text:
Nr. C 40/2 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8 . 2 . 97
 sammensat af præsidenten, G. C. Rodríguez Iglesias, afde — disse bestemmelser er til hinder for, at det under
 lingsformændene G. F. Mancini , J. C. Moitinho de Almei henvisning til beskyttelsen mod illoyal konkurrence
 da og J. L. Murray samt dommerne P. J. G. Kapteyn ( refe forbydes en virksomhed at udnytte sin ret til at
 rerende dommer), C. Gulmann, D. A. O. Edward, J.-P. indføre varer, der er forsynet med et bestemt mær
 Puissochet, G. Hirsch, P. Jann og H. Ragnemalm; general ke, og som hidrører fra en anden medlemsstat,
 advokat: G. Tesauro; justitssekretær: assisterende justitsse hvor de lovligt er i handelen, til en medlemsstat og
 kretær H. von Flolstein , den 19 . november 1996 afsagt markedsføre dem dér, når andre erhvervsdrivende
 dom, hvis konklusion lyder således : har denne ret, selv om de ikke benytter sig af den
 Rådets andet direktiv 77/91 /EØF af 13 . december 1976 — disse bestemmelser derimod ikke er til hinder for,
 om samornding af de garantier, der kræves i medlemssta at det af hensyn til forbrugerbeskyttelse forbydes
 terne af de i artikel 58, stk . 2, i traktaten nævnte selskaber samtlige erhvervsdrivende at forhandle varer hidrø
 til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredje rende fra en medlemsstat, hvor de lovligt er i han
 mands interesser, for så vidt angår stiftelsen af aktieselska delen, såfremt et sådant forbud er nødvendigt af
 bet samt bevarelse af og ændringer i dets kapital, med det hensyn til forbrugerbeskyttelse, står i et rimeligt
 formål at gøre disse garantier lige byrdefulde, og særlig di forhold til dette mål, og dette ikke kan nås ved for
 rektivets artikel 29, stk . 1 og 4, er ikke til hinder for, at en anstaltninger, der i mindre omfang begrænser sam
 medlemsstats nationale ret tillægger aktionærerne en for handelen inden for Fællesskabet. Den nationale ret
 tegningsret ved kapitalforhøjelser mod apportindskud og må i denne forbindelse navnlig undersøge, om risi
 underkaster lovligheden af en beslutning om ophævelse af koen for vildledning af forbrugerne er tilstrækkelig
 fortegningsretten en indholdsmæssig kontrol som den, stor til at kunne begrunde en tilsidesættelse af de
 Bundesgerichtshof har udviklet, krav, der følger af princippet om frie varebevægel
 ser.
 H EFT nr. C 101 af 22 . 4 . 1995 .
 2 ) Artikel 12, stk. 2, litra b), i Rådets første direktiv 89/
 104/EØF af 21 . december 1988 om indbyrdes tilnær
 melse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker
 skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til
 hinder for et forbud mod markedsføring af varer hid
 DOMSTOLENS DOM
 rørende fra en medlemsstat, hvor de lovligt er i hande
 af 26 . november 1996 len, når forbuddet begrundes med, at varerne er forsy
 i sag C-3 13/94, F.lli Graffione SNC mod Ditta Fransa net med et mærke, som det udtrykkeligt er blevet
 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di forbudt varemærkeindehaveren i indførselsmedlemssta
 Chiavari ) (') ten at bruge, da det dér ved en retsafgørelse er fundet
 egnet til at vildlede forbrugerne.
 (Forbud mod brug af et varemærke i en medlemsstat —
 forbud mod indførsel fra en anden medlemsstat af en vare, (M EFT nr. C 380 af 31 . 12 . 1994 .
 der er forsynet med det samme varemærke — EF-trakta
 tens artikel 30 og varemærkedirektivet)
 ( 97/C 40/03 )
 (Processprog: italiensk)
 DOMSTOLENS DOM
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 ( Sjette Afdeling)
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 af 5 . december 1996
 I sag C-3 13/94, angående en anmodning, som Tribunale di
 i sag C-69/95 , Den Italienske Republik mod Kommissio
 Chiavari ( Italien ) i medfør af EF-traktatens artikel 177 har
 nen for De Europæiske Fællesskaber (')
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende
 sag, F.lli Graffione SNC mod Ditta Fransa, at opnå en (EUGFL — afslutning af regnskaber — regnskabsåret
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-trak 1991 — mælk og mejeriprodukter)
 tatens artikel 30 og 36 samt artikel 12 , stk . 2, litra b), i ( 97/C 40/04
 Rådets første direktiv 89/ 104/EØF af 21 . december 1988
 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning
 om varemærker ( EFT nr. L 40 af 11 . 2 . 1989, s . 1 ), har (Processprog: italiensk)
 Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodríguez
 Iglesias, afdelingsformændene G. F. Mancini, J. C. Moitin (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 ho de Almeida, J. L. Murray og L. Sevón samt dommerne offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann ( refererende dommer ),
 D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet, G. Hirsch og H. Ragne I sag C-69/95 , Den Italienske Republik ( befuldmægtiget:
 malm; generaladvokat: F. G. Jacobs; justitssekretær: ekspe Umberto Leanza, bistået af Oscar Fiumara ) mod Kommis
 ditionssekretær H. A. Rühl, den 26 . november 1996 afsagt sionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtiget:
 dom, hvis konklusion lyder således: Eugenio de March ), angående en påstand om delvis annul
 lation af Kommissionens beslutning 94/871 /EF af 21 . de
 1 ) EF-traktatens artikel 30 og 36 skal fortolkes således, cember 1994 om afslutning af medlemsstaternes regnska
 at ber over de udgifter for regnskabsåret 1991 , der
 ---pagebreak--- 8 . 2 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 40/3
 finansieres af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond fremlægges som bevis for fradragsret, og at de kan tillade,
 for Landbruget ( EUGFL ), Garantisektionen ( EFT nr. L 352 at beviset for, at den transaktion, der er genstand for an
 af 31 . 12 . 1994, s. 82 ), har Domstolen ( Sjette Afdeling ), søgningen om fradrag, faktisk har fundet sted, føres på an
 sammensat af formanden for Fjerde Afdeling, J. L. Mur den måde, såfremt den afgiftspligtige ikke længere er i be
 ray, som fungerende formand for Sjette Afdelng, samt siddelse af originalen.
 dommerne P. J. G. Kapteyn ( refererende dommer ), G.
 Hirsch, H. Ragnemalm og R. Schintgen; generaladvokat: (') EFT nr. C 137 af 3 . 6 . 1995 .
 D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: assisterende ju
 stitssekretær H. von Holstein, den 5 . december 1996 af
 sagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1 ) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifin
 des .
 DOMSTOLENS DOM
 2 ) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 af 5 . december 1996
 (') EFT nr. C 137 af 3 . 6 . 1995 .
 i de forenede sager C-267/95 og C-268/95 , Merck & Co.
 Inc. m.fl. mod Primecrown Ltd m.fl. og Beecham Group
 pic mod Europharm of Worthing Ltd ( anmodning om præ
 judiciel afgørelse fra High Court of Justice, Chancery Divi
 sion, Patents Court ) (')
 DOMSTOLENS DOM
 (Akten vedrørende Spaniens og Portugals tiltrædelse —
 (Femte Afdeling) fortolkningen af artikel 47 og 209 — overgangsperiodens
 af 5 . december 1996 udløb — EF-traktatens artikel 30 og 36 — parallelimport
 af farmaceutiske produkter; som ikke kan patenteres)
 i sag C-85/95 , John Reisdorf mod Finanzamt Köln-West
 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanz ( 97/ C 40/06 )
 hof) (')
 (Merværdiaftgift — fortolkning af artikel 18, stk. 1, (Processprog: engelsk)
 litra a), i sjette direktiv 77/388/EØF — fradrag for ind
 gående afgift — afgiftspligtige personers forpligtelser —
 besiddelse af en faktura) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 ( 97/C 40/05 ) offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: tysk)
 I de forenede sager C-267/95 og C-268/95 , angående an
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive modninger, som High Court of Justice, Chancery Division ,
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) Patents Court ( Det Forenede Kongerige ) i medfør af EF-
 traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i de
 I sag C-85/95 , angående en anmodning, som Bundesfi for nævnte ret verserende sager, Merck & Co . Inc ., Merck
 nanzhof i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet Sharp & Dohme Ltd og Merck Sharp & Dohme Internati
 til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag John onal Services BV mod Primecrown Ltd , Ketan Himatlal
 Reisdorf mod Finanzamt Köln-West at opnå en præjudiciel Mehta, Bharat Himatlal Mehta og Necessity Supplies Ltd
 afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 18 , stk . 1 , samt Beecham Group plc mod Europharm of Worthing
 litra a ), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj Ltd at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolk
 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning ningen af artikel 47 og 209 i akten vedrørende vilkårene
 om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssy for Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltræ
 stem: ensartet beregningsgrundlag ( EFT nr. L 145 af 13 . 6 . delse og tilpasningerne af traktaterne ( EFT nr. L 302 af
 1977, s . 1 ), har Domstolen ( Femte Afdeling ), sammensat 15 . 11 . 1985 , s . 23 ) samt vedrørende fortolkningen af EF-
 af afdelingsformanden, J. C. Moitinho de Almeida ( refere traktatens artikel 30 og 36 , har Domstolen, sammensat af
 rende dommer ), og dommerne C. Gulmann, D. A. O. Ed præsidenten, G. C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformæn
 ward, J.-P. Puissochet og P. Jann; generaladvokat: N. Fen dene G. F. Mancini, J. L. Murray og L. Sevón samt dom
 nelly; justitssekretær: ekspeditionssekretær H. A. Rühl, merne C. N. Kakouris, C. Gulmann ( refererende dommer),
 den 5 . december 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet og H. Ragnemalm; ge
 således : neraladvokat: N. Fennelly; justitssekretær: fuldmægtig L.
 Hewlett, den 5 . december 1996 afsagt dom, hvis konklu
 Artikel 18, stk . 1 , litra a), og artikel 22, stk . 3, i Rådets sion lyder således:
 sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmoni
 sering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsaf
 gifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet bereg 1 ) Overgangsperioderne i henbold til artikel 47 og 209 i
 ningsgrundlag giver medlemsstaterne adgang til at fortolke akten vedrørende vilkårene for Kongeriget Spaniens og
 » faktura « således, at det ikke blot betyder den originale Republikken Portugals tiltrædelse og tilpasningerne af
 faktura, men ligeledes ethvert andet tilsvarende dokument, traktaterne udløb for Kongeriget Spaniens vedkom
 som opfylder de af medlemsstaterne fastsatte kriterier, lige mende den 6. oktober 1 995 og for Republikken Portu
 som medlemsstaterne kan kræve, at den originale faktura gals vedkommende den 31 . december 1994.


