text:
C 70/22 DA Den Europæiske Unions Tidende 22.3.2003
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 get: J. Curral) og Europa-Parlamentet (befuldmægtigede:
 den 23. januar 2003 U. Rösslein og L.G. Knudsen, angående en påstand om
 annullation af Europa-Parlamentets afgørelse af 28. maj 2001
 om afvisning af i henhold til vedtægtens artikel 82 at anvende
 i sag T-181/01, Chantal Hectors mod Europa-Parlamen-
 den justeringskoefficient, der er fastsat for pensionsberettigede
 tet ( 1)
 bosat i Forbundsrepublikken Tyskland, på sagsøgerens pen-
 sion, har Retten (Første Afdeling), sammensat af præsidenten,
 (Tjenestemænd — midlertidigt ansatte — ansættelse — B. Vesterdorf, og dommerne R.M. Moura Ramos og H. Legal;
 begrundelse — åbenbart fejlskøn — ligebehandling af mænd justitssekretær: H. Jung, den 11. december 2002 afsagt kendel-
 og kvinder) se, hvis konklusion lyder således:
 (2003/C 70/35) 1) Sagen afvises.
 (Processprog: fransk) 2) Hver part bærer sine omkostninger.
 (1 ) EFT C 156 af 29.6.2002.
 I sag T-181/01, Chantal Hectors, Bruxelles, ved avocats
 G. Vandersanden og L. Levi, mod Europa-Parlamentet (befuld-
 mægtigede: H. von Hertzen og J.F. de Wachter), angående
 dels en påstand om annullation af ansættelsesmyndighedens
 afgørelser såvel om udnævnelse af B til stillingen som ne-
 derlandsksproget fuldmægtig ved Det Europæiske Folkepartis
 gruppe (Den Kristelige Demokratiske gruppe) i Europa-Parla- KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 mentet som om afslag på sagsøgerens ansøgning til denne
 stilling, og dels en påstand om, at Europa-Parlamentet tilpligtes den 16. januar 2003
 at betale erstatning for det økonomiske og ikke-økonomiske
 tab, sagsøgeren angiveligt har lidt, har Retten (Femte Afdeling), i sag T-201/02, Pierre Tomarchio mod Revisionsretten for
 sammensat af afdelingsformanden, J.D. Cooke, og dommerne De Europæiske Fællesskaber ( 1)
 R. García-Valdecasas og P. Lindh; justitssekretær: ekspeditions-
 sekretær J. Palacio González, den 23. januar 2003 afsagt dom, (Tjenestemænd — den oprindelige institutions afslag på
 hvis konklusion lyder således:
 ændret indplacering af en tjenestemand — annullationssøgs-
 mål rettet mod den institution, hvortil tjenestemanden er
 1) Europa-Parlamentet frifindes. overflyttet — afvisning)
 2) Hver part bærer sine omkostninger.
 (2003/C 70/37)
 ( 1) EFT C 303 af 27.10.2001. (Processprog: fransk)
 I sag T-201/02, Pierre Tomarchio, forhenværende tjeneste-
 mand ved De Europæiske Fællesskaber, Nancy (Frankrig), ved
 avocat N. Lhoëst, og med valgt adresse i Luxembourg, mod
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 gede: J.-M. Stenier og P. Giusta), angående en påstand om
 den 11. december 2002 annullation af Revisionsrettens afgørelse af 26. februar 2002
 vedrørende sagsøgerens anmodning om ændret indplacering,
 har Retten (Første Afdeling), sammensat af præsidenten, B. Ves-
 i sag T-82/02, Wolf-Dieter Yorck von Wartenburg mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1) terdorf, og dommerne R.M. Moura Ramos og H. Legal;
 justitssekretær: H. Jung, den 16. januar 2003 afsagt kendelse,
 hvis konklusion lyder således:
 (Tjenestemænd — søgsmålsfrist — åbenbart, at sagen må
 afvises)
 1) Sagen afvises.
 (2003/C 70/36) 2) Sagsøgerens begæring om, at sag T-173/02 og T-201/02
 forenes, afvises.
 (Processprog: tysk)
 3) Hver part bærer sine omkostninger.
 I sag T-82/02, Wolf-Dieter Yorck von Wartenburg, forhenvæ- (1 ) EFT C 233 af 28.9.2002.
 rende midlertidigt ansat ved Europa-Parlamentet, bosiddende i
 Wittibreut (Tyskland), ved avocat H.-H.R. Heyland, mod


text:
21.9.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 274/28
 Sag anlagt den 9. august 2013 — City Cycle Industries mod Rådet
 (Sag T-413/13)
 2013/C 274/44
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: City Cycle Industries (Colombo, Sri Lanka) (ved advokaterne T. Müller-Ibold og F.-C. Laprévote)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 1, stk. 1 og 3, i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 501/2013 (1) annulleres delvis, for så vidt som de udvider antidumpingtold til sagsøgeren og afslår sagsøgerens anmodning om fritagelse
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger vedrørende retlig bistand samt andre med denne sag forbundne omkostninger; og
 —
 der træffes bestemmelse om enhver anden foranstaltning, som Domstolen måtte finde passende.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1)
 Første anbringende vedrører den omstændighed, at Kommissionen og Rådet ikke har godtgjort, at der foreligger omgåelse for så vidt angår srilankansk import, og således anlagde et åbenbart urigtigt skøn, idet:
 —
 den konklusion, at der var indtrådt en ændring i handelsmønstret, er åbenbart fejlagtig;
 —
 Rådet fejlagtigt fastslog, at srilankanske producenter, særligt sagsøgeren, genudførte cykler fra Kina til EU.
 2)
 Andet anbringende vedrører den omstændighed, at Rådet med urette fastslog, at sagsøgeren ikke var samarbejdsvillig, og at et sådant manglende samarbejde begrundede til et afslag på fritagelse, idet:
 —
 sagsøgeren gjorde sit yderste for at samarbejde;
 —
 konklusionen om det manglende samarbejde savner begrundelse;
 —
 Rådets konklusion om manglende samarbejde udgør en begrundelsesmangel;
 —
 Rådet tog ikke hensyn til de supplerende oplysninger, som sagsøgeren fremlagde.
 3)
 Tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af sagsøgerens processuelle rettigheder under efterforskningen, idet:
 —
 Gennemførelsesforordningen er i strid med principperne om omhu og god forvaltningsskik;
 —
 De ufuldstændige sagsakter, der blev meddelt sagsøgeren, udgør en tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar.
 4)
 Fjerde anbringende vedrører den omstændighed, at afslaget på at indrømme sagsøgeren en fritagelse udgør en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, idet:
 —
 Kommissionen forskelsbehandlede sagsøgeren ved at indrømme fritagelse til eksportører, der var i samme situation, og ved at afslå sagsøgerens anmodning om fritagelse;
 —
 Sagsøgeren blev med urette undergivet samme behandling som producenter, der helt undlod at samarbejde.
 5)
 Femte anbringende vedrører konklusionen i gennemførelsesforordningen om, at skade og dumping ikke er i overensstemmelse med grundforordningen om antidumping, idet:
 —
 konstateringen af, at antidumpingtoldens afhjælpende virkninger undergraves, er fejlagtig;
 —
 Konstateringen i gennemførelsesforordningen af, at der foreligger dumping, er også fejlagtig.
 (1) Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 501/2013 af 29.5.2013 om udvidelse af den endelige antidumpingtold, der indførtes ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 990/2011 over for importen af cykler med oprindelse i Folkerepublikken Kina, til også at omfatte importen af cykler afsendt fra Indonesien, Malaysia, Sri Lanka og Tunesien, uanset om varen er angivet med oprindelse i Indonesien, Malaysia, Sri Lanka og Tunesien, EUT L 153, s. 1.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
24.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/37
 Sag anlagt den 10. marts 2017 — Cristalfarma mod EUIPO — Novartis (ILLUMINA)
 (Sag T-157/17)
 (2017/C 129/57)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Cristalfarma Srl (Milano, Italien) (ved advokat R. Almaraz Palmero)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Novartis AG (Basel, Schweiz)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger: Cristalfarma Srl
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »ILLUMINA« — registreringsansøgning nr. 11 934 239
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 11. januar 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1187/2016-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO og i givet fald intervenienten tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der opstod i forbindelse med sagen for appelkammeret.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 75, artikel 42, stk. 2, og artikel 64, stk. 1, i forordning nr. 207/2009.


text:
6.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 101/33
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 19. februar 2013 — BB mod Kommissionen
 (Sag F-17/11) (1)
 (Personalesag - kontraktansat - ingen forlængelse af tidsbestemt kontrakt - annullationssøgsmål - erstatningssøgsmål)
 2013/C 101/61
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: BB (ved advokat A. Blot)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og G. Berscheid, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Europa-Kommissionens afgørelse om ikke at forlænge sagsøgerens kontrakt som kontraktansat.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler en tredjedel af BB’s omkostninger.
 3)
 BB bærer to tredjedele af sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 186 af 25.6.2011., s. 33.


text:
1.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/29
 Rettens dom af 12. april 2013 — Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra/Latvijas Autoru apvienība mod Kommissionen
 (Sag T-414/08) (1)
 (Konkurrence - aftaler - ophavsret vedrørende offentlig fremførelse af musikværker via internettet, satellit og viderespredning pr. kabel - beslutning om, at der foreligger en overtrædelse af artikel 81 EF - opdeling af det geografiske marked - bilaterale aftaler mellem nationale forvaltningsselskaber - samordnet praksis, som udelukker muligheden for at udstede multiterritorie- og multirepertoirelicenser - bevis - uskyldsformodning)
 2013/C 156/50
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra/Latvijas Autoru apvienība (Riga, Letland) (ved advokat M. Favart)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. Castillo de la Torre og A. Biolan, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgeren: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Frankrig) (ved advokaterne J.-F. Bellis og K. Van Hove) og European Broadcasting Union (EBU) (Grand-Saconnex, Schweiz) (ved advokat D. Waelbroeck og solicitor D. Slater)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 3435 endelig af 16. juli 2008 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/C2/38.698 — CISAC)
 Konklusion
 1)
 Artikel 3 i Kommissionens beslutning K(2008) 3435 endelig af 16. juli 2008 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/C2/38.698 — CISAC) annulleres, for så vidt som den vedrører Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra/Latvijas Autoru apvienība.
 2)
 I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.
 3)
 Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 313 af 6.12.2008.


