text:
C 55/14 DA Den Europæiske Unions Tidende 8.3.2003
 transmission i henhold til uudnyttede Eurovisionsrettigheder«, Sag anlagt den 7. januar 2003 af Den Hellenske Republik
 men dette tema har ikke været genstand for forhandling for mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Retten. Retten har derved frataget EBU den ret, sammenslutnin-
 gen har som part i sagen, til at imødegå de nævnte argumenter.
 Retten har ved således ikke at anfægte Eurovisionssystemet som (Sag C-5/03)
 sådan, eller underlicensordningen, men derimod et forholdsvist
 marginalt aspekt, der ikke desto mindre er af afgørende
 betydning for underlicensordningen, i praksis forpligtet EBU (2003/C 55/24)
 til at ændre dette system for at give tredjeparter adgang til
 rettigheder, som de ikke har anmodet om adgang til, og uden
 tvivl heller ikke ønsker at anmode om adgang til.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. januar
 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af Den Hellenske Republik ved Stilianis Charitakis
 og Eleni Svolopoulou, assisterende juridiske rådgivere ved Det
 Græske Statsråd, og med valgt adresse i Luxembourg på
 Grækenlands ambassade, 27, rue Marie-Adelaïde.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- Grækenland har nedlagt følgende påstande:
 se afsagt den 5. december 2002 af Oberlandesgericht
 Düsseldorf i sagen GAT, Gesellschaft für Antriebstechnik
 mbH & Co. KG mod LuK Lamellen und Kupplungsbau — Annullation eller subsidiært ændring af beslutning K/
 2002/4127 om at udelukke visse udgifter, som medlems-
 Beteiligungs KG
 staterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og
 Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen,
 fra EF-finansiering.
 (Sag C-4/03)
 (2003/C 55/23)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved kendelse afsagt den 5. december 2002, indgået til De finansielle korrektioner, som Den Hellenske Republik
 Domstolens Justitskontor den 6. januar 2003, har Oberlandes- anfægter, vedrører frugt og grøntsager og præmier for oksekød
 gericht Düsseldorf i sagen GAT, Gesellschaft für Antriebstech- og for fåre- og gedekød.
 nik mbH & Co. KG mod LuK Lamellen und Kupplungsbau
 Beteiligungs KG forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: Vedrørende frugt og grøntsager har Den Hellenske Republik
 anført, at korrektionen på 2 %, der blev foretaget for årene
 1997-2001 vedrører ikke-foreliggende overskridelser, eller i
 Skal Bruxelles-konventionens artikel 16, nr. 4, fortolkes såle- hvert fald rent sporadiske, af fællesskabsbestemmelserne, hvor-
 des, at den i denne bestemmelse hjemlede enekompetence for for korrektionen bør ophæves, idet den er baseret på: a) en
 retterne i den kontraherende stat, på hvis område der er ansøgt fejlagtig anvendelse og fejlfortolkning af bestemmelserne i
 om deponering eller registrering af et patent, eller hvor forordning nr. 729/70, som ændret; b) er utilstrækkelig
 deponering eller registrering er foretaget eller ifølge bestem- begrundet; c) er resultat af en faktisk vildfarelse; d) og åbenbart
 melserne i en international konvention anses for at være udgør en overtrædelse af Kommissionens skønsbeføjelse; e)
 foretaget, kun foreligger, hvis der er anlagt sag (med virkning samt er foretaget i strid med proportionalitetsprincippet.
 erga omnes) med påstand om, at et patent erklæres ugyldigt,
 eller er der også tale om en sag om gyldighed af patenter i
 bestemmelsens forstand, når sagsøgte i en patentkrænkelsessag Med hensyn til præmierne for oksekød og fåre- og gedekød
 eller sagsøger i et søgsmål til fastslåelse af, at der ikke foreligger har sagsøgeren anført, at Kommissionen ikke tilstrækkelig
 en krænkelse af patentet, gør gældende, at patentet er ugyldigt præcist har begrundet omfanget af den risiko, som EUGFL’s
 eller er en nullitet, og at der også af den grund ikke foreligger indtægter ifølge Kommissionen var udsat for, hvorfor der ikke
 en patentkrænkelse, således at dette gælder, uanset om den ret, består nogen sammenhæng mellem denne risiko og niveauet
 ved hvilken sagen er anlagt, anser anbringendet for begrundet af de foreslåede korrektioner. Ifølge Den Hellenske Republik
 eller ubegrundet, og uafhængigt af, på hvilket stadium i sagen bør de finansielle korrektioner på 10 % og 5 %, der er foretaget
 anbringendet fremsættes? i denne sektor, annulleres eller i hvert fald nedsættes til 2 %.


text:
26.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 29. februar 2012 — Staat der Nederlanden mod Delta NV
 (Sag C-107/12)
 2012/C 151/28
 Processprog: Nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Staat der Nederlanden
 Sagsøgt: Delta NV
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 345 TEUF fortolkes således, at udtrykket »de ejendomsretlige ordninger i medlemsstaterne« også omfatter det i denne sag omhandlede absolutte privatiseringsforbud, således som det fremgår af bekendtgørelsen om andele i systemoperatører sammenholdt med artikel 93 i elektricitetsloven af 1998 og gaslovens artikel 85, og hvorefter andele i en systemoperatør udelukkende må overdrages til offentlige parter?
 2)
 Har en bekræftende besvarelse af spørgsmål 1 til følge, at reglerne om de frie kapitalbevægelser ikke finder anvendelse på koncernforbuddet, eller i det mindste, at koncernforbuddet ikke skal efterprøves i forhold til reglerne om de frie kapitalbevægelser?
 3)
 Udgør de også til grund for Won [Wet onafhankelijk netbeheer, lov om uafhængig netdrift] liggende målsætninger om ved forebyggelse af krydssubsidiering i vid forstand (herunder også strategisk udveksling af oplysninger) at skabe gennemsigtighed på energimarkedet og forhindre konkurrencefordrejning udelukkende økonomiske hensyn, eller kan de også anses for ikke-økonomiske hensyn i den forstand, at de som tvingende almene hensyn efter omstændighederne kan begrunde en restriktion for de frie kapitalbevægelser?

