text:
11.4.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 113/21
 ningers potentielle virkning i forhold til importùrer/detail- Fùrste Instans besluttet, at sag T-78/94, Hermann Cordes
 handlere og forbrugere. Proceduren i artikel 21 stiller krav mod Rådet for Den Europñiske Union og Kommissionen
 om, at Kommissionen aktivt foretager en gennemgang af for De Europñiske Fñllesskaber, skal slettes af registret.
 de emner, der relaterer sig til Fñllesskabets interesser, i det
 mindste i det omfang de rejses af de pågñldende parter. (1) EFT C 103 af 11.4.1994.
 Fra det ùjeblik, der rejses spùrgsmål, som er relevante i
 denne sammenhñng, er Kommissionen forpligtet til enten
 at erklñre sig enig og som fùlge heraf indstille til Rådet at
 trñffe de endelige foranstaltninger i overensstemmelse her-
 med, eller hvis det modsatte skulle vñre tilfñldet, at give
 en rimelig begrundelse for sin beslutning. Kommissionen
 Slettelse af sag T-192/95 (1)
 valgte ingen af disse lùsninger i denne sag, hvilket var i
 modstrid med sagsùgernes berettigede forventninger. (98/C 113/52)
 Endelig har sagsùgerne gjort gñldende, at Rådets beslut- (Processprog: engelsk)
 ning om at indfùre en endelig antidumpingtold ud over de
 eksisterende importrestriktioner på det pågñldende pro- Ved kendelse af 5. februar 1998 har formanden for Tredje
 dukt fra to (Indien og Pakistan) af de tre eksporterende Udvidede Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 lande er i strid med proportionalitetsprincippet. Fùrste Instans besluttet, at sag T-192/95, Hitachi Ltd,
 Matsushita Electronics Corporation, Mitsubishi Electric
 Corporation, NEC Corporation, Oki Electric Industry
 Co., Sanyo Electric Co. Ltd, Sharp Corporation og
 Toshiba Corporation mod Kommissionen for De Europñ-
 iske Fñllesskaber, skal slettes af registret.
 Slettelse af sag T-191/93 (1)
 (98/C 113/49) (1) EFT C 351 af 30.12.1995.
 (Processprog: tysk)
 Ved kendelse af 30. januar 1998 har formanden for Fùrste
 Udvidede Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 Fùrste Instans besluttet, at sag T-191/93, Albrecht Graf
 Brockdorff-Ahlefeldt mod Rådet for Den Europñiske Slettelse af sag T-215/95 (1)
 Union, skal slettes af registret. (98/C 113/53)
 (1) EFT C 270 af 19.10.1992. (Processprog: italiensk)
 Ved kendelse af 2. februar 1998 har formanden for Fjerde
 Udvidede Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 Fùrste Instans besluttet, at sag T-215/95, Telecom Italia
 SpA mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber,
 Slettelse af de forenede sager T-207/93 og T-224/93 (1)
 skal slettes af registret.
 (98/C 113/50)
 (1) EFT C 46 af 17.2.1996.
 (Processprog: tysk)
 Ved kendelse af 30. januar 1998 har formanden for Fùrste
 Udvidede Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 Fùrste Instans besluttet, at de forenede sager T-207/93 og
 T-224/93, Hans-Erdmann von Flotow og Gunda Berg-
 mann mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles- Slettelse af sag T-197/96 (1)
 skaber, skal slettes af registret. (98/C 113/54)
 (1) EFT C 270 af 19.10.1992. (Processprog: italiensk)
 Ved kendelse af 30. januar 1998 har formanden for Fjerde
 Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste
 Instans besluttet, at sag T-197/96, Consorzio del Formag-
 Slettelse af sag T-78/94 (1) gio Parmigiano Reggiano og Latteria sociale Spadarotta
 soc. coop. arl. mod Kommissionen for De Europñiske
 (98/C 113/51)
 Fñllesskaber, skal slettes af registret.
 (Processprog: tysk)
 (1) EFT C 54 af 22.2.1997.
 Ved kendelse af 30. januar 1998 har formanden for Fùrste
 Udvidede Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i


text:
2.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/55
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 18. marts 2016 — Kerstens mod Kommissionen
 (Sag F-23/15) (1)
 ((Personalesag - tjenestemænd - forpligtelser - handlinger, der strider mod den anseelse, som er forbundet med funktionen - udbredelse af injurierende oplysninger om en anden tjenestemand - vedtægtens artikel 12 - disciplinærsag - undersøgelse i form af fastlæggelse af de faktiske omstændigheder - irettesættelse - artikel 9, stk. 1, litra b), i bilag IX til vedtægten - almindelige gennemførelsesbestemmelser - procedurefejl - konsekvenser af fejlen))
 (2016/C 156/77)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Petrus Kerstens (Overijse, Belgien) (ved advokat C. Mourato)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. S. Bohr og C. Ehrbar, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om at pålægge sagsøgeren en disciplinær sanktion i form af en irettesættelse.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Petrus Kerstens bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 127 af 20.4.2015, s. 42.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
23.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/41
 Sag anlagt den 26. juli 2004 af Eden mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag T-305/04)
 (2004/C 262/78)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 26. juli 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Eden, Paris, ved avocat Muriel Antoine-Lalance.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Afgørelse truffet den 24. maj 2004 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 591/2003-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 EF-varemærket, der søges registreret:
 Duftmærket »ODEUR DE FRAISE MÛRE«, ledsaget af en grafisk gengivelse af et jordbær — registrering nr. 001122118.
 Varer eller tjenesteydelser:
 Varer i klasse 3, 16, 18 og 25.
 Den til appelkammeret påklagede afgørelse:
 Undersøgerens afslag på registrering.
 Appelkammerets afgørelse:
 Klagen afslås.
 Søgsmålsgrunde:
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra a), i forordning nr. 40/94.


text:
29.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 189/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundespatentgericht (Tyskland) den 24. april 2013 — Banco Santander SA og Santander Consumerbank AG mod Deutscher Sparkassen- und Giroverband e.V.
 (Sag C-218/13)
 2013/C 189/18
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundespatentgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Banco Santander SA og Santander Consumerbank AG
 Sagsøgt: Deutscher Sparkassen- und Giroverband e.V.
 Procesdeltager: Deutsches Patent- und Markenamt
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er direktivets artikel 3, stk. 1 og 3, (1) til hinder for en fortolkning af national ret, hvorefter der for et abstrakt farvemærke (konkret: rød HKS 13), der søges registreret for finansielle tjenesteydelser, skal opnås en korrigeret henføringsgrad på mindst 70 % i en forbrugerundersøgelse, for at det kan antages, at mærket har opnået fornødent særpræg som følge af brug?
 2)
 Skal direktivets artikel 3, stk. 3, første punktum, fortolkes således, at det ligeledes er tidspunktet for ansøgningen om varemærket — og ikke tidspunktet for dets registrering — der er afgørende, når varemærkeindehaveren i sit forsvar mod en begæring om, at varemærket kendes ugyldigt, gør gældende, at varemærket i hvert fald mere end tre år efter ansøgningen, men inden registreringen, har opnået fornødent særpræg som følge af brug?
 3)
 For det tilfælde, at ansøgningstidspunktet ligeledes under de ovenfor anførte forudsætninger er afgørende:
 Skal varemærket kendes for ugyldigt, allerede fordi det er uafklaret og ikke længere kan afklares, om det på ansøgningstidspunktet havde opnået fornødent særpræg som følge af brug? Eller forudsætter ugyldighed, at sagsøgeren i ugyldighedssagen godtgør, at varemærket på ansøgningstidspunktet ikke havde opnået fornødent særpræg som følge af brug?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22.10.2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EUT L 299, s. 25).


text:
4.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 253/13
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 27. maj 2014 — straffesag mod Zoran Spasic (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Nürnberg)
 (Sag C-129/14 PPU) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - præjudiciel forelæggelse efter hasteproceduren - politisamarbejde og retligt samarbejde i straffesager - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 50 og 52 - princippet ne bis in idem - konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen - artikel 54 - begreberne »sanktion, der er »fuldbyrdet««, og »sanktion, der er ved at blive fuldbyrdet«))
 2014/C 253/17
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberlandesgericht Nürnberg
 Part i hovedsagen
 Zoran Spasic
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberlandesgericht Nürnberg — fortolkning af artikel 54 i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen, sammenholdt med artikel 50 i den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — princippet om »ne bis in idem« — betingelse om, at sanktionen er fuldbyrdet, er ved at blive fuldbyrdet eller ikke længere kan kræves fuldbyrdet efter den dømmende kontraherende parts lovgivning — person, der blevet dømt og pålagt en frihedsstraf og en bøde for de samme forhold i en anden medlemsstat, men som ikke har afsonet sin fængselsstraf.
 Konklusion
 1)
 Artikel 54 i den konvention om gennemførelse af Schengenaftalen af 14. juni 1985 mellem regeringerne for staterne i Den Økonomiske Union Benelux, Forbundsrepublikken Tyskland og Den Franske Republik om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser, der blev undertegnet i Schengen den 19. juni 1990 og trådte i kraft den 26. marts 1995, og hvorefter anvendelsen af princippet ne bis in idem gøres betinget af, at sanktionen, i tilfælde af domfældelse, »er fuldbyrdet«, eller af, at den »er ved at blive fuldbyrdet«, er forenelig med artikel 50 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, som sikrer dette princip.
 2)
 Konventionens artikel 54 skal fortolkes således, at den blotte betaling af den bøde, som er pålagt en person, der af en ret i en anden medlemsstat ved samme afgørelse er blevet idømt en frihedsstraf, der ikke er blevet fuldbyrdet, ikke gør det muligt at lægge til grund, at sanktionen er blevet fuldbyrdet eller er ved at blive fuldbyrdet i denne bestemmelses forstand.
 (1) EUT C 151 af 19.5.2014.


text:
10.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 395/14
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 4. september 2014 — Kongeriget Spanien mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-192/13 P) (1)
 ((Appel - samhørighedsfond - nedsættelse af finansiel bistand - Europa-Kommissionens vedtagelse af afgørelsen - fastsat frist - manglende overholdelse af den fastsatte frist - følger))
 (2014/C 395/16)
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Kongeriget Spanien (ved A. Rubio González, som befuldmægtiget)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved S. Pardo Quintillán og D. Recchia, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Rets dom Spanien mod Kommissionen (T-235/11, EU:T:2013:49) ophæves.
 2)
 Kommissionens afgørelse K(2011) 1023 endelig af 18. februar 2011 om nedsættelse af støtten fra Samhørighedsfonden til følgende projektfaser: »Levering og installation af jernbanemateriel på højhastighedsstrækningen Madrid-Saragossa-Barcelona-den franske grænse. Strækningen Madrid-Lérida« (CCI 1999.ES.16.C.PT.001), »Højhastighedsstrækningen Madrid-Barcelona. Strækningen Lérida Martorell (perron, 1. fase)« (CCI 2000.ES.16.C.PT.001), »Højhastighedsstrækningen Madrid-Saragossa-Barcelona-den franske grænse. Jernbaneforbindelse til den nye banegård i Saragossa« (CCI 2000.ES.16.C.PT.003), »Højhastighedsstrækningen Madrid-Barcelona-den franske grænse. Strækningen Lérida-Martorell. Delstrækningen X-A (Olérdola-Avinyonet del Penedés)« (CCI 2001.ES.16.C.PT.007), »Ny jernbaneforbindelse til højhastighedsstrækningen i Levante. Understrækningen La Gineta-Albacete (perron)« (CCI 2004.ES.16.C.PT.014) annulleres.
 3)
 Europa-Kommissionen betaler Kongeriget Spaniens sagsomkostninger og bærer sine egne omkostninger, både i sagen i første instans og i appelsagen.
 (1) EUT C 178 af 22.6.2013.