text:
7.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/22
 Sag anlagt den 8. januar 2016 — La tarte tropézienne mod KHIM (LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ)
 (Sag T-7/16)
 (2016/C 090/30)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: La tarte tropézienne (Cogolin, Frankrig) (ved advokat T. Cuche)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Det omtvistede varemærke: International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, af EF-figurmærket, der indeholder ordbestanddelene »LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ« — registreringsansøgning nr. 1 212 405
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 26. oktober 2015 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 720/2015-4)
 Påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling.
 —
 Det fastslås, at beskyttelsen i Den Europæiske Union af international registrering nr. 1 212 405 er gyldig for følgende varer: »mel og næringsmidler af korn; sukker; honning; melassesirup; gær; bagepulver; krydderier; kagedej; kager; dybfrosne kager; pandekager«.
 —
 Følgelig annulleres afgørelse vedtaget den 26. oktober 2015 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret delvis, for så vidt som den nægter beskyttelse i Den Europæiske Union af international registrering nr. 1 212 405 for følgende varer »mel og næringsmidler af korn; sukker; honning; melassesirup; gær; bagepulver; krydderier; kagedej; kager; dybfrosne kager; pandekager«.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 2, i forordning nr. 207/2009.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
12.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/9
 Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 29. september 2010 — European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) mod Europa-Kommissionen
 (Forenede sager C-74/10 P og C-75/10 P) (1)
 (Appel - artikel 19 i statutten for Domstolen - en part repræsenteret af en advokat, der ikke er tredjemand - åbenbart afvisningsgrundlag)
 2011/C 80/15
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) (ved Rechtsanwalt J. Kuhbier)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved B. Martenczuk og N. Khan, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Sjette Afdeling) den 19. november 2009 i sag T-94/07, EREF mod Kommissionen, hvorved Retten afviste et søgsmål med påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4963 endelig af 24. oktober 2006, hvorved det fastslås, at nogle finansieringskilder, som er anvendt af selskabet TVO til opførelse af en atomreaktor i Finland (projektet »Olkiluoto 3«), ikke udgør statsstøtte — bistand fra en advokat, der ikke er tredjemand.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 European Renewable Energies Federation ASBL betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 113 af 1.5.2010.


text:
2.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/17
 Rettens kendelse af 4. december 2012 — Lenz mod Kommissionen
 (Sag T-78/11 P) (1)
 (Appel - personalesag - tjenestemænd - social sikring - godtgørelse af udgifter til behandling hos en »Heilpraktiker« - begrundelsespligt - urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder)
 2013/C 32/26
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Erika Lenz (Osnabrück, Tyskland) (ved advokaterne V. Lenz og J. Römer)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og B. Eggers, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt den 14. december 2010 af Personaleretten (Første Afdeling) i sag F-80/09 (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), Lenz mod Kommissionen, med påstand om ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Erika Lenz bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger i forbindelse med appelsagen.
 (1) EUT C 103 af 2.4.2011.


text:
6 . 11 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 331 / 13
 III
 (Oplysninger)
 EUROPA-PARLAMENTET
 DOMSTOLEN
 MEDDELELSE OM ALMINDELIG UDVÆLGELSESPRØVE
 (96/ C 331 /09)
 De Europæiske Fællesskabers Domstol og Europa-Parlamentets generalsekretariat offentliggør
 i De Europæiske Fællesskabers Tidende nr. C 331 A af 6. november 1996 følgende almindelige
 udvælgelsesprøve :
 Den svenske udgave
 EUR/C/ 113 — svensksprogede maskinskrivere
 Dette nummer af Tidende fås ved henvendelse til : Cour de justice des Communautés euro
 péennes, Division du personnel, L-2925 Luxembourg.
 Ansøgning skal indgives senest den 6. december 1996 .


text:
28.8.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 246/5
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling) af 29. juni 1999
 i sag C-60/98, Butterfly Music Srl mod Carosello Edizioni
 af 29. juni 1999 Musicali e Discografiche Srl (CEMED) (anmodning om
 præjudiciel afgørelse fra Tribunale civile e penale di
 Milano) (1)
 i sag C-256/97, Déménagements-Manutention Transport
 SA (DMT) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribu-
 nal de commerce de Bruxelles) (1) (»Ophavsret og beslægtede rettigheder — direktiv 93/98/
 EØF — harmonisering af beskyttelsestiden«)
 (»EF-traktatens artikel 92 (efter ændring nu artikel 87 EF)
 — begrebet statsstøtte — betalingslettelser ydet af et offent- (1999/C 246/09)
 ligt organ, hvis opgave er at indkassere socialsikringsbidrag
 fra arbejdsgivere og arbejdstagere«)
 (Processprog: italiensk)
 (1999/C 246/08)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: fransk)
 I sag C-60/98, angående en anmodning, som Tribunale civile
 e penale di Milano (Italien) i medfør af artikel 234 EF (tidligere
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- artikel 177) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret
 gjort i Samling af Afgørelser) verserende sag, Butterfly Music Srl mod Carosello Edizioni
 Musicali e Discografiche Srl (CEMED), procesdeltager: Federa-
 zione Industria Musicale Italiana (FIMI), at opnå en præjudiciel
 afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 10 i Rådets
 I sag C-256/97, angående en anmodning, som Tribunal de direktiv 93/98/EØF af 29. oktober 1993 om harmonisering af
 commerce de Bruxelles (Belgien), i medfør af EF-traktatens beskyttelsestiden for ophavsret og visse beslægtede rettigheder
 artikel 177 har indgivet til Domstolens for i den for nævnte (EFT L 290, s. 9), har Domstolen sammensat af præsidenten,
 ret verserende sag, Déménagements-Manutention Transport G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene P.J.G. Kapteyn,
 SA (DMT), at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortol- J.-P. Puissochet (refererende dommer), G. Hirsch og P. Jann
 kningen af EF-traktatens artikel 92 (efter ændring nu artikel 87 samt dommerne G.F. Mancini, J.C. Moitinho de Almeida,
 EF), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelings- C. Gulmann, J.L. Murray, D.A.O. Edward og L. Sevón; genera-
 formanden, P.J.G. Kapteyn, og dommerne G. Hirsch (refereren- ladvokat; G. Cosmas; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett,
 de dommer) og J.L. Murray; generaladvokat: F.G. Jacobs; justits- den 29. juni 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 sekretær: ekspeditionssekretær D. Louterman-Hubeau, den
 29. juni 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 10, stk. 3, i Rådets direktiv 93/98/EØF af 29. oktober
 1993 om harmonisering af beskyttelsestiden for ophavsret og visse
 Lettelser med betaling af bidrag til social sikring, der ydes skønsmæs- beslægtede rettigheder er ikke til hinder for en national bestemmelse
 sigt til en virksomhed af et organ, hvis opgave er at opkræve som den, der i den italienske lov nr. 52/96 af 6. februar 1996, som
 bidragene, udgør statsstøtte som omhandlet i traktatens artikel 92, ændret ved den italienske lov nr. 650 af 23. december 1996,
 stk. 1 (efter ændring nu artikel 87, stk. 1, EF), såfremt den pågælden- fastsætter en begrænset periode for spredning af lydbærere, som
 de virksomhed henset til størrelsen af den økonomiske fordel, den foretages af personer, der som følge af ophøret af rettighederne med
 dermed opnår, klart ikke kunne have opnået tilsvarende ydelser hos hensyn til disse lydbærere ifølge den tidligere lovgivning havde kunnet
 en privat kreditor, der i forhold til den indtog samme stilling som genfremstille og markedsføre dem inden nævnte lovs ikrafttræden.
 nævnte bidragsopkrævende organ.
 (1) EFT C 271 af 6.9.1997. (1) EFT C 137 af 2.5.1998.


text:
16.3.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 68/21
 ›Sag anlagt den 24. januar 2002 af Spyridon de Athanas- Sag anlagt den 24. januar 2002 af Abraham Dekker mod
 sios Pappas mod Kommissionen for De Europæiske Europol
 Fællesskaber
 (Sag T-11/02) (Sag T-12/02)
 (2002/C 68/36) (2002/C 68/37)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: nederlandsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 24. januar 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Spyridon de Athanassios Pappas, Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Krainem (Belgien), ved advokat Konstantinos Adamanto- den 24. januar 2002 anlagt sag mod Europol af Abraham
 poulos. Dekker, Dordrecht (Nederlandene), ved Gerrit Pieter Jongeneel
 og Serge Alexsander Ray.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Ansættelsesmyndighedens beslutning af 26. oktober Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 2001, hvori der tages stilling til sagsøgerens klage af
 5. juni 2001 (R/277/01), annulleres. — Europol’s direktørs afgørelse af 15. juni 2001 annulleres.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. — Sagsøgeren tilkendes erstatning for den lidte skade (vedrø-
 rende løn, invaliditet og omdømme), som skal opgøres
 nærmere.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Europol tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sagsøgeren, en tidligere generaldirektør i Kommissionen, har
 anfægtet denne beslutning, der er truffet i henhold til tjeneste-
 mandsvedtægtens artikel 50, og hvori det er fastsat, i hvilket
 tidsrum han bevarer sin ret til en månedlig godtgørelse, efter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 at han i tjenestens interesse er gået på pension, idet han har
 anført, at der ved beregningen af godtgørelsen ikke er taget
 hensyn til de tidsrum, hvor sagsøgeren inden sin indtrædelse i Den anfægtede afgørelse er til skade for sagsøgeren, idet hans
 Fællesskabernes tjeneste, var ansat i de nationale administratio- kontrakt alene forlænges med seks måneder i stedet for med et
 ner i Grækenland og i Nederlandene. år, hvilket er det sædvanlige. Ifølge sagsøgeren er denne
 forlængelse af kontrakten med urette blevet anvendt for at
 Sagsøgeren har til støtte herfor anført, at varigheden af den bedømme hans indsats. En sådan bedømmelse skal foretages i
 pågældende tjenestemands tidligere stillinger, i de tilfælde, overensstemmelse med artikel 2, 23-29 og 88 i vedtægten for
 hvor en tjenestemand er indtrådt i Fællesskabernes tjeneste Europols personale (1). Ifølge sagsøgeren har der på grundlag
 efter at have fratrådt en stilling i den nationale administration, af disse artikler aldrig fundet en negativ bedømmelse af hans
 og hvor den aktuarmæssige modværdi eller, som i sagsøgerens kvalifikationer sted.
 tilfælde, den fastsatte tilbagekøbsværdi af de erhvervede pen-
 sionsrettigheder, i henhold til artikel 11 og 12 i bilag VIII til
 vedtægten (almengyldige bestemmelser) skal indregnes som Endvidere har sagsøgeren påberåbt sig den mangelfuld begrun-
 egentlig tjenestetid, dvs. som tjeneste udført i Fællesskaberne, delse af den anfægtede afgørelse, idet de anførte begrundelser
 med samtlige de retsvirkninger, der er forbundet hermed. ikke på nogen måde er underbyggede eller endda forekommer
 Sagsøgeren er følgelig af den opfattelse, at Kommissionen at være ukorrekte. Ifølge sagsøgeren er en forlængelse af hans
 skulle have taget hensyn til de tjenesteperioder, han har kontrakt for en periode på seks måneder desuden i strid med
 tilbagelagt i de nationale administrationer, og at Kommissionen vedtægtens artikel 6. Da varigheden af sagsøgerens første
 ved ikke at have gjort dette har tilsidesat de gældende kontrakt var på et år, skulle den ligeledes forlænges med
 bestemmelser. mindst et år. Endelig har sagsøgeren påberåbt sig, at der
 foreligger tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskels-
 Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at den omtvistede behandling, idet han er den eneste tjenestemand, der ikke har
 beslutning tilsidesætter princippet om forbud mod forskelsbe- fået sin kontrakt forlænget med mindst et år.
 handling og fællesskabsreglerne om fri bevægelighed for
 personer.
 (1) Rådets retsakt af 3. december 1998 om vedtagelse af vedtægten
 for Europols personale (EFT C 26 af 30.1.1999, s. 23).