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
19.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/45
 Sag anlagt den 13. april 2010 — Niki Luftfahrt mod Kommissionen
 (Sag T-162/10)
 (2010/C 161/72)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Niki Luftfahrt GmbH (Wien, Østrig) (ved Rechtsanwalt H. Asenbauer)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens anfægtede afgørelse af 28. august 2009, COMP/M.5440 — Lufthansa/Austrian Airlines, annulleres i henhold til artikel 264, stk. 1, TEUF (artikel 231, stk. 1 EF).
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har anfægtet Kommissionens beslutning K(2009) 6690 endelig udg. af 28. august 2009, der erklærer en fusion forenelig med det fælles marked og EØS-aftalen (sag COMP/M.5440 — Lufthansa/Austrian Airlines). I denne beslutning er det Kommissionens opfattelse, at Deutsche Lufthansa AG’s overtagelse af enekontrollen med virksomheden Austrian Airlines — under forudsætning af gennemførelsen af de af Deutsche Lufthansa AG afgivne tilsagn — er forenelig med det fælles marked og EØS-aftalen.
 Til støtte for søgsmålet om annullation har sagsøgeren, der driver et privatfinansieret luftfartselskab, for det første gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat EF-traktaten (eller TEUF) og dennes gennemførelsesbestemmelser. I den forbindelse kritiseres det, at Kommissionen i sin beslutning har lagt en markedsdefinition til grund, der er til hinder for en undersøgelse af alle de skadelige virkninger af en sådan fusion i forhold til konkurrenceretten. Endvidere har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen især har vurderet virkningerne af fusionen for luftruterne til Østeuropa forkert, således at der i den henseende foreligger et alvorligt åbenbart fejlskøn. Desuden har Kommissionen tilsidesat retningslinjerne for vurdering af horisontale fusioner efter Rådets forordning om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (1). Ifølge sagsøgeren har Kommissionen i særdeleshed overset, at den omhandlede fusion har skadelige virkninger for konkurrencen på det fælles marked, idet konkurrenceevnen hos de øvrige operatører på det pågældende marked begrænses, der vil ikke være alternative udbydere til stede på de berørte markeder, og adgangen til disse markeder er ikke tilstrækkeligt nem. Endvidere har sagsøgeren gjort gældende, at de af Kommissionen accepterede tilsagn fra Deutsche Lufthansa AG ikke er egnede til at hindre en væsentlig begrænsning af en effektiv konkurrence.
 Sagsøgeren har for det andet gjort gældende, at artikel 253 EF (artikel 296 TEUF) er blevet tilsidesat, idet Kommissionen ikke har begrundet den anfægtede beslutning behørigt, da Kommissionen ikke har anført, på grundlag af hvilke konkrete argumenter en begrænsning af konkurrencen på luftruterne til Østeuropa skulle være udelukket. Endvidere har sagsøgeren kritiseret, at de faktiske omstændigheder er utilstrækkeligt underbygget.
 For det tredje har sagsøgeren hævdet, at Kommissionen har begået magtfordrejning.
 (1) EUT 2004 C 31, s. 5.


text:
18.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 141/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Napoli (Italien) den 7. februar 2013 — Alba Forni mod Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca
 (Sag C-61/13)
 2013/C 141/20
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Napoli
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Alba Forni
 Sagsøgt: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Udgør de beskrevne retsforskrifter på skoleområdet en tilsvarende retsregel som omhandlet i § 5 i [rammeaftalen i bilaget til] direktiv 1999/70/EF (1)?
 2)
 Hvornår skal et arbejdsforhold anses for at henhøre under »staten« som omhandlet § 5 i direktiv 1999/70/EF og navnlig også med henblik på udtrykket »bestemte sektorer og/eller [...] bestemte kategorier af arbejdstagere« og dermed for at kunne begrunde andre retsfølger end private arbejdsforhold?
 3)
 Omfatter begrebet »ansættelsesvilkår« i § 4 i direktiv 1999/70 også følgerne af den ulovlige afbrydelse af arbejdsforholdet, når henses til artikel 3, stk. 1, litra. c), i direktiv 2000/78/EF (2) og artikel 14, stk. 1, litra c), i direktiv 2006/54/EF (3). Såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende, kan forskellen mellem de oprindeligt fastsatte følger i den nationale lovgivning af ulovlig afbrydelse af et tidsubegrænset arbejdsforhold og et tidsbegrænset arbejdsforhold da begrundes i henhold til § 4?
 4)
 Forbyder princippet om loyalt samarbejde, at en medlemsstat bevidst urigtigt fremstiller nationale retsforskrifter for EU-Domstolen, og er retten forpligtet til — hvor det er muligt — at fortolke national ret i overensstemmelse med statens fortolkning, når der ikke foreligger en anden fortolkning af national ret, som også lever op til de forpligtelser, der følger af medlemskabet af EU?
 5)
 Omfatter de gældende vilkår for en arbejdskontrakt eller et arbejdsforhold, som foreskrevet i direktiv 91/533/EØF (4), og navnlig i artikel 2, stk. 1 og 2, litra e), tilfælde, hvor en tidsbegrænset kontrakt kan omdannes til en tidsubegrænset kontrakt?
 6)
 Såfremt det forudgående spørgsmål besvares bekræftende, er en ændring med tilbagevirkende kraft af de retlige rammer, som ikke sikrer den ansatte muligheden for at gøre sine rettigheder i henhold til direktivet gældende, dvs. opfyldelsen af de arbejdsvilkår, der er anført i ansættelsesdokumentet, da i strid med artikel 8, stk. 1, i direktiv 91/533/EØF og formålene med direktiv 91/533/EØF, navnlig som angivet i anden betragtning hertil?
 7)
 Skal de generelle principper i den gældende fællesskabsret om retssikkerhed, beskyttelse af den berettigede forventning, ligestilling af sagens parter, effektiv retsbeskyttelse, retten til en uafhængig domstol og mere generelt til en retfærdig rettergang, som garanteres ved artikel 6, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union (som ændret ved Lissabontraktatens artikel 1, stk. 8, og hvortil artikel 46 i traktaten om Den Europæiske Union henviser) — sammenholdt med artikel 6 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, undertegnet i Rom den 4. november 1950, og med artikel 46, 47 og 52, stk. 3, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, proklameret i Nice den 7. december 2000, som gennemført ved Lissabontraktaten — fortolkes således, at de i relation til anvendelsen af direktiv 1999/70/EF er til hinder for, at den italienske stat efter et betragteligt tidsrum (3 år og seks måneder) til en lovbestemmelse, nemlig artikel 9 i lovdekret nr. 70 af 13. maj 2011, som ændret ved lov nr. 106 af 12. juli 2011, tilføjer stk. 4a i artikel 10 i lovdekret nr. 368/01 med henblik på at ændre udfaldet af verserende retssager, hvilket direkte er til skade for arbejdstageren og omvendt til fordel for den statslige arbejdsgiver, og hvorved muligheden for at sanktionere misbrug af flere på hinanden følgende ansættelseskontrakter efter national ret ophæves?
 (1) Rådets direktiv 1999/70/EF af 28.6.1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP (EFT L 175, s. 43).
 (2) Rådets direktiv 2000/78/EF af 27.11.2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (EFT L 303, s. 16).
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5.7.2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (omarbejdning) (EUT L 204, s. 23).
 (4) Rådets direktiv 91/533/EØF af 14.10.1991 om arbejdsgiverens pligt til at underrette arbejdstageren om vilkårene for arbejdskontrakten eller ansættelsesforholdet (EFT L 288, s. 32).


text:
23.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 288/70
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 29. juni 2010 — Goddijn mod Den Europæiske Politienhed (Europol)
 (Sag F-39/09) (1)
 (Personalesag - Europols personale - ingen fornyelse af en kontrakt - kontrakt på ubestemt tid - artikel 6 i vedtægten for Europols personale - princippet om overholdelsen af retten til forsvar)
 (2010/C 288/131)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Jaqueline Goddijn (Breda, Nederlandene) (først ved avocat P. de Casparis, dernæst ved avocats W.J. Dammingh og N.D. Dane)
 Sagsøgt: Den Europæiske Politienhed (Europol) (ved D. Neumann og D. El Khoury, som befuldmægtigede, bistået af avocats B. Wägenbaur og R. Van der Hout)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen af 12. juni 2008, hvorved sagsøgeren fik meddelelse om, at der ikke var mulighed for at tilbyde hende en fast stilling, og af afgørelsen af 7. januar 2009 om afslag på klagen over den første afgørelse.
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen af 12. juni 2008, hvorved Den Europæiske Politienhed (Europol) afviste at tilbyde Jaqueline Goddijn en ansættelseskontrakt på ubestemt tid, annulleres
 2)
 Europol betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 167 af 18.7.2009, s. 27.