text:
30.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/42
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 30. april 2004
 i sag T-439/03 R, Ulrike Eppe mod Europa-Parlamentet (1)
 (Foreløbige forholdsregler - udvælgelsesprocedure - begæring om foreløbige forholdsregler - formaliteten)
 (2004/C 118/93)
 Processprog: tysk
 I sag T-439/03 R, Ulrike Eppe, Hannover (Tyskland), ved Rechtsanwalt D. Rogalla, mod Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: J. de Wachter og N. Lorenz), angående en principal påstand om annullation af udvælgelsesprocedure EUR/A/167/02 samt om en gentagelse af udvælgelsesprøven med deltagelse af sagsøgeren, og en subsidiær påstand om, at det forbydes Europa-Parlamentet at udfærdige en liste over egnede ansøgere og at foretage ansættelser på grundlag af resultaterne af den nævnte udvælgelsesprøve, har Rettens præsident, justitssekretær: H. Jung, den 30. april 2004 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EFT C 94 af 17.4.2004.


text:
9.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/11
 Rettens dom af 3. marts 2011 — Siemens Österreich m.fl. mod Kommissionen
 (Forenede sager T-122/07 — T-124/07) (1)
 (Konkurrence - aftaler - markedet for projekter angående gasisoleret koblingsudstyr - beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 - opdeling af markedet - virkninger på fællesmarkedet - begrebet vedvarende overtrædelse - overtrædelsens varighed - forældelse - bøder - proportionalitet - loft på 10 % af omsætningen - solidarisk hæftelse for betaling af bøden - formildende omstændigheder - samarbejde - ret til forsvar)
 2011/C 113/21
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Siemens AG Österreich (Wien, Østrig) (sag T-122/07); VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG (Wien) (sag T-122/07); Siemens Transmission & Distribution Ltd (Manchester, Det Forenede Kongerige) (sag T-123/07); Siemens Transmission & Distribution SA (Grenoble, Frankrig) (sag T-124/07); og Nuova Magrini Galileo SpA (Bergamo, Italien) (sag T-124/07) (ved advokaterne H. Wollmann og F. Urlesberger)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved F. Arbault og O. Weber, derefter ved X. Lewis og A. Antoniadis, og endelig ved Antoniadis og R. Sauer, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Principalt en påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 6762 endelig af 24. januar 2007 om en procedure i henhold til artikel 81 EF og artikel 53 EØS (sag COMP/F/38.899 — gasisoleret koblingsudstyr), samt subsidiært en påstand om nedsættelse af den bøde, der er blevet pålagt sagsøgerne
 Konklusion
 1)
 Artikel 1, litra m), p), q), r) og t), i Kommissionens beslutning K(2006) 6762 endelig af 24. januar 2007 om en procedure i henhold til artikel 81 EF og artikel 53 EØS (sag COMP/F/38.899 — gasisoleret koblingsudstyr) annulleres, i det omfang Kommissionen deri har fastslået, at Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA og Nuova Magrini Galileo SpA har begået en overtrædelse i perioden mellem den 1. april og den 30. juni 2002.
 2)
 Artikel 2, litra j), k) og l), i beslutning K(2006) 6762 endelig annulleres.
 3)
 For de i artikel 1, litra m), p), q), r) og t), i beslutning K(2006) 6762 endelig konstaterede overtrædelser pålægges følgende bøder:
 —
 Siemens Transmission & Distribution SA og Nuova Magrini Galileo solidarisk med Schneider Electric SA: 8 100 000 EUR
 —
 Siemens Transmission & Distribution Ltd solidarisk med Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution SA og Nuova Magrini Galileo: 10 350 000 EUR
 —
 Siemens Transmission & Distribution Ltd, solidarisk med Siemens AG Österreich og VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG: 2 250 000 EUR
 —
 Siemens Transmission & Distribution Ltd: 9 450 000 EUR.
 4)
 I øvrigt frifindes Kommissionen.
 5)
 I sag T-122/07 betaler Europa-Kommissionen en tiendedel af Siemens AG Österreichs og VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG’s omkostninger og bærer en tiendedel af sine egne omkostninger. Siemens AG Österreich og VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG bærer ni tiendedele af deres egne omkostninger og betaler ni tiendedele af Kommissionens omkostninger.
 6)
 I sag T-123/07 betaler Kommissionen en tiendedel af Siemens Transmission & Distribution Ltd’s omkostninger og bærer en tiendedel af sine egne omkostninger. Siemens Transmission & Distribution Ltd bærer ni tiendedele af sine egne omkostninger og betaler ni tiendedele af Kommissionens omkostninger.
 7)
 I sag T-124/07 betaler Kommissionen en femtedel af Siemens Transmission & Distribution SA’s og Nuova Magrini Galileos omkostninger og bærer en femtedel af sine egne omkostninger. Siemens Transmission & Distribution SA og Nuova Magrini Galileo bærer fire femtedele af deres egne omkostninger og betaler fire femtedele af Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 140 af 23.6.2007.


text:
27.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/5
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 30 juni 2011 — Viamex Agrar Handels GmbH mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Hamburg — Tyskland)
 (Sag C-485/09) (1)
 (Direktiv 91/628/EØF - bilagets kapitel VII, punkt 48, stk. 5 - forordning (EF) nr. 615/98 - artikel 5, stk. 3 - eksportrestitutioner - beskyttelse af kvæg under jernbanetransport - betingelser for udbetaling af eksportrestitutioner for kvæg - overholdelse af bestemmelserne i direktiv 91/628/EØF - proportionalitetsprincippet)
 2011/C 252/06
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Hamburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Viamex Agrar Handels GmbH
 Sagsøgt: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Finanzgericht Hamburg — fortolkning af Rådets direktiv 91/628/EØF af 19. november 1991 om beskyttelse af dyr under transport og om ændring af direktiv 90/425/EØF og 91/496/EØF, som ændret ved Rådets direktiv 95/29/EF af 29. juni 1995 (EFT L 148, s. 52), og navnlig kapitel VII, punkt 48, stk. 5, i bilaget til dette direktiv, samt artikel 5, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF) nr. 615/98 af 18. marts 1998 om særlige gennemførelsesbestemmelser for ordningen med eksportrestitutioner for så vidt angår kvægs velfærd under transport (EFT L 82, s. 19) — jernbanetransport af kvæg — anvendelse af regler om beskyttelse af dyr, om vandings- og fodringsintervaller samt transport- og hviletid
 Konklusion
 1)
 Kapitel VII, punkt 48, stk. 5, i bilaget til Rådets direktiv 91/628/EØF af 19. november 1991 om beskyttelse af dyr under transport og om ændring af direktiv 90/425/EØF og 91/496/EØF, som ændret ved Rådets direktiv 95/29/EF af 29. juni 1995, finder bl.a. anvendelse på jernbanetransport.
 2)
 I det tilfælde, hvor tilsidesættelsen af direktiv 91/628, som ændret ved direktiv 95/29, ikke har medført, at de transporterede dyr er døde, er medlemsstaternes kompetente myndigheder og retter under udøvelsen af deres kontrol forpligtet til at anvende artikel 5, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF) nr. 615/98 af 18. marts 1998 om særlige gennemførelsesbestemmelser for ordningen med eksportrestitutioner for så vidt angår kvægs velfærd under transport i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet og afslå at udbetale eksportrestitutionen med hensyn til de dyr, for hvilke direktivets bestemmelser om deres velfærd ikke er blevet overholdt.
 (1) EUT C 37 af 13.2.2010.


text:
1.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 180/37
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 11. juni 2009 — Othman mod Rådet og Kommissionen
 (Sag T-318/01) (1)
 (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for personer og enheder med tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban - indefrysning af midler - annullationssøgsmål - tilpasning af påstandene - grundrettigheder - ejendomsret, ret til kontradiktion og ret til en effektiv domstolsprøvelse)
 2009/C 180/66
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Omar Mohammed Othman (London, Det Forenede Kongerige) (først ved barrister J. Walsh og solicitors F. Lindsley og S. Woodhouse, derefter ved barrister S. Cox og solicitor H. Miller)
 Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union (først ved M. Vitsentzatos og M. Bishop, derefter ved M. Bishop og E. Finnegan, som befuldmægtigede) og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (først ved A. van Solinge og C. Brown, derefter ved E. Paasivirta og P. Aalto, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (først ved J. Collins, derefter ved C. Gibbs, dernæst ved E. O’Neill, og endelig ved I. Rao, som befuldmægtigede, først bistået af barrister S. Moore, derefter af barrister M. Hoskins)
 Sagens genstand
 Først en påstand om annullation af dels Rådets forordning (EF) nr. 467/2001 af 6. marts 2001 om forbud mod udførsel af visse varer og tjenesteydelser til Afghanistan, om styrkelse af flyveforbuddet og om udvidelse af indefrysningen af midler og andre økonomiske ressourcer over for Taliban i Afghanistan og om ophævelse af forordning (EF) nr. 337/2000 (EFT L 67, s.1), dels Kommissionens forordning (EF) nr. 2062/2001 af 19. oktober 2001 om tredje ændring af forordning (EF) nr. 467/2001 (EFT L 277, s. 25); derefter en påstand om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 af 27. maj 2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, og om ophævelse af forordning nr. 467/2001 (EFT L 139, s. 9), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende påstandene om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 467/2001 af 6. marts 2001 om forbud mod udførsel af visse varer og tjenesteydelser til Afghanistan, om styrkelse af flyveforbuddet og om udvidelse af indefrysningen af midler og andre økonomiske ressourcer over for Taliban i Afghanistan og om ophævelse af forordning (EF) nr. 337/2000 og af Kommissionens forordning (EF) nr. 2062/2001 af 19. oktober 2001 om tredje ændring af forordning nr. 467/2001.
 2)
 Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 af 27. maj 2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, og om ophævelse af forordning nr. 467/2001 annulleres, for så vidt som den vedrører Omar Mohammed Othman.
 3)
 Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Omar Mohammed Othman, samt de beløb, der er udbetalt fra Rettens kasse i form af retshjælp.
 4)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer deres egne omkostninger.
 (1) EFT C 68 af 16.3.2002.


text:
9.2.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 37/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) den 22. november 2007 — Dinter GmbH mod Hauptzollamt Düsseldorf
 (Sag C-522/07)
 (2008/C 37/13)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Düsseldorf
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Dinter GmbH
 Sagsøgt: Hauptzollamt Düsseldorf
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal supplerende bestemmelse 5 b) til kapitel 20 i den kombinerede nomenklatur (1) fortolkes således, at der med begrebet »frugtsafter tilsat sukker« ligeledes menes frugtsafter, der rent faktisk ikke er tilsat sukker, men hvis indhold af sukker, beregnet i overensstemmelse med supplerende bestemmelse 5 a) til kapitel 20 i den kombinerede nomenklatur, betragtes som tilsat sukker?
 2)
 Skal supplerende bestemmelse 5 b) til kapitel 20 i den kombinerede nomenklatur fortolkes således, at det dér omhandlede »frugtsaftindhold i deres naturlige tilstand« på grund af formuleringen »fremstillet på basis af frugter eller ved fortynding af koncentreret frugtsaft« blot forklares nærmere, men rent faktisk finder anvendelse på alle slags frugtsafter (ugærede og ikke tilsat alkohol) uanset deres forhåndenværende frembydelse?
 3)
 Såfremt de ovennævnte spørgsmål besvares bekræftende: Er supplerende bestemmelse 5 b) til kapitel 20 i den kombinerede nomenklatur gyldig?
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 1810/2004 af 7.9.2004 om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EUT L 327, s. 1).


