.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Sag anlagt den 9. oktober 1995 af selskabet Service pour le
 Groupement d'Acquisitions » SGA « mod Kommissionen for
 1 . Sagen antages til realitetsbehandling, og der gives sag De Europæiske Fællesskaber
 søgeren medhold, således at Kommissionens beslutning ( Sag T-l 89/95 )
 SG(95 ) D/8442 af 3 . juli 1995 vedrørende statsstøttesag
 95/C 333/37 )
 NN 13/95 (Nederlandene — Wet belastingen op milieu
 grondslag) (') annulleres .
 (Processprog: fransk)
 2 . ( subsidiært: Såfremt Retten finder, at den anfægtede
 beslutning ikke kan annulleres på grundlag af de fire Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 anbringender, som sagsøgeren har anført ) tilpligtes den 9 . oktober 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De


text:
1.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/68
 Sag anlagt den 27. november 2015 — Clover Canyon mod KHIM — Kaipa Sportswear (CLOVER CANYON)
 (Sag T-693/15)
 (2016/C 038/92)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Clover Canyon, Inc. (Los Angeles, De forenede Stater) (ved advokat T. Schmitz)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Kaipa Sportswear GmbH (Heilbronn, Tyskland
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger: Sagsøgeren
 Det omtvistede varemærke: International registrering, hvori Den Europæiske Union er designeret, af varemærket »CLOVER CANYON« — EF-varemærkeregistrering nr. 1 120 485
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 4. august 2015 af Femte Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 3018/2014-5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne forbundet med sagens behandling ved appelkammeret.
 —
 Subsidiært tilpligtes Kaipa Sportswear GmbH at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne forbundet med sagens behandling ved appelkammeret.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
C 6/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.1.2000
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 a) Artikel 2 og 3 i Kommissionens beslutning af 20. juli
 1999 (K(1999) 2539 endelig udg.) (1) om Nederlandenes
 Sagsøgeren har for det første gjort gældende, at retten til
 statsstøtte til fordel for 633 nederlandske tankstationer ved
 forsvar er tilsidesat og herved navnlig anført følgende:
 grænsen til Tyskland annulleres.
 a) Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 3, i tjenestemandsvedtæg-
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter tens bilag IX, da den myndighed, der har kompetence til at
 indgå* ansættelseskontrakter (herefter »ansættelsesmyndig-
 heden«), overskred fristen efter denne bestemmelse uden at
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme angive nogen begrundelse derfor.
 som i sag T-210/99.
 b) Tilsidesættelse af reglerne om god personaleforvaltning da
 (1) EFT L 280 af 30.10.1999, s. 87.
 — en af de tre personer, der ved bemyndigelse var tillagt
 kompetence til i samråd at udøve den delegerede
 ansættelsesmyndigheds beføjelser, også havde sæde i
 den delegerede ansættelsesmyndighed, som vedtog den
 første disciplinære sanktion, der senere blev trukket
 tilbage, hvorfor vedkommende ikke opfyldte de nød-
 vendige garantier om objektivitet og uvildighed
 Sag anlagt den 19. oktober 1999 af Antonio Pernice mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber — den anfægtede afgørelse blev vedtaget, uden at ansæt-
 telsesmyndigheden blev gjort bekendt med sagsøgerens
 bemærkninger vedrørende udkastet til referatet af den
 (Sag T-241/99) høring, der blev foretaget i henhold til artikel 7, stk. 3,
 i vedtægtens bilag IX, eller med de anbringender og
 argumenter, som sagsøgeren fremførte til sit forsvar
 (2000/C 6/57) såvel for Disciplinærrådet som under den nævnte
 høring.
 (Processprog: fransk)
 c) Tilsidesættelse af artikel 2 i vedtægtens bilag IX samt
 vedtægtens artikel 25, idet sagsøgeren ikke modtog rettidig
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 underretning om de forsømmelser af hans pligter efter
 den 19. oktober 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 vedtægtens artikel 11, stk. 1, og artikel 12, stk. 1, som han
 Europæiske Fællesskaber af Antonio Pernice, Torre d’Isola
 blev foreholdt at have gjort sig skyldig i, hvorved han blev
 (Italien), ved advokaterne Jean-Noël Louis, Greta-Françoise
 afskåret fra at tage til genmæle.
 Parmentier og Véronique Peere, Bruxelles, og med valgt adresse
 i Luxembourg hos Société de Gestion Fiduciaire, Immeuble
 »Um Piquet«, 2-4, rue Beck.
 For det andet anfører sagsøgeren, at den anfægtede afgørelse
 er behæftet med et åbenbart fejlskøn, da der ikke var ført bevis
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 for de klagepunkter, som var rettet mod ham, eller da
 kvalifikationen heraf i hvert fald var åbenbart overdrevet efter
 — Kommissionens afgørelse af 22. december 1998 om at de foreliggende omstændigheder. Desuden har ansættelses-
 pålægge sagsøgeren en disciplinær sanktion ved uden myndigheden efter sagsøgerens opfattelse tilsidesat proportio-
 varsel at opsige hans kontrakt som midlertidigt ansat med nalitetsprincippet ved at pålægge ham en disciplinær sanktion,
 virkning fra den 1. januar 1999 annulleres. som star i misforhold til karakteren af de foreholdte pligtfor-
 sømmelser, der ifølge den enstemmige opfattelse hos Discipli-
 nærrådets medlemmer alene kunne begrunde en mild sanktion,
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb, nemlig en irettesættelse.
 der efter ret og billighed fastsættes til 250 000 EURO i
 erstatning af den økonomiske og ikke-økonomiske skade,
 han har lidt på grund af de af institutionen flere efter
 hinanden begåede fejl.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
11.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/8
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 af 14. april 2005
 i sag C-163/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik (1)
 (Traktatbrud - direktiv 80/68/EØF - beskyttelse af grundvandet mod forurening forårsaget af visse farlige stoffer - artikel 3, 4 og 5 - direktiv 91/689/EØF - farligt affald - artikel 2, stk. 1, og artikel 6, stk. 1)
 (2005/C 143/08)
 Processprog: græsk
 I sag C-163/03, angående et traktatbrugssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 8. april 2003, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: G. Valero Jordana og M. Konstantinidis) mod Den Hellenske Republik (befuldmægtiget: E. Skandalou), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Borg Barthet, og dommerne U. Lõhmus og A.Ó Caoimh (refererende dommer); generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: R. Grass, den 14. april 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3, 4 og 5 i Rådets direktiv 80/68/EØF af 17. december 1979 om beskyttelse af grundvandet mod forurening forårsaget af visse farlige stoffer, idet den
 —
 ikke i området Triasio Pedion har truffet de nødvendige foranstaltninger for at forhindre tilførsel til grundvandet af visse stoffer nævnt i direktivets liste I, og for at begrænse tilførslen til grundvandet af stoffer nævnt i direktivets liste II, for at undgå forurening af grundvandet med disse stoffer,
 —
 ikke på forhånd har foretaget en undersøgelse af sådanne aktioner til bortskaffelse eller deponering med henblik på bortskaffelse af stoffer nævnt i direktivets liste I, som vil kunne medføre indirekte udledning
 —
 og ikke på forhånd har foretaget en undersøgelse af sådanne aktioner til bortskaffelse eller deponering med henblik på bortskaffelse af stoffer nævnt i direktiv 80/86's liste II, som vil kunne medføre indirekte udledning.
 2.
 Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 91/689/EØF af 12. december 1991 om farligt affald, idet den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at registrere og identificere farligt affald i området Triasio Pedio, og ikke, enten separat eller som led i dens almindelige planer for affaldshåndtering, har udarbejdet en plan for affaldshåndtering af farligt affald i området Triasio Pedio.
 3.
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 135 af 7.6.2003.


text:
28.10.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/17
 Sag anlagt den 15. september 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-381/06)
 (2006/C 261/33)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Patakia og J. Enegren)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/14/EF (1) af 11. marts 2002 om indførelse af en generel ramme for information og høring af arbejdstagerne i Det Europæiske Fællesskab, idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2002/EF i national ret udløb den 23. marts 2005.
 (1) EFT L 80 af 23.3.2002, s 29.


text:
14.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 145/23
 Rettens dom af 31. marts 2011 — Grækenland mod Kommissionen
 (Sag T-214/07) (1)
 (EUGFL - Garantisektionen - udgifter, som er udelukket fra fællesskabsfinansiering - markafgrøder - særlige foranstaltninger for visse landbrugsprodukter til fordel for de mindre øer i Det Ægæiske Hav)
 2011/C 145/36
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Den Hellenske Republik (ved V. Kontolaimos og I. Chalkias, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved H. Tserepa-Lacombe, som befuldmægtiget, bistået af advokat N. Korogiannakis)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2007/243/EF af 18. april 2007 om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen (EUT L 106, s. 55).
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 199 af 25.8.2007.