text:
10. 1. 98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 7/15
 ReneÂ Faltz, 6, rue Heinrich Heine, mod Kommissionen for KENDELSE AFSAGT AF PRáSIDENTEN
 De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtigede: Blanca FOR RETTEN I FéRSTE INSTANS
 VilaÂ Costa og Hubert van Vliet) angående en påstand om den 8. oktober 1997
 betaling af hele vederlaget for transport i forbindelse med
 gratis levering af frugtsaft og frugtmarmelade til befolk- i sag T-229/97 R, ComiteÂ europeÂen des fabricants de sucre
 ningerne i Armenien og Aserbajdsjan, har Retten (Tredje (CEFS) mod Rådet for Den Europñiske Union
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, B. Vester- (Sukker Ð den fñlles markedsordning Ð fastsñttelse af
 dorf, og dommerne C. P. BrieÈt og A. Potocki; justitssekre- interventionspris Ð sag om forelùbige forholdsregler Ð
 tñr: H. Jung, den 3. oktober 1997 afsagt kendelse, hvis udsñttelse af gennemfùrelsen)
 konklusion lyder således:
 (98/C 7/50)
 1) Sagen afvises.
 (Processprog: engelsk)
 2) Sagsùgeren betaler sagens omkostninger. I sag T-229/97 R, ComiteÂ europeÂen des fabricants de sucre
 (CEFS), Bruxelles, ved solicitor Bernard O'Connor og
 (1) EFT C 26 af 25. 1. 1997. advokat Bonifacio García Porras, Salamanca, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat ArseÁne Kronshagen,
 12, boulevard de la Foire, mod Rådet for Den Europñiske
 Union (befuldmñgtigede: Jan-Peter Hix og Ignacio Díez
 Parra), stùttet af Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber (befuldmñgtigede: James Macdonald Flett og
 Xavier Lewis), angående en begñring i henhold til EF-
 KENDELSE AFSAGT AF PRáSIDENTEN
 traktatens artikel 185 og 186 om udsñttelsen af gennem-
 FOR RETTEN I FéRSTE INSTANS
 fùrelsen af artikel 1, litra f), i Rådets forordning (EF)
 den 26. september 1997 nr. 1188/97 af 25. juni 1997 om fastsñttelse for produkti-
 i sag T-183/97 R, Carla Micheli m.fl. mod Kommissionen onsåret 1997/98 af de afledte interventionspriser for hvidt
 for De Europñiske Fñllesskaber sukker, interventionsprisen for råsukker, minimumspri-
 serne for A-sukkerroer og B-sukkerroer, samt refusionsbe-
 (Fñllesskabets politik for forskning og teknologisk udvik- lùbet til udligning af lageromkostninger (EFT L 170 af
 ling Ð MAST III-programmet Ð afgùrelse om opstilling 28. 6. 1997, s. 3) i det omfang bestemmelsen berùrer de
 af listen over projektforslag, som kan opnå ùkonomisk europñiske sukkerproducenter, eller gennemfùrelsen
 stùtte fra Fñllesskaberne Ð sñrlige rettergangsformer Ð udsñttes erga omnes, samt om at der trñffes alle sådanne
 begñring om udsñttelse af gennemfùrelsen) yderligere forholdsregler, som Retten måtte finde for-
 (98/C 7/49) nùdne, har Rettens prñsident den 8. oktober 1997 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således:
 (Processprog: italiensk)
 1) Det tillades Kommissionen at intervenere i sagen til
 stùtte for Rådets påstande.
 I sag T-183/97 R, Carla Micheli, Andrea Peirano, Carlo
 Nike Bianchi og Marinella Abbate, der er forskere ved 2) Begñringen om forelùbige forholdsregler tages ikke til
 Ente per le nuove tecnologie, l'energia e l'ambiente (Cen- fùlge.
 tret for Forskning i Ny Teknologi, Energi og Miljù), Rom,
 ved advokaterne Wilma Viscardini DonaÁ, Mariano Paolin
 og Simonetta DonaÁ, Padova, og med valgt adresse i 3) Afgùrelsen om sagens omkostninger udsñttes.
 Luxembourg hos advokat Ernest Arendt, 39, rue Mathias
 Hardt, mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber (befuldmñgtigede: Eugenio de March og Alberto
 Dal Ferro), angående en begñring om hel eller delvis
 udsñttelse af gennemfùrelsen af Kommissionens afgùrelse
 af 26. marts 1997 om opstilling af den principale liste og Sag anlagt den 2. juni 1997 af MichaeÈl Tavernier mod
 reservelisten over projektforslag, som kan opnå stùtte fra Revisionsretten for De Europñiske Fñllesskaber
 Fñllesskaberne som led i MAST III-programmet, og fùlge- (Sag T-170/97)
 lig om udsñttelse af gennemfùrelsen af afgùrelsen om ikke
 at optage projektet Posible på listen, har Rettens prñsident (98/C 7/51)
 den 26. september 1997 afsagt kendelse, hvis konklusion
 lyder således: (Processprog: fransk)
 1) Begñringen om forelùbige forholdsregler tages ikke til Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 fùlge. der den 2. juni 1997 anlagt sag mod Revisionsretten for
 De Europñiske Fñllesskaber af MichaeÈl Tavernier, Lintgen
 (Luxembourg), ved advokaterne Jean-NoeÈl Louis, Thierry
 2) Afgùrelsen om sagens omkostninger udsñttes. Demaseure og Ariane Tornel, Bruxelles, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30,
 rue de Cessange.


text:
7.3.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 72/15
 Slettelse af sag C-286/97 (1) Slettelse af sag C-26/95 (1)
 (98/C 72/31) (98/C 72/34)
 Ved kendelse af 17. november 1997 har prñsidenten for Ved kendelse af 26. november 1997 har prñsidenten for
 De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-286/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber C-26/95 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Pretura
 mod Den Portugisiske Republik, skal slettes af registeret. circondariale di Terni), straffesag mod Ivana Rosi, skal
 slettes af registeret.
 (1) EFT C 295 af 27.9.1997.
 (1) EFT C 74 af 25.3.1995.
 Slettelse af sag C-141/97 (1)
 (98/C 72/32) Slettelse af sag C-49/97 (1)
 (98/C 72/35)
 Ved kendelse af 20. november 1997 har prñsidenten for
 De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-141/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber Ved kendelse af 1. december 1997 har prñsidenten for
 mod Den Italienske Republik, skal slettes af registeret. De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-49/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (1) EFT C 181 af 14.6.1997. mod Den Franske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 108 af 5.4.1997.
 Slettelse af sag C-88/97 (1)
 (98/C 72/33)
 Slettelse af sag C-227/97 (1)
 (98/C 72/36)
 Ved kendelse af 24. november 1997 har prñsidenten for
 De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-88/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber Ved kendelse af 1. december 1997 har prñsidenten for
 mod Den Portugisiske Republik, skal slettes af registeret. De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-227/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (1) EFT C 108 af 5.4.1997. mod Den Portugisiske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 228 af 26.7.1997.


text:
16.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/32
 Sag anlagt den 31. januar 2005 af Coats Holdings Limited og J P Coats Limited mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-36/05)
 (2005/C 93/62)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 31. januar 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Coats Holdings Limited, Uxbridge (Det Forenede Kongerige) og J P Coats Limited, Uxbridge (Det Forenede Kongerige), ved solicitors W. Sibree og C. Jeffs.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens beslutning af 26. oktober 2004 i sag COMP/F-1/38.338/PO – Nåle – Dok. K(2004) 4221 endelig udg. annulleres.
 —
 Subsidiært annulleres de dele af beslutningen, som Retten ikke finder bevist, eller som er behæftet med åbenbare fejl eller en utilstrækkelig begrundelse.
 —
 Den bøde, sagsøgerne er blevet pålagt, annulleres eller nedsættes.
 —
 Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler sagsøgernes omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 I den anfægtede beslutning har Kommissionen fundet, at sagsøgerne i perioden fra den 10. september 1994 til den 31. december 1999 sammen med andre virksomheder har tilsidesat artikel 81, stk. 1, EF, idet de har samordnet deres praksis og indgået en række aftaler, der tilsammen udgjorde en trepartsaftale, som havde til formål og til følge 1) at opdele det europæiske marked for hårde sy- og besætningsartikler, nærmere bestemt en opdeling på produktmarkedniveau af markedet for håndsynings- og specialnåle på den ene side og de bredere markeder for nåle og andre markeder for hårde sy- og besætningsartikler på den anden side, og 2) at opdele det europæiske marked for nåle, hvilket udgør en geografisk markedsopdeling af markedet for nåle.
 Til støtte for deres påstande har sagsøgerne først og fremmest gjort gældende, at Kommissionen har begået en række skønsfejl. Sagsøgerne har ikke bestridt Kommissionens konklusion, hvorefter der forelå et kartel mellem de andre virksomheder, der er nævnt i den anfægtede beslutning. Imidlertid har sagsøgerne anført, at Kommissionens opfattelse, hvorefter sagsøgerne ligeledes har deltaget i dette kartel, er baseret på indicier, ubegrundet indblanding, et stort antal simple faktiske fejl og en række anstrengte fortolkninger af begivenheder. Sagsøgerne er af den opfattelse, at Kommissionens fejltagelser var uundgåelige, idet den foretog en mangelfuld undersøgelse, hvorunder den forsømte at stille sagsøgerne væsentlige spørgsmål vedrørende de pågældende møder og aftaler, og idet den ikke har foretaget en vurdering af den forretningsmæssige sammenhæng, hvori sagsøgerne udøvede deres virksomhed, og på grundlag af hvilken sagsøgerne indgik fuldstændig lovlige aftaler vedrørende salget af en virksomhed og efterfølgende leverancer af nåle.
 Sagsøgerne har yderligere gjort gældende, at selv hvis Retten måtte stadfæste den påståede tilsidesættelse helt eller delvist, skal bøden nedsættes væsentligt. Ifølge sagsøgerne har Kommissionen pålagt sagsøgerne den samme bøde, som den pålagde de andre deltagere, på trods af den omstændighed, at sagsøgerne selv i henhold til Kommissionens opfattelse af begivenhederne spillede en mindre rolle i forhold til de andre virksomheder. Sagsøgerne har ligeledes anført, at bøden er helt ude af proportioner med deres omsætning på markedet for nåle, det eneste marked, hvor deres deltagelse kan have haft nogen betydning, og at den derfor er helt ude af proportioner med en eventuel gevinst for sagsøgerne eller skade for forbrugerne.


text:
27.5.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 149/31
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS under den mundtlige forhandling ved solicitor B.H.E. Halliday,
 London, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne
 den 16. marts 2000 Loeff, Claeys og Verbeke, 58, rue Charles Martel, mod Harmo-
 niseringskontoret for det Indre Marked (varemærker, mønstre
 og modeller) (Harmoniseringskontoret) (befuldmægtigede:
 i sag T-72/98, Astilleros Zamacona SA mod Kommissio-
 F. López de Rego, A. Di Carlo, og A. von Mühlendahl),
 nen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 angående en påstand om annullation af den afgørelse, som
 Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret for det
 (Statsstøtte — skibsbygningsindustrien — artikel 4, stk. 3, Indre Marked (varemærker, mønstre og modeller) traf den 11.
 i Rådets direktiv 90/684/EØF — fastsættelse af maksimums- februar 1999 (sag R 150/98-2) om afslag på registrering af
 grænse for produktionsstøtte) ordet Options som EF-varemærke, har Retten (Fjerde Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, V. Tiili, og dommerne
 (2000/C 149/58) R.M. Moura Ramos og P. Mengozzi; justitssekretær: fuldmægtig
 G. Herzig, den 30. marts 2000 afsagt dom, hvis konklusion
 Iyder således:
 (Processprog: spansk)
 1) Harmoniseringskontoret for det Indre Marked frifindes.
 I sag T-72/98, Astilleros Zamacona SA, Santurce (Spanien),
 ved advokaterne A. Creus Carreras, Barcelona, og B. Uriarte, 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 Madrid, advokatfirmaet Cuatrecasas, 60, avenue de Cortenberg,
 Bruxelles, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtigede: P. Nemitz, M. Desantes og M. Muñoz), (1) EFT C 174 af 19.6.1999.
 angående en påstand om annullation af Kommissionens
 beslutning 98/157/EF af 5. november 1997 om en støtte, som
 Spanien påtænker at yde Astilleros Zamacona SA til fem
 slæbebåde (EFT 1998 L 50, s. 38), har Retten (Anden Udvidede
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Potocki, og
 dommerne K. Lenaerts, J. Azizi, J. Pirrung og A.W.H. Meij;
 justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio González, den 16. marts
 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 den 7. marts 2000
 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 i sag T-2/95 (92), Industrie des poudres sphériques mod
 (1) EFT C 209 af 4.7.1998. Rådet for Den Europæiske Union (1)
 (Fastsættelse af sagsomkostninger — en intervenients om-
 kostninger advokatsalær — rejse- og opholdsudgifter)
 (2000/C 149/60)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Processprog: fransk)
 den 30. marts 2000
 i sag T-91/99, Ford Motor Company mod Harmoniserings- I sag T-2/95 (92), Industrie des poudres sphériques, Annemasse
 kontoret for det Indre Marked (varemærker, mønstre og (Frankrig), ved advokat C. Momège, Paris, og med valgt adresse
 modeller) (Harmoniseringskontoret) (1) i Luxembourg hos advokat A. May, 398, route d’Esch, mod
 Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtigede: først
 R. Torrent og J. Monteiro, derefter R. Torrent og Y. Cretien, og
 (EF-varemærker — ordet Options — absolut hindring for
 dernæst R. Torrent, A. Tanca og P. Bentley), støttet af
 registrering — manglende særpræg — artikel 7, stk. 3, i
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 forordning (EF) nr. 40/94 — særpræg opnået ved brug i en
 gede: N. Kahn og X. Lewis), Péchiney électrométallurgie,
 del af Fællesskabet)
 Courbevoie (Frankrig), og Chambre syndicale de l’électrométal-
 lurgie et de l’électrochimie, Paris, først ved advokaterne
 (2000/C 149/59) J.-P. Gunther og H. de Broca, Paris, derefter ved advokat
 J.-P. Gunther, og dernæst ved advokat O. Prost, Paris, rue de la
 Loi 99-101, Bruxelles, angående en påstand om fastsættelse af
 (Processprog: engelsk) de sagsomkostninger, som sagsøgeren skal betale til interveni-
 enten Péchiney électrométallurgie som følge af Rettens dom af
 I sag T-91/99, Ford Motor Company, Dearborn, Michigan (De 15. oktober 1998, Industrie des poudres sphériques mod
 Forenede Stater), ved solicitor A.J. Tweedale Willoughby, samt Rådet (sag T-2/95, Sml. II, s. 3939), har Retten (Femte