text:
22.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/66
 Sag anlagt den 3. oktober 2008 — Ackerman m.fl. mod EIB
 (Sag F-79/08)
 (2008/C 301/129)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Lucie Ackerman (Strasbourg, Frankrig) m.fl. (ved avocat L. Lévi)
 Sagsøgt: Den Europæiske Investeringsbank
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af sagsøgernes pensionsopgørelser fra februar 2008, i det omfang der deri kun anvendes en årlig pensionsjustering for 2007 med tilbagevirkende kraft fra 1. januar 2008, og ikke fra 1. juli 2007, og følgelig tilpligtes EIB at betale restbeløbet af pensionen, der svarer til anvendelsen af den årlige justering for 2007, restbeløbet af den pension, der svarer til konsekvenserne af anvendelsen af den årlige justering for 2007 på den pension, der skal udbetales fra januar 2009, med tillæg af morarenter af restbeløbet af de skyldige pensionsbeløb, indtil fuldstændig betaling heraf.
 Sagsøgernes påstande
 —
 Sagsøgernes pensionsopgørelser fra februar 2008 annulleres, for så vidt der heri kun anvendes en årlig pensionsjustering for 2007 med tilbagevirkende kraft fra den 1. januar 2008, og ikke fra den 1. juli 2007, og om fornødent annulleres et notat dateret den 13. februar 2008, som EIB tilsendte sagsøgerne.
 —
 EIB tilpligtes at betale i) restbeløbet af den pension, der svarer til anvendelsen af den årlige justering for 2007, dvs. en forhøjelse med 2,2 % for perioden fra den 1. juli 2007 til den 31. december 2007, ii) restbeløbet af den pension, der svarer til konsekvenserne af anvendelsen af den årlige justering for 2007 på den pension, der skal udbetales fra januar 2009, iii) morarenter af de skyldige pensionsbeløb, indtil fuldstændig betaling heraf. De morarenter, der anvendes, skal beregnes på grundlag af den sats, der er fastsat af Den Europæiske Centralbank for de vigtigste refinansieringstransaktioner, som finder anvendelse i den pågældende periode, forhøjet med tre procentpoint.
 —
 EIB tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
8.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 287/30
 Sag anlagt den 21. juni 2016 — Moravia Consulting mod EUIPO — Citizen Systems Europe (SDC-554S)
 (Sag T-316/16)
 (2016/C 287/36)
 Stævningen affattet på tjekkisk
 Parter
 Sagsøger: Moravia Consulting spol. s.r.o. (Brno, Den Tjekkiske Republik) (ved advokat M. Kyjovský)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Citizen Systems Europe GmbH (Stuttgart, Tyskland)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Citizen Systems Europe GmbH
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »SDC-554S« — registreringsansøgning nr. 12 780 581
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 1. april 2016 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1575/2015-2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 4, i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 76, stk. 1, i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af regel 50, stk. 1, i forordning nr. 2868/95.


text:
23.1.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 20/7
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 (Sjette Afdeling)
 af 26. november 1998
 af 25. november 1998
 i sag C-1/97, Mehmet Birden mod Stadtgemeinde Bremen
 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Verwaltungs-
 i sag C-308/97, Giuseppe Manfredi mod Regione Puglia
 gericht der Freien Hansestadt Bremen) (1)
 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Pretura
 circondariale di Bari) (1) (Associeringsaftalen EéF-Tyrkiet Ð arbejdskraftens frie
 bevñgelighed Ð artikel 6, stk. 1, i associeringsrådets afgù-
 (Vin Ð plantning af nye vinstokke Ð spisedruer) relse nr. 1/80 Ð anvendelsesområde Ð tyrkisk statsborger,
 der har indgået en tidsbegrñnset arbejdskontrakt i forbin-
 (1999/C 20/10) delse med et program, som finansieres af offentlige myn-
 digheder, og som har til formål at gùre det muligt for
 bistandsmodtagere at blive integreret på arbejdsmarkedet)
 (1999/C 20/11)
 (Processprog: italiensk)
 (Processprog: tysk)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-1/97, angående en anmodning, som Verwaltungs-
 gericht der Freien Hansestadt Bremen (Tyskland) i medfùr
 af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for
 i den for nñvnte ret verserende sag, Mehmet Birden mod
 Stadtgemeinde Bremen, at opnå en prñjudiciel afgùrelse
 I sag C-308/97, angående en anmodning, som Pretura cir- vedrùrende fortolkningen af artikel 6, stk. 1, i afgùrelse
 condariale di Bari (Italien) i medfùr af EF-traktatens nr. 1/80, som det associeringsråd, der er oprettet ved afta-
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte len om oprettelse af en associering mellem Det Europñiske
 ret verserende sag, Giuseppe Manfredi mod Regione Pug- ékonomiske Fñllesskab og Tyrkiet, traf den 19. september
 lia, at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrùrende fortolknin- 1980 om udvikling af associeringen, har Domstolen (Sjette
 gen af artikel 6, stk. 1, i Rådets forordning (EéF) Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. J. G. Kap-
 nr. 822/87 af 16. marts 1987 om den fñlles markedsord- teyn, og dommerne G. F. Mancini, J. L. Murray, H. Rag-
 ning for vin (EFT L 84 af 27.3.1987, s. 1), har Domstolen nemalm og R. Schintgen (refererende dommer); generalad-
 (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. J. G. vokat: N. Fennelly; justitssekretñr: fuldmñgtig L. Hewlett,
 Kapteyn (refererende dommer), og dommerne G. Hirsch, den 26. november 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 G. F. Mancini, H. Ragnemalm og K. M. Ioannou; general- således:
 advokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretñr: fuld-
 mñgtig L. Hewlett, den 25. november 1998 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således: Artikel 6, stk. 1, i afgùrelse nr. 1/80, som det associerings-
 råd, der er oprettet ved aftalen om oprettelse af en associe-
 ring mellem Det Europñiske ékonomiske Fñllesskab og
 Tyrkiet, traf den 19. december 1980 om udvikling af asso-
 cieringen, skal fortolkes således:
 Artikel 6, stk. 1, i Rådets forordning (EéF) nr. 822/87 af
 16. marts 1987 om den fñlles markedsordning for vin,
 som ñndret ved Rådets forordning (EéF) nr. 1325/90 af En tyrkisk statsborger, der i en medlemsstat lovligt uden
 14. maj 1990, var til hinder for, at der i 1991 og 1992 afbrydelse i en periode af mere end et år under ansñttelse
 blev foretaget nyplantninger af vindyrkningsarealer hos samme arbejdsgiver og i henhold til en arbejdstilladel-
 bestemt til fremstilling af spisedruer. se, for hvilken der ikke var fastsat nogen som helst betin-
 gelse, har udùvet en reel og faktisk beskñftigelse, for hvil-
 ken han har oppebåret sñdvanlig lùn, er en arbejdstager
 med tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i denne med-
 (1) EFT C 318 af 18.10.1997. lemsstat og har deÂr lovlig beskñftigelse i nñvnte bestem-
 melses forstand.
 En sådan tyrkisk statsborger kan, såfremt han har beskñf-
 tigelse hos samme arbejdsgiver, således krñve fornyelse af
 ---pagebreak--- C 20/8 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 23.1.1999
 sin opholdstilladelse i vñrtsmedlemsstaten, også selv om som driver den eneste landsdñkkende udbringningsord-
 den beskñftigelse, som han der udùvede, i overensstem- ning for aviser i den pågñldende medlemsstat, nñgter,
 melse med sidstnñvnte stats ordning var forbeholdt en mod et rimeligt vederlag, at give adgang til ordningen for
 begrñnset personkreds, skulle lette modtagerens indslus- udgiveren af et konkurrerende dagblad, som på grund af
 ning i arbejdslivet og var finansieret af offentlige midler. dette blads beskedne oplag hverken alene eller i sam-
 arbejde med andre udgivere kan opbygge og drive sin egen
 udbringningsordning på ùkonomisk rimelige vilkår, udgùr
 (1) EFT C 74 af 8.3.1997. ikke et misbrug af dominerende stilling som omhandlet i
 EF-traktatens artikel 86.
 (1) EFT C 74 af 8.3.1997.
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 af 26. november 1998
 i sag C-7/97, Oscar Bronner GmbH & Co. KG mod
 Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH & DOMSTOLENS DOM
 Co. KG, Mediaprint Zeitungsvertriebsgesellschaft mbH &
 Co. KG og Mediaprint Anzeigengesellschaft mbH & Co. (Anden Afdeling)
 KG (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Oberlandes-
 gericht Wien) (1) af 26. november 1998
 (EF-traktatens artikel 86 Ð misbrug af dominerende stil- i sag C-370/96, Covita AVE mod Elliniko Dimosio (den
 ling Ð et bladhus, som indtager en dominerende stilling grñske stat) (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra
 på en medlemsstats område, og som nñgter at optage et Diikitiko Efetio, Saloniki) (1)
 konkurrerende dagblad, der udgives af en anden virksom-
 hed i samme medlemsstat, i sin egen ordning med udbring-
 (Forordning (EéF) nr. 1591/92 Ð udligningsafgift ved
 ning af aviser)
 indfùrsel af kirsebñr med oprindelse i Bulgarien Ð bog-
 (1999/C 20/12) fùring Ð efterfùlgende opkrñvning)
 (1999/C 20/13)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: grñsk)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-7/97, angående en anmodning, som Oberlandes-
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 gericht Wien (éstrig) i medfùr af EF-traktatens artikel 177
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte ret verse-
 rende sag, Oscar Bronner GmbH & Co. KG mod Media-
 print Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG,
 Mediaprint Zeitungsvertriebsgesellschaft mbH & Co. KG
 og Mediaprint Anzeigengesellschaft mbH & Co. KG, at
 opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrùrende fortolkningen af I sag C-370/96, angående en anmodning, som Diikitiko
 EF-traktatens artikel 86, har Domstolen (Sjette Afdeling), Efetio, Saloniki (Grñkenland), i medfùr af EF-traktatens
 sammensat af afdelingsformanden, P. J. G. Kapteyn, og artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte
 dommerne J. L. Murray, H. Ragnemalm, R. Schintgen (re- ret verserende sag, Covita AVE mod Elliniko Dimosio (den
 fererende dommer) og K. M. Ioannou; generaladvokat: grñske stat), at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrùrende
 F. G. Jacobs; justitssekretñr: ekspeditionssekretñr H. A. fortolkningen af artikel 13 i Rådets forordning (EéF)
 Rühl, den 26. november 1998 afsagt dom, hvis konklusion nr. 1430/79 af 2. juli 1979 om godtgùrelse af eller fri-
 lyder således: tagelse for import- eller eksportafgifter (EFT L 175 af
 12.7.1979, s. 1), af artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning
 (EéF) nr. 1697/79 af 24. juli 1979 om efteropkrñvning af
 import- og eksportafgifter, der ikke er opkrñvet hos debi-
 Den omstñndighed, at et bladhus, der har en meget tor for varer, der er angivet til en toldprocedure, som med-
 vñsentlig andel af dagbladsmarkedet i en medlemsstat, og fùrer en forpligtelse til at betale sådanne afgifter (EFT