text:
26.5.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 117/4
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Commissione tributaria provinciale (Italien) den 20. februar 2007 — Ecotrade spa mod Agenzia Entrate Ufficio Genova 3
 (Sag C-96/07)
 (2007/C 117/06)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Commissione tributaria provinciale
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ecotrade spa
 Sagsøgt: Agenzia Entrate Ufficio Genova 3
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er artikel 17, artikel 21, stk. 1, og artikel 22 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF (1) af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter, til hinder for nationale bestemmelser (såsom artikel 19 i DPR nr. 633 af 26.10.1972), der betinger udøvelsen af retten til at fratrække merværdiafgift, der er betalt af en afgiftspligtig person inden for rammerne af dennes erhvervsmæssige virksomhed, af iagttagelse af en tidsfrist (på to år) og sanktionerer manglende iagttagelse med fortabelse af denne ret, navnlig i tilfælde, hvor afgiftspligten vedrørende de pågældende goder eller tjenesteydelser er opstået ved anvendelse af proceduren med omvendt afgiftspligt, og når bestemmelserne indrømmer myndighederne en periode (på fire år i henhold til artikel 57 i DPR nr. 633/72), hvori de kan opkræve moms, der er længere end den periode, der indrømmes en erhvervsdrivende til at gøre sin fradragsret gældende, og denne ret er fortabt, fordi fristen er udløbet?
 2)
 Er artikel 18, stk. 1, litra d), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 til hinder for nationale bestemmelser — ved at opstille nærmere regler for de »formaliteter«, der er omhandlet i denne bestemmelse i relation til proceduren med omvendt afgiftspligt, der er reguleret i artikel 17, stk. 3, artikel 23 og artikel 25 i DPR nr. 633/72 — der (alene til skade for den afgiftspligtige person) indfører et krav om iagttagelse af en tidsfrist som den, der er fastsat i artikel 19 i DPR nr. 633/72, for udøvelse af fradragsretten i henhold til direktivets artikel 17?
 (1) EFT L 145, s. 1.


text:
28.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 227/15
 Sag anlagt den 8. juni 2012 — Europa-Kommissionen mod Ungarn
 (Sag C-288/12)
 2012/C 227/22
 Processprog: ungarsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved B. Martenczuk og B.D. Simon, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Ungarn
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Ungarn har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (1), idet Ungarn har fjernet den tilsynsførende for databeskyttelse fra sit embede i utide.
 —
 Ungarn tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Direktiv 95/46 bestemmer, at en eller flere af offentlige myndigheder i medlemsstaterne, der i fuld uafhængighed udøver de funktioner, der tillægges dem, har til opgave at påse overholdelsen af de bestemmelser, medlemsstaterne vedtager til gennemførelse af dette direktiv.
 I Ungarn var denne myndighed indtil den 31. december 2011 den tilsynsførende for databeskyttelse. Den tilsynsførende for databeskyttelse blev i overensstemmelse med de ungarske bestemmelser, der var gældende indtil den 31. december 2011, valgt af det ungarske parlament for en periode på seks år. Den tilsynsførende for databeskyttelse, der var i embede den 31. december 2011, påbegyndte sit mandat den 29. september 2008 og skulle under normale omstændigheder blive i embedet indtil september 2014.
 Den ungarske lovgivning på området blev ændret med virkning fra den 1. januar 2012. Som følge af den nævnte ændring blev posten som tilsynsførende for databeskyttelse ophævet, og den tilsynsførende for databeskyttelse, der havde været i embedet siden den 29. september 2008, blev fjernet. Myndigheden med ansvar for tilsyn med databeskyttelse som omhandlet i direktiv 95/46 blev herefter den nyoprettede Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság (national myndighed for databeskyttelse og informationsfrihed, herefter »myndigheden«). Ifølge den nye lovgivning udpeges præsidenten, der leder den nævnte myndighed, af Republikkens præsident efter indstilling fra premierministeren for en periode på ni år. Den tidligere tilsynsførende for databeskyttelse blev ikke udpeget til dette embede.
 Det er Kommissionens opfattelse, at fjernes den myndighed, der har til opgave at føre tilsyn med databeskyttelsen, i utide, krænkes denne myndigheds uafhængighed, som kræves i henhold til direktivet. Direktivet fastsætter ikke varigheden af den nævnte tilsynsmyndigheds mandat, hvorfor medlemsstaterne i princippet er frie til at fastsætte denne. Dog skal mandatet have en rimelig varighed, og det er absolut påkrævet, at når en medlemsstat en gang har fastsat mandatets varighed, skal denne varighed respekteres. I modsat fald ville der være fare for, at tilsynsmyndigheden ved udøvelsen af sin funktion bliver påvirket af frygten for en fjernelse i utide, og denne fare kan påvirke den nævnte myndigheds uafhængighed.
 Hvad angår formaliteten, har Kommissionen gjort gældende, at eftersom den tidligere tilsynsførende for databeskyttelse ikke er blevet genindsat i embedet inden udløbet af fristen i den begrundede udtalelse, bestod tilsidesættelsen på dette tidspunkt. Kommissionen har bemærket, at det ikke er umuligt at afhjælpe tilsidesættelsen: Ungarn skal vedtage de nødvendige foranstaltninger med henblik på at genindsætte den tidligere tilsynsførende for databeskyttelse i det embede, der henvises til i direktiv 95/46, i den resterende del af perioden for dennes mandat, regnet fra den 31. december 2011. Kommissionen vil som passende afhjælpning kunne acceptere, at den tidligere tilsynsførende for databeskyttelse udpeges til præsident for den nye myndighed i den nævnte tidsperiode. Ungarn kan i denne forbindelse ikke påberåbe sig den aktuelle præsident for den nye myndigheds uafhængighed, da det ville indebære, at medlemsstaten påberåber sig sin egen tilsidesættelse til sit forsvar. Virkningerne af tilsidesættelsen skal afhjælpes, ikke opretholdes.
 Ifølge Kommissionen kan fjernelse fra embedet i utide alene begrundes i tungtvejende grunde, der objektivt kan kontrolleres, men Ungarn har ikke påberåbt sig sådanne grunde.
 Kommissionen har ikke anfægtet Ungarns ret til at omorganisere tilsynsmyndigheden ved f.eks. at gå bort fra den tidligere model bestående i en »tilsynsførende for databeskyttelse«, og over til en model i overensstemmelse med ungarsk lovgivning, der består i en »myndighed«. Ændringen af modellen for institutionen kræver imidlertid på ingen måde, at den tidligere tilsynsmyndighed fjernes i utide. Ungarn havde haft mulighed for at fastsætte i den nationale lovgivning, at den nye model først finder anvendelse, når mandatet for den siddende tilsynsførende for databeskyttelse udløber, eller at den tidligere tilsynsførende for databeskyttelse udpeges som den første præsident for den nye myndighed i den resterende del af den pågældendes mandats varighed.
 Tiltrædes medlemsstatens argument vedrørende ændringen af modellen, ville alle myndigheder, der har til opgave at føre tilsyn med databeskyttelsen i Unionen, permanent være udsat for faren for at blive fjernet ved en retsakt, der nedlægger den eksisterende myndighed, og opretter en ny myndighed i dens sted til udøvelse af de funktioner, der er fastsat i direktiv 95/46. Det kan ikke udelukkes, at sådanne ændringer kan anvendes til at straffe og styre de myndigheder, der fører tilsyn databeskyttelsen, og som pådrager sig de politiske autoriteters misbilligelse. Den mindste fare for en sådan indflydelse er uforenelig med tilsynsmyndighedernes absolutte uafhængighed.
 På den anden side kan Ungarn efter Kommissionens opfattelse ikke påberåbe sig nogen uklare udtalelser fra den tidligere tilsynsførende for databeskyttelse, der er offentliggjort i pressen, for at antage, at den pågældende ikke var i stand til at udøve de funktioner, der er fastsat i artikel 28 i direktiv 95/46, eller for at fjerne vedkommende i utide alene på dette grundlag.
 (1) EFT L 281, s. 31, herefter »direktiv 95/46« eller »direktivet«.


text:
5.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 72/16
 Sag anlagt den 21. december 2010 — Europa-Kommissionen mod Den Franske Republik
 (Sag C-624/10)
 2011/C 72/28
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved M. Afonso, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Den Franske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til momsdirektivet, navnlig dets artikel 168, 171, 193, 194, 204 og 214, ved i kapitel IV i administrativ instruks nr. 105 af 23. juni 2006 (3 A-9-06) at fastsætte lempeligere forskrifter, der fraviger ordningen, hvorved moms betales ved omvendt betalingspligt, og som bl.a. indebærer, at en sælger eller tjenesteyder, der er etableret uden for Frankrig, skal udpege en fiskal repræsentant.
 —
 Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen gør med sit søgsmål gældende, at de franske forskrifter, der fraviger ordningen, hvorved moms betales ved omvendt betalingspligt, på flere måder er i strid med EU-retten.
 For det første skal en afgiftspligtig person, der ønsker at være omfattet af forskrifterne, der er indført ved kapitel IV i den administrative instruks 3 A-9-06, udpege en fiskal repræsentant, hvilket ikke er i overensstemmelse med momsdirektivets artikel 204. Denne artikel giver alene medlemsstaterne ret til at pålægge en sådan pligt i tilfælde af, at der ikke med den skattepligtige persons etableringsland er indgået noget retligt instrument om gensidig bistand vedrørende indirekte afgifter, som ligner det, der er fastsat inden for Unionen.
 For det andet er de lempeligere forskrifter også betinget af, at sælger lader sig momsregistrere i Frankrig, hvilket ikke er i overensstemmelse med momsdirektivets artikel 214, stk. 1. Det fremgår af denne bestemmelse, at momsregistreringspligten ikke gælder for afgiftspligtige personer, der i en medlemsstat, hvor de ikke er etablerede, foretager leveringer af varer eller tjenesteydelser, der er undergivet ordningen, hvorved moms betales ved omvendt betalingspligt af kunden, navnlig i henhold til momsdirektivets artikel 194.
 For det tredje og sidste fastsættes det i forskrifterne, at sælgeren eller tjenesteyderen kan modregne den fradragsberettigede moms i den moms, der opkræves af en eller flere af hans kunder. Dette er ikke i overensstemmelse med bestemmelserne i momsdirektivets artikel 168 og 171, ifølge hvilke modregningen af den fradragsberettigede moms i den opkrævede moms skal foretages i hvert afgiftspligtigt led. Undtagelsesordningen kan heller ikke støttes på direktivets artikel 11.