text:
7.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/14
 Sag anlagt den 4. april 2014 — Europa-Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 (Sag C-161/14)
 2014/C 212/14
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved C. Soulay og M. Clausen, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 Sagsøgerens påstande
 (1)
 Det fastslås, at Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til momsdirektivets artikel 98, sammenholdt med bilag III hertil, ved
 —
 at anvende en nedsat momssats på leveringer af tjenesteydelser i form af installering af »energibesparende materialer« og på de leveringer af »energibesparende materialer«, der foretages af en person, som installerer disse materialer i boliger, for så vidt som disse leveringer ikke kan anses for »[l]evering, opførelse, renovering og ombygning af boliger som led i en socialpolitik« som omhandlet i kategori 10) i bilag III til momsdirektivet (1)
 —
 at anvende en nedsat momssats på leveringer af tjenesteydelser i form af installering af »energibesparende materialer« og på de leveringer af »energibesparende materialer«, der foretages af en person, som installerer disse materialer i boliger, for så vidt som disse leveringer falder uden for rammerne af renovering og reparation af private boliger som omhandlet i kategori 10a) i bilag III til momsdirektivet
 —
 at anvende en nedsat momssats på leveringer af tjenesteydelser i form af installering af »energibesparende materialer« og på de leveringer af »energibesparende materialer«, der foretages af en person, som installerer disse materialer i boliger, for så vidt som disse leveringer, selv om de falder inden for rammerne af renovering og reparation af private boliger som omhandlet i kategori 10a) i bilag III til momsdirektivet, omfatter materialer, der udgør en betydelig del af værdien af de leverede tjenesteydelser.
 (2)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I henhold til momsdirektivets artikel 96 finder den normalsats for momsen, som fastsættes af hver enkelt medlemsstat med en minimumssats på 15 %, anvendelse på alle leveringer af varer og ydelser. En anden sats end normalsatsen må kun anvendes, for så vidt som dette tillades ved andre af direktivets bestemmelser. Artikel 98 bestemmer, at medlemsstaterne kan anvende en eller to nedsatte satser på levering af de varer og ydelser, der er anført i bilag III til direktivet.
 Kommissionen anfører, at den ordning med nedsatte satser, der finder anvendelse på levering af energibesparende materialer og installering heraf, og som er fastsat i section 29A i VAT Act 1994, som specificeret i schedule 7A hertil, overskrider grænserne for det råderum, som medlemsstaterne har i henhold til kategori 10) og 10a) i momsdirektivets bilag III, der dækker henholdsvis »[l]evering, opførelse, renovering og ombygning af boliger som led i en socialpolitik« og »[r]enovering og reparation af private boliger, bortset fra materialer, som udgør en betydelig del af værdien af den leverede ydelse«.
 Det Forenede Kongeriges nedsatte satsordning som omhandlet i schedule 7A, del 2, gruppe 2, til VAT Act 1994 kan ikke direkte knyttes til boliganliggender som led i en socialpolitik, og det går derfor ud over anvendelsesområdet for kategori 10) i bilag III til momsdirektivet.
 Ved at anvende en nedsat sats på levering af tjenesteydelser i form af installering af »energibesparende materialer« og på den levering af »energibesparende materialer«, der foretages af den person, som installerer disse materialer i boliger, og for så vidt som disse leveringer omfatter levering, opførelse og ombygning af private boliger uden hensyntagen til disse materialers forholdsmæssige værdi i forhold til den samlede værdi af den leverede ydelse, går Schedule 7A, del 2, gruppe 2, til VAT Act 1994 ud over kravet i kategori 10a), nemlig at en nedsat sats kun må anvendes på renovering og reparation af private boliger, bortset fra materialer, som udgør en betydelig del af værdien af den leverede ydelse.
 (1) Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1).


text:
C 278/2 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 5.9.98
 henhold til Rådets sjette direktiv 77/388/EéF af 17. maj s. 40), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af
 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning afdelingsformanden, H. Ragnemalm, og dommerne G. F.
 om omsñtningsafgifter Ð Det fñlles mervñrdiafgiftssy- Mancini, P. J. G. Kapteyn, J. L. Murray og K. M. Ioannou
 stem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145 af (refererende dommer); generaladvokat: J. Mischo; justits-
 13.6.1977, s. 1), navnlig bestemmelserne i artikel 17, sekretñr: ekspeditionssekretñr H. A. Rühl, den 18. juni
 stk. 2, idet Den Franske Republik har opretholdt lovbe- 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 stemmelser, hvorefter moms på transportmidler, der er
 selve genstanden for den afgiftspligtiges virksomhed, ikke
 kan fradrages, har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat Rådets direktiv 85/337/EéF af 27. juni 1985 om vurde-
 af formanden for Anden Afdeling, R. Schintgen, som fun- ring af visse offentlige og private projekters indvirkning på
 gerende formand for Sjette Afdeling og dommerne G. F. miljùet skal fortolkes således, at det ikke tillader en med-
 Mancini, P. J. G. Kapteyn, J. L. Murray og G. Hirsch lemsstat at fritage for forpligtelserne med hensyn til vurde-
 (refererende dommer); generaladvokat: F. G. Jacobs; ringen af indvirkningen på miljùet af de projekter, der er
 justitssekretñr: ekspeditionssekretñr D. Louterman- anfùrt i direktivets bilag I, når
 Hubeau, den 18. juni 1998 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således:
 Ð der allerede var givet tilladelse til disse projekter fùr
 den 3. juli 1988, da fristen for at gennemfùre direkti-
 1) Den Franske Republik frifindes. vet udlùb
 2) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber betaler Ð der ikke inden tilladelsen var blevet foretaget en miljù-
 sagens omkostninger. vurdering i overensstemmelse med direktivet, og tilla-
 delsen ikke er blevet anvendt, og
 3) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 Ð der efter den 3. juli 1988 formelt er blevet indledt en
 bñrer sine egne omkostninger.
 ny procedure med henblik på tilladelse.
 (1) EFT C 95 af 30.3.1996.
 (1) EFT C 133 af 4.5.1996.
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling) (Femte Afdeling)
 af 18. juni 1998 af 18. juni 1998
 i sag C-81/96, Burgemeester en wethouders van Haarlem- i sag C-266/96, Corsica Ferries France SA mod Gruppo
 merliede en Spaarnwoude m.fl. mod Gedeputeerde Staten Antichi Ormeggiatori del porto di Genova Coop. arl,
 van Noord-Holland (anmodning om prñjudiciel afgùrelse Gruppo Ormeggiatori del Golfo di La Spezia Coop. arl,
 fra Nederlandenes Raad van State) (1) Ministero dei Trasporti e della Navigazione (anmodning
 (Rådets direktiv 85/337/EéF Ð ny godkendelse af en om prñjudiciel afgùrelse fra Tribunale di Genova) (1)
 dispositionsplan) (Fri udveksling af tjenesteydelser Ð sùtransport Ð virk-
 (98/C 278/03) somheder med sñrlige eller eksklusive rettigheder Ð for-
 tùjningsarbejde i havne Ð overholdelse af konkurrencereg-
 lerne Ð takstforhold)
 (Processprog: nederlandsk)
 (98/C 278/04)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive (Processprog: italiensk)
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 I sag C-81/96, angående en anmodning, som Nederlande- offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 nes Raad van State i medfùr af EF-traktatens artikel 177
 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte ret verse-
 rende sag, Burgemeester en wethouders van Haarlemmer- I sag C-266/96, angående en anmodning, som Tribunale di
 liede en Spaarnwoude m.fl. mod Gedeputeerde Staten van Genova (Italien) i medfùr af EF-traktatens artikel 177 har
 Noord-Holland, at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrù- indgivet til Domstolen for i den for nñvnte ret verserende
 rende fortolkningen af Rådets direktiv 85/337/EéF af sag, Corsica Ferries France SA mod Gruppo Antichi
 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private Ormeggiatori del porto di Genova Coop. arl, Gruppo
 projekters indvirkning på miljùet (EFT L 175 af 5.7.1985, Ormeggiatori del Golfo di La Spezia Coop. arl, Ministero
 ---pagebreak--- 5.9.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 278/3
 dei Trasporti e della Navigazione, at opnå en prñjudiciel DOMSTOLENS DOM
 afgùrelse vedrùrende fortolkningen af EF-traktatens
 artikel 3, 5, 30, 59, 85 og 86 samt artikel 90, stk. 1, og af (Sjette Afdeling)
 Rådets forordning (EéF) nr. 4055/86 af 22. december
 af 18. juni 1998
 1986 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tje-
 nesteydelser på sùtransportområdet (EFT L 378 af i sag C-183/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 31.12.1986, s. 1), har Domstolen (Femte Afdeling), sam- skaber mod Den Portugisiske Republik (1)
 mensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne
 M. Wathelet (refererende dommer), J. C. Moitinho de (Traktatbrud Ð manglende gennemfùrelse af direktiv
 Almeida, J.-P. Puissochet og L. Sevón; generaladvokat: N. 80/68/EéF)
 Fennelly; justitssekretñr: ekspeditionssekretñr D. Louter-
 man-Hubeau, den 18. juni 1998 afsagt dom, hvis konklu- (98/C 278/05)
 sion lyder således:
 (Processprog: portugisisk)
 1) EF-traktatens artikel 30 er ikke til hinder for bestem-
 melser i en medlemsstat som de i sagen omhandlede,
 som pålñgger sùtransportvirksomheder, der er etable-
 ret i andre medlemsstater, hvis fartùjer besejler hav-
 nene i den fùrste medlemsstat, at benytte tjenesteydel- (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 ser, der ydes af grupper af fortùjningsarbejdere med offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 eksklusive rettigheder, idet ydelserne betales med en
 hùjere takst end den faktiske omkostning ved den prñ-
 sterede tjenesteydelse.
 I sag C-183/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber (befuldmñgtiget: Francisco de Sousa Fialho) mod
 2) EF-traktatens artikel 5, 85, 86, jf. artikel 90, stk. 1, er Den Portugisiske Republik (befuldmñgtigede: Luís Fernan-
 ikke til hinder for bestemmelser i en medlemsstat som des og JoaÄo Lopes Fernandes), angående en påstand om,
 de foreliggende, at det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat
 sine forpligtelser i henhold til artikel 21, stk. 1, i Rådets
 direktiv 80/68/EéF af 17. december 1979 om beskyttelse
 Ð der tildeler virksomheder etableret i denne stat ene-
 af grundvandet mod forurening forårsaget af visse farlige
 ret på at udfùre fortùjningstjeneste
 stoffer (EFT L 20 af 26.1.1980, s. 43), principalt idet den
 har undladt at vedtage samtlige de love og administrative
 Ð som stiller krav om anvendelse af nñvnte tjeneste bestemmelser, der er nùdvendige for fuldt ud og korrekt at
 til en pris, der, ud over den faktiske omkostning efterkomme direktivet, sñrligt artikel 8, 9, 10, 11 og 15,
 ved tjenesteydelserne, omfatter det tillñg, der fùl- og subsidiñrt idet den ikke straks har underrettet Kommis-
 ger af opretholdelsen af en fuldstñndig fortùjnings- sionen om disse foranstaltninger, har Domstolen (Sjette
 tjeneste Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, H. Ragne-
 malm, og dommerne R. Schintgen, G. F. Mancini, G.
 Hirsch og K. M. Ioannou (refererende dommer); general-
 Ð der fastsñtter forskellige takster fra havn til havn advokat: A. La Pergola; justitssekretñr: R. Grass, den
 for at tage hensyn til disses sñrlige kendetegn. 18. juni 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 3) Bestemmelserne i Rådets forordning (EéF) nr. 4055/
 86 af 22. december 1986 om anvendelse af princippet 1) Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forplig-
 om fri udveksling af tjenesteydelser på sùtransportom- telser i henhold til artikel 21, stk. 1, i Rådets direktiv
 rådet og traktatens artikel 59 er ikke til hinder for 80/68/EéF af 17. december 1979 om beskyttelse af
 bestemmelser i en medlemsstat som de i sagen grundvandet mod forurening forårsaget af visse farlige
 omhandlede, der foreskriver, at sùtransportvirksomhe- stoffer, idet den ikke inden for den fastsatte frist har
 der, der er etableret i andre medlemsstater, når deres vedtaget de love og administrative bestemmelser, der
 fartùjer besejler havnene i den fùrste medlemsstat, skal er nùdvendige for fuldt ud og korrekt at efterkomme
 anvende de tjenesteydelser mod vederlag, der udfùres direktivet, sñrligt artikel 8, 9, 10, 11 og 15.
 af lokale grupper af fortùjningsarbejdere med eksklu-
 sive rettigheder. Sådanne bestemmelser er, selv om de
 udgùr en hindring for den frie udveksling af tjeneste-
 ydelser på sùtransportområdet, begrundet i hensynet 2) Den Portugisiske Republik betaler sagens omkostnin-
 til den offentlige sikkerhed i EF-traktatens artikel 56's ger.
 forstand.
 (1) EFT C 199 af 28.6.1997.
 (1) EFT C 336 af 9.11.1996.