text:
C 63/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.3.2000
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sag anlagt den 16. december 1999 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Sverige
 1. Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til EF-traktaten ved ikke inden
 for den fastsatte frist at sætte de nødvendige love og
 administrative bestemmelser i kraft for at gennemføre (Sag C-478/99)
 Kommissionens direktiv 95/30/EF af 30. juni 1995 (1) om
 tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv
 90/679/EØF om beskyttelse af arbejdstagerne mod farerne
 (2000/C 63/24)
 ved at være udsat for biologiske agenser under arbejdet
 (syvende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i
 direktiv 89/391/EØF) i national ret.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 16. de-
 2. Republikken Østrig betaler sagens omkostninger. cember 1999 anlagt sag mod Kongeriget Sverige af Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved Leo Parpala og
 Paolo Stancanelli, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 Wagnercentret, Kirchberg.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 som i sag C-460/99 (2). Den i artikel 2 i direktiv 95/30/EF
 fastsatte gennemførelsesfrist udløb den 30. november 1996.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (1) EFT L 155 af 6.7.1995, s. 41.
 (2) Uf. s. 11 i dette nummer af Tidende. 1. Det fastslås, at Kongeriget Sverige har tilsidesat de forplig-
 telser, der påhviler det i henhold til Rådets direktiv
 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i
 forbrugeraftaler (1), idet det ikke har vedtaget de love og
 administrative bestemmelser, som er nødvendige for at
 gennemføre det bilag, som er omhandlet i direktivets
 artikel 3, stk. 3, i den nationale lovgivning.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 8. december 1999 af Oberverwaltungsgericht 2. Kongeriget Sverige tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Rheinland-Pfalz i sagen Ambulanz Glöckner mod Land-
 kreis Südwestpfalz, tilvarslet: 1. Arbeiter-Samariter-Bund
 Landesverband Rheinland-Pfalz e.V., 2. Deutsches Rotes
 Kreuz Landesverband Rheinland-Pfalz e.V., procesdelta-
 ger: Vertreter des öffentlichen Interesses, Mainz Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Sag C-475/99)
 Det er Kommissionens opfattelse, at det er væsentligt, at
 direktivet gennemføres på en sådan måde, at retssikkerhedskra-
 (2000/C 63/23)
 vene sikres, og at retsstillingen er klar og tydelig for borgerne,
 således at de kan få kendskab til deres rettigheder.
 Ved kendelse afsagt den 8. december 1999, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 15. december 1999, har Ober-
 verwaltungsgericht Rheinland-Pfalz i sagen Ambulanz Glöck-
 ner mod Landkreis Südwestpfalz, tilvarslet: 1. Arbei- Direktivets artikel 8 fastslår, at direktivet er et minimumsdirek-
 ter-Samariter-Bund Landesverband Rheinland-Pfalz e.V., tiv, mens artikel 3, stk. 3, henviser til en vejledende liste i
 2. Deutsches Rotes Kreuz Landesverband Rheinland-Pfalz e.V., bilaget. Medlemsstaterne kan fastsætte yderligere vilkår, udfor-
 procesdeltager: Vertreter des öffentlichen Interesses, Mainz, me vilkårene strengere (dvs. som yderligere begrænser den
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning erhvervsdrivendes frihed) eller ændre den »rækkevidde«, som
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: er beskrevet i punkt 2, litra a)-d), i listen. De kan derimod ikke
 udelukke aftalevilkår eller formulere dem på en måde, der er
 mindre gunstig for forbrugeren. Den omstændighed, at artikel
 Er det foreneligt med EF-traktatens artikel 86, stk. 1, og artikel 3, stk. 3, henviser til listen, og at det fremgår af 17. betragtning
 81 f. at give monopol på sygetransportydelser på et afgrænset i præamblen, at medlemsstaterne gennem deres lovgivning
 geografisk område? kun kan foretage tilføjelser eller udforme mere restriktive
 bestemmelser, hvad angår kontraktvilkårenes rækkevidde,
 fører også til den konklusion, at listen skal indføres i national
 lovgivning.
 ---pagebreak--- 4.3.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 63/13
 Kommissionen finder, at listen i bilaget til direktiv 93/13 har Appel iværksat den 20. december 1999 af Gerry Plant og
 til formål at skabe et velfungerende indre marked og en 16 andre til prøvelse af kendelse afsagt den 29. september
 forbedret forbrugerbeskyttelse, der bl.a. hviler på information 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 til forbrugerne. Dette opnås ved at forklare og konkretisere de (Anden Afdeling) i de forenede sager T-148/98, J.G. Evans
 almindelige kriterier, der er anført i direktivets artikel 3, stk. 1. m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber,
 Derved øges retssikkerheden for såvel de svenske som de og T-162/98, South Wales Small Mines Association mod
 udenlandske forretningsdrivende og forbrugere, samtidig med Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 at de forskellige myndigheder anvender loven på en mere
 ensartet måde. Det er endvidere Kommissionens opfattelse, at
 listen er et meget værdifuldt hjælpemiddel for erhvervsdriven- (Sag C-480/99 P)
 de, når de udarbejder deres standardaftaler, og at antallet af
 mulige tvister kan reduceres på denne måde. Ifølge Kommis- (2000/C 63/26)
 sionen kan disse mål — særligt med hensyn til klarhed og
 oplysning — alene opnås, hvis listen i bilaget til direktivet
 gøres alment kendt ved, at den offentliggøres som en del af Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 20. de-
 den retsakt, hvorved direktivet gennemføres. cember 1999 iværksat appel af Gerry Plant og 16 andre
 appellanter, Det Forenede Kongerige, ved Barbara Hewson, Bar
 of England and Wales, og solicitor Thomas Graham og med
 (1) EFT L 95, s. 29. valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Nathan & Noesen,
 18, rue des Glacis, til prøvelse af kendelse afsagt den
 29. september 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans (Anden Afdeling) i de forenede sager
 T-148/98 (1), J.G. Evans m.fl. mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber, og T-162/98 (2), South Wales Small
 Mines Association mod Kommissionen for De Europæiske
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- Fællesskaber.
 se afsagt den 8. december 1999 af Finanzgericht Düssel-
 dorf i sagen Vobis Microcomputer AG mod Hauptzollamt
 Aachen Appellanterne har nedlagt følgende påstande:
 (Sag C-479/99) 1. Den af Retten i Første Instans den 29. september 1999
 afsagte kendelse ophæves.
 (2000/C 63/25)
 2. Annullationspåstanden kan antages til realitetsbehandling,
 Ved kendelse afsagt den 8. december 1999, indgået til og Retten i Første Instans tager stilling til påstandens
 Domstolens Justitskontor den 16. december 1999, har Finanz- realitet.
 gericht Düsseldorf i sagen Vobis Microcomputer AG mod
 Hauptzollamt Aachen forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende 3. Subsidiært hjemvises spørgsmålet om sagens antagelse til
 spørgsmål: realitetsbehandling til Retten i Første Instans, der sættes af
 andre dommere, og appellanterne skal først have lejlighed
 til at gøre sig bekendt med og udtale sig om de af SWSMA
 1. Skal den kombinerede nomenklatur som affattet i bilag I fremlagte beviser og afgivne indlæg.
 til Kommissionens forordning (EF) nr. 1153/97 af 24. juni
 1997 (1) om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF)
 nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklatu- 4. Kommissionen tilpligtes at betale appelsagens omkostnin-
 ren og den fælles toldtarif fortolkes således, at sammensatte ger og omkostningerne i første instans.
 elektroniske kredsløb, som sætter automatiske databehandling-
 sanlæg og deres enkeltdele i stand til at behandle lydsignaler
 (lydkort), skal henføres under position 8471, 8473 eller 8543? Anbringender og væsentligste argumenter
 2. Er Kommissionens forordning (EF) nr. 1153/97 af 24.
 juni 1997 og Kommissionens forordning (EF) nr. 2086/97 af Appellanterne har iværksat appel af den anfægtede kendelse
 4. november 1997 (2) om ændring af bilag I til Rådets forord- som følge af rettergangsfejl ved Retten i Første Instans, som
 ning (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen har skadet appellanternes interesser, og/eller Retten i Første
 og den fælles toldtarif gyldige, for så vidt de under spørgsmål Instans’ tilsidesættelse af fællesskabsretten, herunder nærmere
 1. omhandlede lydkort herefter skal henføres under position bestemt følgende:
 8543 i den kombinerede nomenklatur?
 1. Retten i Første Instans har undladt at anvende de relevante
 retsregler, idet den ikke fandt, at appellanterne var berørt
 ( 1) EFT L 168 af 26.6.1997, s. 35.
 (2) EFT L 312 af 14.11.1997, s. 1.
 af Kommissionens beslutning i henhold til artikel 33 EKSF
 og havde krav på at blive meddelt beslutningen som
 personer berørt af beslutningen i henhold til artikel 15
 EKSF.


text:
14.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 145/13
 Appel iværksat den 2. marts 2011 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 16. december 2010 i sag T-19/07, Systran og Systran Luxembourg mod Kommissionen
 (Sag C-103/11 P)
 2011/C 145/18
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Europa-Kommissionen (ved T. van Rijn, E. Montaguti og J. Samnadda, som befuldmægtigede, bistået af avocats A. Berenboom og M. Isgour)
 De andre parter i appelsagen: Systran SA og Systran Luxembourg SA
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Appellen antages til realitetsbehandling og appellanten gives medhold.
 —
 Dom afsagt den 16. december 2010 i sag T-19/07, Systran og Systran Luxembourg mod Kommissionen, hvori der gives delvis medhold i et erstatningssøgsmål anlagt mod Kommissionen, ophæves, og følgelig, idet der træffes endelig afgørelse, frifindes Kommissionen, fordi søgsmålet ikke kan antages til realitetsbehandling og ikke er begrundet.
 —
 Systran SA og Systran Luxembourg SA tilpligtes at betale alle de omkostninger, som de og Kommissionen har afholdt.
 —
 Subsidiært ophæves dom afsagt den 16. december 2010 i sag T-19/07, Systran og Systran Luxembourg mod Kommissionen, og sagen hjemvises til Retten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Kommissionen gør otte anbringender gældende til støtte for appellen. Den gør gældende, at dommen er behæftet med en række fejl, der begrunder dens ophævelse. Den har fremført anbringender vedrørende Rettens kompetence til at påkende sagen, Rettens overholdelse af procedurereglerne samt opfyldelsen af de tre betingelser, der i henhold til fast retspraksis kumulativt skal være opfyldt, for at Fællesskabet kan ifalde erstatningsansvar uden for kontrakt: at der foreligger en fejl og en skade, og at der er årsagssammenhæng mellem fejlen og skaden.
 Kommissionen gør med første anbringende gældende, at Retten har begået en retlig fejl med hensyn til spørgsmålet, om tvisten vedrørte et forhold uden for kontrakt, og ved følgelig at erklære sig for kompetent til at påkende sagen.
 Sagsøgeren gør med andet anbringende gældende, at Retten har tilsidesat Kommissionens ret til forsvar og reglerne om bevisførelse.
 Kommissionen påberåber sig med tredje anbringende en urigtig anvendelse af reglerne om ophavsrettigheder med hensyn til ejendomsretten til disse rettigheder.
 Kommissionen gør med fjerde anbringende gældende, at Retten har begået en åbenlys retlig fejl med hensyn til vurderingen af, om der foreligger dels en efterligning, dels en krænkelse af Systrans knowhow.
 Med femte anbringende gøres gældende, at Retten, idet den fastslår, at den påståede fejl fra Kommissionens side udgør en tilstrækkelig kvalificeret krænkelse, har anlagt et åbenbart urigtigt skøn, der indebærer en tilsidesættelse af principperne for Den Europæiske Unions erstatningsansvar uden for kontrakt.
 Sagsøgeren gør med sjette anbringende gældende, dels at Retten har begået en retlig fejl ved fortolkningen af undtagelsen i artikel 5 i direktiv 91/250/EØF, dels at den har tilsidesat sin begrundelsespligt vedrørende samme direktivs artikel 6.
 Kommissionen foreholder med syvende anbringende Retten, dels at den har foretaget åbenlyst ukorrekte konstateringer, gengivet beviserne urigtigt og anlagt åbenbart urigtige skøn, dels at den har tilsidesat sin begrundelsespligt med hensyn til, om der foreligger en årsagssammenhæng.
 Med ottende anbringende gøres gældende, at Retten, idet den tilkender Systran 12 001 000 EUR i erstatning, dels foretager åbenlyst ukorrekte konstateringer, gengiver beviserne urigtigt og anlægger åbenbart urigtige skøn, dels tilsidesætter sin begrundelsespligt med hensyn til skadesberegningen.