text:
27.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/11
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 6. september 2012 — Laimonis Treimanis mod Valsts ieņēmumu dienests (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administratīvā rajona tiesa — Letland)
 (Sag C-487/11) (1)
 (Forordning (EØF) nr. 918/83 - artikel 1, stk. 2, litra c), artikel 2 og artikel 7, stk. 1 - fritagelse for importafgifter for personlige ejendele - begrebet »varer beregnet til brug i husholdning« - motorkøretøj, der er indført til Unionens område - køretøj anvendt af et familiemedlem til ejeren, der har foretaget indførslen)
 (2012/C 331/17)
 Processprog: lettisk
 Den forelæggende ret
 Administratīvā rajona tiesa
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Laimonis Treimanis
 Sagsøgt: Valsts ieņēmumu dienests
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Administratīvā rajona tiesa Rīgas tiesu nams — fortolkning af artikel 7, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 918/83 af 28. marts 1983 om en fællesskabsordning vedrørende fritagelse for import- og eksportafgifter (EFT L 105, s. 1) — fritagelse for importafgifter på personlige ejendele — begrebet husholdning — motorkøretøj, som er blevet anvendt til brug for en husholdning i en tredjestat — indførsel af nævnte motorkøretøj ved dets ejer, som hovedsageligt er bosat i tredjestaten, til en medlemsstat i Den Europæiske Union med henblik på vederlagsfri anvendelse heraf ved et medlem af ejerens familie, som er flyttet til nævnte medlemsstat efter at have været en del af samme husholdning som ejeren inden indførslen af motorkøretøjet
 Konklusion
 Artikel 2 og artikel 7, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 918/83 af 28. marts 1983 om en fællesskabsordning vedrørende fritagelse for import- og eksportafgifter skal fortolkes således, at et motorkøretøj til privat brug, som er indført i Den Europæiske Unions toldområde fra en tredjestat, kan indføres under fritagelse for importafgifter under forudsætning af, at importøren reelt har flyttet sit sædvanlige opholdssted til Den Europæiske Unions toldområde, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve. Den omstændighed, at motorkøretøjet anvendes gratis af et familiemedlem til denne importør, dvs. en person, der bor hos importøren eller i overvejende grad forsørges af denne, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve, anses for en anvendelse til brug i importørens husholdning, og denne anvendelse giver ikke anledning til, at muligheden for at blive omfattet af den nævnte fritagelse fortabes.
 (1) EUT C 347 af 26.11.2011.


text:
C 200/54 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.7.2001
 påberåbe sig hensynet til den »nationale håndtering af of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Com-
 affaldet« som begrundelse for ikke at anvende fællesskabs- mercial Court) i sagen Joseph Lennox (firmanavn: R. Lennox &
 forskrifter, når der ikke findes noget holdepunkt for at Son) mod Industria Lavorazione Carni Ovine forelagt De
 antage, at administrationen af affald i Luxembourg stiller Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi-
 »særlige krav«, som ikke omfattes af de gældende fælles- ciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 skabsregler.
 (1) EFT L 194 af 25.7.1975, s. 39.
 (2) EFT L 78 af 26.3.1991. 1. a) Er kravet i artikel 9 i direktiv 91/68/EØF(1) opfyldt i
 (3) EFT L 5 af 7.1.1994, s. 15. forbindelse med en forsendelse af får, som udføres
 fra en medlemsstat til en anden, og som er bestemt
 til slagtning ved ankomsten, når det ledsagende
 sundhedscertifikat ikke er et model I-certifikat som
 det i bilag E til direktivet omhandlede, men derimod
 et model II-certifikat?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 23. januar 2001 af Corte di Appello di Firenze b) Såfremt spørgsmål 1.a) besvares benægtende, og
 i sagen Altair Chimica SpA mod ENEL Distribuzione SpA forsendelsen skal være ledsaget af et model-I certifi-
 kat, påhviler forpligtelsen til at udvælge det korrekte
 certifikat forud for udførslen eksportøren eller mod-
 (Sag C-207/01) tageren af fårene, eller henhører spørgsmålet om,
 hvilken part der bærer ansvaret, under de nationale
 (2001/C 200/96) kontraktretlige regler, som finder anvendelse?
 Ved kendelse afsagt den 23. januar 2001, indgået til Domstol-
 ens Justitskontor den 18. maj 2001, har Corte di Appello di
 Firenze i sagen Altair Chimica SpA mod ENEL Distribuzione c) Når en forsendelse af får udføres fra en medlemsstat
 SpA forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod- til en anden, og fårene er bestemt til slagtning ved
 ning om præjudiciel afgørelse af, hvorledes artikel 81, 82 og ankomsten, kan der så i modtagerstatens nationale
 85 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, ret — hvis forsendelsen er ledsaget af et Model II-
 direktiv 92/12 (1) og Rådets henstilling 924/EØF af 27. oktober certifikat — indføres forbud mod indførslen af får
 1981 præcist skal fortolkes, således at det herigennem fastslås, med henvisning til at, der ikke foreligger et model I-
 om de nationale regler i lovdekret nr. 347/44 og 896/47, certifikat?
 præsidentdekret nr. 373/94, lovdekret nr. 98/48 samt lov
 nr. 9/91 er uforenelige med disse fællesskabsbestemmelser.
 2. a) Var det i juli 1997 foreneligt med fællesskabsretten,
 (1) Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle særligt med artikel 28 EF, 29 EF og 30 EF (tidl.
 ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsæt- artikel 30-36) og/eller artikel 152 EF (tidl. EF-
 ning heraf samt om kontrol hermed (EFT L 76 af 23.3.1992, s. 1). traktatens artikel 129) og/eller artikel 6 og 174 EF
 (tidl. EF-traktatens artikel 130 R) og Rådets direktiv
 89/662/EØF (2), 90/425/EØF (3) og 91/68/EØF, at en
 medlemsstat stillede krav om, at de sundhedscertifi-
 kater, som er påkrævet i henhold til artikel 9
 i direktiv 91/68/EØF, skulle indeholde følgende
 erklæring: »De af dette certifikat omfattede dyr er
 født og opdrættet i bedrifter, hvori intet tilfælde af
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- overførbare spongiforme encephalopatier (TSE) er
 se afsagt den 13. november 2000 af High Court of Justice blevet konstateret i de seneste 6 år«?
 (England & Wales), Queen’s Bench Division (Commercial
 Court) i sagen Joseph Lennox (firmanavn: R. Lennox &
 Son) mod Industria Lavorazione Carni Ovine
 b) Såfremt spørgsmål 2.a) besvares benægtende, skal
 (Sag C-220/01) en national retsinstans — såfremt eksportøren i
 øvrigt har opfyldt sine forpligtelser i henhold til den
 for kontrakten gældende lovgivning til at levere
 (2001/C 200/97) fårene på modtagerens forretningssted — under en
 civil retssag mellem eksportøren og modtageren
 Ved kendelse afsagt den 13. november 2000, indgået til angående deres rettigheder og pligter i henhold til
 Domstolens Justitskontor den 30. maj 2001, har High Court kontrakten om indførsel af fårene se bort fra enhver
 ---pagebreak--- 14.7.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 200/55
 forpligtelse i henhold til national ret i modtagermed- Slettelse af sag C-286/00 (1)
 lemsstaten, hvorefter det ledsagende sundhedscertifi-
 kat skal indeholde den nævnte erklæring?
 (2001/C 200/100)
 (1) Rådets direktiv 91/68/EØF af 28.1.1991 om dyresundhedsmæssi- Ved kendelse af 2. maj 2001 har præsidenten for De Europæi-
 ge betingelser for samhandelen med får og geder inden for ske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-286/00, Den
 Fællesskabet (EFT L 46 af 19.2.1991, s. 19). Italienske Republik mod Kommissionen for De Europæiske
 (2) Rådets direktiv 89/662/EØF af 11.12.1989 om veterinærkontrol Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 i samhandelen i Fællesskabet med henblik på gennemførelse af
 det Indre Marked (EFT L 395 af 30.12.1989, s. 13).
 (3) Rådets direktiv 90/425/EØF af 26.6.1990 af veterinærkontrol og (1) EFT C 302 af 21.10.2000.
 zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og
 produkter inden for Fællesskabet med henblik på gennemførelse
 af det Indre Marked (EFT L 224 af 18.8.1990, s. 29).
 Slettelse af sag C-367/00 (1)
 Slettelse af sag C-158/95 (1)
 (2001/C 200/101)
 (2001/C 200/98)
 Ved kendelse af 2. maj 2001 har præsidenten for De Europæi-
 Ved kendelse af 23. april 2001 har præsidenten for De ske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-367/00, Kommis-
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-158/95, sionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske
 Forbundsrepublikken Tyskland mod Kommissionen for De Republik, skal slettes af registeret.
 Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 355 af 9.12.2000.
 (1) EFT C 208 af 12.8.1995.
 Slettelse af sag C-428/00 (1)
 Slettelse af sag C-102/01 (1)
 (2001/C 200/102)
 (2001/C 200/99)
 Ved kendelse af 27. april 2001 har præsidenten for De Ved kendelse af 4. maj 2001 har præsidenten for De Europæi-
 ske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-428/00, Merz +
 Europæiske Fællesskabers i Domstol besluttet, at sag
 Co. GmbH & Co. mod AOK-Bundesverband m.fl. (anmodning
 C-102/01, Den Italienske Republik mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret. om præjudiciel afgørelse fra Landessozialgericht Nordrhein-
 Westfalen), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 118 af 21.4.2001. (1) EFT C 79 af 10.3.2001.