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/40
 Sag anlagt den 2. maj 2014 — Energiewerke Nord mod Kommissionen
 (Sag T-288/14)
 2014/C 223/43
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Energiewerke Nord GmbH (Rubenow, Tyskland) (ved advokaterne T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme og T. Wielsch)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af 18. december 2013 om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF over for Forbundsrepublikken Tyskland vedrørende støtte til el fra vedvarende energikilder og reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere, Statsstøtte SA.33.995 (2013/C) (ex 2013/NN) annulleres, for så vidt som den omfatter reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.
 1.
 Første anbringende: ingen begunstigelse som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
 —
 Sagsøgeren har gjort gældende, at den i loven om forrang for vedvarende energi (herefter»EEG«) fastsatte reducerede EEG-afgift for energiintensive forbrugere ikke udgør støtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF. Sagsøgeren har herved anført, at el-intensive forbrugere ikke begunstiges med ordningen. Den særlige godtgørelsesordning udgør derimod en godtgørelse for ekstraordinære omkostninger, som sagsøgeren og sammenlignelige forbrugere er særligt berørt af i forbindelse med støtten til el fra vedvarende energi, og har til formål at genoprette konkurrenceevnen for energiintensive forbrugere, der indledningsvis blev negativt påvirket i betydelig grad af EEG-afgiften.
 2.
 Andet anbringende: ingen statsmidler som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
 —
 Sagsøgeren har videre anført, at den særlige godtgørelsesordning ikke udgør »statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler«. Sagsøgeren har herved anført, at EEG-afgiften i sig selv ikke udgør statsmidler, og at et afkald på disse midler via den særlige godtgørelsesordning derfor heller ikke kan udgøre støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler.
 —
 EEG-afgiften opkræves, forvaltes eller fordeles ikke af staten eller af en offentlig eller privat institution, der er udpeget eller oprettet af staten. Derimod kan EEG-afgiften opkræves direkte af transmissionssystemoperatørerne på grundlag af et tilsvarende civilretligt krav. EEG-afgiften kommer ikke statsbudgettet til gode, og følgelig nedsætter den særlige godtgørelsesordning hverken direkte eller indirekte statens indtægter.
 —
 EEG-midlerne står heller ikke til rådighed for de statslige myndigheder. Der er endvidere ingen offentlig kontrol med EEG-midlerne som f.eks. den kontrol, som foretages af Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (BAFA) (forbundsøkonomi- og eksportkontrolstyrelsen) eller Bundesnetzagentur (forbundsnetagenturet).


text:
1.11.97 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 331 /23
 søgte ikke har forfremmet sagsøgeren, skønt denne åben derfor desuden, at når der fortsat er tvivl om undersøgel
 bart kunne forfremmes, og skønt han uden saglig begrun sens resultat, står den trufne afgørelse i misforhold til den
 delse fra ansættelsesmyndigheden lider en væsentlig forsin påtalte adfærd, navnlig i betragtning af de formildende
 kelse i sin karriere . omstændigheder, som disciplinærmyndigheden har henvist
 til .
 Sag anlagt den 22 . august 1997 af Benedetto D'Agostino
 mod Europa-Parlamentet Sag anlagt den 26. august 1997 af Catherine Metdepen
 ( Sag T-242/97) ningen m.fl. mod Kommissionen for Dé Europæiske
 Fællesskaber
 ( 97IC 331/46 )
 ( Sag T-243/97)
 ( 97/C 331/47)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 22 . august 1997 anlagt sag mod Europa-Parla
 mentet af Benedetto D'Agostino, Bruxelles, ved advoka Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 terne Jean-Noel Louis, Thierry Demaseure og Ariane Tor der den 26 . august 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 nel, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos for De Europæiske Fællesskaber af Catherine Metdepen
 Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange. ningen, Jérome Poussielgue og Jürgen Wettig, alle Bruxel
 les, ved advokat Nicolas Lhoëst, Bruxelles, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30,
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: rue de Cessange.
 — Afgørelsen af 28 . oktober 1996 om degradation af sag Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 søgeren fra lønklasse C 1 , løntrin 4, til lønklasse C 5 ,
 løntrin 1 , annulleres.
 — Kommissionens afgørelser, hvorved der meddeltes
 afslag på de tre sagsøgeres ansøgninger om eventuel
 — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkost forlængelse af deres kontrakter som midlertidigt
 ninger. ansatte til i alt fem år, annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 — Det fastslås, at Kommissionens afgørelse af 13 . novem
 ber 1996 er retsstridig, for så vidt som den begrænser
 varigheden af samtlige kontrakter for midlertidigt
 Sagsøgeren gør for det første gældende, at sagsøgte har til ansatte i henhold til artikel 2, litra a ), i ansættelsesvil
 sidesat artikel 7, stk. 1 , i tjenestemandvedtægtens bilag IX kårene for øvrige ansatte til tre år med adgang til for
 ved ikke at overholde en rimelig frist mellem de forskellige længelse i højst et år.
 led i disciplinærforfølgningen, uden at der kan gives nogen
 saglig begrundelse for procedurens varighed. Han har des
 uden påberåbt sig tilsidesættelse af retten til kontradiktion,
 da den anfægtede afgørelse er baseret på dokumenter, som — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 ikke er blevet meddelt ham .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren gør ligeledes gældende, at den pågældende
 afgørelse er behæftet med et åbenbart fejlskøn og er util
 strækkeligt begrundet, og at den er truffet under tilsidesæt Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 telse af proportionalitetsprincippet. Han har fremhævet, at de i sag T-185/97, Godts mod Kommissionen ( 1 ), anførte .
 den anfægtede sanktion er blevet besluttet blot på grund
 lag af ikke-beviste erklæringer, og i visse tilfælde på erklæ
 ringer, som formelt er blevet bestridt af de berørte, og at n EFT C 252 af 16 . 8 . 1997, s. 37.
 de talrige selvmodsigelser i hele sagen ikke gør det muligt
 at fastslå, om de faktiske omstændigheder, der er lagt til
 grund i disciplinærsagen mod ham, er sande . Han mener


text:
3 . 6 . 95 DA | De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 137/21
 ( IV/3 1.553 — Armeringsnet) (-), har Retten ( Første Afde KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 ling ), sammensat af afdelingsformanden, H. Kirschner, og den 8 . marts 1995
 dommerne C.W. Bellamy, B. Vesterdorf, R. Gracía-Valde
 casas og K. Lenaerts; justitssekretær: H. Jung, den 6 . april i sag T-2/93 DEP, Société anonyme à participation ouvrière
 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : Compagnie nationale Air France mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber C )
 1 ) Sagsøgte frifindes. (Konkurrence — fastsættelse af omkostninger)
 ( 95/C 137/52 ) •
 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (Processprog: fransk)
 (') EFT nr . C 306 af 5 . 12 . 1989 .
 ( 2 ) EFT nr . L 260 af 6 . 9 . 1989 , s . 1 . I sag T-2/93 DEP, Société anonyme å participation ouvrière
 Compagnie nationale Air France, Paris, ved advokat Eduard
 Marissens, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg
 hos advokat Lucy Dupong, 14 A, rue des Bains, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld
 mægtigede : F.E. Gonzålez Díaz og G. de Bergues ), støttet af
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS ( befuldmægtigede : J.D. Colahan og C. Vajda ) med valgt
 den 27. april 1995 adresse i Luxembourg på Det Forenede Kongeriges Ambas
 sade, 14, boulevard Roosevelt, TAT SA, Tours ( Frankrig),
 i sag T-443/93 , Casillo Grani sne mod Kommissionen for ved advokat Antoine Winckler, Paris, og Solicitor Romano
 De Europæiske Fællesskaber ( 1 )
 Subiotto, og med valgt adresse i Luxembourg hos advoka
 (Statsstøtte — sagsøgeren erklæret konkurs — retlig inter terne Elvinger & Hoss, 15 , côte d'Eich , og British Airways
 esse — ufornødent at træffe afgørelse) plc, Hounslow ( Det Forenede Kongerige ), ved Solicitors
 ( 95/C 137/51 ) William Allan og James E. Flynn, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokaterne Loesch & Wolter, 11 , rue
 Goethe, angående en begæring om fastsættelse af de
 (Processprog: italiensk) omkostninger, sagsøgeren skal erstatte intervenienten TAT
 SA efter Rettens dom af 19 . maj 1994, sag T-2/93 , Air
 I sag T-443/93 , Casillo Grani sne, San Giuseppe Vesuviano France mod Kommissionen, Sml . II, side 323 , har Retten
 ( Italien ), ved advokaterne Mario Siragusa, Rom, Maurizio (Anden Udvidede Afdeling ), sammensat af afdelingsforman
 D'Albora , Napoli, og Giuseppe Scassellati-Sforzolini, den, B. Vesterdorf, og dommerne D.P.M. Barrington, A.
 Bologna , og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Saggio, H. Kirschner og A. Kalogeropoulos; justitssekretær :
 Ernest Arendt, 8-10, rue Mathias Hårdt, mod Kommissio H. Jung, den 8 . marts 1995 afsagt kendelse, hvis konklusion
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Michel Nolin, lyder således :
 Daniel Calleja y Crespo og Richard Lyal, Kommissionens
 Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, støttet af Italgrani De omkostninger, sagsøgeren skal erstatte intervenienten
 SpA, Napoli ( Italien ), ved advokat Aurelio Pappalardo, TAT SA, fastsættes til 220 000 ffr.
 Trapani, advokaterne Luigi Sico og Felice Casucci, Napoli,
 og advokaterne Massimo Annesi og Massimo Merola , Rom, (M EFT nr . C 45 af 17 . 2 . 1993 .
 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Alain
 Lorang, 51 , rue Albert l er, angående en påstand om
 annullation af Kommissionens beslutning 91 /474/EØF af
 16 . august 1991 om den italienske statsstøtte til selskabet
 Italgrani med henblik på opførelse af et agro-food-
 kompleks i Mezzogiorno (2), har Retten (Anden Udvidede
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, B. Vesterdorf,
 FOR RETTEN I FØRSTE INSTANS
 og dommerne D.P.M. Barrington, A. Saggio, H. Kirschner
 og A. Kalogeropoulos; justitssekretær : fuldmægtig J. Pala den 24 . februar 1995
 cio Gonzålez, den 27. april 1995 afsagt dom, hvis konklu i sag T-2/95 R, Industrie des poudres sphériques mod Rådet
 sion lyder således : for Den Europæiske Union
 ( 95/C 137/53
 1 ) Sag T-443/93 slettes af Rettens register.
 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger, herunder (Processprog: fransk)
 intervenientens .
 I sag T-2/95 R, Industrie des poudres sphériques, Anne
 (!) EFT nr. C 47 af 21 . 2 . 1992 . masse ( Frankrig), ved advokat Chantal Momège, Paris, og
 ( 2 ) EFT nr. L 254 af 11 . 9 . 1991 , s . 14 . med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Alex Schmitt,
 62, avenue Guillaume, mod Rådet for Den Europæiske
 Union ( befuldmægtigede : R. Torrent, J. Monteiro og P.
 Bentley ), hvori der er fremsat begæring om, at der træffes