text:
C 17/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19.1.2002
 Den Hellenske Republik bestrider ikke, at den er forpligtet til Den Hellenske Republik bestrider ikke, at den er forpligtet til
 at træffe foranstaltninger med henblik på at efterkomme det at træffe foranstaltninger med henblik på at efterkomme det
 ovennævnte direktiv. ovennævnte direktiv.
 Kommissionen konstaterer, at Den Hellenske Republik hidtil Kommissionen konstaterer, at Den Hellenske Republik hidtil
 ikke har truffet egnede foranstaltninger med henblik på ikke har truffet egnede foranstaltninger med henblik på
 fuldstændigt at inkorporere det omhandlede direktiv i græsk fuldstændigt at inkorporere det omhandlede direktiv i græsk
 ret. ret.
 (1) EFT L 50 af 26.2.1999, s. 26. (1) EFT L 209 af 7.8.1999, s. 22.
 Sag anlagt den 21. november 2001 af Kommissionen Sag anlagt den 22. november 2001 af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske
 Republik Republik
 (Sag C-451/01) (Sag C-453/01)
 (2002/C 17/17)
 (2002/C 17/16)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. no-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 21. no- vember 2001 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 vember 2001 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent Maria Kondou-Durande.
 konsulent Maria Kondou-Durande.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 — Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til traktaten og Rådets direktiv
 forpligtelser i henhold til traktaten og Kommissionens 98/58/EF af 20. juli 1998 om beskyttelse af dyr, der
 direktiv 1999/78/EF af 27. juli 1999 om ændring af holdes til landbrugsformål (1), idet den ikke inden for den
 direktiv 95/10/EF (1), idet den ikke inden for den fastsatte fastsatte frist har vedtaget de love og administrative
 frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme
 der er nødvendige for at efterkomme direktivet. direktivet.
 — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I henhold til artikel 249, stk. 3, i traktaten om oprettelse af I henhold til artikel 249, stk. 3, i traktaten om oprettelse af
 Det Europæiske Fællesskab er direktiver med hensyn til det Det Europæiske Fællesskab er direktiver med hensyn til det
 tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat, som de rettes tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat, som de rettes
 til. til.
 I henhold til traktatens artikel 10, stk. 1, skal medlemsstaterne I henhold til traktatens artikel 10, stk. 1, skal medlemsstaterne
 træffe alle almindelige eller særlige foranstaltninger, som er træffe alle almindelige eller særlige foranstaltninger, som er
 egnede til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, som følger af egnede til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, som følger af
 traktaten eller af retsakter foretaget af Fællesskabets institu- traktaten eller af retsakter foretaget af Fællesskabets institu-
 tioner. tioner.
 ---pagebreak--- 19.1.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 17/11
 Den Hellenske Republik bestrider ikke, at den er forpligtet til forholdsvis ringe antal PCB-holdige apparater og en ringe
 at træffe foranstaltninger med henblik på at efterkomme det mængde PCB, der skal bortskaffes og/eller dekontamineres,
 ovennævnte direktiv. skal den i artikel 11 nævnte plan opstilles og Kommissionen
 underrettes.
 Kommissionen konstaterer, at Den Hellenske Republik hidtil
 ikke har truffet egnede foranstaltninger med henblik på (1) EFT L 243 af 24.9.1996, s. 31.
 fuldstændigt at inkorporere det omhandlede direktiv i græsk (2) Jf. s. 8 i dette nummer af Tidende.
 ret.
 (1) EFT L 221 af 8.8.1998, s. 23.
 Appel iværksat den 28. november 2001 af Andreas Tessas
 og Polyxeni Tessa til prøvelse af kendelse afsagt den
 11. september 2001 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-270/99, Andreas
 Sag anlagt den 22. november 2001 af Kommissionen for Tessas og Polyxeni Tessa mod Rådet for Den Europæiske
 De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Union, støttet af Den Hellenske Republik
 Tyskland
 (Sag C-461/01 P)
 (Sag C-454/01)
 (2002/C 17/19)
 (2002/C 17/18)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 28. no-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. no- vember 2001 iværksat appel af Andreas Tessas og Polixeni
 vember 2001 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland Tessa ved advokat Andreas Tessas, Larissa, til prøvelse af
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk kendelse afsagt den 11. september 2001 af De Europæiske
 konsulent dr. Götz zur Hausen, som befuldmægtiget, og med Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag
 valgt adresse hos Luis Escobar Guerrero, Kommissionens T-270/99, Andreas Tessas og Polyxeni Tessa mod Rådet for
 Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg, Luxembourg. Den Europæiske Union, støttet af Den Hellenske Republik.
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande:
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Den af Retten i Første Instans afsagte kendelse af 11. sep-
 1. Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilside- tember 2001 i sag T-270/99 ophæves i det hele, og der
 sat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten, idet den gives appellanterne medhold i de for Retten nedlagte
 ikke inden for den i artikel 11, stk. 1, første led, fastsatte påstande.
 frist i Rådets forordning 96/59/EF af 16. september 1996
 om bortskaffelse af polychlorbiphenyler og polychlor- — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 terphenyler (PCB/PCT) (1) har opstillet den deri nævnte
 plan eller underrettet Kommissionen herom.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 2. Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens
 omkostninger. — Forkert bestemmelse af adressaterne for den i første
 instans anfægtede beslutning fra Rådet: Retten i Første
 Instans fastslog med urette, at den nævnte beslutning ikke
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter berørte appellanterne umiddelbart og individuelt.
 — Tilsidesættelse af det generelle princip om en retfærdig
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter: er de rettergang.
 samme som i sag C-435/01 (2); fristen for opstilling af og
 underretning om planerne udløb den 16. september 1999. — Tilsidesættelse af procesreglementets bestemmelser om
 Selv om der i Forbundsrepublikken Tyskland kun er et sagsomkostninger.