text:
15.6.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 189/49
 DOMSTOLENS DOM
 af 16. november 2016
 i sag E-4/16
 EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Kongeriget Norge
 (Manglende opfyldelse af Domstolens dom om tilsidesættelse af forpligtelser — artikel 33 i aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen — foranstaltninger, der er nødvendige for at opfylde Domstolens dom)
 (2017/C 189/13)
 I sag E-4/16, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Kongeriget Norge, hvori der er nedlagt påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Norge har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 33 i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol, idet Kongeriget Norge ikke inden for den fastsatte frist har truffet de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af Domstolens dom af 2. december 2013 i sag E-13/13, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Kongeriget Norge, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher og dommerne Per Christiansen og Páll Hreinsson (refererende dommer), afsagt dom den 16. november 2016.
 Domskonklusionen lyder således:
 1.
 Kongeriget Norge har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 33 i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol, idet Kongeriget Norge ikke inden for den fastsatte frist har truffet de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af Domstolens dom af 2. december 2013 i sag E-13/13, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Kongeriget Norge.
 2.
 Kongeriget Norge betaler sagens omkostninger.


text:
C 3/48 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.1.2002
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøger 25 000 Euro i
 erstatning for ikke-økonomisk skade;
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 14. december
 2000 om at pålægge sagsøgeren den i vedtægtens arti- — Kommissionen tilpligtes at betale alle sagens omkost-
 kel 86, stk. 2, litra f), nævnte disciplinære sanktion ninger.
 fjernelse fra tjenesten uden reduktion eller frakendelse af
 retten til alderspension.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande påberåbt sig en
 tilsidesættelse af vedtægtens artikel 43 samt de almindelige
 gennemførelsesbestemmelser til denne artikel. Sagsøgeren hen-
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter viser desuden til adskillige fejl og selvmodsigelser i bedømmel-
 sesrapporten, manglende begrundelse og tilsidesættelse af
 retten til kontradiktion.
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren påberåbt sig en
 tilsidesættelse af artikel 87 i vedtægten og artikel 7 i bilag IX
 til vedtægten. Efter sagsøgerens opfattelse er han ikke blevet
 hørt i overensstemmelse med reglerne under den disciplinær-
 sag, der har ført til den pågældende sanktion. Endvidere har
 sagsøgeren påberåbt sig en tilsidesættelse af begrundelsesplig-
 ten, anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn og tilsidesættelse af Sag anlagt den 5. november 2001 af Giorgio Lebedef mod
 proportionalitetsprincippet. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-279/01)
 (2002/C 3/84)
 (Processprog: fransk)
 Sag anlagt den 26. oktober 2001 af Eric den Hamer mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 5. november 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Giorgio Lebedef, Senningerberg
 (Sag T-278/01) (Luxembourg), ved avocat Gilles Bounéou, og med valgt
 adresse i Luxembourg.
 (2002/C 3/83)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Processprog: fransk) — Ansættelsesmyndighedens afgørelse nr. 3019 af 13. no-
 vember 2000, modtaget den 17. november 2000, annul-
 leres delvis. Nærmere bestemt annulleres afgørelsen for
 så vidt angår tildelingen af 25 000 BEF til sagsøgeren i
 erstatning for ikke-økonomisk skade som følge af forsin-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der kelse med udfærdigelsen af hans bedømmelsesrapporter
 den 26. oktober 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De for perioden 1.7.1995-30.6.1997 og perioden 1.7.1997-
 Europæiske Fællesskaber af Eric den Hamer, Malines (Belgien), 30.6.1999.
 ved avocat Nicolas Lhoëst, og med valgt adresse i Luxembourg.
 — Sagsøgeren tilkendes et beløb på 300 000 BEF i erstatning
 for ikke-økonomisk skade som følge af forsinkelsen med
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: den endelige udfærdigelse af hans bedømmelsesrapport
 for perioden 1.7.1995-30.6.1997.
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 6. december — Sagsøgeren tilkendes et beløb på 100 000 BEF i erstatning
 2000 om endelig vedtagelse af sagsøgerens bedømmelses- for ikke-økonomisk skade som følge af forsinkelsen med
 rapport for perioden 1995-97. den endelige udfærdigelse af hans bedømmelsesrapport
 for perioden 1.7.1997-30.6.1999.
 — Annullation af Kommissionens stiltiende afgørelse om
 ikke at indlægge sagsøgerens to bedømmelsesrapporter — Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne og sagsø-
 for perioden 1995-97 i hans personlige aktmappe. gerens øvrige omkostninger.
 ---pagebreak--- 5.1.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 3/49
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter — Kommissionens afgørelse om at forfremme de 54 mest
 forfremmelsesværdige tjenestemænd til lønklasse B1 i
 regnskabsåret 2000, og under alle omstændigheder afgø-
 relsen truffet af Publikationskontorets direktør som an-
 Sagsøgeren anfægter det forhold, at ansættelsesmyndigheden sættelsesmyndighed om at forfremme 4 tjenestemænd
 angiveligt blev forsinket med hensyn til udfærdigelsen af hans ved Publikationskontoret for regnskabsåret 2000, offent-
 bedømmelsesrapport for perioden 1995-1997 og 1997-1999. liggjort i Meddelelser fra Administrationen af 6. april
 Forsinkelsen skal ifølge sagsøgeren have spillet en afgørende 2000, annulleres.
 rolle for, at han ikke er blevet udnævnt til lønklasse B1.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren gældende, at der
 foreligger tilsidesættelse af vedtægtens artikel 43, stk. 1, af de
 almindelige gennemførelsesbestemmelser til vedtægten og af
 princippet om god forvaltningsskik. Sagsøgeren gør ligeledes
 gældende, at Kommissionen har tilsidesat sin omsorgspligt.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har for det første nedlagt påstand om erstatning
 for det økonomiske tab, han har lidt på grund af den betydelige
 forsinkelse i bedømmelsesproceduren for perioden 1997-
 1999, der må tilregnes administrationen. Han anfører herved,
 at bedømmelsesproceduren normalt skulle indledes den 1. april
 Sag anlagt den 8. november 2001 af Hubert Huygens mod 1999 og afsluttes inden den 31. december 1999, men at den
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber faktisk først blev indledt i december 1999 og ikke blev afsluttet
 før april måned 2000. I mellemtiden havde Forfremmelsesud-
 valget afsluttet dets arbejde uden at have været i besiddelse af
 (Sag T-281/01) en fuldstændig og endelig bedømmelsesrapport vedrørende
 sagsøgeren, og ved procedurens afslutning blev sagsøgeren
 ikke forfremmet til lønklasse B1. Sagsøgeren har anført, at det
 (2002/C 3/85) forhold, at administrationen ikke rettidigt har udfærdiget hans
 bedømmelsesrapport, udgør en tjenstlig fejl, der har påført
 ham et økonomisk tab, idet hans karriereforløb herved er
 (Processprog: fransk) blevet påvirket, og en ikke-økonomisk skade på grund af den
 usikkerhed og den ængstelse med hensyn til den fremtidige
 karriere, som den har voldt ham.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 8. november 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Hubert Huygens, med bopæl i Olm Sagsøgeren anfægter for det andet Kommissionens afgørelse
 (Luxembourg), ved advokat Sylvie Nyssens, og med valgt om ikke at forfremme ham og afgørelserne om at forfrem-
 adresse i Luxembourg. me 54 andre tjenestemænd og påberåber sig i den forbindelse:
 — tilsidesættelse af artikel 26, 43 og 45 i tjenestemandsved-
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: tægten samt principperne om ligebehandling og god
 forvaltningsskik
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren 27 700 EUR
 i erstatning for økonomisk tab, såfremt sagsøgeren ikke — fejl i bedømmelsen af hans fortjenester, og
 forfremmes til lønklasse B1 for regnskabsåret 2000 på
 grund af manglende bedømmelsesrapport.
 — tilsidesættelse af vejledningen i bedømmelse af tjeneste-
 mænd, idet der er anvendt et system med points ved
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren 3 000 EUR
 bedømmelsen, hvilket er i strid med bilag 1 til vejled-
 i erstatning for ikke-økonomisk skade.
 ningen.
 — Kommissionens afgørelse om ikke at forfremme sagsøge-
 ren til lønklasse B1 i forbindelse med forfremmelserne
 for 2000 annulleres.