text:
27.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/38
 Sag anlagt den 24. juni 2011 — Italiana Calzature mod KHIM — Vicini (Giuseppe GIUSEPPE ZANOTTI DESIGN)
 (Sag T-336/11)
 2011/C 252/85
 Stævningen er affattet på: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Società Italiana Calzature SpA (Milano, Italien) (ved advokaterne A. Rapisardi og C. Ginevra)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Vicini SpA (San Mauro Pascoli, Italien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 8. april 2008 af Andet Appelkammer (sag R 0634/2010-2) annulleres og følgelig stadfæstes afgørelsen truffet den 5. marts 2010 af indsigelsesafdelingen vedrørende indsigelse nr. 1350711.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: VICINI S.p.A
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket, der indeholder ordbestanddelen »GIUSEPPE« (registreringsansøgning nr. 6 513 386), for varer og tjenesteydelser i klasse 18 og 25
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Società Italiana Calzature SpA
 Det påberåbte varemærke eller tegn: EF-ordmærket »ZANOTTI«, registreringsnr. 244 277, for varer i klasse 25, og det italienske figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »Zanotti« for varer i klasse 18 og 25
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen delvist taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Indsigelsen forkastet i sin helhed
 Søgsmålsgrunde: Ukorrekt fortolkning og anvendelse af artikel 8, stk. 2, litra b), i forordning nr. 207/2009 om EF-varemærker.


text:
25.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 147/32
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 30. januar 2013 — Wahlström mod Frontex
 (Sag F-87/11) (1)
 (Personalesag - midlertidig ansat - ingen forlængelse af en tidsbegrænset kontrakt - ansættelsesvilkårenes artikel 8 - procedure - tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter - kompetence)
 2013/C 147/57
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kari Wahlström (Alimos, Grækenland) (ved advokat S. Pappas)
 Sagsøgt: Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser (Frontex) (ved S. Vuorensola og H. Caniard, som befuldmægtigede, og advokaterne D. Waelbroeck og A. Duron)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at forlænge sagsøgerens kontrakt som midlertidigt ansat.
 Konklusion
 1)
 Den af Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser trufne afgørelse af 10. december 2010 om ikke at forlænge Karii Wahlströms kontrakt som midlertidig ansat annulleres.
 2)
 Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser bærer sine egne omkostninger og betaler Kari Wahlströms omkostninger.
 (1) EUT C 347 af 26.11.2011, s. 45.


text:
22.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 52/28
 Appel iværksat den 4. december 2013 af Laufen Austria AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 16. september 2013 i sag T-411/10, Laufen Austria mod Kommissionen
 (Sag C-637/13 P)
 2014/C 52/51
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Laufen Austria AG (ved abogada E. Navarro Varona)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 De argumenter, som Laufen Austria AG har fremført i denne sag, tiltrædes.
 —
 Rettens dom af 16. september 2013 i sag T-411/10 ophæves delvis.
 —
 Laufen Austria AG gives medhold i de påstande, som selskabet har nedlagt, og den bøde, som selskabet er blevet pålagt, nedsættes.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale de omkostninger, som Laufen Austria AG har afholdt i denne sag såvel som i sag T-411/10, for så vidt som den vedrører de samme anbringender.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 1)
 Første anbringende
 om en fejl ved anvendelsen af dels artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 (1), dels proportionalitetsprincippet og princippet om individuelt ansvar med hensyn til den bøde, som Laufen Austria, AG individuelt er blevet pålagt for overtrædelsen begået forud for Roca Sanitario, S.A.s overtagelse af Laufen Austria, AG.
 2)
 Andet anbringende
 om en retlig fejl ved anvendelsen af praksis fra Den Europæiske Unions Domstol, og om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, proportionalitetsprincippet, begrundelsespligten og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning ved anvendelsen af retningslinjerne for beregning af bøder efter artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1/2003 (2).
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i [...] artikel [101 TEUF] og [102 TEUF], EFT L 1 af 4.1.2003, s. 1.
 (2) EUT 2006 C 210, s. 2.


text:
17.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 409/50
 Sag anlagt den 15. september 2014 — Trioplast Industrier mod Kommissionen
 (Sag T-669/14)
 2014/C 409/72
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Trioplast Industrier AB (Smålandsstenar, Sverige) (ved advokat T. Pettersson)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 1)
 Annullation:
 a)
 Europa-Kommissionens skrivelse af 3. juli 2014 i sag COMP/38354 — Industrisække — Trioplast Industrier AB annulleres.
 b)
 De morarenter på 6 74 033,32 EUR, som sagsøgeren blev pålagt i henhold til Kommissionens skrivelse, ophæves eller nedsættes væsentligt.
 c)
 Kommissionen pålægges at godtgøre sagsøgeren udgifter på 4 686,64 EUR pådraget i forbindelse med sikkerhedsstillelse for betaling af morarenterne.
 2)
 Subsidiært nedlægges påstand om erstatning i henhold til artikel 340, stk. 2, TEUF som følge af de tilsidesættelser af EU-retten, der er anført i stævningen, for:
 a)
 morarenternes beløb, eller en del deraf, og
 b)
 udgifterne på 4 686,64 EUR pådraget i forbindelse med sikkerhedsstillelse for betaling af morarenterne.
 3)
 Erstatning i henhold til artikel 340, stk. 2, TEUF som følge af tilsidesættelse af EU-retten vedrørende den periode, hvor Kommissionen ikke frigav eller nedsatte beløbet for bankgarantien efter Rettens dom i sag T-40/06, og for udgifter i forbindelse med sikkerhedsstillelse på 22 783,90 EUR eller en del deraf.
 4)
 Renter af de beløb som Retten måtte finde er skyldige.
 5)
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat seks anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at Kommissionens skrivelse savner retligt grundlag.
 —
 Kommissionens afgørelse af 30. november 2005, som ændret ved Kommissionens afgørelse af 7. december 2005 i sag COMP/38354– Industrisække — Trioplast Industrier AB (»2005-afgørelsen«), har aldrig udgjort et gyldigt grundlag for et krav mod sagsøgeren med hensyn til morarenter, da den ikke anførte et præcist og ubetinget beløb for bøden, som sagsøgeren hæftede for. Endvidere blev afgørelsen annulleret af Retten ved dom af 13. september 2010 i sag T-40/06, Trioplast Industrier AB mod Kommissionen (»2010-dommen«), for så vidt som afgørelsen vedrørte fastsættelsen af en bøde for sagsøgeren.
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af en væsentlig formforskrift og manglende kompetence.
 —
 Kommissionens skrivelse udgør en afgørelse, som ulovligt er blevet truffet af et medlem af DG Budget, som savnede kompetence til at inddrage Kommissionen i at træffe en sådan afgørelse. Kommissionens skrivelse kan ikke anses for blot at give virkning til en tidligere truffet afgørelse og således for at være en underordnet administrativ foranstaltning. Derimod er Kommissionens skrivelse, idet hverken 2005-afgørelsen eller 2010-dommen fastsætter det beløb, sagsøgeren skal betale, den afgørelse, der fastsætter bødens faktiske størrelse. En sådan afgørelse kan ikke træffes af andre end kommissærkollegiet, hvis den skal have retlig virkning.
 3.
 Tredje anbringende om en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og princippet om individualiserede straffe og sanktioner.
 —
 Kommissionen pålægger i virkeligheden sagsøgeren sanktioner for en situation, der er skabt ved Kommissionens tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og princippet om individualiserede straffe og sanktioner, når den pålægger sagsøgeren at betale de omtvistede renter. Kommissionen har endnu ikke afhjulpet denne tilsidesættelse.
 4.
 Fjerde anbringende om en tilsidesættelse af artikel 266 TEUF.
 —
 Kommissionen har tilsidesat artikel 266 TEUF ved ikke at handle i overensstemmelse med 2010-dommen. Kommissionens skrivelse demonstrerer Kommissionens endelige afgørelse om ikke at vedtage en ny formel afgørelse, der fastsætter det nøjagtige beløb, som sagsøgeren skal betale, på trods af Kommissionens forpligtelse til at gøre dette efter 2010-dommen. Skrivelsen er derfor et endeligt og endegyldigt udsagn, der viser, at Kommissionen ikke vil opfylde sine forpligtelser i henhold til artikel 266 TEUF.
 5.
 Femte anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
 —
 Kommissionen overholdt ikke proportionalitetsprincippet, da den pålagde sagsøgeren at betale morarenter af en bøde, hvis beløbsstørrelse aldrig var klart fastlagt, og som var blevet annulleret i sin helhed, uden at Kommissionen traf en ny endelig afgørelse vedrørende størrelsen af den bøde, sagsøgeren skulle betale. Formålet med de regler, der giver Kommissionen ret til at kræve morarenter i andre sager, er ikke opfyldt i denne sag. Subsidiært er det i det mindste uforholdsmæssigt at pålægge en rentesats af straffende karakter, da sagsøgeren er blevet hindret i at undgå denne omkostning som følge af Kommissionens egen adfærd.
 6.
 Sjette anbringende om, at Kommissionen begik en retlig fejl, da dan nægtede at frigive sagsøgerens bankgaranti efter 2010-dommen.
 —
 Retten annullerede ved 2010-dommen 2005-afgørelsen, som oprindeligt pålagde betaling af bøder, hvilket efterlod Kommissionen uden noget retligt krav mod sagsøgeren indtil vedtagelsen af en ny afgørelse. Kommissionen handlede i strid med dommen, da den nægtede at frigive bankgarantien efter 2010-dommen. Denne retlige fejl har direkte forårsaget yderligere omkostninger for sagsøgeren til opretholdelse af bankgarantien. Subsidiært burde Kommissionen i det mindste have nedsat bankgarantiens beløb til det af Retten fastsatte maksimumsbeløb umiddelbart efter dommen.


text:
28.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 25/49
 Rettens dom af 30. november 2011 — Hartmann mod KHIM (Complete)
 (Sag T-123/10) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket Complete - absolutte registreringshindringer - mangel på fornødent særpræg - beskrivende karakter - begrundelse - varer, som udgør en ensartet gruppe - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 (2012/C 25/93)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Paul Hartmann AG (Heidenheim an der Brenz, Tyskland) (ved advokat N. Aicher)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (først ved B. Schmidt, dernæst ved R. Manea og R. Pethke, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 20. januar 2010 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 601/2009-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket Complete som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) den 20. januar 2010 (sag R 601/2009-4) annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger og betaler Paul Hartmann AG’s omkostninger, herunder de nødvendige omkostninger, der er afholdt af sidstnævnte i forbindelse med sagen for appelkammeret.
 (1) EUT C 134 af 22.5.2010.