text:
18 . 5 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 145/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse 1 ) fastsætter kriterier for, hvilke private personer eller
 afsagt den 7. marts 1996 af Hessisches Finanzgericht i sagen organisationer, der har en legitim interesse i at beskytte
 Quelle Schickedanz AG og Co. mod Oberfinanzdirektion forbrugerne, og
 Frankfurt/M
 ( Sag C-80/96 ) 2 ) tillader sådanne private personer eller organisationer at
 ( 96/C 145/04 )
 indbringe en sag for retsmyndighederne eller de kom
 petente administrative myndigheder, for at disse kan
 afgøre, om kontraktvilkår, der er udarbejdet med
 Ved kendelse afsagt den 7, marts 1996 , indgået til Domsto henblik på generel anvendelse , er af urimelig karak
 ter ?
 lens Justitskontor den 18 . marts 1996 , har Hessisches
 Finanzgericht i sagen Quelle Schickedanz AG og Co. mod
 Oberfinanzdirektion Frankfurt/M . forelagt De Europæiske (') EFT nr. L 95 af 21 . 4 . 1993 , s . 29 .
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 relse af følgende spørgsmål :
 a ) Er den i bilaget under nr . 6 i Kommissionens forordning
 ( EF ) nr . 1966/94 af 28 . juli 1994 om tarifering af visse
 varer i den kombinerede nomenklatur ( EFT nr . L 198 af
 30 . 7. 1994 , s . 103 ) foretagne tarifering af varer i sæt til Anmodning ora préjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 detailsalg, bestående af en busteholder og en trusse, afsagt den 4, december 1995 af Corte Suprema di Cassa
 gyldig, for så vidt de i sættet indeholdte varer derved zione i sagen 1 ) Provincia autonoma di Trento; 2 ) Ufficio
 tariferes enkeltvis i strid med bestemmelse 3 b i del Medico Provinciale di Trento mod » DEGA « ved Gino
 Almindelige tariferingsbestemmelser vedrørende det Depretto Sne.
 kombinerede system ? ( Sag C-83/96 )
 96/C 145/06 )
 b ) Såfremt spørgsmål a ) besvares benægtende, spørges :
 Ved kendelse afsagt den 4 , december 1 995 , indgået til
 Skal varer i sæt til detailsalg, bestående af en busteholder Domstolens Justitskontor den 18 . marts 1996 , har Corte
 af trikotage og en trusse af trikotage, tariferes under Suprema di Cassazione i sagen 1 ) Provincia autonoma di
 position 6212 10 00 fordi busteholderen i henhold til Trento; 2 ) Ufficio del Medico Provinciale di Trento mod
 bestemmelse 3 b i Almindelige tariferingsbestemmelser, » DEGA « ved Gino Depretto Sne . forelagt De Europæiske
 skal anses for at være den karaktergivende bestand Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 del ? relse af følgende spørgsmål :
 Skal artikel 3 , stk . 1 , nr . 6 , i Rådets direktiv 79/112/EØF af
 18 . december 1978 om tilnærmelse af medlemsstaternes
 lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for
 levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om
 reklame for sådanne levnedsmidler ( ] ) fortolkes således, at
 den dér indeholdte vending » etableret inden for Fællesska
 Anmodning om préjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse bet « alene skal relateres til forhandlere, eller må vendingen,
 afsagt den 28 . februar 1996 af High Court of Justice, når der ikke findes en forhandler, der er etableret inden for
 Queen's Bench Division i sagen The Queen mod Secretary of Fællesskabet, også antages at tage sigte på fabrikanten
 State for Trade and Industry, ex parte: 1 . Consumers' og/eller pakkevirksomheden ?
 Association, 2. Which (?) Ltd
 ( Sag C-82/96 ) (M EFT nr . L 33 af 8 . 2 . 1979 , s . 1 .
 96/C 145 /05
 Ved kendelse afsagt den 28 . februar 1996 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 15 . marts 1996 , har High
 Court of Justice, Queen's Bench Division i sagen The Queen
 mod Secretary of State for Tråde and Industry, ex parte : Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 1 . Consumers' Association; 2 . Which (?) Ltd, forelagt De afsagt den 2 , februar 1996 af Bayerisches Landessozialge
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om richt i sagen Maria Martinez Sala mod delstaten Bayern
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : ( Sag C-85/96 )
 ( 96/C 145/07 ) .
 Pålægger artikel 7, stk. 2, i Rådets direktiv 93/ 13/EØF af
 5 , april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugerafta Ved kendelse afsagt den 2 , februar 1996 , indgået til
 ler (') medlemsstaterne forpligtelser til at sikre, at national Domstolens Justitskontor den 20 . marts 1996, har Bayeris
 lov ches Landessozialgericht, 9 , afdeling, i sagen Maria Marti
 ---pagebreak--- Nr . C 145/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18 . 5 . 96
 nez Sala mod delstaten Bayern, forelagt De Europæiske VI, VII, VIII, IX og XI til Rådets forordning ( EØF)
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø nr. 3030/93 om den fælles ordning for indførelse af visse
 relse af følgende spørgsmål : tekstilvarer med oprindelse i tredjelande ( ! ) om hjem
 meindustrivarer og folkloristiske varer annulleres .
 I. Skulle en spansk statsborger med bopæl i Tyskland, der
 indtil 1986 med enkelte afbrydelser havde haft lønnet
 beskæftigelse, og som herefter — med undtagelse af en — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 ger .
 kort ansættelsesperiode i 1989 — modtog social
 bistand i henhold til Bundessozialhilfegesetz ( BSHG ), i
 1993 anses for arbejdstager i den forstand udtrykket er
 anvendt i artikel 7, stk . 2 , i forordning ( EØF ) nr. 1612/ Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 68 ( J ), eller som arbejdstager i den forstand, udtrykket
 er anvendt i artikel 2 , sammenholdt med artikel 1 , i
 forordning ( EØF ) nr. 1408/71 (2 )? — Der er ikke hjemmel til at tillægge de ændringer, der
 foretages ved forordning ( EF ) nr. 3053/95 , tilbagevir
 II . Skal børnepasningsydelse ( Erziehungsgeld ) i henhold kende gyldighed: Henvisningen i forordningens betragt
 til Gesetz iiber die Gewåhrung von Erziehungsgeld und ning 14 til aftalen med Indien, specielt om fjernelse af de
 Erziehungsurlaub ( BErzGG, tysk lov om børnepas kvantitative lofter for indførsel af visse hjemmeindustri
 ningsydelse og orlov til børnepasning ) anses for en varer og folkloristiske varer med oprindelse i Indien, kan
 familieydelse i den forstand udtrykket er anvendt i ikke begrunde, at der tillægges ændringen af bilag VI til
 artikel 4, stk . 1 , litra h ), i forordning ( EØF ) nr . 1408/ forordning ( EØF) nr. 3030/90 tilbagevirkende gyldig
 71 , som en spansk statsborger, der har bopæl i hed. Det kan end ikke antages, at hjemlen skal findes i
 Tyskland, i medfør af artikel 3 , stk . 1 , i forordning virkningerne af aftalen, da denne endnu ikke var trådt i
 ( EØF ) nr. 1408/71 har krav på i samme omfang som kraft — hverken den 1 , januar 1995 eller den 20 . de
 statens egne statsborgere ? cember 1995 ( ikrafttrædelsestidspunktet for Kommis
 sionens forordning).
 III . Skal børnepasningsydelse i henhold til BErzGG anses
 for en social fordel i den forstand, udtrykket er anvendt Det kan ikke med rimelighed hævdes, at de berørte
 i artikel 7, stk . 2, i forordning ( EØF ) nr. 1612/68 ? erhvervsdrivende kunne have forudset, at en liberalise
 ring af indførsler af indiske hjemmeindustrivarer inden
 IV. Er det i overensstemmelse med gældende ret inden for for beklædningsområdet blev tillagt tilbagevirkende
 Den Europæiske Union, såfremt der ifølge BErzGG gyldighed; det udgør en krænkelse af de erhvervsdriven
 stilles krav om en formel opholdstilladelse som betin des berettigede forventninger og af retssikkerhedsprin
 gelse for, at der kan udbetales børnepasningsydelse til cippet, og det er derfor retsstridigt. Det bemærkes
 statsborgere fra en medlemsstat, selvom de pågældende endvidere, at Rådets afgørelse om indgåelse af aftalen
 opholder sig lovligt i Tyskland ? ikke forudser, at den skal finde anvendelse med tilbage
 virkende gyldighed, hvilket udtrykkeligt udelukker, at
 (!) EFT nr . L 257, s . 2 .
 der er lovhjemmel for den tilbagevirkende gyldighed, og
 ( 2 ) EFT nr . L 149 , s . 2 . at anvendelsen af aftalen med Indien kan anteciperes i
 medfør af artikel 2 og bilag VI til forordning ( EF )
 nr . 3053/95 .
 — Tilsidesættelse af artikel 19 i forordning ( EØF) nr. 3030/
 93 : Beføjelsen til at ændre bilagene til forordning ( EØF )
 nr. 3030/93 forudsætter, at der forudgående er indgået
 Sag anlagt den 21 . marts 1996 af Den Portugisiske Republik aftaler med tredjelande, hvilket ikke var tilfældet på
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber det tidspunkt, da den forordning, der anfægtes for så
 ( Sag C-89/96 ) vidt angår arrangementet med Indien, blev udstedt.
 Den henvisning, betragtningerne til forordning ( EF)
 ( 96/C 145/08 ) nr. 3053/95 indeholder, til en aftale, som endnu ikke er
 indgået af Fællesskabet, og ændringen af importordnin
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den gen for hjemmeindustrivarer fra Indien udgør således et
 21 . marts 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De alvorligt retsstridigt forhold fra Kommissionens side,
 Europæiske Fællesskaber af Den Portugisiske Republik ved navnlig henset til at der ikke forelå forslag fra Rådet om
 Luis Fernandes og Maria Lui'sa Duarte og med valgt adresse en foreløbig anvendelse af aftalen mellem EF og
 Indien .
 i Luxembourg på Den Portugisiske Ambassade, 33 , allée
 Scheffer .
 (') EFT nr . L 323 af 30 . 12 . 1995 , s . 1 .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Bilag V til Kommissionens forordning ( EF ) nr. 3053/95
 af 20 . december 1995 om ændring af bilag I, II, III, V,


text:
13.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 29. januar 2013 — Martin Grund mod Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein
 (Sag C-47/13)
 2013/C 108/34
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesverwaltungsgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Martin Grund
 Sagsøgt: Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein
 Procesdeltager: Forbundsregeringens repræsentant ved Bundesverwaltungsgericht
 Præjudicielt spørgsmål
 Er et landbrugsareal et permanent græsareal som omhandlet i forordningens artikel 2, nr. 2) (1), når det i mindst fem år har været anvendt og fortsat anvendes til dyrkning af græs eller andet grøntfoder, men arealet i denne periode er blevet pløjet og i stedet for det hidtidige grøntfoder (i den foreliggende sag: kløver) tilsås med andet grøntfoder (i den foreliggende sag: agergræs), eller er der i sådanne tilfælde tale om omdrift, som udelukker, at arealet kan blive til permanent græsareal?
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 796/2004 af 21.4.2004 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem som omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere (EUT L 141, s. 18).


text:
30.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 191/22
 Sag anlagt den 4. april 2016 — Europa-Kommissionen mod Republikken Østrig
 (Sag C-187/16)
 (2016/C 191/27)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A. Tokár og B.-R. Killmann, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Østrig
 Sagsøgerens påstande
 1)
 Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 49 og 56 TEUF, henholdsvis artikel 4, sammenholdt med artikel 11-37 i direktiv 92/50/EØF (1) og artikel 14, 20 og 23-55 i direktiv 2004/18/EF (2), for så vidt som
 —
 den har tildelt tjenesteydelseskontrakter vedrørende fremstilling af visse dokumenter, såsom pas med chips, nødpas, opholdstilladelser, identitetskort, pyrotekniske tilladelser, kørekort i kreditkortformat og registreringsattester i kreditkortformat under og over de i direktiv 92/50/EØF og direktiv 2004/18/EF gældende tærskler i perioden før og efter gennemførelsen af direktiv 2004/18/EF direkte til Österreichische Staatsdruckerei GmbH, og
 —
 den har opretholdt nationale bestemmelser, navnlig § 2, stk. 3, i forbundslov om ændring af Österreichische Staatsdruckereis retsforhold, som forpligter de ordregivende myndigheder til udelukkende at tildele disse tjenesteydelseskontrakter udelukkende til Österreichische Staatsdruckerei GmbH.
 2)
 Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål gjort følgende gældende:
 Österreichische Staatsdruckerei GmbH er en privat virksomhed.
 I henhold til østrigsk ret gælder, at fremstilling af samtlige dokumenter, som kræver hemmeligholdelse eller overholdelse af sikkerhedsforskrifter, udelukkende overdrages til Österreichische Staatsdruckerei GmbH.
 De østrigske ordregivende myndigheder var derfor forpligtet til at tildele tjenesteydelseskontrakter vedrørende fremstilling af pas med chips, nødpas, opholdstilladelser, identitetskort, pyrotekniske tilladelser, kørekort i kreditkortformat og registreringsattester i kreditkortformat direkte til Österreichische Staatsdruckerei GmbH.
 De østrigske ordregivende myndigheder var imidlertid forpligtet til at overdrage fremstillingen af de nævnte dokumenter til virksomheder, der blev udvalgt efter udbudsprocedurer, som enten opfylder kravene i direktiv 92/50/EØF og direktiv 2004/18/EF eller frembyder en tilstrækkelig grad af offentlighed i henhold til TEUF.
 Eftersom de østrigske ordregivende myndigheder har overdraget fremstillingen af de nævnte dokumenter til Österreichische Staatsdruckerei GmbH uden at afholde en udbudsprocedure og i henhold til national lovgivning var forpligtet til at tildele tjenesteydelseskontrakter vedrørende fremstilling af de nævnte dokumenter udelukkende til Österreichische Staatsdruckerei GmbH, har Østrig tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EU-retten.
 (1) Rådets direktiv 92/50/EØF af 18.6.1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler, EFT L 209, s. 1.
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114).


text:
22.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 305/7
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 16. juni 2016 — Universal Music International Holding BV mod Michael Tétreault Schilling, Irwin Schwartz og Josef Brož (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)
 (Sag C-12/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - forordning (EF) nr. 44/2001 - specielle kompetenceregler - artikel 5, nr. 3) - sager om erstatning uden for kontrakt - skadetilføjelse - forsømmelighed udvist af en advokat i forbindelse med affattelsen af en kontrakt - det sted, hvor skadetilføjelsen er foregået))
 (2016/C 305/10)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Universal Music International Holding BV
 Sagsøgte: Michael Tétreault Schilling, Irwin Schwartz og Josef Brož
 Konklusion
 1)
 Artikel 5, nr. 3), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at det sted i en medlemsstat, hvor en skade er indtrådt, i en situation som den i hovedsagen omhandlede ikke kan anses for »det sted, hvor skadetilføjelsen er foregået«, såfremt der ikke foreligger andre tilknytningsmomenter, når skaden udelukkende består i et formuetab, der er indtrådt direkte på sagsøgerens bankkonto som en direkte følge af en ansvarspådragende handling, der er foretaget i en anden medlemsstat.
 2)
 Den ret, for hvilken en tvist er indbragt, skal inden for rammerne af undersøgelsen af kompetencen i medfør af forordning nr. 44/2001 vurdere alle de oplysninger, som den råder over, herunder i givet fald sagsøgtes anfægtelser.
 (1) EUT C 89 af 16.3.2015.