text:
C 31/20 DA Den Europæiske Unions Tidende 8.2.2003
 Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at anvendelse af små og mellemstore virksomheder — Forbedring af virksom-
 artikel 87, stk. 1, EF ikke udelukkes på grund af direktiv 92/ hedernes ydeevne«. Disse retningslinjer blev første gang an-
 81/EØF. Direktivet er ikke en undtagelsesregel i forhold til meldt til Kommissionen og godkendt i 1992. Med anmeldel-
 statsstøttereglerne, idet direktivet er vedtaget udelukkende på sen, der har ført til den anfægtede beslutning, blev der søgt om
 basis af artikel 93 EF, og ikke ligeledes på basis af artikel 88, en forlængelse af godkendelsen i fem år med virkning fra
 stk. 2 EF og artikel 87, stk. 3, litra e), EF. Ifølge sagsøgeren 1. januar 2001 frem til 31. december 2006.
 tager Kommissionen synspunkt ikke højde for primærrettens
 forrang fremfor den afledte ret, hvilket førte til en fejlagtig
 anvendelse af artikel 87 og 88 EF.
 Sagsøgeren har anfægtet Kommissionens afgørelse om at
 erklære de nævnte retninglinjers fire delprogrammer »vejled-
 ( 1) Rådets direktiv 92/81/EØF af 19.10.1992 om harmonisering af
 punktafgiftsstrukturen for mineralolier (EFT L 316, s. 12).
 ning af virksomheder«, »deltagelse i messer og udstillinger«,
 »deltagelse i samarbejde« og »fremme af design« for uforenelige
 med fællesmarkedet, da de overstiger støtteintensiteterne fast-
 sat i forordning (EF) nr. 70/2001 (1). Endvidere anfægter
 sagsøgeren den antagelse, at støtteprogrammet »deltagelse i
 samarbejde« indeholder en med fællesmarkedet uforenelig
 driftsstøtte, og at Forbundsrepublikken Tyskland først må
 gennemføre de fire delprogrammer, når disse er gjort forenelige
 med fællesmarkedet.
 Sag anlagt den 4. december 2002 af Freistaat Sachsen mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-357/02) Sagsøgeren har gjort gældende, at det af Kommissionen
 fastslåede af flere forskellige grunde, både materielt og procedu-
 remæssigt, er behæftet med fejl. Delstaten Sachsen har anført,
 (2003/C 31/29) at Kommissionen i strid med dens egen meddelelse om den
 hurtige godkendelsesprocedure af støtteordninger til SMV og
 af ændringer i eksisterende støtteordninger (2), havde afgjort
 (Processprog: tysk) sagen efter almindelig fremgangsmåde, og at konklusionerne
 angående de anmeldte støtteordningers forenelighed med
 fællesmarkedet fejlagtigt udelukkende byggede på forordning
 (EF) nr. 70/2001. Kommissionen burde have støttet sin
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der afgørelse på fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte
 den 4. december 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De til små og mellemstore virksomheder (3), som var gældende på
 Europæiske Fællesskaber af Freistaat Sachsen (Tyskland) ved anmeldelsestidspunktet, og i henhold til hvilken den anmeldte
 Rechtsanwalt Th. Lübbig. støtteordning ville have været forenelig med fællesmarkedet.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Subsidiært har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen
 — Artikel 2, stk. 2, og artikel 3 og 4 i Kommissionens også skulle have godkendt den anmeldte støtteordning, såfremt
 beslutning K(2002) 2606 af 24. september 2002 om den var blevet efterprøvet på grundlag af forordning (EF)
 Forbundsrepublikken Tysklands påtænkte støtteordning nr. 70/2001, der først trådte i kraft efter anmeldelsen.
 »Retningslinjer for støtte til udviklingen af små og
 mellemstore virksomheder — Forbedring af virksomhe-
 dernes ydeevne i Sachsen« annulleres.
 Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. ikke i tilstrækkelig grad har påvist, at betingelsen om en
 konkurrencebegrænsende virkning er opfyldt.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (1 ) Kommissionens forordning (EF) nr. 70/2001 af 12.1.2001 om
 anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små
 Inden for rammerne af sagsøgerens program til fordel for små og mellemstore virksomheder (EFT L 10, s. 33).
 og mellemstore virksomheder gives udøvere af liberale erhverv (2 ) EFT 1992 C 213, s. 10.
 samt små og mellemstore virksomheder, der har hovedsæde (3 ) EFT 1996 C 213, s. 4.
 eller fast driftssted i Sachsen, når de anmoder herom, tilskud
 som led i erhvervsstøtten gennem projektstøtte. Retsgrundlaget
 for denne støtte er de i 1992 udstedte »Sachsens Erhvervs- og
 Arbejdsministeriums retningslinjer for støtte til udviklingen af


text:
21.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/17
 Rettens dom af 14. juni 2012 — Vereniging Milieudefensie et Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht mod Kommissionen
 (Sag T-396/09) (1)
 (Miljø - forordning (EF) nr. 1367/2006 - medlemsstaternes forpligtelse til at beskytte og forbedre luftkvaliteten - midlertidig undtagelse meddelt en medlemsstat - anmodning om intern prøvelse - afslag - individuel foranstaltning - gyldighed - Århuskonventionen)
 2012/C 217/35
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøgere: Vereniging Milieudefensie (Amsterdam, Nederlandene) og Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht (Utrecht, Nederlandene) (ved advokat A. van den Biesen)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved P. Oliver, W. Roels og A. Alcover San Pedro, derefter ved P. Oliver, A. Alcover San Pedro og E. Manhaeve, og endelig ved P. Oliver, A. Alcover San Pedro og B. Burggraaf, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Kongeriget Nederlandene (ved C. Wissels, Y. de Vries, J. Langer og M. de Ree, som befuldmægtigede), Europa-Parlamentet (først ved L. Visaggio og A. Baas, derefter ved L. Visaggio og G. Corstens, som befuldmægtigede) og Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Moore og F. Naert, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 6121 af 28. juli 2009, hvorved Kommissionen afviste den anmodning om en intern prøvelse af Kommissionens afgørelse K(2009) 2560 af 7. april 2009, der meddelte Kongeriget Nederlandene en midlertidig undtagelse vedrørende dets forpligtelser, der gælder efter Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/50/EF af 21. maj 2008 om luftkvaliteten og renere luft i Europa (EUT L 152, s. 1)
 Konklusion
 1)
 Kommissionens beslutning K(2009) 6121 af 28. juli 2009 annulleres.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler Vereniging Milieudefensies og Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrechts omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 3)
 Kongeriget Nederlandene, Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 297 af 5.12.2009.


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/35
 Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 26. februar 2007 — Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním (OSA) mod Miloslav Lev (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajský soud v Praze — Den Tjekkiske Republik)
 (Sag C-282/06) (1)
 (2007/C 95/70)
 Processprog: tjekkisk
 Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registeret.
 (1) EUT C 212 af 2.9.2006.


text:
23.6.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 140/26
 Sag anlagt den 18. april 2007 — Toshiba mod Kommissionen
 (Sag T-113/07)
 (2007/C 140/47)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Toshiba Corp. (Tokyo, Japan) (ved solicitor J. MacLennan, laywers A. Schulz og J. Borum)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning af 24. januar 2007 — sag COMP/F/38.899 — gasisoleret koblingsudstyr — annulleres, eller
 —
 Kommissionens beslutning annulleres, for så vidt som den vedrører Toshiba, eller
 —
 beslutningens artikel 1 og 2 ændres, således at den bøde, der er blevet pålagt Toshiba, annulleres eller nedsættes væsentligt, og
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostninger forbundet med bankgarantien.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har i henhold til artikel 230 EF anlagt et søgsmål med påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 24. januar 2007 (sag COMP/F/38.899 — gasisoleret koblingsudstyr — K(2006) 6762 endelig udg.), hvorved Kommissionen lagde til grund, at sagsøgerne blandt andre virksomheder havde overtrådt artikel 81, stk. 1, EF og artikel 53 EØS inden for sektoren for gasisoleret koblingsudstyr (herefter »GIK«) gennem en samling aftaler og samordnet praksis, der bestod i a) markedsopdeling, b) tildeling af kvoter og opretholdelse af de respektive markedsandele, c) tildeling af individuelle GIK-projekter (aftaler om tildeling af udbud) til angivne producenter og manipulation af proceduren for afgivelse af bud vedrørende disse projekter, d) prisfastsættelse, e) aftaler om ophør af licensaftaler med virksomheder, der ikke var medlemmer af kartellet, og f) udveksling af følsomme markedsoplysninger. Sagsøgeren har nedlagt en subsidiær påstand om annullation eller nedsættelse af de bøder, der er blevet pålagt.
 Ifølge sagsøgeren har Kommissionen tilsyneladende støttet sine antagelser på tre ordninger, hvoraf den har konkluderet, at der foreligger et verdensomspændende kartel. Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen, selv hvis dette var tilfældet, ikke har nogen kompetence vedrørende adfærd, der måtte medføre konkurrencebegrænsninger uden for EØS.
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen ikke på tilstrækkelig måde har godtgjort, at sagsøgeren deltog i nogen aftale eller samordnet praksis om ikke at sælge i Europa, eller at europæiske GIK-leverandører kompenserede de japanske selskaber for ikke at indtræde i Europa ved at »fylde« europæiske projekter ind i den europæiske »UK«-kvote (1). Sagsøgeren gør endvidere gældende, at Kommissionen som grundlag for sine antagelser har støttet sig på bevismateriale, der på tilsvarende måde er indirekte, uklart og uunderbygget og som i det væsentlige udgøres af mundtlige erklæringer, der hidrører fra ansøgeren om bødefritagelse, og den hævdes endvidere at have set bort fra beviser, der er blevet fremlagt med henblik på at tilbagevise de inkriminerende erklæringer.
 Endvidere anfører sagsøgeren, at mens selskabet ikke benægter, at det deltog i »UK-aftalen«, var den omhandlede aftale en verdensomspændende aftale, der ikke omfattede Europa, i forhold til hvilken Kommissionen ikke har nogen kompetence. Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen i sit forsøg på at bringe sagsøgeren ind under dens kompetenceområde foretog en fuldstændig ændring af fokus vedrørende den retlige bedømmelse af, hvorvidt der forelå en »fælles forståelse« (at de japanske selskaber ville undlade at indtræde på det europæiske marked, og at de europæiske selskaber på samme måde ville undlade at konkurrere i Japan) og hvorvidt visse europæiske projekter systematisk blev rapporteret til de japanske selskaber eller »fyldt« ind i den europæiske »UK«-kvote som led i denne »fælles forståelse«. Det gøres således gældende, at Kommissionen ikke har godtgjort, at sagsøgeren bør holdes ansvarlig for rækken af overtrædelser på europæisk plan, og at den således har foretaget et åbenbart fejlskøn.
 Det gøres endvidere gældende, at den anfægtede beslutning er ugyldig som følge af processuelle uregelmæssigheder. Sagsøgeren gør i denne forbindelse gældende, at retten til kontradiktion er blevet tilsidesat, eftersom Kommissionen har undladt at give en tilstrækkelig begrundelse, give adgang til bevismateriale, samt at den har foretaget en urigtig gengivelse af bevismateriale.
 Subsidiært gør sagsøgeren gældende, at Kommissionens undladelse af at foretage en korrekt fordeling af ansvaret mellem de europæiske og de japanske selskaber har medført, at den metode, der blev anvendt ved fastsættelsen af de bøder, der er blevet pålagt beslutningens adressater, er ugyldig. Sagsøgeren gør i denne henseende gældende, at Kommissionen ikke foretog en korrekt bedømmelse af enten overtrædelsens alvor eller varighed og således foretog en urimelig forskelsbehandling af sagsøgeren.
 (1) »U« står for »udstyr« og »K« står for »kvote«.