text:
5.12.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 454/28
 Sag anlagt den 26. september 2016 — Murka mod EUIPO (SCATTER SLOTS)
 (Sag T-704/16)
 (2016/C 454/50)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Murka Ltd (Tortola, De Britiske Jomfruøer) (ved advokat S. Santos Rodriguez)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »SCATTER SLOTS« — registreringsansøgning nr. 14 590 889
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 21. juni 2016 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 471/2016-1)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne afholdt i forbindelse med sagens behandling ved EUIPO.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 207/2009.


text:
21.6.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 158/27
 Sag anlagt den 31. marts 2008 — Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag F-42/08)
 (2008/C 158/50)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved avvocato G. Cipressa)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Det fastslås, at Europa-Kommissionens delegation i Angola den 18. marts 2002 ved telefax fremsendte en note af 18. marts 2002 adresseret til sagsøgeren til en telefonforbindelse, der hverken var under sagsøgerens kontrol til hans rådighed, og det fastslås, at denne handling var ulovlig, og Kommissionen tilpligtes at betale et beløb på 100 000 EUR i erstatning.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afslaget på sagsøgerens ansøgning af 8. marts 2007 uanset dets grundlag annulleres.
 —
 Om fornødent annulleres afslaget på sagsøgerens klage af 10. september 2007, uanset dets grundlag.
 —
 Om fornødent annulleres notatet af 9. januar 2008.
 —
 Det fastslås, at Europa-Kommissionens delegation i Angola den 18. marts 2002 ved telefax fremsendte en note af 18. marts 2002 adresseret til sagsøgeren til en telefonforbindelse, der er blevet identificeret som telefon- og faxnummer +39.0833.54xxxx, og det fastslås, at denne handling var ulovlig.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren er erstatning på 100 000 EUR for den forvoldte skade, eller det større eller mindre beløb, som Retten finder rimeligt og passende, med tillæg af renter på 10 % årligt og med renters rente fra datoen for ansøgningen af 8. marts 2007 og til betaling sker.
 —
 Kommissionen tilpligtes at godtgøre sagsøgeren alle dennes sagsomkostninger, herunder til udfærdigelse af de ekspertudtalelser, der eventuelt skal indhentes med henblik på at påvise, at betingelserne for, at Kommissionen skal betale ovennævnte erstatningsbeløb til sagsøgeren foreligger, samt mere generelt til at identificere de relevante omstændigheder, der sætter Personaleretten i stand til at afsige dom i sagen.


text:
C 171/16 DA Den Europæiske Unions Tidende 19.7.2003
 Den anden sag: — vedrørende regionen Vallonien, idet det ikke har
 vedtaget de love og administrative bestemmelser,
 der er nødvendige for den fuldstændige gennemfø-
 5. Er det på fællesskabsrettens nuværende stadium retsstri- relse og anvendelse af artikel 3, stk. 1 og 2, og
 digt, at en medlemsstat ikke betragter en statsborger i en artikel 5 i direktiv 91/676/EØF.
 anden medlemsstat, der opholder sig på statens område,
 som indehaver af en fællesskabsretligt sikret opholdsret,
 så længe den pågældende ikke selv har påberåbt sig en — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost-
 opholdsret som modtager af tjenesteydelser? ninger.
 6. Skal begrebet modtager af tjenesteydelser, således som
 dette forstås i relation til retten til fri udveksling af
 tjenesteydelser, fortolkes således, at det også for det
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 tilfælde, at den pågældende person opholder sig i den
 anden medlemsstat igennem et længere tidsrum, eventuelt
 i over seks måneder, anholdes dér som mistænkt for
 et strafbart forhold, ikke kan oplyse fast bopæl eller Direktiv 91/676/EØF fastsætter en trinvis procedure som
 opholdssted og hverken har penge eller bagage, giver medlemsstaterne skal følge for at nedbringe og forebygge
 tilstrækkelig grundlag for at antage, at den pågældende vandforurening forårsaget eller fremkaldt af nitrater, der
 person modtager tjenesteydelser af turistmæssig eller stammer fra landbruget. Med henblik herpå skal medlemssta-
 anden karakter i forbindelse med et kortvarigt ophold, terne for det første kortlægge fersk grundvand, kystvand og
 f.eks. ydelser omfattende indkvartering eller beværtning? overfladevand på deres område, der er berørt af eller kan blive
 berørt af forurening med nitrater fra landbruget (artikel 3,
 stk. 1). Når disse vande er kortlagt skal medlemsstaterne
 udpege »sårbare zoner« (artikel 3, stk. 2). Herefter skal med-
 lemsstaterne udarbejde en kodeks eller kodekser for godt
 landmandskab, som følges af landbrugerne på et frivilligt
 grundlag (artikel 4). Endelig skal medlemsstaterne udarbejde
 handlingsprogrammer for de udpegede sårbare zoner, som
 skal omfatte flere foranstaltninger, der er fastsat i direktivet
 (artikel 5). Direktivet bestemmer, at medlemsstaterne hvert
 fjerde år skal forelægge en rapport for Kommissionen (ar-
 Sag anlagt den 22. maj 2003 af Kommissionen for De tikel 10).
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-221/03) Kommissionen har gjort gældende, at Belgien synes at mene,
 at pligten til at gennemføre direktivet i henhold til belgisk ret
 henhører under de regionale myndigheders kompetence. Ifølge
 (2003/C 171/22) de belgiske myndigheder er den føderale myndighed alene
 kompetent til at udpege det kystvand og havvand, der er
 omfattet af direktivets artikel 3, stk. 1, og punkt A, nr. 3, i
 bilag I. Denne fortolkning er ikke i overensstemmelse med
 fællesskabsretten. Det påhviler nemlig de kompetente myndig-
 heder i hver medlemsstat at sikre den fuldstændige gennemfø-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. maj relse af direktivet. For så vidt angår den føderale myndighed,
 2003 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommissionen for har Kommissionen endvidere ikke kendskab til nogen foran-
 De Europæiske Fællesskaber ved G. Valero Jordana, som staltning med henblik på kortlægningen af havvand eller
 befuldmægtiget, bistået af avocats M. van der Woode og kystvand. For så vidt angår lovgivningen i Regionen Flandern
 Th. Cellingsworth, og med valgt adresse i Luxembourg. og Regionen Vallonien vedrørende gennemførelsen af direkti-
 vet, konstaterer Kommissionen, at:
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt — Regionen Flandern har ikke vedtaget nogen bestemmelse
 følgende påstande: om kortlægning af vand, der er berørt af forurening, og
 vand, der kan blive berørt af forurening, i strid med
 — Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine direktivets artikel 3, stk. 1. For så vidt angår sårbare zoner
 forpligtelser i henhold til direktiv 91/676/EØF (1) har regionen Flandern ikke iagttaget den procedure og de
 kriterier, der er fastsat i artikel 3, i forbindelse med
 udpegningen heraf på dens område. Den flamske kodeks
 — vedrørende regionen Flandern, idet det ikke har for godt landmandskab er endvidere ikke i overensstem-
 vedtaget de love og administrative bestemmelser, melse med kravene i direktivets artikel 4 og bilag II, og
 der er nødvendige for den fuldstændige gennemfø- det flamske handlingsprogram er heller ikke i overens-
 relse og anvendelse af artikel 3, stk. 1 og 2, samt stemmelse med betingelserne i direktivets artikel 5 og
 artikel 4, 5 og 10 i direktiv 91/676/EØF. bilag III, idet det ikke finder anvendelse i alle de sårbare
 ---pagebreak--- 19.7.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 171/17
 zoner, der er udpeget af regionen Flandern, idet det er (Anden Afdeling) i de forenede sager T-61/00 og T-62/00,
 ufuldstændigt. Endelig gengiver rapporten vedrørende Associazione Produttori Olivicoli Laziali (APOL) og Asso-
 Flandern ikke alle de dokumenter og oplysninger, der ciazione Italiana Produttori Olivicoli (AIPO) mod Kommis-
 kræves i henhold til direktivets artikel 10 og bilag V i sionen.
 forening.
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande:
 — Regionen Vallonien har tilsidesat direktivets artikel 10,
 stk. 2, og artikel 12, idet kortlægningen af vand og — Dommen afsagt den 6. marts 2003 af De Europæiske
 udpegningen af sårbare zoner alene skete for en del af Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i de
 dens område. Kortlægningen og udpegningen skete for forenede sager T-61/00 og T-62/00 ophæves.
 sent, og udpegningen af sårbare zoner er fortsat utilstræk-
 kelig. De kompetente vallonske myndigheder har desuden
 ikke taget hensyn til forurening af kystvand og havvand i
 forbindelse med kortlægningen af vand, der er berørt af Anbringender og væsentligste argumenter
 forurening, og i forbindelse med udpegningen af sårbare
 zoner, i strid med direktivets artikel 3. Direktivets artikel 5
 Appellanten gør gældende, at dommen afsagt af Retten i Første
 er ligeledes blevet tilsidesat, idet regionen Vallonien i
 forbindelse med udpegningen af to sårbare zoner på Instans er behæftet med følgende fejl:
 sit område, skulle have vedtaget handlingsprogrammer
 inden for den fastsatte frist. Disse programmer er imidler- — Fejlagtig fortolkning og urigtig anvendelse af princippet
 tid stadig ikke blevet vedtaget. om force majeure
 — fejlagtig fortolkning og anvendelse af proportionalitets-
 princippet samt af artikel 9, stk. 1, og artikel 17,
 ( 1) Rådets direktiv 91/676/EØF af 12.12.1991 om beskyttelse af stk. 2, litra b), i forordning nr. 355/77; utilstrækkelig
 vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra begrundelse på grund af åbenbar indre modstrid
 landbruget (EFT L 375 af 21.12.1991, s. 1).
 — tilsidesættelse af retten til forsvar på grund af manglende
 bevisoptagelse
 — undladelse af at udtale sig om relevans af en foranstaltning
 med henblik på bevisoptagelse.
 Appel iværksat den 22. maj 2003 af Associazione Produt- Sag anlagt den 22. maj 2003 af Kommissionen for De
 tori Olivicoli Laziali (A.P.O.L.) og Associazione Italiana Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 Produttori Olivicoli (A.I.P.O.) til prøvelse af dom afsagt
 den 6. marts 2003 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans (Anden Afdeling) i de forenede sager T-61/ (Sag C-225/03)
 00 og T-62/00, Associazione Produttori Olivicoli Laziali
 (APOL) og Associazione Italiana Produttori Olivicoli (2003/C 171/24)
 (AIPO) mod Kommissionen
 (Sag C-222/03 P) Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. maj
 2003 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ved L. Ström og F. Simonetti,
 som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 (2003/C 171/23)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 21. maj forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets
 2003 iværksat appel af Associazione Produttori Olivicoli direktiv 98/79/EF af 27. oktober 1998 om medicinsk
 Laziali (APOL) og Associazione Italiana Produttori Olivicoli udstyr til in vitro-diagnostik ( 1), idet den ikke har vedtaget
 (AIPO) ved avvocati Emilio Cappelli, Paolo De Caterini og de love og administrative bestemmelser, der er nødvendi-
 Andrea Bandini, Rom, til prøvelse af dom afsagt den 6. marts ge for at gennemføre direktivet, eller i hvert fald ikke har
 2003 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans underrettet Kommissionen herom.