text:
4.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 300/43
 Sag anlagt den 23. august 2004 af Parfümerie Douglas GmbH mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag T-349/04)
 (2004/C 300/85)
 Det sprog, stævningen er affattet på: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 23. august 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Parfümerie Douglas GmbH, Hagen (Tyskland), ved Rechtsanwalt Christoph Schumann. Den anden part i sagen for appelkammeret var Jürgen Heinz Douglas, Hamburg (Tyskland).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Den foreliggende sag og de vedlagte dokumenter antages til realitetsbehandling, det fastslås, at sagen om prøvelse af afgørelsen fra Fjerde Appelkammer af 24. maj 2004 i klagesag R 795/2002-4 er blevet anlagt rettidigt og efter forskrifterne, førnævnte afgørelse annulleres, indsigelsen forkastes, og Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ansøger om EF-varemærket:
 Sagsøgeren
 EF-varemærket, der søges registreret:
 Ordmærket »Douglas beauty spa« for tjenesteydelser i klasse 39 (arrangering og formidling af rejser, rejseledsagelse; formidling af hotelværelser og anden indkvartering.) — ansøgning nr. 1 459 197.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:
 Jürgen Heinz Douglas.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:
 Det tyske varemærke »Douglas Touristik« for tjenesteydelser i klasse 39 (arrangering og formidling af rejser, udlejning af motorkøretøjer og både).
 Indsigelsesafdelingens afgørelse:
 Afslag på ansøgningen.
 Appelkammerets afgørelse:
 Afslag på sagsøgerens klage.
 Søgsmålsgrunde:
 Tilsidesættelse af artikel 42, 43, 74 og 79 i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 sammenholdt med regel 15, 16 og 18 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95.


text:
15.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/7
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 16. marts 2017 — Agenzia delle Entrate mod Marco Identi (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)
 (Sag C-493/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift - artikel 4, stk. 3, TEU - sjette direktiv - statsstøtte - proceduren til eftergivelse af gæld, der finder anvendelse på konkursramte fysiske personer (»esdebitazione«) - ineksigibel momsskyld))
 (2017/C 151/10)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte suprema di cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Agenzia delle Entrate
 Sagsøgt: Marco Identi
 Konklusion
 EU-retten og særlig artikel 4, stk. 3, TEU og artikel 2 og 22 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag samt statsstøttereglerne skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at merværdiafgiftsgæld erklæres ineksigibel i henhold til en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som fastsætter en procedure til eftergivelse af gæld, hvorved en ret under visse betingelser kan erklære en fysisk persons gæld, som ikke er blevet afviklet under den konkursbehandling, som personen har været genstand for, ineksigibel.
 (1) EUT C 406 af 7.12.2015.


text:
8.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 285/16
 Sag anlagt den 18. juli 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-333/08)
 (2008/C 285/27)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved B. Stromsky, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Den Franske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 28 EF, idet den for tekniske hjælpestoffer og fødevarer, der fremstilles ved anvendelse af tekniske hjælpestoffer hidrørende fra andre medlemsstater, hvor de er lovligt fremstillet og bragt i omsætning, har foreskrevet en ordning med forudgående tilladelse, der er i strid med proportionalitetsprincippet.
 —
 Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har gjort gældende, at de franske bestemmelser om tekniske hjælpestoffer udgør handelshindringer. Disse bestemmelser, hvorved der er indført en ordning om forudgående tilladelse for tekniske hjælpestoffer samt for fødevarer, som er fremstillet ved anvendelse af tekniske hjælpestoffer hidrørende fra andre medlemsstater, hvor de er lovligt fremstillet og bragt i omsætning, indebærer, at markedsføringen af disse fødesvarer og tekniske hjælpestoffer bliver vanskeligere og mere kostbar, og de hindrer dermed handelen inden for Fællesskabet.
 Ifølge Kommissionen kan en ordning om forudgående tilladelse være begrundet i hensynet til den offentlige sundhed. Ordningen skal imidlertid under alle omstændigheder opfylde kriteriet om forholdsmæssighed og overholde de betingelser, der fremgår af retspraksis, navnlig dem, der fremgår af dom af 5. februar 2004, Kommissionen mod Frankrig (sag C-24/00). I det foreliggende tilfælde er der flere af disse kriterier, der ikke er opfyldt, idet den procedure, der er foreskrevet i den omhandlede ordning, hverken er let tilgængelig eller hurtig, og idet den ikke, når den munder ud i et afslag, kan anfægtes for en domstol.


text:
29.10.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 271/18
 Slettelse af sag C-458/04 (1)
 (2005/C 271/36)
 Processprog: fransk
 Ved kendelse af 29. april 2005 har præsidenten for De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-458/04, Chambre de commerce og d'industrie de Flers-Argentan mod Directeur des services fiscaux de la DIRCOFI Ouest (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal administratif de Caen), skal slettes af registeret.
 (1) EUT C 19 af 22.1.2005.


text:
C 191/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.8.2002
 Sag anlagt den 1. juli 2002 af Anselmo Briganti mod grundlag af de resterende spørgsmål, hvorved han ikke opnå-
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ede det ved udvælgelsesprøven krævede mindste pointantal.
 (Sag T-195/02) Sagsøgeren har til støtte for sine påstande gjort følgende
 gældende:
 (2002/C 191/54)
 — Udvælgelseskomitéens fejl har forvansket de to prøvers
 (Processprog: italiensk) resultat.
 — Tilsidesættelse af ansøgerens ret til en passende, rimelig
 og ligelig bedømmmelse samt af lighedprincippet og
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der ligebehandlingsprincippet.
 den 1. juli 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Anselmo Briganti ved avvocato — Udvælgelseskomitéens manglende aftaleopfyldelse.
 Giovanni Sciusco.
 — Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den beretti-
 gede forventning.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Afgørelsen fra udvælgelseskomitéen, hvorved den udeluk-
 kede sagsøgeren fra det videre forløb i udvælgelsesprøven
 KOM/A/11/01, da han i prøve a) ikke opnåede det
 krævede mindste pointantal, annulleres. Slettelse af sag T-152/98 (1)
 — De af udvælgelseskomitéen fastsatte bedømmelseskriteri- (2002/C 191/55)
 er med henblik på den fejlagtige formulering af spørgsmål
 nr. 38 i prøve a) vedrørende »retsforhold og indre forhold« (Processprog: italiensk)
 og spørgsmål nr. 3 i prøve c), annulleres.
 — Bedømmelsen af prøve a) i udvælgelsesprøven KOM/A/ Ved kendelse af 16. maj 2002 har formanden for Fjerde
 11/01 vedrørende »retsforhold og indre forhold« annul- Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 leres. besluttet, at sag T-152/98, Azienda Agricola Ponte S. Pietro
 mod Rådet for Den Europæiske Union, skal slettes af registeret.
 — Alle udvælgelseskomitéens handlinger, der er foretaget
 efter gennemførelsen af udvælgelsesprøven KOM/A/11/
 01 vedrørende »retsforhold og indre forhold«, annulleres. (1) EFT C 358 af 21.11.1998.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Slettelse af sag T-165/99 (1)
 Sagsøgeren i denne sag, der deltog i forprøven til udvælgelses- (2002/C 191/56)
 prøven KOM/A/11/01 (Ekspeditionssekretærer — retsforhold
 og indre forhold), vender sig mod udvælgelseskomitéens (Processprog: engelsk)
 afgørelse, hvorved den udelukkede ham fra det videre forløb i
 denne udvælgelsesprøve, da han ikke havde bestået prøve a).
 Ved kendelse af 16. maj 2002 har formanden for Fjerde
 Sagsøgeren gør gældende, at han kort tid efter modtog en Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 skrivelse, hvori udvælgelseskomitéen efter udvælgelsesprøvens besluttet, at sag T-165/99, Omega Air Limited og Seven Q
 afholdelse fastslog, at der var fejl i formuleringen af spørgsmål Seven Inc. mod Rådet for Den Europæiske Union, skal slettes
 nr. 38 i prøve a) vedrørende »retsforhold og indre forhold« og af registeret.
 i spørgsmål nr. 3 i prøve c). Kommissionen havde efterfølgende
 selv annulleret disse spørgsmål og beregnet pointantallet på (1) EFT C 281 af 2.10.1999.