text:
27.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 138/40
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Markkinaoikeus (Finland) den 19. februar 2015 — Viiniverla Oy mod Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto
 (Sag C-75/15)
 (2015/C 138/54)
 Processprog: finsk
 Den forelæggende ret
 Markkinaoikeus
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Viiniverla Oy
 Sagsøgt: Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal der ved vurderingen af, om der foreligger en antydning som omhandlet i artikel 16, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 110/2008 af 15. januar 2008 om definition, betegnelse, præsentation og mærkning af samt beskyttelse af geografiske betegnelser for spiritus og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 1576/89 (1) tages udgangspunkt i en almindeligt oplyst, rimeligt opmærksom og velunderrettet gennemsnitsforbruger?
 2)
 I forbindelse med vurderingen af forbuddet mod at anvende betegnelsen »Verlados« for en spiritus fremstillet på basis af æbler, der markedsføres under denne betegnelse i Finland, hvorved forbuddet er nedlagt med henblik på at beskytte den geografiske betegnelse »Calvados«, hvilken betydning har da følgende omstændigheder for fortolkningen af begrebet »antydning« som omhandlet i artikel 16, litra b), i forordning nr. 110/2008 og anvendelsen af denne forordning:
 a)
 Den første del (»Verla«) af betegnelsen »Verlados« er en landsby i Finland, som den finske forbruger muligvis kender.
 b)
 Den første del (»Verla«) af betegnelsen »Verlados« henviser til producenten af dette produkt, Viiniverla Oy.
 c)
 »Verlados« er et lokalt produkt fremstillet i Verla, hvoraf der gennemsnitligt er blevet solgt et par hundrede liter om året i vinejendommens egen restaurant, og som i begrænset omfang kan fås på bestilling ved det statslige alkoholselskab som omhandlet i alkoholloven.
 d)
 Ordene »Verlados« og »Calvados« har ud af tre stavelser kun én til fælles (»dos«), men de sidste fire bogstaver (»ados«), dvs. halvdelen af bogstaverne i de respektive ord, er identiske?
 3)
 Såfremt betegnelsen »Verlados« anses for en antydning som omhandlet i artikel 16, litra b), i forordning nr. 110/2008, kan anvendelsen af denne betegnelse da alligevel begrundes med en af de ovenfor nævnte omstændigheder eller en anden omstændighed, f.eks. den, at der i det mindste ikke er risiko for, at finske forbrugere tror, at »Verlados« er fremstillet i Frankrig?
 (1) EUT L 39, s. 16


text:
16.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 174/9
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 3. maj 2012 — Lebara Ltd mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-520/10) (1)
 (Beskatning - sjette momsdirektiv - artikel 2 - levering af tjenesteydelser mod vederlag - teletjenester - forudbetalte telefonkort indeholdende oplysninger, som gør det muligt at foretage internationale opkald - markedsføring gennem et distributørnetværk)
 2012/C 174/11
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 First-tier Tribunal (Tax Chamber)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Lebara Ltd
 Sagsøgt: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — fortolkning af artikel 2, nr. 1), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — telefonkort der sælges af en afgiftspligtig person hjemmehørende i en medlemsstat til en handlende, der er hjemmehørende i en anden medlemsstat, og som videresælges af denne handlende til personer, som anvender dem til at foretage telefonopkald — transaktion bestående af flere elementer — regler om pålæggelse af merværdiafgift
 Konklusion
 Artikel 2, nr. 1), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 2003/92/EF af 7. oktober 2003, skal fortolkes således, at en telefonioperatør, der udbyder teletjenester bestående i til en distributør at sælge telefonkort, som dels indeholder alle nødvendige oplysninger til at foretage internationale telefonopkald ved hjælp af en infrastruktur, der er stillet til rådighed af nævnte operatør, dels af distributøren bliver videresolgt i eget navn og for egen regning til slutbrugere, enten direkte eller gennem andre afgiftspligtige personer, såsom grossister og detailhandlere, leverer en teletjeneste mod vederlag til distributøren. Nævnte operatør leverer derimod ikke en anden tjenesteydelse mod vederlag til slutbrugeren, når denne efter at have erhvervet telefonkortet udøver retten til at foretage telefonopkald ved at anvende de på kortet påførte oplysninger.
 (1) EUT C 30 af 29.1.2011.


text:
24.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 279/45
 Sag anlagt den 23. juni 2015 — Universal Protein Supplements mod KHIM (gengivelse af en body builder)
 (Sag T-335/15)
 (2015/C 279/56)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Universal Protein Supplements Corp. (New Brunswick, De Forenede Stater) (ved barrister S. Malynicz)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke, som gengiver en body builder — registreringsansøgning nr. 13 060 991
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 6. marts 2015 af Femte Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 2958/2014-5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning nr. 207/2009.


text:
10.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 371/28
 Sag anlagt den 25. august 2016 — Société wallonne des aéroports mod Kommissionen
 (Sag T-474/16)
 (2016/C 371/30)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Société wallonne des aéroports SA (SOWEAR) (Namur, Belgien) (ved advokaterne A. Lepièce og H. Baeyens)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagsøgerens begæring om forening af den foreliggende sag med sag T-818/14 antages til realitetsbehandling og imødekommes.
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling, og der gives sagsøgeren medhold.
 Som følge heraf
 —
 annulleres artikel 3, 4, 5 og 6 i Kommissionens afgørelse af 1. oktober 2014 nr. SA.14093 vedrørende de af Belgien til fordel for Brussels South Charleroi Airport og Ryanair gennemførte foranstaltninger, og
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører den retlige fejl, som Kommissionen begik derved, at den undersøgte de afgifter, som Brussels South Charleroi Airport (BSCA) havde betalt sagsøgeren, på grundlag af artikel 107 TEUF, på trods af, at afgørelserne om at investere, om at iværksætte anlæggelsen af lufthavnsinfrastrukturerne og om at stille dem til rådighed for BSCA blev truffet før afsigelsen af dom af 12. december 2000, Aéroports de Paris mod Kommissionen (T-128/98, EU:T:2000:290), som blev stadfæstet af Domstolen ved dom af 24. oktober 2002, Aéroports de Paris mod Kommissionen (C-82/01 P, EU:C:2002:617).
 2.
 Andet anbringende vedrører den retlige fejl, som Kommissionen begik ved at kvalificere Instrument Landing System (ILS) og tjenesteydelsen med lysafmærkning af start- og landingsbaner som udstyr og tjenesteydelser af økonomisk art.
 3.
 Med det tredje anbringende gøres det gældende, at Kommissionens argumentation for fastlæggelsen af den BSCA påhvilende årlige markedsafgift er baseret på en ukorrekt beregningsmetode og ukorrekte beregningsfaktorer, som har en væsentlig indvirkning på støttens størrelse, og i øvrigt er behæftet med en åbenbar begrundelsesmangel.
 4.
 Fjerde anbringende vedrører den retlige fejl, som Kommissionen begik dels ved i det afgiftsbeløb, der skal tilbagesøges hos BSCA, at inkludere den støtte, der blev ydet til sikkerhedsopgaven (dvs. tilskuddet »brandvæsen-vedligeholdelse«), dels ved ikke at tage nedsættelsen i 2014 og 2015 af tilskuddet »brandvæsen-vedligeholdelse« i betragtning.


text:
6.6.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/15
 Rettens kendelse af 17. marts 2017 — Deutsche Post mod Kommissionen
 (Sag T-152/12) (1)
 ((Statsstøtte - postsektoren - støtte ydet Deutsche Post af de tyske myndigheder - prisstigning på frimærker kombineret med tilskud med henblik på at dække udgifter til pensioner til ansatte, der har status af tjenestemænd - afgørelse, hvorved støtten erklæres uforenelig med det indre marked - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2017/C 178/18)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Deutsche Post AG (Bonn, Tyskland) (ved advokaterne J. Sedemund, T. Lübbig og M. Klasse)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved D. Grespan, T. Maxian Rusche og R. Sauer, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: UPS Europe NV/SA (Bruxelles, Belgien) og United Parcel Service Deutschland Inc. & Co. OHG (Neuss, Tyskland) (først ved advokaterne E. Henny og T. Ottervanger, derefter ved advokat T. Ottervanger)
 Sagens genstand
 Påstand i henhold til artikel 263 TEUF om annullation af artikel 1 og 4-6 i Kommissionens afgørelse 2012/636/EU af 25. januar 2012 om Tysklands foranstaltning C 36/07 (ex NN 25/07) til fordel for Deutsche Post AG (EUT 2012, L 289, s. 1).
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne sagsomkostninger og betaler de af Deutsche Post AG afholdte sagsomkostninger.
 3)
 UPS Europe og United Parcel Service Deutschland bærer deres egne sagsomkostninger.
 (1) EUT C 165 af 9.6.2012.


text:
10.11.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 317/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- for de pågældende udøvere af transportvirksomhed inden
 se afsagt den 17. juli 2001 af Verwaltungsgericht Frankfurt for indenlandsk og international transport (1) for så vidt
 am Main i sagen Glencore Grain Rotterdam BV mod angår afsnittet om »personbefordring«, eller under alle
 Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung omstændigheder idet den ikke har underrettet Kommis-
 sionen om de nævnte bestemmelser.
 (Sag C-334/01)
 2. Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 (2001/C 317/26)
 Ved kendelse afsagt den 17. juli 2001, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 7. september 2001, har Verwaltungsgericht
 Frankfurt am Main i sagen Glencore Grain Rotterdam BV mod Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung forelagt De
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi-
 ciel afgørelse af følgende spørgsmål: Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 som i sag C-323/01 (2). Gennemførelsesfristen udløb den
 1. oktober 1999.
 Skal artikel 8, stk. 2, andet afsnit, andet led, i Kommissionens
 forordning (EF) nr. 2372/95 (1) af 10. oktober 1995 fortolkes
 således, at artikel 47, stk. 2 i Kommissionens forordning (EØF)
 nr. 3665/87 (2) af 27. november 1987 kun finder tilsvarende (1) EFT L 277 af 14.10.1998, s. 17.
 anvendelse på betingelse af, at tolvmånedersfristen for doku- (2) Jf. s. 12 i dette nummer af Tidende.
 mentationen for indførslen i det pågældende AVS-land først
 begynder at løbe, når hovedforpligtelsen i henhold til denne
 forordning, nemlig indførslen i AVS-landet, er opfyldt?
 (1) EFT L 242, s. 3.
 (2) EFT L 351, s. 1.
 Sag anlagt den 7. september 2001 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-336/01)
 Sag anlagt den 7. september 2001 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik (2001/C 317/28)
 (Sag C-335/01)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. sep-
 tember 2001 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommissio-
 (2001/C 317/27) nen for De Europæiske Fællesskaber ved M. Wolfcarius, som
 befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. sep-
 tember 2001 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved M. Wolfca- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 rius, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg. følgende påstande:
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt 1. Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 følgende påstande: forpligtelser i henhold til direktivet, idet den ikke har sat
 de nødvendige love og administrative bestemmelser i
 kraft for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets
 1. Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine direktiv 98/78/EF af 27. oktober 1998 om supplerende
 forpligtelser i henhold til direktivet, idet den ikke har sat tilsyn med forsikringsselskaber i en forsikringsgruppe (1),
 de nødvendige love og administrative bestemmelser i eller under alle omstændigheder idet den ikke har un-
 kraft for at efterkomme Rådets direktiv 98/76/EF af derrettet Kommissionen om de nævnte bestemmelser.
 1. oktober 1998 om ændring af direktiv 96/26/EF
 om adgang til erhvervet godstransport ad landevej og
 erhvervet personbefordring ad landevej samt om gensidig 2. Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost-
 anerkendelse af den faktiske udøvelse af etableringsfrihed ninger.