text:
5.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Noord-Nederland, zittingsplaats Groningen (Nederlandene) den 27. maj 2016 — Bas Jacob Adriaan Krijgsman mod Surinaamse Luchtvaart Maatschappij NV
 (Sag C-302/16)
 (2016/C 326/18)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank Noord-Nederland, zittingsplaats Groningen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bas Jacob Adriaan Krijgsman
 Sagsøgt: Surinaamse Luchtvaart Maatschappij NV
 Præjudicielt spørgsmål
 Hvilke (formelle og materielle) krav må der stilles til opfyldelse af meddelelsespligten efter artikel 5, stk. 1, litra c), i forordning nr. 261/2004 (1), såfremt transportaftalen er kommet i stand via en rejseagent, eller såfremt bookingen er sket via et websted?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT L 46, S. 1).


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/11
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 1. oktober 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Malta
 (Sag C-252/08) (1)
 (Traktatbrud - forurening og skadevirkninger - fyringsanlæg - begrænsning af visse luftforurenende emissioner)
 2009/C 282/20
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved L. Flynn og A. Alcover San Pedro, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Malta (ved S. Camilleri, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 4, stk. 1, sammenholdt med bilag IV, del A, bilag VI, del A, og bilag VII, del A, og af artikel 12, sammenholdt med bilag VIII, del A, punkt 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/80/EF af 23. oktober 2001 om begrænsning af visse luftforurenende emissioner fra store fyringsanlæg (EFT L 309, s. 1) — manglende overholdelse af emissionsgrænseværdierne for svovldioxid, nitrogenoxider og støv — anlæggene i Delimara og Marsa
 Konklusion
 1)
 Republikken Malta har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1, og artikel 12, sammenholdt med bilag IV, del A, bilag VI, del A, og bilag VII, del A, og bilag VIII, del A, punkt 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/80/EF af 23. oktober 2001 om begrænsning af visse luftforurenende emissioner fra store fyringsanlæg, idet den ikke har anvendt direktivet korrekt i forhold til virksomheden på det dampdrevne fyringsanlæg på elektricitetscentralen i Delimara (fase I) og elektricitetscentralen i Marsa.
 2)
 Republikken Malta betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 197 af 2.8.2008.


text:
5.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 133/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Stuttgart (Tyskland) den 27. februar 2012 — Herbert Schaible mod Land Baden-Württemberg
 (Sag C-101/12)
 2012/C 133/35
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgericht Stuttgart
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Herbert Schaible
 Sagsøgt: Land Baden-Württemberg
 Præjudicielle spørgsmål
 Den Europæiske Unions Domstol forelægges spørgsmålene, om
 a)
 sagsøgerens pligt til at identificere hvert enkelt dyr i henhold til artikel 3, stk. 1, og artikel 4, stk. 2, i forordning (EF) nr. 21/2004 (1)
 b)
 sagsøgerens pligt til at identificere hvert enkelt dyr elektronisk i henhold til artikel 9, stk. 3, første afsnit, i forordning (EF) nr. 21/2004 som affattet ved forordning (EF) nr. 1560/2007 (2)
 c)
 sagsøgerens pligt til at føre bedriftsregister C i henhold til artikel 5, stk. 1, i forordning (EF) nr. 21/2004 sammenholdt med bilag B, punkt 2, til denne forordning
 kan forenes med ranghøjere EU-ret og derfor er gyldig?
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 21/2004 af 17.12.2003 om indførelse af en ordning for identifikation og registrering af får og geder og om ændring af forordning (EF) nr. 1782/2003 og direktiv 92/102/EØF og 64/432/EØF (EUT L 5, s. 8).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1560/2007 af 17.12.007 om ændring af forordning (EF) nr. 21/2004 for så vidt angår datoen for indførelse af elektronisk identifikation af får og geder (EUT L 340, s. 25).


text:
C 191/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.8.2002
 Sag anlagt den 27. maj 2002 af Kommissionen for De — Obligatorisk udskiftning af kørekortet på grund af, at der
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien ikke er plads til at indføre de relevante oplysninger, er
 ikke i overensstemmelse med det anførte i punkt 4 i bilag
 I til direktivet: Denne bestemmelse hjemler ikke en mulig
 (Sag C-195/02) udskiftning under sådanne omstændigheder, hvilket heller
 ikke er tilfældet for så vidt angår artikel 8, der netop
 omhandler udskiftning af kørekort. Henset til, at direkti-
 (2002/C 191/29) vet udtømmende regulerer disse spørgsmål, må det
 konstateres, at direktivet er til hinder for en bestemmelse,
 hvorefter der består en forpligtelse til at udskifte kørekor-
 tet under de omstændigheder, der er omhandlet i arti-
 kel 25, stk. 2, i Reglamento de Conductores.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 27. maj
 2002 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen — Bilag III til direktivet er til hinder for den syvende
 for De Europæiske Fællesskaber ved Fernando Castillo de la overgangsbestemmelse i Reglamento de Conductores:
 Torre og Wouter Wils, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som Direktiv 91/439/EØF åbner ikke mulighed for at an-
 befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Luis erkende velerhvervede rettigheder. I overensstemmelse
 Escobar Guerrero, ligeledes Kommissionens Juridiske Tjeneste, med artikel 7, stk. 1, litra a), skal indehaveren af et
 Wagnercentret. kørekort være i stand til at opfylde mindstekravene
 med hensyn til fysisk og psykisk egnethed til at føre
 motorkøretøj, således som det fremgår af bilag III til
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: direktivet. Indehaveren skal derfor også ved fornyelse af
 kørekortet opfylde disse mindstekrav. Kommissionen kan
 ikke acceptere de spanske myndigheders forklaring om, at
 Det fastslås, at Kongeriget Spanien den omstændighed, at der ikke findes nogen »bedstefader-
 ret«, skyldes en ren forglemmelse.
 — har tilsidesat artikel 1, stk. 2, i direktiv 91/439/EØF (1)
 derved, at det har vedtaget artikel 22 og 24 i Reglamento
 de Conductores (færdselsloven)
 (1) EFT L 237 af 24.8.1991, s. 1.
 — har tilsidesat artikel 4 i bilag I til direktiv 91/439/EØF
 derved, at det har vedtaget artikel 25, stk. 2, i Reglamento
 de Conductores
 — har tilsidesat artikel 7, stk. 1, litra a), i direktiv 91/439/
 EØF derved, at det har vedtaget den syvende overgangsbe-
 stemmelse i Reglamento de Conductores.
 Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 27. maj 2002 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Sag C-197/02)
 — Den obligatoriske indførsel af kørekortet i registro de
 Conductores e Infractores (registret over bilister, der har
 overtrådt færdselsloven) er i strid med direktivets artikel 1,
 (2002/C 191/30)
 stk. 2: Ordningen med obligatorisk registrering står —
 henset til de særligt alvorlige følger det får, hvis man ikke
 iagttager denne forskrift — ikke i et rimeligt forhold til
 det tilstræbte formål. Den beføjelse, Spanien har i henhold
 til direktivet, til at anvende de nationale bestemmelser
 med hensyn til gyldighedsperiode og lægekontrol, forhin-
 dres eller svækkes på ingen måde af den manglende Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 27. maj
 indføring i registret. For at sikre effektiviteten af et 2002 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen
 pointsystem eller ethvert andet system, der tager hensyn for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Valero Jordana,
 til gentagelsestilfælde, er det i øvrigt tilstrækkeligt, at Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og
 oplysningerne fra det pågældende kørekort f.eks. registre- med valgt adresse i Luxembourg hos Luis Escobar Guerrero,
 res, når den første overtrædelse konstateres. Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret.