text:
27.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/15
 Sag anlagt den 12. januar 2010 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik
 (Sag C-19/10)
 2010/C 80/27
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved P. Oliver og S. Mortoni, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser vedrørende gennemførelsen via nationale foranstaltninger af artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 273/2004 af 11. februar 2004 om narkotikaprækursorer (1), da den ikke har meddelt disse foranstaltninger til Kommissionen i henhold til forordningens artikel 16; ligesom Den Italienske Republik ikke har vedtaget nationale foranstaltninger til gennemførelse af artikel 31 i Rådets forordning (EF) nr. 111/2005 af 22. december 2004 om regler for overvågning af handel med narkotikaprækursorer mellem Fællesskabet og tredjelande (2).
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Forordning nr. 273/2004 trådte i kraft den 18. august 2005; forordning nr. 111/2005 trådte i kraft den 15. februar 2005 og fandt anvendelse fra den 18. august 2005. Ifølge Kommissionen ses Den Italienske Republik ikke at have vedtaget de krævede nødvendige foranstaltninger, og dermed har den tilsidesat sine forpligtelser i henhold til forordning nr. 273/2004 og forordning nr. 111/2005, da Kommissionen ikke har modtaget meddelelse om de bestemmelser, Italien var forpligtet til at vedtage i henhold til artikel 12 i forordning nr. 273/2004 og til artikel 31 i forordning nr. 111/2005, og da den i hvert fald ikke har modtaget oplysninger fra Den Italienske Republik, som kan fastslå, at disse foranstaltninger rent faktisk er blevet vedtaget.
 (1) EUT L 47, s. 1.
 (2) EUT 2005 L 22, s. 1.


text:
24.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 194/8
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 30. april 2014 — Nutricia NV mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)
 (Sag C-267/13) (1)
 ((Kombineret nomenklatur - toldpositioner - lægemidler som omhandlet i pos. 3004 - begreb - næringsmidler, som udelukkende er bestemt til under lægeligt tilsyn at indgives enteralt til personer, der er under lægelig behandling - drikkevarer som omhandlet i pos. 2202 - begreb - flydende næringsmidler, der er bestemt til at indgives enteralt og ikke til at drikke))
 2014/C 194/08
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Nutricia NV
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — kombineret nomenklatur — toldpositioner — lægemidler som omhandlet i pos. 3004 — begreb — ernæringspræparater, som udelukkende er bestemt til under lægeligt tilsyn at indgives ved hjælp af en mavesonde til personer, der er under lægelig behandling for en sygdom — drikkevarer som omhandlet i position 2202 KN — begreb — flydende næringsmidler, der er bestemt til at indgives ved hjælp af en mavesonde og ikke til at drikke
 Konklusion
 Toldposition 3004 i den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1549/2006 af 17. oktober 2006, skal fortolkes således, at begrebet »lægemidler« som omhandlet i denne position omfatter tilberedte næringsmidler, som udelukkende er bestemt til under lægeligt tilsyn at indgives enteralt (ved hjælp af en mavesonde) til personer, der er under lægelig behandling, når en sådan indgivelse i forbindelse med bekæmpelsen af den sygdom eller lidelse, som de lider af, har til formål at forebygge eller behandle disse personers underernæring.
 (1) EUT C 207 af 20.7.2013.


text:
8.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 190/14
 Rettens dom af 16. april 2015 — Drogenhilfe Köln Projekt mod KHIM (Rauschbrille)
 (Sag T-319/14) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket Rauschbrille - absolutte registreringshindringer - beskrivende karakter - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 190/17)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Drogenhilfe Köln Projekt gGmbH (Köln, Tyskland) (ved advokat V. Schoene)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 29. januar 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1356/2013 1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet Rauschbrille som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Drogenhilfe Köln Projekt gGmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 212 af 7.7.2014.


text:
9.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 371/47
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 30. september 2015 — Nunes mod Revisionsretten
 (Sag F-54/15)
 ((Personalesag - kontraktansat - anfægtelse af ansættelsesvilkårene - for sent indgivet klage - manglende overholdelse af den administrative procedure - åbenbart afvisningsgrundlag))
 (2015/C 371/49)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Carlos Nunes (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokat M. Petit)
 Sagsøgt: Revisionsretten for Den Europæiske Union
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Revisionsrettens afgørelse truffet i april 2009 om at ændre ansættelsesvedtægten og sagsøgerens aflønning og påstand om at tilpasse hans aflønning med tilbagevirkende kraft fra april 2009
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Carlos Nunes bærer sine egne omkostninger.


text:
26.11.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 296/1
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 6. oktober 2005
 i sag C-204/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien (1)
 (Traktatbrud - artikel 17 og 19 i sjette momsdirektiv - tilskud - begrænsning i fradragsretten)
 (2005/C 296/01)
 Processprog: spansk
 I sag C-204/03, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 14. maj 2003, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: E. Traversa og L. Lozano Palacios), mod Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: N. Díaz Abad), har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas, samt dommerne J.-P. Puissochet, S. von Bahr, (refererende dommer), J. Malenovský og U. Lõhmus; generaladvokat: M. Poiares Maduro; justitssekretær: R. Grass, den 6. oktober 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kongeriget Spanien har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i henhold til fællesskabsretten, navnlig artikel 17, stk. 2 og 5, og artikel 19 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1), som ændret ved Rådets direktiv 95/7/EF af 10. april 1995, idet det har indført en pro rata-sats for fradrag af merværdiafgiften, der pålægges afgiftspligtige personer, som kun udfører afgiftspligtige transaktioner, samt en særregel, der begrænser fradragsretten for moms ved køb af goder eller tjenesteydelser, som er finansieret ved hjælp af tilskud.
 2)
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 226 af 20.9.2003.


text:
24.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 421/17
 Domstolens dom (Niende Afdeling) af 18. september 2014 — Bundesdruckerei GmbH mod Stadt Dortmund (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vergabekammer Arnsberg — Tyskland)
 (Sag C-549/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 56 TEUF - fri udveksling af tjenesteydelser - restriktioner - direktiv 96/71/EF - fremgangsmåder ved indgåelse af offentlige tjenesteydelseskontrakter - national lovgivning, der pålægger tilbudsgiverne og deres underleverandører at forpligte sig til at betale en mindsteløn til det personale, som udfører de tjenesteydelser, der er genstand for en offentlig kontrakt - underleverandør, som er hjemmehørende i en anden medlemsstat))
 2014/C 421/23
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Vergabekammer Arnsberg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bundesdruckerei GmbH
 Sagsøgt: Stadt Dortmund
 Konklusion
 Artikel 56 TEUF er i en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor en tilbudsgiver påtænker at udføre en offentlig kontrakt ved alene at gøre brug af arbejdstagere, der er ansat af en underleverandør med hjemsted i en anden medlemsstat end den, hvori den ordregivende myndighed er hjemmehørende, til hinder for anvendelsen af en lovgivning i den medlemsstat, hvori den ordregivende myndighed er hjemmehørende, der forpligter underleverandøren til at betale de nævnte arbejdstagere en ved denne lovgivning fastsat mindsteløn.
 (1) EUT C 24 af 25.1.2014.


text:
27.5.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 149/33
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: R. Lyal), — Mere subsidiært, den i beslutningens artikel 5, stk. 1,
 angående en påstand om erstatning for det ikke-økonomiske pålagte bøde nedsættes til 1 000 EUR.
 tab, sagsøgeren angiver at have lidt som følge af Kommissio-
 nens påståede undladelse af at meddele oplysninger til en
 national domstol i overensstemmelse med dens forpligtelser i
 henhold til EF-traktaten, har Retten (Fjerde Afdeling), sammen- — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 sat af afdelingsformanden, V. Tiili, og dommerne R.M. Moura
 Ramos og P. Mengozzi; justitssekretær: H. Jung, den 16. marts
 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 2) Anthony Goldstein betaler sagens omkostninger.
 Sagsøgeren er en brancheforening oprettet i 1918 til varetagel-
 se af de fælles interesser for lagerførende grossister i elektriske
 (1) EFT C 34 af 5.2.2000. artikler. I 1995 havde sagsøgeren 52 medlemmer, heriblandt
 forskellige større virksomheder og et stort antal mindre
 grossister. På foranledning af en klage indgivet i 1991 traf
 Kommissionen i 1999 en beslutning, hvori den fastslog, at
 sagsøgeren havde overtrådt artikel 81, stk. 1, EF ved på
 basis af en aftale med Nederlandse Agentenvereniging op
 Elektrotechnisch Gebied (»NAVEG«) samt på basis af samordnet
 praksis med leverandører, som ikke er repræsenteret i NAVEG,
 at fastlægge en kollektiv eksklusiv samhandelsordning med det
 formål at forhindre leverancer til andre end FEG-medlemmer.
 Endvidere har sagsøgeren overtrådt artikel 81, stk. 1, EF ved
 Sag anlagt den 17. januar 2000 af Nederlandse Federatieve direkte eller indirekte at begrænse sine medlemmers frihed til
 Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch selv at fastsætte deres salgspriser. På grund af disse overtrædel-
 Gebied mod Kommissionen for De Europæiske Fælesska- ser er der pålagt sagsøgeren en bøde på 4,4 mio. EUR.
 ber Sagsøgeren kræver beslutningen annulleret af følgende grunde.
 Da Kommissionen har skullet bruge mere end 8 år på at træffe
 denne beslutning, har den tilsidesat princippet om, at en
 (Sag T-5/00) beslutning altid skal træffes inden for en rimelig frist. Endvidere
 er retten til kontradiktion tilsidesat, da Kommissionen på
 væsentlige punkter i sin argumentation baserer sig på doku-
 (2000/C 149/64) menter, som ikke er nævnt i meddelelsen af klagepunkter.
 Desuden har sagsøgeren anført, at Kommissionen på en række
 punkter har tilsidesat artikel 81, stk. 1, EF. For det første har
 den navnlig baseret sin beslutning på en urigtig afgrænsning af
 (Processprog: nederlandsk) det relevante marked. Endvidere har den af de foreliggende
 faktiske oplysninger med urette udledt, at sagsøgeren har
 tilsidesat konkurrencereglerne ved at indgå en kollektiv eksklu-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der siv samhandelsordning, som har til formål at forhindre leveran-
 den 17. januar 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De cer til andre end FEG-medlemmer. Den har også af de
 Europæiske Fællesskaber af Nederlandse Federatieve Vereni- foreliggende faktiske oplysninger med urette udledt, at FEG
 ging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied (FEG) ved at indgå horisontale prisaftaler har tilsidesat konkurrence-
 Haag, ved advokaterne E.H. Pijnacker Hordijk og S.B. Noë, reglerne. Subsidiært har sagsøgeren anført, at Kommissionen
 advokatkontoret De Brauw Blackstone Westbroek NV, Haag, har tilsidesat artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 ved på
 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat M. Loesch, baggrund af sagens omstændigheder at pålægge sagsøgeren en
 rue Goethe 11. bøde på 4,4 mio. EUR.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionens beslutning af 26. oktober 1999(1) om en (1) EFT L 39 af 14.2.2000.
 procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 i sag
 IV/33.884 — Nederlandse Federatieve Vereniging voor de
 Groothandel op Elektrotechnisch Gebied og Technische
 Unie, annulleres.
 — Subsidiært, beslutningens artikel 5, stk. 1, annulleres.