text:
24.10.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 327/11
 Ð Hvilken fremgangsmåde skal man, jf. herved artikel 1, Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 stk. 4, andet led, i direktiv 91/689/EéF benytte i en afsagt den 23. april 1998 af Bundesvergabeamt i sagen
 enkelt medlemsstat, der ùnsker at kvalificere sådant 1. Telaustria Verlags Gesellschaft mbH, 2. Telefonadress
 affald som farligt, der adskiller sig fra det affald, som GmbH mod Post & Telekom Austria AG, adciteret:
 er opfùrt på den ved beslutning 904/94/EF vedtagne Herold Business Data AG
 liste, og som har en af egenskaberne ifùlge bilag III til
 direktivet, i det organ, som det påhviler at foretage (Sag C-324/98)
 bedùmmelsen og herefter give meddelelse til Kommis-
 (98/C 327/17)
 sionen?
 Ð Kan også medlemsstatens domstole vñre forpligtet til Ved kendelse afsagt den 23. april 1998, indgået til Dom-
 at give meddelelse til Kommissionen? stolens Justitskontor den 26. august 1998, har Bundesver-
 gabeamt Ð 8. Afdeling Ð i sagen 1. Teleaustria Verlags
 Gesellschaft mbH, 2. Telefonadress GmbH mod Post &
 Telekom Austria AG, adciteret: Herold Business Data AG
 forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmod-
 Ð Krñver EF-bestemmelserne, at stoffet »[methylen]di-
 ning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 phenyldiisocyanat« (MDI) kvalificeres som farligt
 affald?
 (1) EFT L 377 af 31.12.1991, s. 20.
 Hovedspùrgsmål:
 (2) EFT L 356 af 31.12.1994, s. 14.
 Kan det udledes af forarbejderne til Rådets direktiv 92/50/
 EéF (1), navnlig af Kommissionens forslag (KOM(90) 372
 endelig udg., EFT C 23 af 31.1.1993) eller af definitionen
 af begrebet »offentlig tjenesteydelsesaftale« i artikel 1,
 litra a), i direktiv 92/50/EéF, at bestemte kategorier af
 kontrakter på forhånd må anses for at vñre udelukket fra
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse direktivets anvendelsesområde, hvorved der er tale om
 afsagt den 19. august 1998 af Tribunale civile e penale di kontrakter, som ordregivere omfattet af direktivet indgår
 Verona i sagen Idropi SpA mod MTMD-Lydis Megatherm med virksomheder, der leverer tjenesteydelser, alene på
 Magneta SA grund af visse fñlles egenskaber, som nñvnt i Kommissio-
 nens forslag KOM(90) 372, og uden at artikel 1, litra a),
 (Sag C-323/98)
 nr. i)-viii), eller artikel 4, 5 og 6 i direktiv 92/50/EéF skal
 anvendes?
 (98/C 327/16)
 Såfremt hovedspùrgsmålet besvares bekrñftende, spùrges:
 Ved kendelse afsagt den 19. august 1998, indgået til Dom-
 stolens Justitskontor den 25. august 1998, har Tribunale
 civile e penale di Verona i sagen Idropi SpA mod MTMD-
 Lydis Megatherm Magneta SA forelagt De Europñiske Falder sådanne kategorier af kontrakter, navnlig henset til
 Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudiciel betragtning 24 til Rådets direktiv 93/38/EéF (2), også ind
 afgùrelse af fùlgende spùrgsmål: under anvendelsesområdet for direktiv 93/38/EéF?
 Er anvendelsen af principperne i Rom-traktatens artikel 34, Såfremt spùrgsmål 2 besvares bekrñftende, spùrges:
 59 og 73 B om fri bevñgelighed for varer, tjenesteydelser
 og kapital uforenelig med og til hinder for den nationale
 bestemmelse, der fùlger af den italienske civilproceslov
 (c.p.c.), artikel 633, sidste stykke, hvorefter den sñrlige Kan disse kategorier, der er udelukket fra anvendelsesom-
 beskyttelse i henhold til c.p.c., artikel 633 ff., ikke kan rådet for direktiv 93/38/EéF, i analogi med forslag
 indrùmmes en italiensk kreditor i forhold til en uden- KOM(90) 372 tilstrñkkeligt beskrives på den måde, at de
 landsk debitor, når forkyndelsen af betalingspålñgget skal har den egenskab, at en ordregiver, som er omfattet af det
 finde sted i udlandet? personelle anvendelsesområde for direktiv 93/38/EéF,
 overfùrer en tjenesteydelse under ordregiverens kompe-
 tence til en virksomhed efter ordregiverens valg og samti-
 dig indrùmmer virksomheden ret til ùkonomisk at udnytte
 den pågñldende tjenesteydelse?
 ---pagebreak--- C 327/12 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 24.10.98
 Som tillñg til de fùrste tre spùrgsmål spùrges: Sag anlagt den 4. september 1998 af Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-327/98)
 Er en ordregiver, der er omfattet af det personelle anven-
 delsesområde for direktiv 93/38/EéF Ð i det tilfñlde, at (98/C 327/18)
 en af ham indgået kontrakt udviser trñk af en tjenestey-
 delsesaftale efter betydningen i artikel 1, punkt 4, litra a),
 i direktiv 93/38/EéF sammen med trñk af andre aftaler af
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 kontraktmñssig art, som ikke er omfattet af direktivets
 4. september 1998 anlagt sag mod Den Franske Republik
 anvendelsesområde Ð forpligtet til at udsondre den del af
 af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved
 hele kontrakten, som omfattes af direktiv 93/38/EéF, for
 ledende juridisk konsulent Richard Wainwright, Kommis-
 så vidt dette er teknisk muligt og ùkonomisk forsvarligt,
 sionens Juridiske Tjeneste, og Olivier Couvert-CasteÂra, der
 og undergive kontrakten en udbudsprocedure som forud-
 er udstationeret som national ekspert ved Kommissionens
 sat i dette direktivs artikel 1, punkt 7, således som EF-
 Juridiske Tjeneste, som befuldmñgtigede, og med valgt
 Domstolen har krñvet i sag C-3/88 (3) fùr ikrafttrñdelsen
 adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz,
 af direktiv 92/50/EéF i forbindelse med en aftale, der ikke
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirch-
 i sin helhed var omfattet af Rådets direktiv 77/62/EéF (4)?
 berg.
 Såfremt dette spùrgsmål besvares bekrñftende, spùrges:
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Skal den kontraktlige indrùmmelse af retten til eksklusiv
 Ð Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat
 ùkonomisk udnyttelse af resultatet af en tjenesteydelse, der
 sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten, idet den
 indbringer tjenesteyderen en indtñgt, som ganske vist ikke
 ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love
 kan bestemmes konkret, men som efter almindelig erfaring
 og administrative bestemmelser, som er nùdvendige for
 ikke er ubetydelig og kan forventes at overstige omkost-
 at efterkomme artikel 9, 10, 11, 12, og 14 i Rådets
 ningerne ved tjenesteydelsen, anses for modydelsen for
 direktiv 93/15/EéF af 5. april 1993 om harmonisering
 levering af tjenesteydelsen, således som EF-Domstolen i
 af bestemmelserne om markedsfùring af og kontrol
 sag C-272/91 (5) udtalte i forbindelse med en indkùbsaftale
 med eksplosivstoffer til civil brug (1).
 og myndighedsmñssigt indrùmmet ret, der trådte i stedet
 for en modydelse?
 Ð Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Som tillñg til de ovenstående spùrgsmål spùrges:
 Skal bestemmelserne i artikel 1, punkt 4, litra a) og litra c), Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 i direktiv 93/38/EéF fortolkes således, at en aftale, hvoref-
 ter der skal leveres tjenesteydelser som forudsat i
 I henhold til artikel 19, stk. 1, i direktiv 93/15/EéF skal
 bilag XVI A, kategori 15, mister sin karakter af tjenestey-
 medlemsstaterne sñtte de nùdvendige bestemmelser i kraft
 delsesaftale og bliver til en indkùbsaftale, såfremt tjene-
 for at efterkomme artikel 9, 10, 11, 12, 13 og 14 inden
 steydelsen går ud på at fremstille et stort antal ensartede
 den 30. september 1993.
 rùrlige ting med ùkonomisk vñrdi og dermed varer i den
 betydning, som forudsñttes i EF-traktatens artikel 9 og
 30?
 Kommissionen har ikke modtaget nogen meddelelse fra de
 franske myndigheder om udstedelsen af de ovenfor nñvnte
 Såfremt der svares bekrñftende på dette spùrgsmål, spùr- bestemmelser.
 ges:
 (1) EFT L 121 af 15.5.1993, s. 20.
 Skal EF-Domstolens dom i sag C-3/88 fortolkes således, at
 en sådan indkùbsaftale skal udsondres fra de ùvrige
 bestanddele af leveringskontrakten og derpå undergives en
 udbudsprocedure efter betydningen i artikel 1, punkt 7, i
 direktiv 93/38/EéF, så vidt dette er teknisk muligt og ùko-
 nomisk forsvarligt? Sag anlagt den 4. september 1998 af Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber mod Kongeriget Belgien
 (1) EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1. (Sag C-328/98)
 (2) EFT L 199 af 9.8.1993, s. 84.
 (3) Sml. 1989, s. 4035. (98/C 327/19)
 (4) EFT L 13 af 15.1.1977, s. 1.
 (5) Sml. 1992 I, s. 3929.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 4. september 1998 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af


text:
1.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/19
 Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 17. november 2015 — María Pilar Plaza Bravo mod Servicio Público de Empleo Estatal Dirección Provincial de Álava (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco — Spanien)
 (Sag C-137/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - direktiv 79/7/EØF - artikel 4, stk. 1 - ligebehandling af mandlige og kvindelige arbejdstagere - deltidsansatte, som hovedsageligt er kvinder - national lovgivning, hvori er fastsat en maksimal arbejdsløshedsunderstøttelse - lovgivning, der ved beregningen af dette beløb benytter forholdet mellem de berørte deltidsansattes arbejdstid og de fuldtidsansattes arbejdstid))
 (2016/C 038/27)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: María Pilar Plaza Bravo
 Sagsøgt: Servicio Público de Empleo Estatal Dirección Provincial de Álava
 Konklusion
 Artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring er ikke — under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede — til hinder for en national retsforskrift, hvorefter en deltidskoefficient svarende til den procentdel, som deltidsarbejdet udgør af en sammenlignelig fuldtidsansats arbejde, finder anvendelse på det maksimale beløb for arbejdsløshedsydelser, der er fastsat ved lov, med henblik på beregning af omfanget af den arbejdsløshedsydelse ved fuldstændig arbejdsløshed, der skal udbetales som følge af tabet af en deltidsansættelse, som var den eneste beskæftigelse.
 (1) EUT C 178 af 1.6.2015.