text:
13.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 228/12
 Rettens kendelse af 18. maj 2015 — Out of the blue mod KHIM — Mombauer (REFLEXX)
 (Sag T-48/13) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelse - tilbagetagelse af indsigelsen - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2015/C 228/14)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Out of the blue KG (Lilienthal, Tyskland) (ved advokaterne G. Hasselblatt og I. George)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (først ved A. Poch, derefter ved S. Hanne, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Meinhard Mombauer (Köln, Tyskland) (ved advokat M. Vohwinkel)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 19. november 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1656/2011-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Out of the blue KG og Meinhard Mombauer.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen..
 2)
 Out of the blue KG og Meinhard Mombauer bærer hver deres egne omkostninger og betaler hver halvdelen af Harmoniseringskontorets omkostninger.
 (1) EUT C 86 af 23.3.2013.


text:
21.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 277/34
 Rettens dom af 4. juli 2017 — Systema Teknolotzis mod Kommissionen
 (Sag T-234/15) (1)
 ((Syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (2007-2013) - tilskudsaftaler vedrørende PlayMancer-, Mobiserv- og PowerUp-projekterne - artikel 299 TEUF - afgørelse, der kan tvangsfuldbyrdes - annullationssøgsmål - anfægtelig retsakt - formaliteten - proportionalitet - pligt til at udvise fornøden omhu - begrundelsespligt))
 (2017/C 277/49)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Systema Teknolotzis AE — Efarmogon Ilektronikis kai Pliroforikis (Athen, Grækenland) (ved advokat E. Georgilas)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Estrada de Solà og L. Di Paolo, som befuldmægtigede, bistået af advokat E. Politis)
 Sagens genstand
 Et søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse C(2015) 1677 final af 10. marts 2015, der udgør fuldbyrdelsesgrundlaget for tvangsinddrivelse hos sagsøgeren af et beløb på 716 334,05 EUR med tillæg af renter.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Systema Teknolotzis AE — Efarmogon Ilektronikis kai Pliroforikis betaler sagsomkostningerne.
 (1) EUT C 270 af 17.8.2015.


text:
26.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/27
 Rettens kendelse af 22. marts 2012 — Viasat Broadcasting UK mod Kommissionen
 (Sag T-114/09) (1)
 (Statsstøtte - tilbagebetaling af støtten - søgsmålsinteresse ophørt - ufornødent at træffe afgørelse)
 2012/C 151/42
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Middlesex, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne S. Kalsmose-Hjelmborg og M. Honoré)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved N. Khan og B. Martenczuken, derefter ved B. Stromsky og L. Flynn, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Kongeriget Danmark (først ved J. Bering Liisberg, derefter ved C. Vang, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne P. Biering og K. Lundgaard Hansen) og TV2/Danmark A/S (Odense C, Danmark) (ved advokat O. Koktvedgaard)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 4224 endelig af 4. august 2008, i sag N 287/2008 om redningsstøtten til TV2 Danmark A/S.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i nærværende sag.
 2)
 Viasat Broadcasting UK Ltd, Europa-Kommissionen, Kongeriget Danmark og TV2/Danmark A/S bærer hver deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 141 af 20.6.2009.


text:
7.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/52
 Rettens kendelse af 9. juni 2015 — Walter Hundhausen mod Kommissionen
 (Sag T-175/14) (1)
 ((Statsstøtte - foranstaltninger vedtaget af Tyskland til fordel for el fra vedvarende energikilder og elektrointensive forbrugere - afgørelse om at indlede proceduren i artikel 108, stk. 2, TEUF - vedtagelse af den endelige afgørelse efter sagens anlæggelse - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2015/C 294/63)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Walter Hundhausen GmbH (Schwerte, Tyskland) (ved advokaterne H. Höfler, C. Kahle og V. Winkler)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche og R. Sauer, som befuldmægtigede, bistået af advokat C. Renner)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: EFTA-Tilsynsmyndigheden (først ved X. Lewis, M. Schneider og G. Mathisen, derefter ved X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali og C. Perrin, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens afgørelse C(2013) 4424 final af 18. december 2013 om at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, TEUF vedrørende foranstaltninger iværksat af Forbundsrepublikken Tyskland til fordel for el fra vedvarende energikilder og energiintensive forbrugere (statsstøtte SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN))
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse om de begæringer om intervention, som Flachglas Torgau GmbH og Saint-Gobain Isover G+H AG, Kronotex GmbH & Co. KG og Kronoply GmbH, Bayer MaterialScience AG, Sabic Polyolefine GmbH, Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH og Ineos Vinyls Deutschland GmbH, og af Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, CBW Chemie GmbH, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dralon GmbH, Hahl Filaments GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG og Wacker Chemie AG har fremsat.
 3)
 Walter Hundhausen GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 4)
 EFTA-Tilsynsmyndigheden bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 142 af 12.5.2014.


text:
18.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 346/22
 Domstolens kendelse af 2. september 2010 — Mehmet Salih Bayramoglu mod Europa-Parlamentet og Rådet for den Europæiske Union
 (Sag C-28/10 P) (1)
 (Appel - artikel 119 i procesreglementet - ulovlige påstande - åbenbart, at appellen skal afvises)
 2010/C 346/37
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Mehmet Salih Bayramoglu (ved A. Riza, QC)
 De andre parter i proceduren: Europa-Parlamentet (ved C. Karamarcos og N. Görlitz, som befuldmægtigede, og Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Balta og E. Finnegan, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 24. september 2009 i sag T-110/09, Bayramoglu mod Parlamentet og Rådet, hvorved Retten afviste et søgsmål med påstand om annullation af Rådets afgørelse 2004/511/EF af 10. juni 2004 om det cypriotiske folks repræsentation i Europa-Parlamentet i tilfælde af en løsning på Cypern-problemet — sag anlagt for sent
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Mehmet Salih Bayramoglu betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 80 af 27.3.2010.