text:
2.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 29. maj 2006 — Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie og T. Sahin til prøvelse af afgørelse fra Rechtbank 's-Gravenhage i sag AWB 04/45792
 (Sag C-242/06)
 (2006/C 212/17)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad van State.
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie og T. Sahin.
 Præjudicielle spørgsmål
 1a.
 Skal artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 om udvikling af associeringen, i lyset af præmis 81 og 84 i Domstolens dom af 21. oktober 2003 i forenede sager C-317/01 og C-369/01, Abatay og Sahin, Sml. I, s. 12301, fortolkes således, at en udlænding, der er tyrkisk statsborger, og som har overholdt reglerne vedrørende den første tilladelse og vedrørende ophold i landet og fra den 14. december 2000 til den 2. oktober 2002 lovligt har udført lønnet arbejde for forskellige arbejdsgivere, men ikke rettidigt har ansøgt om forlængelse af gyldigheden af den ham meddelte opholdstilladelse, hvorfor han efter tilladelsens udløb og indtil tidspunktet for ansøgningen om forlængelsen heraf efter national ret ikke havde retmæssigt ophold og heller ikke havde tilladelse til at udføre arbejde her i landet, kan påberåbe sig bestemmelsen?
 1b.
 Gør det for besvarelsen af spørgsmål 1a nogen forskel, at en af udlændingen ikke rettidigt indgivet ansøgning om forlængelse, der er modtaget inden for seks måneder efter udløbet af gyldigheden af denne opholdstilladelse, prøves efter de krav, der stilles for tilladelse til fortsat ophold, selv om denne ansøgning efter national ret sidestilles med en ansøgning om meddelelse af en første opholdstilladelse, og at udlændingen kan afvente, at der tages stilling til ansøgningen, her i landet?
 2a.
 Skal begrebet »begrænsning« i artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 fortolkes således, at begrebet omfatter den forpligtelse til at betale gebyrer med hensyn til behandlingen af en ansøgning om forlængelse af gyldigheden af en opholdstilladelse, som en udlænding, der er tyrkisk statsborger og er omfattet af anvendelsesområdet for afgørelse nr. 1/80, skal betale, idet hans ansøgning i mangel af betaling ikke behandles i henhold til artikel 24, stk. 2, i Vw 2000?
 2b.
 Ville besvarelsen af spørgsmål 2a være anderledes, såfremt gebyrbeløbet ikke overstiger omkostningerne ved behandlingen af ansøgningen?
 3.
 Skal artikel 13 i afgørelse nr. 1/80, der også tjener til gennemførelse af tillægsprotokollen til aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet (1), sammenholdt med protokollens artikel 59, fortolkes således, at et afgiftsbeløb (for udlændingen på det relevante tidspunkt 169 EUR) for tyrkiske statsborgere, der er omfattet af anvendelsesområdet for afgørelse nr. 1/80, med hensyn til behandlingen af en ansøgning om opholdstilladelse eller forlængelse heraf ikke må overstige det afgiftsbeløb (30 EUR), som kan opkræves hos statsborgere i Det Europæiske Fællesskab for behandlingen af en ansøgning om efterprøvning af fællesskabsretten og udstedelse af det dermed forbundne opholdsbevis (jf. artikel 9, stk. 1, i direktiv 68/360/EØF (2) henholdsvis artikel 25, stk. 2, i direktiv 2004/38/EF (3))?
 (1) EFT 1972 L 293, s. 1.
 (2) Rådets direktiv 68/360/EØF af 15.10.1968 om afskaffelse af restriktioner om rejse og ophold inden for Fællesskabets for medlemsstaternes arbejdstagere og deres familiemedlemmer (EFT L 257, s. 13).
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29.4.2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EFT L 158, s. 77).


text:
24.2.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 42/48
 Sag anlagt den 27. december 2006 — Dragoman mod Kommissionen
 (Sag F-147/06)
 (2007/C 42/84)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Adriana Dragoman (Bruxelles, Belgien) (ved avocat S. Mihailescu)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af den afgørelse, der blev truffet af udvælgelseskomitéen for den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AD/44/06-CJ med henblik på oprettelse af en ansættelsesreserve af jurist-lingvister med rumænsk som hovedsprog, om at tildele sagsøgeren en karakter på 18/40 for hendes skriftlige prøve b) og om ikke at give hende adgang til nævnte udvælgelsesprøves mundtlige prøve.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet fremført to anbringender, hvoraf det første er opdelt i to dele. Første del omhandler en tilsidesættelse af de regler, der gælder for udvælgelseskomitéens arbejde, idet sidstnævnte har bedømt prøverne snarere under hensyntagen til en forståelse af udgangssprogene end under hensyntagen til den præcise karakter af oversættelsen til rumænsk. Anden del omhandler en tilsidesættelse af bestemmelserne i meddelelsen om udvælgelsesprøven vedrørende den retmæssige nedsættelse af udvælgelseskomitéen og offentliggørelse af navnene på dens medlemmer. Denne offentliggørelse fandt sted 3 dage før tidspunktet for prøverne, skønt meddelelsen om udvælgelsesprøven fastsatte en minimumsfrist på 15 dage.
 Sagsøgeren har med det andet anbringende anført, at princippet om begrundelsespligt er tilsidesat, idet den af udvælgelseskomitéen foretagne bedømmelse ikke indeholder nogen præciseringer med hensyn til de parametre, der blev anvendt ved rettelsen af prøverne.


text:
14.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/31
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 6. februar 2007 — Camurato Carfagno mod Kommissionen
 (Sag T-143/04) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - bedømmelse - karriereudviklingsrapport - bedømmelsesåret 2001/2002 - annullationssøgsmål - ulovlighedsindsigelse - åbenbart urigtigt skøn)
 (2007/C 82/68)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Antonietta Camurato Carfagno (Bruxelles, Belgien) (ved avocat C. Mourato)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved V. Joris og M. Velardo, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen af 9. april 2003 om stadfæstelse af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. juli 2001 til den 31. december 2002
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen af 9. april 2003 om stadfæstelse af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. juli 2001 til den 31. december 2002 annulleres.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 190 af 24.7.2004.


text:
21.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/28
 Sag anlagt den 16. februar 2012 — Nu Air Polska mod Kommissionen
 (Sag T-75/12)
 2012/C 118/48
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Nu Air Polska sp. z o.o. (Warszawa, Polen) (ved solicitor R. MacLean)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling.
 —
 Artikel 1 i Kommissionens afgørelse K(2011) 8826, artikel 1 i Kommissionens afgørelse K(2011) 8803 og artikel 1 i Kommissionens afgørelse K(2011) 8801, alle tre afgørelser dateret den 6. december 2011, annulleres delvist, for så vidt som de kun indrømmer delvis tilbagebetaling af den af sagsøgeren betalte antidumpingtold og ulovligt tilbageholder yderligere antidumpingtoldbeløb, som skal tilbagebetales, og som sagsøgeren lovligt har krav på.
 —
 Der træffes bestemmelse om, at de anfægtede afgørelser opretholdes, indtil Europa-Kommissionen har truffet de foranstaltninger, der er nødvendige til opfyldelse af en dom afsagt af Retten.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1)
 Første anbringende, hvorefter sagsøgte har anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved at anvende en passende og rimelig ikke-forretningsmæssigt forbundet EU-importør fortjenstmargen, og dermed undladt at fastsætte en realistisk eksportpris med henblik på at beregne det korrekte antidumpingbeløb, som skal tilbagebetales, og herved overtrådt artikel 2, stk. 9, og artikel 18, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 (1).
 2)
 Andet anbringende, hvorefter sagsøgte har anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved at fratrække antidumpingtold som en udgift ved beregningen af eksportprisen, og dermed undladt at fastsætte en realistisk dumpingmargen med henblik på at beregne det korrekte antidumpingbeløb, som skal tilbagebetales, og herved overtrådt artikel 2, stk. 9, artikel 2, stk. 11, og artikel 11, stk. 10, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009.
 3)
 Tredje anbringende, hvorefter sagsøgte ikke på en hurtig og passende måde underrettede sagsøgeren om de nødvendige betingelser for at opfylde artikel 11, stk. 10, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009, og herved tilsidesatte den ret til forsvar, der er knæsat som et almindeligt EU-retligt princip, og princippet om god forvaltningsskik, der også er et forankret almindeligt EU-retligt princip, samt artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.11.2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 343, s. 51).