text:
C 121/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 1.5.1999
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Sag anlagt den 16. januar 1999 af Miguel Vicente Nuñez Som begrundelse for sit krav om erstatning og renter har
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber sagsøgeren gjort gældende, at administrationens forsinkede
 udfærdigelse af en bedømmelsesrapport efter fast retspraksis
 (Sag T-10/99) — når forsinkelsen ikke kan tilregnes tjenestemanden —
 udgør en tjenstlig fejl, der kan påføre den pågældende en
 ikke-økonomisk skade som følge af den tilstand af uvished og
 (1999/C 121/37) ængstelse, han befinder sig i, fordi hans personlige akter er
 ukorrekte eller ufuldstændige.
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 16. januar 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Miguel Vicente Nuñez, Kraainem
 (Belgien), ved advokat Marc-Albert Lucas, Liège, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30, rue Sag anlagt den 27. januar 1999 af ABB Asea Brown Boveri
 de Cessange. Ltd mod Kommissionen for
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: De Europæiske Fællesskaber
 — De anfægtede afgørelser annulleres. (1999/C 121/38)
 — Sagsøgte tilpligtes at betale ham 50 000 BEF for hans
 økonomiske tab, som det foreløbig er opgjort. (Sag T-31/99) (Processprog: engelsk)
 — Sagsøgte tilpligtes at betale ham 50 000 BEF for hans
 ikke-økonomiske tab. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 27. januar 1999 anlagt sag mod Kommissionen for
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. De Europæiske Fællesskaber af ABB Asea Brown Boveri
 Ltd, Zürich (Schweiz), ved advokat, Dr. Andreas Weitbrecht
 og advokat, Dr. Sven B. Völcker, Berlin, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat Marc Loesch, Loesch
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter og Wolter, 11, rue Goethe.
 Sagsøgeren, som er tjenestemand i lønklasse A 6, var ikke Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 opført på listen over de tjenestemænd, som blev anset for i
 særlig grad at have fortjent en forfremmelse til lønklasse A 5,
 og heller ikke på listen over tjenestemænd, som i regnskabsåret — artikel 3 i Kommissionens beslutning af 21. oktober 1998
 1998 blev forfremmet til lønklasse A 5 i forbindelse med (Sag IV/35.691/E-4: Rørkartel) annulleres, for så vidt
 forfremmelser fra en stillingsgruppe til en anden. som den vedrører sagsøgeren.
 — Bøden, der er pålagt sagsøgeren, nedsættes væsentligt.
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren påberåbt sig:
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger,
 — at der ikke har fundet nogen sammenligning sted mellem herunder, sagsøgerens omkostninger.
 sagsøgeren og de øvrige kandidater til forfremmelse på
 grundlag af deres fortjenester og bedømmelsesrapporter,
 eller at sammenligningen var ukorrekt, idet sagsøgerens Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 personlige akter og hans sidste bedømmelsesrapport ikke
 forelå, da de anfægtede afgørelser blev truffet, således at der
 foreligger en tilsidesættelse af vedtægtens artikel 45, stk. 1 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionens beslutning er
 urigtig af følgende grunde:
 — at de anfægtede afgørelser ikke er begrundet eller er
 utilstrækkeligt begrundet, således at der foreligger en 1. Væsentlige formelle mangler: Under gennemførelsen af
 tilsidesægtens artikel 25, stk. 2 den procedure, der gik forud for beslutningen, har
 Kommissionen tilsidesat væsentlige formforskrifter. Det
 — at der foreligger en tilsidesættelse af vedtægtens artikel 45, gøres navnlig gældende, at
 stk. 1, idet de anfægtede afgørelser ikke er blevet truffet på
 grundlag af de respektive fortjenester hos kandidaterne til — Kommissionen nægtede sagsøgeren ret til at blive
 forfremmelse, men efter en regel, hvorefter en tjeneste- hørt
 mand, som for anden gang er indstillet til forfremmelse af
 sit direktorat, skal indstilles til forfremmelse af sit generaldi- — Kommissionen lagde faktiske omstændigheder til
 rektorat. grund, der ikke var blevet bevist
 ---pagebreak--- 1.5.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 121/17
 — Kommissionens begrundelse var mangelfuld, og at — er urimelig lille sammenlignet med de nedsættelser,
 der er givet i andre sager.
 — Kommissionen benyttede en sagsbehandler, som
 har udvist betydelig forudindtagethed mod sagsø- (1) EFT C 207 af 18.7.1996, s. 4.
 geren. (2) Kommissionens retningslinjer for beregningen af bøder i
 henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65,
 stk. 5, i EKSF-traktaten (EFT C 9 af 14.1.1998, s. 3).
 2. Tilsidesættelse af EF-traktaten, herunder af grundlæg-
 gende fællesskabsretlige principper: Efter at Kommissio-
 nen havde formået sagsøgeren til at samarbejde i
 vidt omfang på baggrund af den nyligt offentliggjorde
 meddelelse fra Kommissionen om bødefritagelse eller
 bødenedsættelse i kartelsager »meddelelsen om favora-
 bel behandling« (1), anvendte den de nye »bøderetnings-
 linjer« (2) med tilbagevirkende gyldighed, hvilket generelt Sag anlagt den 4. februar 1999 af Elvira Méndez Pinedo
 førte til bøder, som va højere end dem, der blev pålagt mod Den Europæiske Centralbank.
 efter Kommissionens praksis, på det tidspunkt, da
 sagsøgeren besluttede at samarbejde. Denne adfærd (Sag T-33/99)
 — strider mod princippet om beskyttelse af den (1999/C 121/39)
 berettigede forventning
 (Processprog: spansk)
 — krænker det grundlæggende princip om en retfærdig
 administrativ sagsbehandling Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 4. februar 1999 anlagt sag mod Den Europæiske
 Centralbank af Elvira Méndez Pinedo ved advokat Antonio
 — strider mod princippet om god administration og Méndez Garcı́a, Madrid, og med valgt adresse Calle Bravo
 ensartet anvendelse af fællesskabsretten. Murillo 36, 2. sal, 28015 Madrid, Spanien.
 3. Tilsidesættelse af artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17: Sagsøgeren har nedlagt følgende påstand. Der foretages en
 Ved at fastsætte bøden til 100 mio. ECU (før anvendelsen undersøgelse af lovligheden af den i sagen omhandlede medde-
 af meddelelsen om favorabel behandling) har Kommis- lelse om ledige stillinger.
 sionen overtrådt artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17.
 Det gøres navnlig gældende:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — bøden er urimelig i forhold til de bøder, der er Sagsøgeren gør gældende, at det var materielt umuligt for
 pålagt de andre parter i denne sag hende at indgive en ansøgning i forbindelse med en udvælgelse-
 sprøve afholdt af Den Europæiske Centralbank, som blev
 bekendtgjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende C 159 af
 — Kommissionen tog fejl ved vurderingen af varighe- 26. maj 1998. Dette skyldes, at den i meddelelsen fastsatte frist
 den af den af sagsøgeren begåede overtrædelse for indgivelse af ansøgninger var klart kortere end den tid, der
 normalt medgår til distribution af Tidende i Spanien.
 — Kommissionen tog med urette hensyn til skærpende
 omstændigheder, og Sagsøgeren gør til støtte for sin påstand følgende anbringender
 gældende:
 — Kommissionen tog med urette ikke hensyn til — En væsentlig tilsidesættelse af procedurekravene i artikel
 formildende omstændigheder. 29 i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiekse Fælles-
 skaber og bilag III hertil.
 4. Urigtig anvendelse af meddelelsen om favorabel behand- — Tilsidesættelse af lighedsprincippet og forbuddet mod
 ling: Kommissionen har anvendt sin egen meddelelse forskelsbehandling, idet en så kort ansøgningsfrist som
 om favorabel behandling urigtigt i forhold til sasøgeren. den i sagen omhandlede favoriserer ansøgere, der har
 Der burde været givet sagsøgeren en nedsættelse på bopæl i Luxembourg, og andre, der har kunnet få kendskab
 minds 50 %. Det gøres navnlig gældende, at den til meddelelsen på anden vis.
 nedsættelse på kun 30 %, som Kommissionen har givet,
 — Tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik i
 relation til artikel 27 i vedtægten for tjenestemænd i De
 — placerer sagsøgeren i den samme kategori som Europæiske Fællesskaber.
 andre parter i denne sag, hvis samarbejde — som
 Kommissionen selv har erkendt — var langt mindre
 vidtgående


text:
6.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 101/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Østre Landsret (Danmark) den 28. januar 2013, Nordea Bank Danmark A/S mod Skatteministeriet
 (Sag C-48/13)
 2013/C 101/24
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Østre Landsret
 Parter
 Sagsøger: Nordea Bank Danmark A/S
 Sagsøgte: Skatteministeriet
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel 49 TEUF, jf. artikel 54, (tidligere artikel 43 EF, jf. artikel 48), og EØS-aftalens artikel 31, jf. artikel 34, til hinder for, at en medlemsstat, der tillader et i denne stat beliggende selskab løbende at fratrække underskud fra et fast driftssted beliggende i en anden medlemsstat, foretager fuld genbeskatning hos selskabet af de fra det faste drifts sted hidrørende underskud (i det omfang de ikke modsvares af senere års overskud) i tilfælde af, at det faste driftssted ophører, i hvilken forbindelse en del af driftsstedets virksomhed overdrages til et koncernforbundet selskab, der er hjemmehørende i samme stat som det faste driftssted, og hvor det må lægges til grund, at mulighederne for at anvende de pågældende underskud er udtømt?