text:
18.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 16/22
 Appel iværksat den 9. november 2015 af SV Capital OÜ til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 9. september 2015 i sag T-660/14, SV Capital OÜ mod Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA)
 (Sag C-577/15 P)
 (2016/C 016/28)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: SV Capital OÜ (ved lawyer M. Greinoman)
 De andre parter i appelsagen: Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA) og Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom af 9. september 2015 i sag T-660/14 om, (1) at søgsmålet til prøvelse af EBA’s afgørelse C 2013 002 ikke kunne antages til realitetsbehandling, (2) om annullation af afgørelse 2014-C1-02 fra klagenævnet for de europæiske tilsynsmyndigheder af 14. juli 2014 for så vidt angik formaliteten vedrørende appellantens appel, og (3) om sagens omkostninger, ophæves.
 —
 Sagen hjemvises til Retten.
 —
 Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA) tilpligtes at betale sagens omkostninger og Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for sin påstand om ophævelse af Rettens dom af 9. september 2015 i sag T-660/14 har appellanten fremført følgende anbringender og retlige argumenter:
 Retten traf afgørelse ultra petita.
 Retten har tilsidesat artikel 60, stk. 1, i forordning 1093/2010/EU (1), da anfægtelsen af EBA’s afgørelse C 2013 002 var rettidig, fordi den først blev behandlet af klagenævnet for de europæiske tilsynsmyndigheder.
 Retten har tilsidesat artikel 48, stk. 2, i Rettens procesreglement (gyldigt indtil den 31. december 2014).
 Retten har tilsidesat artikel 263 TEUF, da anfægtelsen af EBA’s afgørelse C 2013 002 var rettidig som følge af, at den administrative procedure fortsatte indtil den 14. juli 2014.
 Retten har tilsidesat artikel 45 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, da anfægtelsen af EBA’s afgørelse C 2013 002 var rettidig som følge af uforudsete omstændigheder.
 Retten har tilsidesat artikel 263 TEUF og artikel 60, stk. 1, og artikel 61, stk. 1 i forordning nr. 1093/2010, da søgsmålet mod EBA’s afgørelse C 2013 002 kunne antages til realitetsbehandling, både fordi afgørelsen var rettet til appellanten, og fordi appellanten var umiddelbart og individuelt berørt af sagen.
 EBA’s afgørelse C 2013 002 er behæftet med retlige fejl.
 EBA’s afgørelse C 2013 002 er behæftet med fejlskøn.
 EBA’s afgørelse C 2013 002 tilsidesætter artikel 39, stk. 1, i forordning 1093/2010 og artikel 16 i EBA’s kodeks for god forvaltningsskik i EMA’s afgørelse C 2013 002.
 EBA’s afgørelse C 2013 002 tilsidesætter artikel 3.3, 3.4 og 3.5 i EBA’s interne regler i EBA’s afgørelse C 2013 002.
 EBA’s afgørelse C 2013 002 er behæftet med EBA’s magtmisbrug og urimelige adfærd.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 af 24.11.2010 om oprettelse af en europæisk tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed), om ændring af afgørelse nr. 716/2009/EF og om ophævelse af Kommissionens afgørelse 2009/78/EF (EUT L 331, s. 12).


text:
30 . 12 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 351 / 15
 Sag anlagt den 18 . oktober 1995 af Comafrica SpA og Dole Sag anlagt den 20. oktober 1995 af Le Nouveau Garage SA
 Fresh Fruit Europe Ltd & Co. mod Kommissionen for De m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fælles
 Europæiske Fællesskaber skaber
 ( Sag T-198/95 ) ( Sag T-l 99/95 )
 ( 95/C 351 /29 ) ( 95/C 351 /30 )
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 18 . oktober 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Europæiske Fællesskaber af Comafrica SpA og Dole Fresh den 20 . oktober 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Fruit Europe Ltd & Co . ved Solicitor Bernard O'Connor og Europæiske Fællesskaber af Le Nouveau Garage SA, Pierre
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Arsène Bénite ( Frankrig), Max Labat Automobiles 17, Royan
 Kronshagen , 22 , rue Marie Adélaide . ( Frankrig ) og Riviera Auto Service, Nice ( Frankrig ), ved
 advokat Christian Bouorgeon, Paris, og med valgt adresse i
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande : Luxembourg hos advokaterne Decker & Braun, 16 , avenue
 Marie-Thérèse .
 — Sagen antages til realitetsbehandling .
 — Det statueres i medfør af EF-traktatens artikel 173 , 174 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande :
 og 184, at forordning ( EF ) nr. 1869/95 er ugyldig, for så
 vidt den berører sagsøgerne, subsidiært, i forhold til — Det fastslås i henhold til traktatens artikel 175 , at
 enhver .
 Kommissionen har undladt at træffe en afgørelse i
 forhold til de klagende selskaber, selv om de i rimelig tid
 — I medfør, af EF-traktatens artikel 178 og artikel 215 , forinden havde anmodet den herom .
 stk . 2 , tilpligtes Kommissionen at erstatte sagsøgerne de
 tab, sagsøgerne er blevet påført ved, at Kommissionen
 retsstridigt har udstedt forordning nr. 1869/95 , med — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 renter . ger .
 — Der træffes bestemmelse om sådanne yderligere for
 holdsregler, som Retten måtte finde nødvendige med Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 henblik på opgørelsen af de tab, sagsøgerne er blevet
 påført .
 Tre tidligere forhandlere af Volkswagen og Audi, for hvilke
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgernes sagsom der enten er indledt akkordforhandlinger, eller som er under
 kostninger. opløsning ved rettens foranstaltning, anfører, at Kommis
 sionen ikke har truffet afgørelse for så vidt angår de klager,
 de har indgivet vedrørende VAG France's anvendelse af et
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: selektivt eneforhandlersystem med hensyn til nye biler af de
 nævnte mærker og reservedele hertil , som omfatter hele det
 Sagsøgerne, som begge indfører bananer til Fællesskabet, franske område, og hvorefter levering af nye biler og
 anfægter Kommissionens beslutninger om at nedsætte den reservedele kun sker til godkendte forhandlere .
 mængde bananer, som er blevet tildelt dem for 1995 ved
 anvendelse af den endelige nedsættelseskoefficient, som er
 fastsat i Kommissionens forordning ( EF ) nr. 1869/95 af Sagsøgerne gør gældende, at de omhandlede forhandleraf
 25 . juli 1995 . Sagsøgernes anbringender svarer til anbrin taler og de betingelser, hvorunder de anvendes, ikke er i
 genderne i sag T-72/95 ('), hvorunder sagsøgerne har overensstemmelse med betingelserne for at være omfattet af
 anfægtet den foreløbige nedsættelseskoefficient for 1995 , gruppefritagelsesordningerne i henhold til forordning
 der blev fastsat ved Kommissionens forordning ( EF ) ( EØF ) nr. 123/85 , og at der heller ikke kan opnås en
 nr . 2947/94 . individuel fritagelse .
 Hvad angår erstatningspåstanden gør sagsøgerne gældende, Efter at sagen var blevet oplyst, fremsendte Kommissionen
 at Kommissionen har tilsidesat en trinhøjere retsregel til en meddelelse af klagepunkter til VAG France, og der fandt
 beskyttelse af borgerne, at tilsidesættelsen er tilstrækkeligt herefter en høring sted den 8 . november 1994 . Selv om
 kvalificeret, og at de herved er blevet påført tab . behandlingen af klagerne således synes afsluttet, har Kom
 missionen endnu ikke truffet afgørelse .
 (') EFT nr. C 268 af 14 . 10 . 1995 , s . 23 .


text:
26.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/31
 Rettens kendelse af 6. oktober 2011 — Secure Computing mod KHIM — Investrónica (SECUREOS)
 (Sag T-277/07) (1)
 (EF-varemærker - indsigelse - tilbagekaldelse af indsigelsen - ufornødent at træffe afgørelse)
 2011/C 347/50
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Secure Computing Corp. (Roseville, Minnesota, De Forenede Stater) (ved advokaterne H. Kunz-Hallstein og R. Kunz-Hallstein)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Investrónica, SA (Madrid, Spanien) (første ved E. López Leiva, derefter ved J.L. Zurdo Rivas, endeligt ved advokaterne J.L. Zurdo Rivas og E. López Camba)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 25. april af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1063/2006-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Investrónica, SA og Secure Computing Corp.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Secure Computing Corp. og Investrónica, SA bærer deres egne omkostninger og betaler hver især halvdelen af de af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 235 af 6.10.2007.


text:
29.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/26
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale ordinario di Torino (Italien) den 22. juni 2009 — Antonino Accardo m.fl. mod Comune di Torino
 (Sag C-227/09)
 2009/C 205/44
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale ordinario di Torino
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Antonino Accardo, Viola Acella, Antonio Acuto, Domenico Ambrisi, Paolo Battaglino, Riccardo Bevilacqua, Fabrizio Bolla, Daniela Bottazzi, Roberto Brossa, Luigi Calabro’, Roberto Cammardella, Michelangelo Capaldi, Giorgio Castellaro, Davide Cauda, Tatiana Chiampo, Alessia Ciaravino, Alessandro Cicero, Paolo Curtabbi, Paolo Dabbene, Mauro D'Angelo, Giancarlo Destefanis, Mario Di Brita, Bianca Di Capua, Michele Di Chio, Marina Ferrero, Gino Forlani, Giovanni Galvagno, Sonia Genisio, Laura Dora Genovese, Sonia Gili, Maria Gualtieri, Gaetano La Spina, Maurizio Loggia, Giovanni Lucchetta, Sandra Magoga, Manuela Manfredi, Fabrizio Maschio, Sonia Mignone, Daniela Minissale, Domenico Mondello, Veronnica Mossa, Plinio Paduano, Barbaro Pallavidino, Monica Palumbo, Michele Paschetto, Frederica, Peinetti, Nadia Pizzimenti, Gianluca Ponzo, Enrico Pozzato, Gaetano Puccio, Danilo Ranzani, Pergianni Risso, Luisa Rossi, Paola Sabia, Renzo Sangiano, Davide Scagno, Paola Settia, Raffaella Sottoriva, Rossana Trancuccio, Fulvia Varotto, Giampiero Zucca, Fabrizio Lacognata, Guido Mandia, Luigi Rigon og Daniele Sgavetti
 Sagsøgt: Comune di Torino
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 5, 17 og 18 i Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (1) fortolkes således, at de uafhængigt af den formelle gennemførelse og uafhængigt af nationale retsregler, der begrænser deres anvendelighed til visse erhvervskategorier, i et tilfælde, hvor der er indgået kollektive overenskomster af arbejdsmarkedets parter i overensstemmelse med direktivet, finder umiddelbar anvendelse i en medlemsstats retsorden?
 2)
 Påhviler det under alle omstændigheder en i en medlemsstat uafhængigt af en sådan direkte virkning at anvende et direktiv, der endnu ikke er gennemført, eller hvis anvendelighed efter gennemførelsen synes udelukket i henhold til den nationale lovgivning, som parameter ved fortolkning af national ret og således som grundlag for løsning af fortolkningsmæssige tvivlsspørgsmål.?
 3)
 Er en ret i en medlemsstat udelukket fra at erklære en adfærd ulovlig og herved tildele erstatning for skade som følge af retsstridig adfærd, såfremt denne adfærd synes tilladt i henhold til aftale indgået af arbejdsmarkedets parter, og en sådan tilladelse er i overensstemmelse med fællesskabsretten, også i form af et ikke gennemført direktiv?
 4)
 Skal direktivets artikel 17, stk. 3, fortolkes således, at det selvstændigt, og altså helt uafhængigt af stk. 2 og af den deri indeholdte opregning af aktiviteter og erhverv, giver hjemmel til aftaleindgåelse for arbejdsmarkedets parter samt samme parters indførelse af fravigelser fra kravet om ugentlig hviletid?
 (1) EFT L 307, s. 18.