text:
3.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 131/11
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 23. februar 2006 — Belgische Staat mod Molenbergnatie NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van beroep te Antwerpen)
 (Sag C-201/04) (1)
 (EF-toldkodeksen - efteropkrævning af import- og eksportafgifter - pligt til at underrette debitor om afgiftsbeløbets størrelse, så snart det er bogført, og før udløbet af en frist på tre år, regnet fra datoen for toldskyldens opståen - begrebet »en passende fremgangsmåde«)
 (2006/C 131/20)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van beroep te Antwerpen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Belgische Staat
 Sagsøgt: Molenbergnatie NV
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hof van beroep te Antwerpen — fortolkning af Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1) — tidsmæssig anvendelse — efteropkrævning af en toldskyld opstået før forordningens ikraftræden — fortolkning af EF-toldkodeksens artikel 221 — forpligtelse til at underrette debitor om det skyldige afgiftsbeløb, så snart det er bogført, og til at foretage underretningen inden for en frist på højst tre år regnet fra datoen for toldskyldens opståen
 Konklusion
 1)
 Det er kun de processuelle regler i artikel 217-232 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som finder anvendelse på en opkrævning iværksat efter den 1. januar 1994 af en toldskyld, som opstod før denne dato.
 2)
 Artikel 221, stk. 1, i forordning nr. 2913/92 foreskriver, at import- og eksportafgifter bogføres, før debitor underrettes om beløbets størrelse.
 3)
 Ved udløbet af fristen i artikel 221, stk. 3, i forordning nr. 2913/92 forældes retten til efteropkrævning af toldskylden, jf. dog den i samme bestemmelse fastsatte undtagelse, hvilket svarer til, at selve toldskylden forældes og dermed ophører. Henset til denne hovedregel skal artikel 221, stk. 3, i modsætning til artikel 221, stk. 1 og 2, anses for en materiel regel, og den kan derfor ikke finde anvendelse på opkrævning af en toldskyld, som opstod før den 1. januar 1994. Hvis toldskylden opstod før den 1. januar 1994, kan den ikke være omfattet af forældelsesregler, som var gældende på denne dato, heller ikke selv om proceduren til opkrævning af toldskylden blev indledt efter den 1. januar 1994.
 4)
 Medlemsstaterne er ikke forpligtede til at vedtage særlige processuelle regler om den fremgangsmåde, hvorefter debitor skal underrettes om import- og eksportafgiftens størrelse, såfremt der gælder nationale generelle processuelle regler for, hvordan underretningen skal foretages, som sikrer, at debitor modtager passende oplysninger, og som giver denne mulighed for at varetage sine rettigheder med fuldt kendskab til sagen.
 (1) EUT C 179 af 10.7.2004.


text:
27.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/44
 Sag anlagt den 1. juli 2011 — Bimbo mod KHIM — Grupo Bimbo (GRUPO BIMBO)
 (Sag T-357/11)
 2011/C 252/95
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Bimbo, SA (Barcelona, Spanien) (ved advokat J. Carbonell Callicó)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Grupo Bimbo, SAB de CV (México, México)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Første Appelkammers afgørelse af 14. april 2011 ændres i overensstemmelse med artikel 65, stk. 3, i varemærkeforordningen, idet artikel 8, stk. 5, er blevet tilsidesat, således at der gives afslag på registrering af varemærket, figurmærket 5.025.598 »GRUPO BIMBO« i det hele, for alle de ansøgte varer og tjenesteydelser.
 —
 Subsidiært og alene for det tilfælde, at foranstående påstand forkastes, annulleres Første Appelkammers afgørelse af 14. april 2011 på grund af tilsidesættelse af varemærkeforordningens artikel 8, stk. 5.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Grupo Bimbo, S.A.B. de C.V.
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærke indeholdende ordbestanddelen »GRUPO BIMBO« (ansøgning om registrering nr. 5.025.598) for varer og tjenesteydelser i klasse 5, 29, 30, 31, 32, 35 og 43
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Bimbo, SA
 Det påberåbte varemærke eller tegn: Det spanske ordmærke »BIMBO« (nr. 2.689.432) for varer i klasse 5, 29 og 30, og flere spanske figurmærker (nr. 464.785, nr. 2.244.562, nr. 2.244.563 og nr. 2.255.097), der indeholder ordbestanddelen »BIMBO« for varer og tjenesteydelser i klasse 29, 30, 31, 32, 35 og 42.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Delvis annullation af den anfægtede afgørelse
 Søgsmålsgrunde: Ukorrekt fortolkning og anvendelse af artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009 om EF-varemærker ved efter at have lagt til grund, at de varemærker, som indsigelsen støttes på, »BIMBO«, er velkendte på det spanske marked, og idet ansøgningen om registrering af varemærket »GRUPO BIMBO« er næsten identisk med den indsigende parts varemærke, delvis at imødekomme denne ansøgning med den begrundelse, at den indsigende part ikke har godtgjort en utilbørlig udnyttelse af varemærket eller risiko for dets renommé eller særpræg.


text:
19.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/43
 Sag anlagt den 29. juli 2016 — Galletas Gullon mod EUIPO — O2 Holdings (formen på en pakke)
 (Sag T-418/16)
 (2016/C 343/58)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Galletas Gullon, SA (Aguilar de Campoo, Spanien) (ved advokat M. Escudero Pérez)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: O2 Holdings Ltd (Slough, Forenede Kongerige)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Galletas Gullon, SA
 Det omtvistede varemærke: tredimensionalt EU-varemærke (formen på en pakke) — EU-varemærkeregistrering nr. 3 417 847
 Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 19. maj 2016 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1614/2015–4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO og den anden part, for så vidt som sidstnævnte intervenerer, tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009


text:
14.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/42
 Rettens dom af 7. juli 2010 — Kommissionen mod Antiche Terre
 (Sag T-51/09) (1)
 (Voldgiftsbestemmelse - program til fremme af energiteknologier i Europa (Thermie) - kontrakt om opførelse i Umbertide (Italien) af et anlæg til produktion af elektricitet ved hjælp af en innovativ teknologi med kompostering af biomasse fra skovbrug - væsentlig ændring af betingelserne for kontraktens gennemførelse - tilbagetræden - tilbagebetaling af udbetalte beløb - renter)
 2010/C 221/68
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved V. Joris, som befuldmægtiget, bistået af avocat A. dal Ferro)
 Sagsøgt: Antiche Terre Soc. coop. rl Società Agricola Cooperativa (Arezzo, Italien) (ved avocats L. Defalque og P. Van Leynseele)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt af Kommissionen i medfør af artikel 238 EF med påstand om, at Antiche Terre tilpligtes at tilbagebetale de af Det Europæiske Fællesskab forudbetalte beløb til gennemførelsen af kontrakt BM/188/96 af 23. december 1996, indgået med tre selskaber, herunder Antiche Terre, inden for rammerne af Thermie-programmet
 Konklusion
 1)
 Antiche Terre Soc. coop. rl Società Agricola Cooperativa betaler til Europa-Kommissionen 479 332,40 EUR med tillæg af renter i henhold til den italienske lovbestemte sats, beregnet i henhold til den sats, der var gældende fra den 4. januar 2004 indtil faktisk tilbagebetaling, fratrukket 461 979 EUR som Kommissionen inddrev efter ikrafttrædelsen den 25. januar 2005 af en til fordel for Kommissionen stillet bankgaranti.
 2)
 I øvrigt frifindes Antiche Terre.
 3)
 Antiche Terre betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 82 af 4.4.2009.