text:
9.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/20
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 27. oktober 2016 — Hörmann Reisen GmbH mod Stadt Augsburg og Landkreis Augsburg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vergabekammer Südbayern — Tyskland)
 (Sag C-292/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - offentlige kontrakter - offentlig personbefordring med bus - forordning (EF) nr. 1370/2007 - artikel 4, stk. 7 - underentreprise - operatørens forpligtelse til selv at udføre en væsentlig del af den offentlige personbefordring - rækkevidde - artikel 5, stk. 1 - procedure for indgåelse af kontrakten - tildeling af kontrakten i overensstemmelse med direktiv 2004/18/EF))
 (2017/C 006/24)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Vergabekammer Südbayern
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Hörmann Reisen GmbH
 Sagsøgte: Stadt Augsburg og Landkreis Augsburg
 Konklusion
 1)
 Artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1370/2007 om offentlig personbefordring med jernbane og ad vej og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 1191/69 og (EØF) nr. 1107/70 skal fortolkes således, at i forbindelse med en procedure for indgåelse af en kontrakt om levering af offentlig personbefordring med bus gælder denne forordnings artikel 4, stk. 7, fortsat for denne kontrakt.
 2)
 Artikel 4, stk. 7, i forordning nr. 1370/2007 skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at den ordregivende myndighed fastsætter den andel, som den operatør, der har fået til opgave at forvalte og levere offentlig personbefordring med bus som den i hovedsagen omhandlede, selv skal udføre, til 70 %.
 (1) EUT C 294 af 7.9.2015.


text:
2.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/43
 Sag anlagt den 22. januar 2005 af Agroexpansión, S.A. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-38/05)
 (2005/C 82/76)
 Processprog: spansk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 22. januar 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Agroexpansión, S.A., Madrid (Spanien), ved abogados Jaime Folguera Crespo og Patricia Vidal Martínez.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1)
 Artikel 3 i Kommissionens beslutning af 20. oktober 2004 annulleres delvist, hvorved den bøde, der blev pålagt Agroexpansión, nedsættes.
 2)
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Den beslutning, der er genstand for nærværende sag, er den samme som i sag T-24/05, Standard Comercial m.fl. mod Kommissionen (1).
 De af sagsøgeren påberåbte søgsmålsgrunde svarer til dem, som påberåbes i nævnte dom (overtrædelse af ligebehandlingsprincippet og overtrædelse af artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003).
 Sagsøgeren har især gjort gældende, at Kommissionen fejlagtigt har taget hensyn til tallet for den samlede omsætning i gruppen af virksomheder, hvoraf den vigtigste er DIMON INC., for at fastlægge størrelsen af den bøde, der blev pålagt sagsøgeren. AGREXPANSIÓN blev dog først medlem af denne gruppe fra november 1997.
 Derudover anså Kommissionen det ikke som en formildende omstændighed, at sagsøgeren ophørte med at deltage i denne praksis, så snart den fik kendskab til Kommissionens kontrolkriterier.
 (1) Endnu ikke offentliggjort i EUT.


text:
25.9.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 239/21
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 13. juli 2004
 i sag T-115/03, Samar SpA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (Varemærker - indsigelsessag - ansøgning om GAS STATION som EF-ordmærke - ældre nationalt figurmærke BLUE JEANS GAS - registreringshindring)
 (2004/C 239/44)
 Processprog: italiensk
 I sag T-115/03, Samar SpA, Mottalciata (Italien), ved avvocato A. Ruo mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede O. Montalto og L. Capostagno), den anden part i sagen for appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), intervenient ved Retten, var Grotto SpA, Vicenza (Italien), ved avvocati M. Bosshard og S. Verea angående en påstand om annullation af den afgørelse, der blev truffet den 30. januar 2003 (sag R 340/2002-3) af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) vedrørende en indsigelse rejst af indehaveren af det nationale figurmærke BLUE JEANS GAS mod registreringen af EF-ordmærket GAS STATION, har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Pirrung, og dommerne A.W.H. Meij og N.J. Forwood; justitssekretær: ekspeditionssekretær J. Palacio Gonzáles, den 13. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 135 af 7.6.2003.


text:
3.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 388/21
 Sag anlagt den 8. september 2014 — Revolution mod KHIM (REVOLUTION)
 (Sag T-654/14)
 2014/C 388/26
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Revolution LLC (Washington, De Forenede Stater) (ved advokaterne P. Roncaglia, F. Rossi og N. Parrotta)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 11. juni 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 2143/2013-1 annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »REVOLUTION« for tjenesteydelser i klasse 36 — EF-varemærkeansøgning nr. 1 1 8 15 297
 Undersøgerens afgørelse: Afviste ansøgningen om EF-varemærkeregistrering
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 207/2009.


text:
19.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/36
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig) den 19. april 2010 — Société Rastelli Davide og C. mod Jean-Charles Hidoux, som kurator i selskabet Médiasucre international
 (Sag C-191/10)
 (2010/C 161/55)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Société Rastelli Davide og C.
 Sagsøgt: Jean-Charles Hidoux, som kurator i selskabet Médiasucre international
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Når en ret i en medlemsstat indleder en hovedinsolvensbehandling af en skyldner under henvisning til, at centret for skyldnerens hovedinteresser er beliggende på denne stats område, er forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om konkurs (1) da til hinder for, at denne ret anvender en bestemmelse i national ret, som giver den kompetence til at udvide insolvensbehandlingen til at omfatte et selskab, hvis vedtægtsmæssige hjemsted er beliggende i en anden medlemsstat, alene på grundlag af konstateringen af, at der er sket en sammenblanding af skyldnerens aktiver og dette selskabs aktiver?
 2)
 Hvis søgsmålet med henblik på udvidelse skal opfattes som en indledning af en ny insolvensbehandling, som, for at retten i den medlemsstat, i hvilken sagen først er indbragt, kan træffe afgørelse, er underlagt en betingelse om, at der føres bevis for, at det selskab, som er omfattet af udvidelsen, har centret for sine hovedinteresser i denne stat, kan et sådan bevis da følge af den blotte konstatering af, at der er sket en sammenblanding af aktiverne?
 (1) EFT L 160, s. 1.


text:
14.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/14
 Sag anlagt den 7. maj 2012 — ZZ mod EMA
 (Sag F-51/12)
 2012/C 209/24
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne S. Orlandi, J.-N. Louis og D. Abreu Caldas)
 Sagsøgt: Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen om afslag på sagsøgerens ansøgning om, at Det Europæiske Lægemiddelagentur forlænger hans kontrakt som midlertidigt ansat.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelsen af 1. september 2011, hvorved EMA afslog sagsøgerens ansøgning af 22. august 2011 om forlængelse af hans kontrakt som midlertidig ansat.
 —
 Det Europæiske Lægemiddelagentur tilpligtes at betale sagsøgeren en foreløbig erstatning på 1 EUR med forbehold for forhøjelse af dette beløb.
 —
 Det Europæiske Lægemiddelagentur tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
24.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 283/3
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 27. september 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-4/07) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2003/110/EF - bistand ved gennemrejse i forbindelse med udsendelse med fly - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2007/C 283/04)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Condou-Durande og P. Guerra e Andrade, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik (ved L. Fernandes og F. Fraústo de Azevedo, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Rådets direktiv 2003/110/EF af 25. november 2003 om bistand ved gennemrejse i forbindelse med udsendelse med fly (EUT L 321, s. 26).
 Konklusion
 1)
 Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2003/110/EF af 25. november 2003 om bistand ved gennemrejse i forbindelse med udsendelse med fly, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktivs artikel 10, stk. 1.
 2)
 Den Portugisiske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 42 af 24.2.2007.


text:
9.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 325/20
 Rettens dom af 16. september 2013 — Spanien mod Kommissionen
 (Sag T-3/07) (1)
 (Samhørighedsfond - forordning (EF) nr. 1164/94 - miljøinfrastrukturprojekter, som udføres i Andalusien (Spanien) - delvis ophævelse af støtte - offentlige tjenesteydelseskontrakter og bygge- og anlægskontrakter - kriterier for tildeling - reklame - udgifternes støtteberettigelse - fastsættelse af finansielle korrektioner - fastsættelse af de finansielle korrektioner - artikel H, stk. 2, i bilag II til forordning nr. 1164/94 - proportionalitet)
 2013/C 325/32
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (først ved abogado del Estado J.M. Rodríguez Cárcamo, derefter ved abogado del Estado A. Rubio González)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved A. Steiblytė og L. Escobar Guerrero, som befuldmægtigede, bistået af advokat M. Canal Fontcuberta, derefter ved A. Steiblytė og S. Pardo Quintillán, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 5103 af 20. oktober 2006, hvorved støtten fra Samhørighedsfonden til fem miljøinfrastrukturprojekter gennemført i den selvstyrende region Andalusien (Spanien) nedsættes.
 Konklusion
 1)
 Artikel 2-6 i Kommissionens beslutning K(2006) 5103 af 20. oktober 2006, hvorved støtten fra Samhørighedsfonden til fem miljøinfrastrukturprojekter gennemført i den selvstyrende region Andalusien (Spanien) nedsættes, annulleres, for så vidt som de inkluderer et beløb på 476 460 EUR i finansielle korrektioner vedrørende projekterne med referencerne 2000.ES.16.C.PE.004, 2000.ES.16.C.PE.025, 2000.ES.16.C.PE.066 og 2000.ES.16.C.PE.0138.
 2)
 I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.
 3)
 Kongeriget Spanien og Kommissionen bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 56 af 10.3.2007.