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/14
 Sag anlagt den 17. april 2014 — ArcelorMittal Hamburg m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-235/14)
 2014/C 223/19
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: ArcelorMittal Hamburg GmbH (Hamburg, Tyskland), Bregal Bremer Galvanisierungs GmbH (Bremen, Tyskland), ArcelorMittal Hochfeld GmbH (Duisburg, Tyskland) og ArcelorMittal Ruhrort GmbH (Duisburg) (ved advokaterne H. Janssen og G. Engel)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af 18. december 2013 i statsstøttesag SA.33995 (2013/C) — støtte til el fra vedvarende energikilder og reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF
 —
 Sagsøgerne har gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF, eftersom den i loven om forrang for vedvarende energi (herefter EEG) fastsatte EEG-afgift og den særlige godtgørelsesordning ikke udgjorde tildeling af statsmidler eller statsligt kontrollere midler. Samtlige faktiske omstændigheder af relevans for kvalificeringen af disse foranstaltninger blev fastslået i den indledende procedure mellem Kommissionen og Forbundsrepublikken Tyskland. Der var ikke længere tvivl, hvilket Kommissionen under en procedure i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 4, stk. 4, i forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (1) skulle have fastslået.
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 108, stk. 1, TEUF og af retssikkerhedsprincippet.
 —
 Sagsøgerne har herved gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 108, stk. 1, TEUF og retssikkerhedsprincippet, får så vidt som den har anvendt proceduren vedrørende ny støtte i henhold til artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 659/1999 i stedet for proceduren vedrørende eksisterende støtte i henhold til artikel 17 ff. i forordning nr. 659/1999 med henblik på at kontrollere sin foreløbige vurdering, hvorefter EEG udgjorde statsstøtte. Sagsøgerne har i den forbindelse navnlig gjort gældende, at Kommissionen med beslutning af 22. maj 2002 ikke kvalificerede EEG 2000 som statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, eftersom der ikke var tale om overførsel af statsmidler. Ændringerne af EEG 2000 til EEG 2012 var ikke væsentlige i forhold til Kommissionens beslutning af 22. maj 2002. Kommissionen kunne derfor have gjort en ændret retsopfattelse gældende inden for rammerne af en procedure i henhold til artikel 108, stk. 1, TEUF uden at belaste sagsøgerne.
 3.
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 41 i chartret om grundlæggende rettigheder og af retten til forsvar
 —
 Sagsøgerne har endvidere gjort gældende, at Kommissionen har vedtaget den anfægtede afgørelse uden at give sagsøgerne mulighed for at fremsætte bemærkninger.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, s. 1).


text:
1.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/21
 Appel iværksat pr. telefax den 26. januar 2015 af Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller, Köln e.V. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 25. november 2014 i sag T-556/13 — Verband der Kölnisch Wasser Hersteller e.V. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-29/15 P)
 (2016/C 038/30)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller, Köln e.V. (ved Rechtsanwalt T. Schulte-Beckhausen)
 Den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den Europæiske Unions Domstol (Ottende Afdeling) har ved kendelse af 3. december 2015 forkastet appellen og truffet afgørelse om, at appellanten bærer sine egne omkostninger.


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/8
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 1. marts 2007 — KVZ retec GmbH mod Republikken Østrig (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Østrig))
 (Sag C-176/05) (1)
 (Affald - forordning (EØF) nr. 259/93 - overvågning af og kontrol med overførsel af affald - kød- og benmel)
 (2007/C 95/12)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: KVZ retec GmbH
 Sagsøgt: Republikken Østrig
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Landesgericht für ZRS Wien — fortolkning af artikel 1, stk. 2, litra d), og artikel 26, stk. 1, litra a) og b), i Rådets forordning (EØF) nr. 259/93 af 1. februar 1993 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab (EFT L 30, s. 1) — overførsel af kød- og benmel — anmeldelsespligt
 Konklusion
 Det følger af artikel 1, stk. 3, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 259/93 af 1. februar 1993 om overvågning af og kontrol med overførsel af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2557/2001 af 28. december 2001, at overførsel af kød- og benmel, der på grund af en forpligtelse eller en hensigt om at skille sig af med det udgør affald, og som udelukkende er bestemt til nyttiggørelse, og som er opført i samme forordnings bilag II, ikke er omfattet af anvendelsesområdet for forordningens bestemmelser, bortset fra bestemmelserne i nævnte stk. 3, litra b)-e), såvel som i samme forordnings artikel 11 og artikel 17, stk. 1-3. Det tilkommer imidlertid den forelæggende ret at sikre, at nævnte overførsel sker i overensstemmelse med de krav, der følger af bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1774/2002 af 3. oktober 2002 om sundhedsbestemmelser for animalske biprodukter, som ikke er bestemt til konsum, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 808/2003 af 12. maj 2003, i hvilken forbindelse kravene i henhold til denne forordnings artikel 7, 8 og 9 samt bilag II kan vise sig at være relevante.
 (1) EUT C 143 af 11.6.2005.


text:
10.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/31
 Sag anlagt den 24. april 2017 — Ecolab Deutschland og Lysoform Dr. Hans Rosemann mod ECHA
 (Sag T-243/17)
 (2017/C 221/44)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Ecolab Deutschland GmbH (Monheim, Tyskland) og Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlin, Tyskland) (ved advokaterne K. Van Maldegem, M. Grunchard og P. Sellar)
 Sagsøgt: Det Europæiske Kemikalieagentur
 Sagsøgernes påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling, og sagsøgerne gives medhold.
 —
 Afgørelsen truffet af Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) om at optage virksomheden Sasol Chemie GmbH & Co. KG som aktiv leverandør af stoffet 1-Propanol på listen i henhold til artikel 95, stk. 1, i forordning (EU) nr. 528/2012 (1) (artikel 95-listen) for produkttyperne 1, 2 og 4 annulleres.
 —
 ECHA tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 95, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 528/2012.
 —
 Sagsøgerne har gjort gældende, at ECHA ikke har fulgt de retlige betingelser for at optage en virksomhed såsom Sasol på artikel 95-listen i henhold til artikel 95, stk. 1, forordning (EU) nr. 528/2012, idet det ikke var muligt for Sasol at fremlægge et fuldstændigt dossier til ECHA. Ifølge sagsøgerne kan Sasols dossier hverken have inkluderet en kopi af Comet Assay-testen eller en dataadgangstilladelse, som giver ret til at henvise til denne test.
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling.
 —
 Sagsøgerne har gjort gældende, at ved at acceptere det af Sasol fremlagte dossier med henblik på optagelse på artikel 95-listen som værende fuldstændig har ECHA uden objektiv begrundelse behandlet virksomheder i en sammenlignelig situation forskelligt i strid med princippet om forbud mod forskelsbehandling.
 3.
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af lige vilkår på markedet som indført ved forordning (EU) nr. 528/2012 og om, at der skabes illoyale konkurrencevilkår.
 —
 Sagsøgerne har gjort gældende, at ECHA ved at optage Sasol på artikel 95-listen har undladt at anvende bestemmelserne i artikel 62 og 63 i forordning (EU) nr. 528/2012, som er udformet til at sikre lige vilkår på markedet mellem de virksomheder såsom sagsøgerne, der har deltaget i den fornyede vurdering af 1-Propanol, og de virksomheder såsom Sasol, som ikke har.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 528/2012 af 22.5.2012 om tilgængeliggørelse på markedet og anvendelse af biocidholdige produkter (EUT L 167, s. 1).


text:
Nr. C 199/38 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28 . 6 . 97
 har lidt, og som han vil lide af denne grund; såfremt han advokat E.H. Pijnacker Hordijk, Amsterdam, og med valgt
 nemlig havde disponeret over en kvote på det tidspunkt, adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62, avenue
 hvor han flyttede til en ny bedrift, havde han kunnet over Guillaume .
 føre denne til den nye bedrift.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 (') Kommissionens forordning ( EØF ) nr. 1546/88 af 3 . juni 1988
 om gennemførelsesbestemmelserne for den tillægsafgift, der er
 omhandlet i artikel 5c i forordning ( EØF ) nr. 804/68 ( EFT nr. — Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på
 L 139 af 4 . 6 . 1988 , s . 12 ), som ændret ved Kommissionens 120 559 hfl . ( dvs . det beløb, der fremkommer ved an
 forordning ( EØF ) nr. 1033/89 af 20 . april 1989 ( EFT nr. L 110 vendelsen af forordning ( EØF ) nr. 2187/93 ) forhøjet
 af 21 . 4 . 1989 , s . 27). med det tab, som sagsøgeren har lidt på grund af skat
 temæssige ulemper, udhuling af pengenes værdi og
 udeblevne renteindtægter, med rente 8 % p.a . fra den
 19 . maj 1992 til betaling sker.
 — Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 29. april 1997 af C. de Keijzer mod
 Det Europæiske Fællesskab
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 ( Sag T-144/97 )
 { 97IC 199/87 ) Søsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-532/93 .
 (Processprog: nederlandsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 29 . april 1997 anlagt sag mod Det Europæiske
 Fællesskab af C. de Keijzer, Noordgouwe ( Nederlandene ),
 ved advokat E.H. Pijnacker Hordijk, Amsterdam, og med Sag anlagt den 30. april 1997 af J.M.M. Bakkers mod
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62 , Rådet og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 avenue Guillaume .
 ( Sag T- 146/97)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : ( 97/C 199/ 89 )
 — Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på (Processprog: nederlandsk)
 118 995 hfl . ( dvs. det beløb, der fremkommer ved an
 vendelsen af forordning ( EØF ) nr. 2187/93 ) forhøjet Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 med det tab, som sagsøgeren har lidt på grund af skat der den 30. april 1997 anlagt sag mod Rådet og Kommis
 temæssige ulemper, udhuling af pengenes værdi og sionen for De Europæiske Fællesskaber af J.M.M. Bak
 udeblevne renteindtægter, med rente 8 % p.a . fra den kers, Diessen (Nederlandene ), ved advokat A.A.M. van
 19 . maj 1992 til betaling sker. Beek, Tilburg.
 — Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: — Det fastslås, at Det Europæiske Økonomiske Fælles
 skab er ifaldet ansvar i forhold til sagsøgeren.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-532/93 . — Det fastslås, at Det Europæiske Økonomiske Fælles
 skab er ifaldet ansvar i forhold til sagsøgeren for det
 indtægtstab, han har lidt i forbindelse med anvendel
 sen af Rådets forordning ( EØF ) nr. 857/84 af 31 . marts
 1984 samt af Rådets forordning ( EØF) nr. 764/89 af
 20 . marts 1989 om ændring af forordning ( EØF )
 Sag anlagt den 29. april 1997 af J.P.W. Vrencken mod nr. 857/84, idet de nævnte forordninger ikke indehol
 Det Europæiske Fællesskab der eller har indeholdt hjemmel til at tildele en repræ
 ( Sag T-145/97) sentativ referencemængde til de SLOM-forpligtede,
 som i det af den pågældende medlemsstat valgte refe
 ( 97/C 199/88 ) renceår ikke leverede mælk på grund af en forpligtelse,
 som omhandlet i Rådets forordning ( EØF ) nr. 1078/77
 (Processprog: nederlandsk) af 17. maj 1977.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er — Det fastslås, at sagsøgeren har lidt et indtægtstab, som
 der den 29 . april 1997 anlagt sag mod Det Europæiske består af forskellen mellem dels de indtægter, herunder
 Fællesskab af J.P.W. Vrencken, Beek ( Nederlandene ), ved omsætning og tilvækst hvad angår kvægbesætningen,


text:
4.5.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 146/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Central Administrativo Sul (Portugal) den 5. februar 2015 — Ambiente e Sistemas de Informação Geográfica Lda (Ambisig) mod AICP — Associação de Industriais do Concelho de Pombal
 (Sag C-46/15)
 (2015/C 146/21)
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Central Administrativo Sul
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ambiente e Sistemas de Informação Geográfica Lda (Ambisig)
 Sagsøgt: AICP — Associação de Industriais do Concelho de Pombal
 Den anden part: Indice — ICT & Management, Lda
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Når der i den portugisiske lovgivning ikke er fastsat regler vedrørende det område, der er indeholdt i artikel 48, stk. 2, litra a), nr. ii), andet led, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF (1) af 31. marts 2004, finder denne bestemmelse da direkte anvendelse på portugisisk ret, således at borgerne tildeles en rettighed, som de kan gøre gældende over for de ordregivende myndigheder?
 2)
 Skal artikel 48, stk. 2, litra a), nr. ii), andet led, i direktiv 2004/18/EF fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for, at der anvendes regler, som er fastlagt af den ordregivende myndighed, hvorefter det ikke er muligt for den økonomiske aktør at dokumentere leveringen af tjenesteydelser ved hjælp af en af den pågældende aktør underskrevet erklæring, medmindre aktøren godtgør, at det ikke er muligt eller er meget vanskeligt at indhente en erklæring fra den private køber?
 3)
 Skal artikel 48, stk. 2, litra a), nr. ii), andet led, i direktiv 2004/18/EF fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for, at der anvendes regler, som er fastlagt af den ordregivende myndighed, og som foreskriver, at den private købers erklæring skal være forsynet med en underskrift, der er bekræftet af en notar, advokat eller anden kompetent myndighed, idet det pågældende bud ellers udelukkes?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv nr. 2004/18/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114).