text:
30 . 3 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 95/7
 åbning af alternative net i forhold til tjenestele denne er en retsakt henhørende under EF-traktatens
 verandører, som driver dem i henhold til natio afsnit XII, idet det eneste retsgrundlag, der kan komme
 nale meget forskelligartede ordninger, indebærer på tale, er artikel 129 D ( for så vidt denne bestemmelse
 direktivet en ulige behandling af disse tjenestele angiver den relevante fremgangsmåde ). Europa-Parla
 verandører, idet det begunstiger nogle og skader mentet anfører herved for det første, at afgørelsen på
 andre på en måde, der er uforenelig med pligten trods af de af Rådet gennemførte formelle og termino
 til ikke at forskelsbehandle og til ligebehandling, logiske ændringer i forhold til Kommissionens forslag
 som ikke alene påhviler medlemsstaterne, men indeholder en lang række » retningslinjer «, der begrun
 også Fællesskabets institutioner. Denne mangel der en anvendelse af artikel 129 D , stk . 1 . For det andet
 ved retsakten er så meget desto mere alvorlig, angår afgørelsen endvidere en lang række spørgsmål, der
 fordi de retlige regler om virksomhed som er omfattet af begrebet » interoperabilitet « ( arti
 tjenesteleverandør af kabel-tv i Portugal, selv om kel 129 C, stk . 1 , andet led, for så vidt artikel 129 C
 de er liberale med hensyn til godkendelse, for angiver de pågældende emner ), idet reguleringen af disse
 stærker virkningen af liberaliseringen, når det spørgsmål i sig selv begrunder en anvendelse af arti
 netop i betragtning af den relativt mindre udvik kel 129 D , stk . 3 . Endelig gælder det, at da der ved
 ling af det nationale offentlige net ville være afgørelsen er sket en fastlæggelse af projekter af fælles
 ønskeligt, at foranstaltningen blev gennemført interesse, er Fællesskabets bidrag et spørgsmål, der
 gradvis og over længere tid . henhører under artikel 129 C, stk. 1 , tredje led, idet det
 korrekte retsgrundlag også herved er artikel 129 D,
 — Magtfordrejning: det synes ikke at være formålet med stk . 3 . Da traktaten angiver særlige retsgrundlag, kan
 direktiv 95/5 l /EF at skabe et ligeligt grundlag for en artikel 235 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske
 større konkurrence med hensyn til leje af net og således Fællesskab som subsidiært, retsgrundlag under ingen
 også med hensyn til de liberaliserede teletjenester, men omstændigheder komme i betragtning.
 derimod i det skjulte at fremskynde den fuldstændige
 liberalisering af infrastrukturerne og at give de kabel — ( Subsidiært ) gør Europa-Parlamentet gældende, at
 tv-leverandører, der allerede er etableret i visse medlems Rådet har overskredet sine beføjelser og gjort sig skyldig
 stater, hvor de ikke har nogen konkurrence, en privile i magtfordrejning, for så vidt angår artikel 2 , stk. 2 , i den
 geret stilling. anfægtede afgørelse . Ved denne bestemmelse gives den
 anfægtede afgørelse en ubestemt rækkevidde, og Rådet
 (') EFT nr . L 256 af 26 . 10 . 1995 , s . 49 . har ved bestemmelsen ensidigt forbeholdt sig en kom
 petence, hvortil navnlig kommer, at der ved bestemmel
 sen på forhånd er sket en krænkelse af Europa
 Parlamentets ret til at deltage i lovgivningsprocessen .
 ( ] ) Afgørelse 95/468/EF, offentliggjort i EFT nr . L 269 af 11 . 11 .
 Sag anlagt den 25 . januar 1996 af Europa-Parlamentet mod 1995 , s . 23 .
 Rådet for Den Europæiske Union
 ( Sag C-22/96 )
 ( 96/C 95/ 10 )
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 25 . januar 1996 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 Union af Europa-Parlamentet ved Johann Schoo og José Sag anlagt den 26. januar 1996 af Kommissionen for De
 Luis Rufas Quintana, som befuldmægtigede, og med valgt Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 adresse i Luxembourg i Parlamentets Generalsekretariat, ( Sag C-23/96 )
 Tour-bygningen, Kirchberg. ( 96/C 95/ 11 )
 Europa-Parlamentet har nedlagt følgende påstande : Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 — I medfør af EF-traktatens artikel 173 annulleres Rådets 26 . januar 1996 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Michel
 afgørelse af 6 . november 1995 om fællesskabsstøtte til
 Nolin og Jean-Francis Pasquier, som befuldmægtigede, og
 telematisk dataudveksling mellem administrationerne i
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la
 Fællesskabet ( IDA )(').
 Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg.
 — I hvert fald annulleres afgørelsens artikel 2, stk. 2, i
 medfør af EF-traktatens artikel 173 . Kommissionens har nedlagt følgende påstande :
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. — Det fastslås, at Den Franske Republik ikke har overholdt
 sine forpligtelser i henhold til traktaten, idet den ikke har
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: sat de love og administrative bestemmelser i kraft, der er
 nødvendige for at efterkomme Kommissionens direktiv
 — Europa-Parlamentet gør gældende, at det fremgår af 91 /507/EØF (') om ændring af bilaget til Rådets direktiv
 formålet med og indholdet af den anfægtede afgørelse, at 75/318/EØF ( 2 ) om tilnærmelse af medlemsstaternes
 ---pagebreak--- Nr . C 95/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 30. 3 . 96
 lovgivning om normer og forskrifter vedrørende analy Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 tiske, toksikologisk-farmakologiske og kliniske under afsagt den 29. november 1995 af High Court of Justice in
 søgelser af lægemidler, selv om fristen udløb den Northern Ireland, Queen's Bench Division ( Crown Side ),
 1 . januar 1992 . i sagen Norbrook Laboratories Ltd mod Ministry of
 Agriculture, Fisheries and Food
 — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost ( Sag C-29/96 )
 ninger . 96/C 95/ 13 )
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de Ved kendelse afsagt den 29 . november 1995 , indgået til
 samme som i sag C-18/96 ( 3 ). Domstolens Justitskontor den 5 . februar 1996 , har High
 Court of Justice in Northern Ireland, Queen's Bench
 ( 1 ) EFT nr . L 270 af 26 . 9 . 1991 , s . 32 .
 Division ( Crown Side ) i sagen Norbrook Laboratories Ltd
 ( 2 ) EFT nr. L 147 af 9 . 6 . 1975 , s . 1 . mod Ministry of Agriculture, Fisheries and Food forelagt De
 ( 3 ) EFT nr. C 77 af 16 . 3 . 1996 , s . 8 . Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 1 . Skal Rådets direktiv 81 /851 /EØF af 28 . september 1981
 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgiv
 ning om veterinærmedicinske præparater ( ] ) og direktiv
 81 /852/EØF af 28 . september 1981 om indbyrdes
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om analyti
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse ske, toksiko-farmakologiske og kliniske normer og
 afsagt den 26. januar 1996 af Länsrätten i Jönköpings forskrifter for afprøvning af veterinærmedicinske præ
 län, Sverige, i sagen Danisco Sugar AB mod Almänna parater ( 2 ) ( navnlig artikel 5 , 8 , 9, 11 , 14, 29-31 , 35 , 40
 ombudet og 41 i direktiv 81/851 /EØF og første del i bilaget til
 ( Sag C-27/96 ) direktiv 81 /852/EØF — i den affattelse, disse bestem
 melser havde, før de blev ændret — fortolkes således, at
 ( 96/C 95/ 12 )
 den kompetente myndighed i en medlemsstat under de
 beskrevne omstændigheder
 Ved kendelse afsagt den 26 . januar 1996 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 30 . januar 1996 , har Låns a ) kan kræve, at en ansøger om en markedsføringstil
 ratten i Jonskopings lån, Sverige, i sagen Danisco Sugar AB ladelse for et veterinærmedicinsk præparat ( herefter
 mod Allmånna ombudet forelagt De Europæiske Fællesska » produktet «) meddeler den kompetente myndighed
 bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af — eller træffer forholdsregler med henblik på
 følgende spørgsmål : meddelelse af — navn og adresse på samtlige
 producenter af det stof, som ansøgeren agter at
 1 . Skal traktaten om Sveriges, Finlands og Østrigs tiltræ indkøbe med henblik på anvendelse som et af de
 delse ('), særlig artikel 137, stk. 2 , artikel 145 , stk . 2, og virksomme stoffer ( herefter » det virksomme stof«)
 artikel 149, stk . 1 , fortolkes således, at det skal betragtes til brug for sin egen fremstilling af produktet, og
 som en retsstridig overgangsforanstaltning, at man på meddeler den kompetente myndighed — eller træf
 nationalt plan træffer bestemmelse om at afgiftspålægge fer forholdsregler med henblik på meddelelse af —
 det normalt overførte lager af sukker, således som det er detaljerede oplysninger om de produktionssteder,
 sket ved den svenske sockerlag med senere ændring ? hvor det virksomme stof fremstilles, og om de
 fremstillings- og kontrolmetoder, som anvendes af
 producenten af det virksomme stof
 Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende :
 b ) kan kræve ( ved at stille særlige betingelser for
 2 . Skal EF's markedsordning for sukker, særlig artikel 39 markedsføringstilladelsen eller ved at nægte udste
 og 40 i Rom-traktaten, Rådets forordning ( EØF) delse heraf eller på anden måde ), at ansøgeren enten
 nr. 1785/81 om den fælles markedsordning for suk opfylder de førnævnte krav eller kun markedsfører
 ker ( 2 ) og Kommissionens forordning ( EF ) nr . 3300/ produktet under anvendelse af forsyninger af det
 94 ( 3 ), fortolkes således , at det skal betragtes som et virksomme stof, som er indkøbt hos bestemt tredje
 retsstridigt indgreb i markedsordningen, at man på mænd
 nationalt plan træffer bestemmelse om at afgiftspålægge
 det normalt overførte lager af sukker, således som det er c ) kan suspendere de frister for meddelelse af en
 sket ved den svenske sockerlag med senere ændring ? markedsføringstilladelse, som er fastsat i artikel 8 i
 direktiv 81 /851 /EØF, indtil ansøgeren har samtyk
 (•) EFT nr . C 241 af 29 . 8 . 1994 . ket i at meddele de ovenfor i litra a ) nævnte
 (2 ) EFT nr . L 177 af 1 . 7. 1981 , s . 4 . oplysninger ?
 ( 3 ) EFT nr. L 341 af 30 . 12 . 1994 , s . 39 .
 2 . Har det betydning for besvarelsen af spørgsmålene
 ovenfor i spørgsmål 1 , litra a)-c ), såfremt ansøgeren
 ikke havde rimelig mulighed for at fremskaffe de


text:
C 264/38 DA Den Europæiske Unions Tidende 1.11.2003
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sag anlagt den 8. september 2003 af Valérie Wiame mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Afgørelse truffet den 12. maj 2003 af Fjerde Appelkam- (Sag T-308/03)
 mer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design) i klagesag R 52/2002-4 annulle-
 res for så vidt angår afgørelsens punkt 2, der afslår (2003/C 264/67)
 klagen med hensyn til varerne »bijouteri« og »tasker
 til sportsredskaber, der er tilpasset de varer, de skal
 indeholde«. (Processprog: fransk)
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 8. september 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Valérie Wiame, med bopæl i
 Enghien (Belgien), ved avocats Sébastien Orlandi, Albert
 Coolen, Jean-Noël Louis og Etienne Marchal, og med valgt
 adresse i Luxembourg.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 22. juli 2003
 Ansøger om EF-vare- Kaufring AG. om fastsættelse af sagsøgerens ansættelsesvilkår som
 mærket: midlertidigt ansat, idet kontrakten ulovligt er baseret på
 artikel 2, litra b), i ansættelsesvilkårene for de øvrige
 ansatte for en periode fra den 1. juli 2002 til den
 EF-varemærket, der Figurmærket »UNICA«, bl.a. for 31. marts 2003.
 søges registreret: varer i klasse 14, 22, 23, 24 og 28
 — ansøgning nr. 41244. — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Indehaver af det i indsi- Sagsøgeren.
 gelsessagen påberåbte Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 varemærke eller tegn:
 Sagsøgeren har været ansat i Kommissionen som midlertidigt
 Det i indsigelsessagen Det tyske ordmærke »UNI CAT« ansat indtil den 31. marts 2002. Sagsøgeren har anført, at på
 påberåbte varemærke (nr. 2 070 215) for varer i klas- baggrund af de præcise løfter fra hendes overordnede om, at
 eller tegn: se 25 (beklædningsstykker, ho- hendes kontrakt ville blive fornyet, har hun fortsat med at
 vedbeklædning). udføre de permanente arbejdsopgaver for Fællesskaberne, som
 hun fik overdraget i perioden fra den 1. april 2002 til den
 30. juni 2002. Den 22. juli 2002 udarbejdede Kommissionen
 Indsigelsesafdelingens Delvist afslag på klagen. en ny kontrakt som midlertidigt ansat for perioden fra den
 afgørelse: 1. juli 2002 til den 31. marts 2003. Kontrakten er udfærdiget
 i henhold til artikel 2, litra b), i ansættelsesvilkårene for de
 øvrige ansatte.
 Appelkammerets afgø- Annullation af afgørelsen hvad
 relse: angår »plasticfibre til brug i teksti-
 ler« (klasse 22) og »garn og tråd Efter at sagsøgeren havde indgivet en klage, udbetalte Kommis-
 til tekstilfabrikation« (klasse 23). sionen hende en erstatning svarende til tre måneders løn, men
 Afslag på sagsøgerens klage i øv- Kommissionen afviste at ansætte sagsøgeren på ubestemt tid i
 rigt. henhold til artikel 2, litra a), i ansættelsesvilkårene for de
 øvrige ansatte.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1,
 litra b), i forordning (EF) nr. 40/ Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort gældende, at der
 94. er sket tilsidesættelse af artikel 2 og 8 i ansættelsesvilkårene
 for de øvrige ansatte, af princippet om beskyttelse af den
 berettigede forventning og af omsorgspligten.