text:
5.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 297/13
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 15. oktober 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-275/08) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 93/36/EØF - offentlige indkøb - indkøb af et softwareprogram til brug for indregistrering af motorkøretøjer - forhandling uden forudgående offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse)
 2009/C 297/13
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Wilms og D. Kukovec, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland (ved M. Lumma og N. Graf Vitzthum, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 6, sammenholdt med artikel 9, i Rådets direktiv 93/36/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb (EFT L 199, s. 1) — aftale om indkøb af et softwareprogram til brug for indregistreringen af køretøjer indgået uden udbudsprocedure mellem to offentligretlige juridiske personer med ansvar for tjenester vedrørende databehandling for kommunerne.
 Konklusion
 1)
 Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 93/36/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb, idet Datacentrale Baden-Württemberg har tildelt en kontrakt om indkøb af et softwareprogram til brug for indregistreringen af køretøjer ved forhandling uden offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse.
 2)
 Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 223 af 30.8.2008.


text:
C 299/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.10.1999
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 19. juli 1999 den 9. juli 1999
 i sag T-188/97, Rothmans International BV mod Kommis- i sag T-231/97, New Europe Consulting Ltd og Michael P.
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1) Brown mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (1)
 (Afgørelse 94/90/EKSF, EF, Euratom om aktindsigt i Kom-
 missionens dokumenter — afslag på aktindsigt — »forfatter- (PHARE-programmet — erstatningssøgsmål — betingelser
 reglen« — de såkaldte »komitologiudvalg«) — princippet om god forvaltningsskik — fastsættelse af
 skaden)
 (1999/C 299/28)
 (1999/C 299/29)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: nederlandsk)
 I sag T-188/97, Rothmans International BV, tidligere Roth- I sag T-231/97, New Europe Consulting Ltd, Dublin, og
 mans Group Holdings BV, Amsterdam, ved solicitor Scott Michael P. Brown, Ballinasloe, grevskabet Galway (Irland), ved
 Crosby, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat advokaterne Alberic De Roeck og Benjamin De Roeck, Lange
 Victor Elvinger, 31, rue d’Eich, støttet af Kongeriget Sverige Lozanastraat, 2, Antwerpen (Belgien), mod Kommission for
 (befuldmægtiget: først Erik Brattgård, derefter Anders Kruse), De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: Marie-José
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld- Jonczy og Mautits Lugard), angående en påstand om erstatning
 mægtigede: først Ulrich Wölker og Carmel O’Reilly, derefter for den skade, sagsøgerne har lidt som følge af den forsømmeli-
 Ulrich Wölker og Xavier Lewis), angående en påstand om ge adfærd, Kommissionen har udvist overfor dem inden
 annullation af en afgørelse fra Kommissionen om ikke at give for rammerne af PHARE-programmet, har Retten (Fjerde
 sagsøgeren aktindsigt i Toldkodeksudvalgets mødereferater, Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R.M. Moura
 har Retten (Første Udvidede Afdeling), sammensat af præsiden- Ramos, og dommerne V. Tiili og P. Mengozzi; justitssekretær:
 te, B. Vesterdorf, og dommerne C.W. Bellamy, J. Pirrung, fuldmægtig A. Mair, den 9. juli 1999 afsagt dom, hvis konklu-
 A.W.H. Meij og M. Vilaras; justitssekretær: H. Jung, den 19. juli sion lyder således:
 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber skal til New
 1) Kommissionens afgørelse af 30. april 1997 om ikke at Europe Consulting Ltd betale en godtgørelse på 100 000 EUR
 give sagsøgeren aktindsigt i Toldkodeksudvalgets mødereferater og til Michael P. Brown en godtgørelse på 25 000 EUR.
 annulleres.
 2) Beløbene forrentes med 4,5 % p.a. fra datoen for afsigelsen af
 2) Kommissionen betaler sagsøgerens omkostninger og bærer sine nærværende dom, til betaling sker.
 egne omkostninger.
 3) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne
 3) Kongeriget Sverige bærer sine egne omkostninger. omkostninger og betaler sagsøgernes omkostninger.
 (1) EFT C 252 af 16.8.1997. (1) EFT C 357 af 22.11.1997.


text:
C 331 / 12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 1 . 11 . 97
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Appel iværksat den 12. september 1997 af D. Echauz Bri
 galdi, C. Montoliu Garcia, M. J. Ruiz Monroy, C. Ochoa
 de Michelena, M. C. Labrador Rubio og L. Fabra Utray
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik ved ikke at til prøvelse af dom afsagt den 9. juli 1997 af De Europæ
 have vedtaget og/eller i alt fald ved ikke at give Kom iske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling) i
 missionen meddelelse om de ved lov eller administra
 sag T-156/95 , D. Echauz Brigaldi m.fl. mod Kommissio
 tivt udstedte bestemmelser, der er nødvendige for at nen for De Europæiske Fællesskaber
 efterkomme Rådets direktiv 94/57/EF af 22 . november
 1994 ( J ) om fælles regler og standarder for organisati ( Sag C-315/97 P)
 oner, der udfører inspektion og syn af skibe, og for ( 97/C 331 /22 )
 søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse der
 med, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 nævnte direktiv og traktaten. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 12 . september 1997 iværksat appel af D. Echauz Brigaldi,
 — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens C. Montoliu Garcia, M. J. Ruiz Monroy, C. Ochoa de
 omkostninger. Michelena, M. C. Labrador Rubio og L. Fabra Utray ved
 advokat Ramon García-Gallardo, og med valgt adresse
 hos J. og B. Cremades og Partnere, Avenue Louise 391 , B
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: 1050 Bruxelles, til prøvelse af dom afsagt den 9 . juli 1997
 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 ( Fjerde Afdeling ) i sag T-156/95 , D. Echauz Brigaldi, J. L.
 EF-traktatens artikel 189, hvorefter et direktiv med hensyn
 Buendia Sierra, C. Montoliu Garcia, M. J. Ruiz Monroy,
 til det tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, C. Ochoa de Michelena, V. Pagadigorria Wicke, M. Abel
 som det rettes til, indebærer, at medlemsstaterne skal over
 lån Lopez, I. Gil Tardón, A. Garcia Velázquez, M. C.
 holde de frister for gennemførelse, der er fastsat i direkti Labrador Rubio, C. Casado Salinas, D. Gonzålez Marin,
 verne . Denne frist udløb i den foreliggende sag den E. M. Rasines Martin, J. Vizcarra Soriano og L. Fabra
 31 . december 1995 , på hvilken dato Den Italienske Repu
 Utray mod Kommissionen for De Europæiske Fælles
 blik endnu ikke havde udstedt de bestemmelser, der er skaber.
 nødvendige for at efterkomme det i Kommissionens
 påstande nævnte direktiv.
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande:
 ( 1 ) EFT L 319 af 12 . 12 . 1994, s . 20 .
 — Nærværende appel tages til realitetsbehandling, og
 appellanterne gives medhold .
 — Den af Retten i Første Instans afsagte dom af 9 . juli
 1997 i sag T-156/95 H annulleres.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 1 . september 1997 af Oberlandesgericht Wien i
 sagen Verein zur Förderung des freien Wettbewerbes im — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilplig
 Medienwesen mod Heinrich Bauer Spezialzeitschriften tes at betale sagens omkostninger.
 Verlag KG
 ( Sag C-314/97)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 97/C 331 /21 )
 — Åbenbar fejl ved fortolkningen og anvendelse af gæl
 Ved kendelse afsagt den 1 . september 1997, indgået til dende fællesskabsbestemmelser, konkret af afgø
 Domstolens Justitskontor den 11 . september 1997, har relse 201 /92 fra administrationschefernes udvalg ( som
 er anvendt i henhold til Kommissionens interne cirku
 Oberlandesgericht Wien i sagen Verein zur Forderung des
 freien Wettbewerbes im Medienwesen mod Heinrich Bauer lære af 24 . januar 1992 ), såvel som af artikel 12,
 Spezialzeitschriften Verlag KG forelagt De Europæiske litra b ), i protokollen vedrørende De Europæiske Fæl
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel lesskabers privilegier og immuniteter og af artikel 20 i
 afgørelse af følgende spørgsmål : vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fælles
 skaber: Retten har ikke taget hensyn til, at en tjeneste
 mand, der lovligt ønsker at opretholde sin officielle
 » Skal EF-traktatens artikel 30 fortolkes således, at den er bopæl i Spanien, ikke har noget andet alternativ end
 til hinder for anvendelse af bestemmelser i en at rejse til sit hjemland for at udøve sin stemmeret.
 medlemsstat A, som forbyder en virksomhed med hjem
 sted i medlemsstat B at udbrede et periodisk skrift, der er
 fremstillet i denne stat, i medlemsstat A, når tidsskriftet — Forskelsbehandling.
 indeholder gættekonkurrencer eller spil med gevinster, der
 lovligt arrangeres i medlemsstat B ?« (») EFT C 252 af 16 . 8 . 1997, s . 27.