text:
13.2.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 37/5
 Appel iværksat den 26. november 2009 af Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava til prøvelse af dom afsagt den 9. september 2009 af Retten i Første Instans (Femte Udvidede Afdeling) i de forenede sager T-30/01 — T-32/01 og T-86/02 — T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-466/09 P)
 2010/C 37/08
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (ved abogados I. Sáenz-Cortabarría Fernández og M. Morales Isasi)
 De andre parter i appelsagen: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og Comunidad Autónoma de la Rioja
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Appellen antages til realitetsbehandling.
 —
 Den appellerede dom ophæves.
 —
 Appellanten gives medhold i sin påstand for Retten i Første Instans.
 —
 Subsidiært hjemvises sagen til Retten i Første Instans, og Retten tilpligtes i givet fald at tillade den afviste bevisførelse.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med sagen ved Retten i Første Instans og appelsagen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 1)
 Retten har begået en retlig fejl i den appellerede doms præmisser vedrørende tab af genstand i dommen T-31/01.
 2)
 Retten har begået en retlig fejl, idet den har lagt til grund, at en indledende procedure med henblik på undersøgelse af den omhandlede skatteforanstaltning kun kan anses for afsluttet — før ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 659/1999 (1) — hvis der foreligger en udtrykkelig beslutning fra Kommissionen herom (rettet til medlemsstaten).
 3)
 Urigtig gengivelse af beslutningen af 28. november 2000, idet Retten har lagt til grund, at den pågældende beslutning afsluttede den indledende procedure med henblik på undersøgelse af den omhandlede skatteforanstaltning, hvilken undersøgelse blev påbegyndt på baggrund af en klage registreret i april 1994. Retten har begået en retlig fejl, idet den ikke lagde til grund, at den nye undersøgelse i år 2000 af den omhandlede skatteforanstaltning skulle foretages inden for rammerne af proceduren for eksisterende støtte.
 4)
 Retten har begået en retlig fejl ved at fravige de processuelle regler vedrørende bevisbyrde og bevisbedømmelse, især i forhold til den dokumentation, beslutningen af 28. november 2000 udgør (dens troværdighed og beviskraft). Tilsidesættelse af retten til en retfærdig rettergang.
 5)
 Retten har begået en retlig fejl ved at tilsidesætte de processuelle regler vedrørende bevisbedømmelse og bevisbyrde med hensyn til objektive, relevante, sammenhængende og entydige beviser, der fremgår af sagens akter, og som dokumenterer, at Kommissionen forud for beslutningen af 28. november 2000 havde foretaget en indledende undersøgelse af den omhandlede skatteforanstaltning, og at den havde afsluttet denne undersøgelse. Retten har begået en retlig fejl, idet den ikke har lagt til grund, at den nye undersøgelse i år 2000 af den omhandlede skatteforanstaltning skulle foretages inden for rammerne af proceduren for eksisterende støtte.
 6)
 Retten har begået en retlig fejl, idet den ikke har overholdt de processuelle regler vedrørende bevisførelse og har besluttet ikke at tillade bevisførelse som begæret af appellanten i form af fremlæggelse af bestemte dokumenter fra Kommissionen, hvilken fremlæggelse der, i lyset af Rettens begrundelse for ikke at give appellanten medhold i sin påstand, har vist sig at være væsentlig for dennes forsvar af sine interesser. Tilsidesættelse af retten til en retfærdig rettergang, princippet om ligestilling af parterne og af retten til forsvar.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, s. 1).


text:
26.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/44
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 13. september 2007 — Xentral mod KHIM (PAGESJAUNES.COM)
 (Sag T-134/06) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket PAGESJAUNES.COM - det ældre nationale figurmærke LES PAGES JAUNES - domænenavnet »pagesjaunes.com« - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2008/C 22/82)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Xentral LLC (Florida, De Forenede Stater) (ved avocat A. Bertrand)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Pages jaunes SA (Sèvres, Frankrig) (ved avocats C. Bertheux Scotte, B. Potot og B. Corne)
 Sagens genstand
 Sag anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 15. februar 2006 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 708/2005-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Pages jaunes S og Xentral LLC.
 Konklusion
 1.
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2.
 Xentral LLC betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 165 af 15.7.2006.


text:
C 84/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6.4.2002
 DOMSTOLENS DOM delse, begrænser både varernes frie bevægelighed og den frie
 udveksling af tjenesteydelser. For at være berettiget i forhold til
 disse grundlæggende friheder skal sådanne bestemmelser dermed
 af 22. januar 2002 forfølge almene hensyn, der er anerkendt i fællesskabsretten, og
 overholde proportionalitetsprincippet, dvs. være egnet til at sikre
 virkeliggørelsen af det formål, de forfølger, og ikke gå ud over,
 hvad der er nødvendigt, for at formålet opnås.
 i sag C-390/99, Canal Satélite Digital SL mod Administra-
 ción General del Estado (anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra Tribunal Supremo) (1) 2) For at bedømme, om nationale bestemmelser som de i hovedsa-
 gen omhandlede overholder proportionalitetsprincippet, skal
 den forelæggende ret navnlig tage hensyn til følgende forhold:
 (»EF-traktatens artikel 30 og 59 (efter ændring nu artikel 28
 EF og 49 EF) — direktiv 95/47/EF — national lovgivning,
 hvorefter det påhviler operatører af adgangsstyringstjenester — For at en ordning med forudgående administrativ godken-
 for tv at lade sig indføre i et nationalt register, der er oprettet delse skal være begrundet, skønt den bryder med disse
 i dette øjemed, og deri angive karakteristika for de tekniske grundlæggende friheder, må den i alt fald bygge på
 hjælpemidler, de anvender, og derefter opnå en administrativ objektive kriterier, der ikke er udtryk for forskelsbehand-
 godkendelse heraf — direktiv 83/189/EØF — begrebet ling, og på kendte forhold, således at de lægger en ramme
 »teknisk forskrift««) for de nationale myndigheders skønsudøvelse, der dermed
 ikke anvendes vilkårligt.
 (2002/C 84/17)
 — En foranstaltning, som er truffet af en medlemsstat, og
 som i det væsentlige går ud på at gentage en kontrol, der
 allerede er blevet udført inden for rammerne af andre
 (Processprog: spansk) procedurer, enten i samme medlemsstat eller i en anden
 medlemsstat, kan ikke anses for nødvendig for at opnå det
 forfulgte formål.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 — En procedure med forudgående godkendelse er kun nød-
 vendig, hvis en efterfølgende kontrol kan anses for at ske
 på for sent et tidspunkt til at sikre kontrollens reelle
 effektivitet og til, at det forfulgte formål kan opnås.
 I sag C-390/99, angående en anmodning, som Tribunal
 Supremo (Spanien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til — En procedure med forudgående godkendelse kan ikke være
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Canal i overensstemmelse med de grundlæggende principper for
 Satélite Digital SL mod Administración General del Estado, varernes frie bevægelighed og den frie udveksling af
 procesdeltager: Distribuidora de Televisión Digital SA (DTS), tjenesteydelser, hvis den kan afholde de pågældende
 at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af erhvervsdrivende fra at gennemføre markedsføringen på
 EF-traktatens artikel 30 og 59 (efter ændring nu artikel 28 EF grund af procedurens varighed og uforholdsmæssigt store
 og 49 EF), sammenholdt med artikel 1-5 i Europa-Parlamentet omkostningerne.
 og Rådets direktiv 95/47/EF af 24. oktober 1995 om standar-
 der for transmission af tv-signaler (EFT L 281, s. 51), og af
 artikel 1, nr. 9, i Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 3) En national bestemmelse, der pålægger operatører af adgangs-
 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske styringstjenester en forpligtelse til at lade apparater, udstyr,
 standarder og forskrifter (EFT L 109, s. 8), som ændret og dekodere eller systemer til digital transmission og modtagelse af
 ajourført ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/10/EF tv-signaler via satellit, som de har til hensigt at markedsføre,
 af 23. marts 1994 (EFT L 100, s. 30), har Domstolen, indføre i et register og opnå en forudgående attest for disse
 sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelings- produkter, inden de kan markedsføres, udgør en »teknisk
 formændene F. Macken og N. Colneric samt dommerne forskrift« i den forstand, hvori udtrykket anvendes i artikel 1,
 C. Gulmann, D.A.O. Edward (refererende dommer), A. La nr. 9, i Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om
 Pergola, J.-P. Puissochet, R. Schintgen og V. Skouris; generalad- en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og
 vokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær: assisterende justitssekre- forskrifter, som ændret og ajourført ved Europa-Parlamentets
 tær H. von Holstein, den 22. januar 2002 afsagt dom, hvis og Rådets direktiv 94/10/EF af 23. marts 1994.
 konklusion lyder således:
 1) Nationale bestemmelser, der underkaster markedsføring af (1) EFT C 6 af 8.1.2000.
 apparater, udstyr, dekodere eller systemer til digital transmission
 eller modtagelse af tv-signaler via satellit og levering af
 tjenesteydelser, der er forbundet hermed, fra operatører af
 adgangsstyringstjenester en procedure med forudgående godken-


text:
15.10.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 257/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslutning truffet den 3. august 2004 af Østre Landsret i sagen Hans Markus Kofoed mod Skatteministeriet
 (Sag C-321/05)
 (2005/C 257/10)
 Processprog: dansk
 Ved beslutning afsagt den 3. august 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 23. august 2005, har Østre Landsret i sagen Hans Markus Kofoed mod Skatteministeriet forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Skal artikel 2, litra d), i Rådets direktiv 90/434/EØF af 23. juli 1990 om fælles beskatningsordning ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver, ombytning af aktier vedrørende selskaber i forskellige medlemsstater fortolkes således, at der ikke foreligger en ombytning af aktier i Fusionsbeskatnings-direktivets forstand, hvis deltagerne i aktieombytningen samtidig med aftalen om ombytning af aktierne på retlig uforpligtende vis tilkendegiver som deres fælles hensigt, at de på den førstkommende generalforsamling efter ombytningen i det erhvervende selskab agter at stemme for at udlodde et udbytte, der er større end 10 % af den pålydende værdi af de værdipapirer, som blev udleveret i forbindelse med aktieombytningen og et sådant udbytte faktisk udloddes?