text:
10.1.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 7/11
 DOMSTOLENS DOM flere andre medlemsstater for at søge beskæftigelse dér samtidig
 med, at retten til ydelser ved arbejdsløshed bevares.
 (Femte Afdeling) 2) Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger.
 af 6. november 2003 (1) EFT C 289 af 13.10.2001.
 i sag C-311/01, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Kongeriget Nederlandene (1)
 (»Traktatbrud — social sikring — artikel 69 og 71 i
 DOMSTOLENS DOM
 forordning (EØF) nr. 1408/71 — ydelser ved arbejdsløshed
 — grænsearbejdere — fortsat ret til ydelser, når den
 arbejdsløse søger beskæftigelse i en anden medlemsstat«) (Femte Afdeling)
 af 13. november 2003
 (2004/C 7/16)
 i sag C-313/01, Christine Morgenbesser mod Consiglio
 (Processprog: nederlandsk) dell’Ordine degli avvocati di Genova (anmodning om
 præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassa-
 zione) (1)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (»Etableringsfrihed — optagelse på listen over »praticanti«
 — anerkendelse af eksamensbeviser — adgang til udøvelse
 af lovreguleret virksomhed«)
 I sag C-311/01, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- (2004/C 7/17)
 ber (befuldmægtigede: H. Michard og H. van Vliet) mod
 Kongeriget Nederlandene (befuldmægtigede: H.G. Sevenster og (Processprog: italiensk)
 I. van der Steen), angående en påstand om, at det fastslås, at
 Kongeriget Nederlandene har tilsidesat de forpligtelser, der
 påhviler det i henhold til artikel 69 og 71 i Rådets forordning (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af gjort i Samling af Afgørelser)
 de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige
 erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden
 for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forord-
 I sag C-313/01, angående en anmodning, som Corte suprema
 ning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (EFT L 230, s. 6),
 di cassazione (Italien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet
 idet det ikke giver grænsearbejdere, der er helt arbejdsløse,
 til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Christine
 mulighed for at benytte sig af den ved forordningens artikel 69
 Morgenbesser mod Consiglio dell’Ordine degli avvocati di
 foreskrevne mulighed for, på de i denne artikel fastsatte
 Genova, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolk-
 betingelser, at rejse til en eller flere andre medlemsstater for at
 ningen af artikel 10 EF, 12 EF, 14 EF, 39 EF, 43 EF og 149 EF,
 søge beskæftigelse dér samtidig med, at retten til ydelser
 har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af D.A.O. Edward
 ved arbejdsløshed bevares, har Domstolen (Femte Afdeling),
 (refererende dommer), som fungerende afdelingsformand,
 sammensat af A. La Pergola (refererende dommer) som
 samt dommerne A. La Pergola og S. von Bahr; generaladvokat:
 fungerende formand for Femte Afdeling og dommerne P. Jann
 C. Stix-Hackl; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett,
 og S. von Bahr; generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær:
 den 13. november 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 ekspeditionssekretær M.-F. Contet, den 6. november 2003
 således:
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Fællesskabsretten er til hinder for, at myndighederne i en medlemsstat
 1) Kongeriget Nederlandene har tilsidesat de forpligtelser, der afslår at optage en person, der er i besiddelse af en juridisk
 påhviler det i henhold til artikel 69 og 71 i Rådets forordning kandidateksamen fra en anden medlemsstat, på listen over advokat-
 (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af fuldmægtige, alene med den begrundelse, at den juridiske kandidatek-
 de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige samen ikke er fra, bekræftet af eller anerkendt som ligestillet af et
 erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden universitet i den første medlemsstat.
 for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning
 (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983, idet det ikke giver
 grænsearbejdere, der er helt arbejdsløse, mulighed for at benytte (1) EFT C 289 af 10.10.2001.
 sig af den ved forordningens artikel 69 foreskrevne mulighed
 for, på de i denne artikel fastsatte betingelser, at rejse til en eller


text:
3.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/25
 Sag anlagt den 30. september 2011 — Volvo Trademark mod KHIM — Hebei Aulion Heavy Industries (LOVOL)
 (Sag T-524/11)
 2011/C 355/45
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Volvo Trademark Holding AB (Göteborg, Sverige) (ved advokat M. Treis)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd (Xuanhua, Kina)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 19. juli 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1870/2010-1) annulleres.
 —
 Der gives afslag på EF-varemærkeansøgning nr. 5029731.
 —
 Hebei Aulion Heavy Industries tilpligtes at betale de omkostninger, der er opstået for sagsøgeren i forbindelse med dette søgsmål, sagen for appelkammeret og sagen for indsigelsesafdelingen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »LOVOL« for varer i klasse 7 og 12 — EF-varemærkeansøgning nr. 5029731
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Volvo Trademark Holding AB
 Det påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkeregistrering nr. 2361087 af ordmærket »VOLVO« for varer og tjenesteydelser i klasse 1-9, 11, 12, 14, 16-18, 20-22, 24-28 og 33-42; EF-varemærkeansøgning nr. 4804522 af figurmærket »VOLVO« for varer og tjenesteydelser i klasse 1-4, 6, 7, 9, 11, 12, 14, 16, 18, 25, 28, 35-39 og 41; varemærkeregistrering i Det Forenede Kongerige nr. 747361 af figurmærket »VOLVO« for varer i klasse 12; varemærkeregistrering i Det Forenede Kongerige nr. 747362 af ordmærket »VOLVO« for varer i klasse 12; varemærkeregistrering i Det Forenede Kongerige nr. 1051579 af ordmærket »VOLVO« for varer i klasse 7; varemærkeregistrering i Det Forenede Kongerige nr. 1408143 af figurmærket »VOLVO« for varer i klasse 7
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen ikke taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret ikke tog alle relevante faktorer i betragtning, da det sammenlignede varemærkerne, og dermed fejlagtigt fastslog, at der var mangel på lighed mellem tegnene. Tilsidesættelse af en retsregel vedrørende anvendelsen af denne forordning og navnlig tilsidesættelse af de af Den Europæiske Unions Domstol fastsatte principper i sag C-361/04 P, Ruiz-Picasso m.fl. mod KHIM af 12. januar 2006, Sml. I, s. 643 og sag C-252/07, Intel Corporation, Sml. I, s. 8823, idet appelkammeret anvendte dem på en overdreven formalistisk facon, og dermed ikke foretog en fuldstændig prøvelse af realiteten vedrørende indsigelsen i henhold til artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
27.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 245/27
 Rettens kendelse af 22. maj 2015 — Vestolit mod Kommissionen
 (Sag T-305/14) (1)
 ((Statsstøtte - foranstaltninger vedtaget af Tyskland til fordel for el produceret af vedvarende energikilder og af elektrointensive virksomheder - afgørelse om at indlede proceduren i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF - vedtagelse af den endelige afgørelse efter indgivelse af en stævning - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2015/C 245/33)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Vestolit GmbH (Marl, Tyskland) (ved advokaterne D. Greinacher, J. Martin og B. Scholtka)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche og R. Sauer, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne C. von Donat og G. Quardt)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionen afgørelse K(2013) 4424 endelig af 18. december 2013 om at indlede proceduren i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF hvad angår foranstaltninger indført af Forbundsrepublikken Tyskland til fordel for el fra vedvarende energikilder og energiintensive forbrugere (statsstøtte SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)).
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse vedrørende EFTA-Tilsynsmyndighedens begæring om intervention.
 3)
 Vestolit GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 4)
 EFTA-Tilsynsmyndigheden bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 223 af 14.7.2014.


text:
19.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Niedersächsisches Finanzgericht (Tyskland) den 16. april 2008 — Monika Vollkommer mod Finanzamt Hannover-Land I
 (Sag C-156/08)
 (2008/C 183/18)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Niedersächsisches Finanzgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Monika Vollkommer
 Sagsøgt: Finanzamt Hannover-Land I
 Præjudicielt spørgsmål
 Er det i strid med det europæiske forbud mod dobbelt pålæggelse af omsætningsafgift i artikel 401 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) (tidligere: artikel 33, stk. 1, i Rådets direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 (2)), at der opkræves tysk afgift på erhvervelse af fast ejendom (»Grunderwerbsteuer«) på fremtidige bygge- og anlægsarbejder, idet de medregnes i beregningsgrundlaget for afgiften på erhvervelse af fast ejendom i forbindelse med erhvervelse af en endnu ubebygget ejendom Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (såkaldt samlet ydelse bestående af bygge- og anlægsarbejder samt erhvervelse af ejendom), når de bygge- og anlægsarbejder, som pålægges afgift på erhvervelse af fast ejendom, samtidig, som selvstændige ydelser, er undergivet tysk omsætningsafgift?
 (1) EUT L 347, s. 1.
 (2) EFT L 145, s. 1.