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/31
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Kammergericht Berlin (Tyskland) den 22. juli 2009 — DED Deutsche Energiehandels- und Beratungsgesellschaft mbH mod Bundesrepublik Deutschland
 (Sag C-279/09)
 2009/C 267/54
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Kammergericht Berlin
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: DED Deutsche Energiehandels- und Beratungsgesellschaft mbH
 Sagsøgt: Bundesrepublik Deutschland
 Præjudicielt spørgsmål
 Giver en national ordning, i henhold til hvilken sagsanlæg for de nationale retter er betinget af, at der betales en retsafgift, anledning til betænkeligheder for det tilfælde, at en juridisk person, som ikke er i stand til at tilvejebringe denne afgift, ikke kan bevilges fri proces, henset til at medlemsstaternes nationale udformning af betingelserne for skadeserstatning og proceduren for at gøre fællesskabsretligt erstatningsansvar for staten gældende ikke i praksis må gøre det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at opnå erstatning i henhold til principperne om det fællesskabsretlige erstatningsansvar for staten?


text:
28.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 441/26
 Sag anlagt den 27. september 2016 — CJ mod ECDC
 (Sag T-692/16)
 (2016/C 441/31)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: CJ (Agios Stefanos, Grækenland) (ved advokat V. Kolias)
 Sagsøgt: Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af den anfægtede afgørelse og som en følge heraf tilpligtes ECDC at betale sagsøgeren den løn, han ville have modtaget fra den 1. maj 2012 til den 31. december 2014, hvis han var forblevet i ECDC’s tjeneste, hvilket beløb sagsøgeren foreløbigt, i afventning af en specifikation fra ECDC, har opgjort til 140 000 EUR, med tillæg af renter efter den lovbestemte sats.
 —
 ECDC tilpligtes at betale ham et beløb på 13 000 EUR i erstatning for ikke-økonomisk tab.
 —
 ECDC tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført to anbringender.
 1.
 Første anbringende er, at ECDC tilsidesatte artikel 266 TEUF ved at opfylde Personalerettens dom i de forenede sager F-159/12 og F-161/12, CJ mod ECDC, forkert, idet det navnlig gøres gældende at:
 —
 ECDC henset til en uigenkaldelig ændring af væsentlige omstændigheder med urette tillagde den anfægtede afgørelse tilbagevirkende kraft.
 —
 ECDC tilsidesatte proportionalitetsprincippet, eftersom den anfægtede afgørelse hverken var egnet til eller nødvendig for at nå det mål, der blev forfulgt med den annullerede opsigelse i 2012.
 —
 ECDC anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved at bortse fra den ansættelsesmæssige svindel, der blev begået af lederen af ECDC’s juridiske tjeneste.
 —
 ECDC tilsidesatte vedtægtens artikel 22a, stk. 3, ved at afskedige sagsøgeren som en reaktion på hans rapportering, in tempore non suspecto kort før hans afskedigelse, af faktiske omstændigheder, som rejste mistanke om mangelfuld økonomisk forvaltning i ECDC.
 2.
 Andet anbringende vedrører et krav om tilkendelse af erstatning for det ikke-økonomiske tab, der er forvoldt ved ECDC’s tilsidesættelse af artikel 266 TEUF og ved dets udtalelse om, at sagsøgeren søgte at fremme nepotisme.