text:
C 47/4 DA Den Europæiske Unions Tidende 21.2.2004
 Fællesskabsretten på området for fri udveksling af tjenesteydelser er giften på mælk og mejeriprodukter (EFT L 57, s. 12, har
 til hinder for, at en erhvervsdrivende undergives en forpligtelse til at Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af præsidenten,
 blive optaget i håndværksregistret, der forsinker, vanskeliggør eller V. Skouris, som fungerende formand for Sjette Afdeling,
 fordyrer udførelsen af ydelserne i værtsmedlemsstaten, når de betingel- og dommerne J.-P. Puissochet, R. Schintgen, F. Macken og
 ser, som er fastsat i det direktiv om anerkendelse af erhvervsuddannel- N. Colneric (refererende dommer); generaladvokat: L.A. Geel-
 ser, der finder anvendelse for udøvelsen af denne virksomhed i den hoed; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 15. januar
 pågældende medlemsstat, er opfyldt. 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 1 og 2 i Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92 af
 Den blotte omstændighed, at en erhvervsdrivende, der er etableret i 28. december 1992 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter
 en medlemsstat, leverer identiske eller lignende ydelser gentagne gange bemyndiger ikke det kompetente organ til, i andre tilfælde end ved
 eller mere eller mindre regelmæssigt i en anden medlemsstat uden dér direkte salg, at iværksætte direkte retsskridt mod en producent med
 at råde over faciliteter, der giver ham mulighed for der på stabil og henblik på at inddrive det beløb, der skal betales af denne i form af
 vedvarende måde at udøve en erhvervsvirksomhed og for fra disse tillægsafgift på mælk. Imidlertid indebærer den i artikel 10 EF
 faciliteter at henvende sig til bl.a. statsborgerne i denne medlemsstat, indeholdte forpligtelse for medlemsstaterne til at træffe foranstalt-
 er ikke tilstrækkelig til at anse ham for at være etableret i nævnte ninger, som sikrer inddrivelse af afgiften i tilfælde af, at den i
 medlemsstat. artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 3950/92 fastsatte ordning er dømt
 til at mislykkes, mulighed for at iværksætte direkte retsskridt mod
 producenten med henblik på inddrivelse af det beløb, der skal betales,
 (1) EFT C 212 af 28.7.2001.
 når det er godtgjort, at producenten ikke har betalt beløbet til
 opkøberen, og at sidstnævnte ikke bestræber sig på at opkræve beløbet
 hos producenten. Omvendt er tilsidesættelse af de i artikel 7 i
 Kommissionens forordning (EØF) nr. 536/93 af 9. marts 1993
 om gennemførelsesbestemmelser for tillægsafgiften på mælk og
 mejeriprodukter fastsatte betingelser, og navnlig manglende godken-
 delse som opkøber, ikke i sig selv relevant.
 DOMSTOLENS DOM
 (1) EFT C 352 af 4.12.1999.
 (Sjette Afdeling)
 af 15. januar 2004
 i sag C-230/01, The Intervention Board for Agricultural DOMSTOLENS DOM
 Produce mod Penycoed Farming Partnership (anmodning
 om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal
 (England & Wales) (Civil Division)) (1) af 13. januar 2004
 i sag C-256/01, Debra Allonby mod Accrington & Rossen-
 (»Forordning (EØF) nr. 3950/92 — tillægsafgift på mælk dale College, Education Lecturing Services, trading as
 og mejeriprodukter — leverancer fra en producent til en Protocol Professional (anmodning om præjudiciel afgørel-
 opkøber — betaling af afgiften — inddrivelse hos producen- se fra Court of Appeal (England & Wales) (Civil Divi-
 ten«) sion)) (1)
 (2004/C 47/06) (Princippet om lige løn til mænd og kvinder — direkte
 virkning — begrebet arbejdstager — selvstændig kvindelig
 underviser, som udfører et arbejde, der må antages at være
 (Processprog: engelsk)
 af samme værdi, som det arbejde, der udføres i samme
 undervisningsinstitution af ansatte mandlige undervisere,
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- men i henhold til en aftale med et andet selskab —
 gjort i Samling af Afgørelser) udelukkelse af selvstændige undervisere fra tilknytning til
 en erhvervstilknyttet pensionsordning)
 (2004/C 47/07)
 I sag C-230/01, angående en anmodning, som Court of Appeal
 (England & Wales) (Civil Division) (Det Forenede Kongerige) i (Processprog: engelsk)
 medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den
 for nævnte ret verserende sag, The Intervention Board for
 Agricultural Produce mod Penycoed Farming Partnership, at (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af gjort i Samling af Afgørelser)
 Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92 af 28. december 1992
 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter (EFT L 405,
 s. 1) og af Kommissionens forordning (EØF) nr. 536/93 af I sag C-256/01, angående en anmodning, som Court of Appeal
 9. marts 1993 om gennemførelsesbestemmelser for tillægsaf- (England & Wales) (Civil Division) i medfør af artikel 234 EF
 ---pagebreak--- 21.2.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 47/5
 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende DOMSTOLENS DOM
 sag, Debra Allonby mod Accrington & Rossendale College,
 Education Lecturing Services, trading as Protocol Professional,
 tidligere Education Lecturing Services, Secretary of State for af 11. december 2003
 Education and Employment, at opnå en præjudiciel afgørelse
 vedrørende fortolkningen af artikel 141 EF, har Domstolen,
 sammensat af præsidenten, V. Skouris, afdelingsformændene i sag C-322/01, Deutscher Apothekerverband eV mod
 P. Jann, C.W.A. Timmermans, C. Gulmann og J.N. Cunha 0800 DocMorris NV, Jacques Waterval (anmodning om
 Rodrigues og dommerne A. La Pergola, J.-P. Puissochet, præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Frankfurt
 R. Schintgen, F. Macken, N. Colneric (refererende dommer) og am Main) (1)
 S. von Bahr; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær:
 ekspeditionssekretær L. Hewlett, den 13. januar 2004 afsagt (»Artikel 28 EF og 30 EF — direktiv 92/28/EØF og
 dom, hvis konklusion lyder således: 2000/31/EF — national lovgivning, der begrænser salg af
 humanmedicinske lægemidler via internettet fra apoteker,
 1) Under de i hovedsagen foreliggende omstændigheder skal der er etableret i en anden medlemsstat — levering betinget
 artikel 141 EF fortolkes således, at en kvinde, hvis arbejdskon- af recept — forbud mod reklame for postordresalg af
 trakt med en virksomhed ikke bliver forlænget, og som straks lægemidler«)
 stilles til rådighed for sin tidligere arbejdsgiver af en anden
 virksomhed for at levere de samme ydelser, ikke har ret til over
 for denne virksomhed, der fungerer som formidler, at påberåbe (2004/C 47/08)
 sig ligelønsprincippet, idet der som sammenligningsgrundlag
 anvendes den løn, der modtages af en mandlig ansat hos denne (Processprog: tysk)
 kvindes tidligere arbejdsgiver for det samme arbejde eller arbejde
 af samme værdi.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 2) Artikel 141, stk. 1, EF skal fortolkes således, at en kvinde, der gjort i Samling af Afgørelser)
 befinder sig i en situation som den i hovedsagen omhandlede
 ikke har ret til at over for den virksomhed, der fungerer som
 formidler og/eller hendes tidligere arbejdsgiver at påberåbe sig
 ligelønsprincippet for at kunne blive tilknyttet en erhvervstilknyt-
 tet pensionsordning for undervisere, der er oprettet ved en I sag C-322/01, angående en anmodning, som Landgericht
 statslig retsforskrift, hvorefter der kun kan optages undervisere, Frankfurt am Main (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har
 der har en arbejdskontrakt, idet der som sammenligningsgrund- indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
 lag anvendes den løn — der omfatter retten til optagelse i en Deutscher Apothekerverband eV og 0800 DocMorris NV,
 sådan ordning — der modtages af en mandlig ansat hos denne Jacques Waterval, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 kvindes tidligere arbejdsgiver for det samme arbejde eller arbejde fortolkningen af artikel 28 EF og 30 EF samt af artikel 1, stk. 3
 af samme værdi. og 4, og artikel 2 og 3 i Rådets direktiv 92/28/EØF af 31. marts
 1992 om reklame for humanmedicinske lægemidler (EFT
 L 113, s. 13), sammenholdt med Europa-Parlamentets og
 3) Såfremt der ikke foreligger en objektiv begrundelse skal et krav
 Rådets direktiv 2000/31/EF af 8. juni 2000 om visse retlige
 i henhold til en statslig retsforskrift om at være ansat i henhold
 aspekter af informationssamfundstjenester, navnlig elektronisk
 til en ansættelseskontrakt for at kunne blive tilknyttet en
 handel, i det indre marked (»direktivet om elektronisk handel«)
 pensionsordning for undervisere ikke finde anvendelse, når det
 (EFT L 178, s. 1), har Domstolen, sammensat af præsidenten,
 er godtgjort, at der blandt de undervisere, der er arbejdstagere i
 V. Skouris, afdelingsformændene P. Jann, C.W.A. Timmer-
 den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 141, stk. 1,
 mans, C. Gulmann, J.N. Cunha Rodrigues og A. Rosas samt
 EF, og som opfylder de andre betingelser for at blive tilknyttet
 dommerne D.A.O. Edward (refererende dommer), A. La Pergo-
 ordningen, er en betydeligt mindre procentdel kvindelige end
 la, J.-P. Puissochet og R. Schintgen, F. Macken, N. Colneric og
 mandlige lærere, der kan opfylde denne betingelse. Den formelle
 S. von Bahr; generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær:
 betegnelse som selvstændig erhvervsdrivende i henhold til
 ekspeditionssekretær, H.A. Rühl, den 11. december 2003
 national ret er ikke til hinder for, at en person er arbejdstager i
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 denne artikels forstand, hvis dennes uafhængighed kun er fiktiv
 4) Artikel 141, stk. 1, EF skal fortolkes således, at når der er tale 1) a) Et nationalt forbud som det, der er fastsat i § 43, stk. 1,
 om en statslig retsforskrift afhænger anvendelsen af artikel 141, i Arzneimittelgesetz (lov om lægemidler), som affattet den
 stk. 1, EF på en virksomhed ikke af, om den berørte arbejdstager 7. september 1998, mod postordresalg af lægemidler, der
 kan sammenlignes med en arbejdstager af det andet køn, der er er apoteksforbeholdt i den pågældende medlemsstat, udgør
 eller har været ansat af den samme arbejdsgiver, og som for en foranstaltning med tilsvarende virkning i artikel 28
 samme arbejde eller arbejde af samme værdi har modtaget en EF’s forstand.
 højere løn.
 b) Artikel 30 EF kan påberåbes med henblik på at begrunde
 et nationalt forbud mod postordresalg af lægemidler, der
 (1) EFT C 289 af 13.10.2001.
 er apoteksforbeholdt i den pågældende medlemsstat, for
 så vidt som forbuddet vedrører receptpligtige lægemidler.
 Derimod kan artikel 30 EF ikke påberåbes med henblik


text:
21.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 152/30
 Sag anlagt den 24. marts 2011 — Yordanov mod KHIM — Distribuidora comercial del frio (DISCO DESIGNER)
 (Sag T-189/11)
 2011/C 152/53
 Stævningen er affattet på: tysk
 Parter
 Sagsøger: Peter Yordanov (Rousse, Bulgarien) (ved advokat T. Walter)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Distribuidora comercial del frio, SA (Madrid, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 14. januar 2011 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 803/2010-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Peter Yordanov
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »DISCO DESIGNER« for varer i klasse 11, 19 og 20
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Distribuidora comercial del frio, SA
 Det påberåbte varemærke eller tegn: Figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »DISCO«, for varer i klasse 11
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 (1), da der ikke er risiko for forveksling mellem de omhandlede varemærker, og da appelkammeret fejlagtigt er gået ud fra identiteten af de sammenlignede varer.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).


text:
24.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 421/36
 Rettens dom af 16. oktober 2014 — Alpiq RomIndustries og Alpiq RomEnergie mod Kommissionen
 (Sag T-129/13) (1)
 ((Statsstøtte - elektricitet - fordelagtige satser - afgørelse om at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, TEUF - annullationssøgsmål - retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål - støtteforanstaltning, der på datoen for stævningens indgivelse er fuldstændig gennemført - afvisning))
 2014/C 421/49
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Alpiq RomIndustries Srl (Bukarest, Rumænien) og Alpiq RomEnergie Srl (Bukarest) (ved advokaterne H. Wollmann og F. Urlesberger)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved É. Gippini Fournier, T. Maxian Rusche og R. Sauer, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse K(2012) 2542 endelig af 25. april 2012 om at indlede proceduren i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF vedrørende statsstøtte SA 33451 (2012/C) (ex 2012/NN) — Rumænien — fordelagtige satser i kontrakter mellem Hidroelectrica SA og leverandører af elektricitet.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Alpiq RomIndustries Srl og Alpiq RomEnergie Srl betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 141 af 18.5.2013.