text:
10.11.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 317/21
 Sag anlagt den 24. september 2001 af Kommissionen for Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 De Europæiske Fællesskaber mod Irland følgende påstande:
 (Sag C-365/01) — Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsi-
 desat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets
 og Rådets direktiv 98/8/EF af 16. februar 1998 om
 (2001/C 317/38) markedsføring af biocidholdige produkter (1), idet det ikke
 har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 24. sep- er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller i al fald
 tember 2001anlagt sag mod Irland af Kommissionen for De ikke har givet Kommissionen meddelelse herom.
 Europæiske Fællesskaber ved Marie Wolfcarius, som befuld-
 mægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg. — Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 henhold til Kommissionens direktiv 1999/47/EF (1) af
 21. maj 1999 om anden tilpasning til den tekniske Det følger af direktivers bindende virkning i henhold til
 udvikling af Rådets direktiv 94/55/EF om indbyrdes artikel 249, stk. 3, EF og af artikel 10, stk. 1, EF, at
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om transport medlemsstaterne skal træffe de foranstaltninger, der er nødven-
 af farligt gods ad vej, idet Irland ikke inden for den dige for at gennemføre direktiver, som rettes til dem, inden
 fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og admi- udløbet af den herfor fastsatte frist. Den omhandlede frist
 nistrative bestemmelser til gennemførelse af dette direktiv udløb den 14. maj 1998, uden at Storhertugdømmet Luxem-
 eller ikke har givet Kommissionen meddelelse herom. bourg havde truffet de nødvendige foranstaltninger.
 — Irland tilpligtes at betale sagen omkostninger.
 (1) EFT L 123 af 24.4.1998, s. 1.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I henhold til artikel 249 EF er direktiver med hensyn til
 det tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat. Dette
 indebærer en forpligtelse for medlemsstaterne til at overholde Sag anlagt den 27. september 2001 af Kommissionen for
 direktivets frist for at efterkomme direktivet. Den pågældende De Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongeri-
 frist udløb den 1. juli 1999, hvor Irland ikke havde indført de ge
 nødvendige bestemmelser til at efterkomme det i Kommissio-
 nens påstande nævnte direktiv. (Sag C-374/01)
 (1) EFT L 169 af 5.7.1999, s. 1. (2001/C 317/40)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 27. sep-
 tember 2001 anlagt sag mod Det Forenede Kongerige af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Richard
 Wainwright, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i
 Luxembourg.
 Sag anlagt den 26. september 2001 af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Luxembourg
 — Det fastslås, at Det Forenede Kongerige har tilsidesat
 (Sag C-372/01) sine forpligtigelser i henhold til Europa-Parlamentets
 og Rådets direktiv 98/8/EF af 16. februar 1998 om
 markedsføring af biocidholdige produkter (1), idet det ikke
 (2001/C 317/39) inden den 14. maj 2000 har vedtaget de love og
 administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 26. sep- efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder
 tember 2001 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg ikke har underrettet Kommissionen herom.
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved
 M. Nolin, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem- — Det Forenede Kongerige tilpligtes at betale sagens omkost-
 bourg. ninger.
 ---pagebreak--- C 317/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.11.2001
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sag anlagt den 28. september 2001 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 Artikel 249 EF, hvorefter et direktiv med hensyn til det
 tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, indebærer (Sag C-377/01)
 en forpligtelse for medlemsstaterne til at overholde de frister
 for gennemførelsen, der er fastsat i direktivet. Denne frist er
 udløbet den 14. maj 2000, uden at Det Forenede Kongerige (2001/C 317/42)
 har fastsat de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkom-
 me det direktiv, der er nævnt i Kommissionens påstande.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 28. sep-
 tember 2001 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommissio-
 (1) EFT L 123 af 24.4.1998, s. 1. nen for De Europæiske Fællesskaber ved G. Valero Jordana
 og J. Adda, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i
 Luxembourg.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 Sag anlagt den 28. september 2001 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Irland — Det fastslås, at Kongeriget Belgien
 (Sag C-376/01)
 — som følge af at de kompetente belgiske myndighe-
 der, uanset hvilke der er tale om, har undladt at
 (2001/C 317/41) vedtage eller — såfremt disse foranstaltninger er
 truffet — at meddele Kommissionen de bestemmel-
 ser, der er nødvendige for at sikre gennemførelsen
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 28. sep-
 af artikel 5, litra c) og e), og artikel 6, stk. 1, i direktiv
 tember 2001 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for
 74/409/EØF (1), for så vidt angår de såkaldte »ikke
 De Europæiske Fællesskaber ved Richard Wainwright, som
 indenlandske« arter, som henhører under direktiv
 befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 79/409/EØF, hvor de dispositioner, der er reguleret
 ved ovennævnte bestemmelser i direktivet, hverken
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: udgør import, eksport eller transit, og
 — Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtigelser i — som følge af, at forbundsstaten har undladt af at
 henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv vedtage eller — såfremt disse foranstaltninger er
 98/8/EF af 16. februar 1998 om markedsføring af truffet — at meddele Kommissionen de bestemmel-
 biocidholdige produkter (1), idet Irland ikke inden den ser, der er nødvendige for at sikre gennemførelsen
 14. maj 2000 har vedtaget de love og administrative af artikel 5, litra c) og e), og artikel 6, stk. 1, i direktiv
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme 74/409/EØF for så vidt angår import, eksport og
 direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har transit af de såkaldte »ikke indenlandske« arter, som
 underrettet Kommissionen herom. henhører under direktiv 79/409/EØF, hvor de udgør
 en af de dispositioner, der er reguleret ved oven-
 — Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger. nævnte bestemmelser i direktivet, nemlig besiddelse
 af fugle og æg og salg, transport med henblik på salg
 og besiddelse med henblik på salg samt udbud
 til salg af levende og døde fugle såvel som let
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter genkendelige dele af eller produkter fremstillet af
 disse fugle,
 Artikel 249 EF, hvorefter et direktiv med hensyn til det
 tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, indebærer har tilsidesat sine forpligtigelser i henhold til Rådets
 en forpligtelse for medlemsstaterne til at overholde de frister direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af
 for gennemførelsen, der er fastsat i direktivet. Denne frist er vilde fugle, og særlig direktivets artikel 5, litra c) og e), og
 udløbet den 14. maj 2000, uden at Irland har fastsat de artikel 6, stk. 1, for så vidt som disse bestemmelser ikke
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme det er vedtaget af de kompetente belgiske myndigheder, eller
 direktiv, der er nævnt i Kommissionens påstande. i henhold til direktivets artikel 18, for så vidt som disse
 bestemmelser, skønt de er vedtaget, ikke er blevet meddelt
 Kommissionen af de belgiske myndigheder.
 (1) EFT L 123 af 24.4.1998, s. 1.
 — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.


text:
Nr . C 233/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10 . 8 . 96
 tjenestemænd, som af personlige grunde ikke kunne følge Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 med centret til Thessaloniki , kunne gøre midlertidig tjeneste
 i anden stilling. Også sagsøgeren blev — først for en periode
 på 10 måneder — stillet til rådighed for Europa-Parlamen Det i sagen omhandlede direktiv -bestemmer bl . a ., at de
 tets repræsentation i Berlin på grund af hendes personlige og teleinfrastrukturer, der stilles til rådighed af andre operatø
 familiemæssige situation . Sagsøgeren har anført, at hendes rer end teleselskaberne, skal liberaliseres med virkning fra
 mand arbejder som selvstændig advokat, og at ægtefællerne den 1 , juli 1996 , hvilket er tidligere end den dato, der er
 bor i Berlin sammen med deres to børn på to og seks år . fastsat for den fulde liberalisering, nemlig den 1 , januar
 Hendes anmodning om forlængelse af den midlertidige 1998 . Endvidere bestemmes det i direktivet, at de byrder,
 tjeneste efter den 30 . juni 1996 blev afslået af direktøren for der er forbundet med forpligtelsen til at sørge for alment
 Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddan tjenesteudbud , alene skal fordeles mellem de virksomheder,
 nelse ( CEDEFOP ) ved den anfægtede afgørelse af 22 . maj der stiller offentlige telenet til rådighed .
 1996 . Denne afgørelse, som sagsøgeren fik tilsendt den
 29 . maj 1 996 , indeholder en anmodning til sagsøgeren om at
 tiltræde tjenesten ved Det Europæiske Center for Udvikling Sagsøgeren er det eneste selskab, som i Italien har eksklusive
 af Erhvervsuddannelse ( CEDEFOP ) i Thessaloniki den rettigheder inden for området; de fremgår af en aftale fra
 1 , juli 1996 . 1984, indgået med Ministeriet for Postvæsenet og Telekom
 munikationer, og skal ifølge det anfægtede direktiv ophæ
 Sagsøgeren påstår under sagen den anfægtede afgørelse af ves . Sagsøgeren er også den eneste virksomhed, der stiller
 22 . maj 1996 annulleret. For det første anfægter hun offentlige telenet til rådighed , og er derfor den eneste
 afslaget på at forlænge hendes midlertidige tjeneste i Berlin virksomhed , der berøres af den nationale ordning vedrø
 og kræver den midlertidige tjeneste i Berlin forlænget, indtil rende forpligtelsen til at sørge for alment tjenesteudbud . Det
 hun kan benytte muligheden for mobilitet mellem institu må i den forbindelse tilføjes , at denne forpligtelse er
 tionerne i medfør af tjenestemandsvedtægtens artikel 29 , betydeligt mere byrdefuld for sagsøgeren end i andre
 stk . 1 , litra c ). Endvidere anfægter hun afgørelsen om medlemsstater , idet terrænforholdene i Italien indebærer, at
 placeringen ved Det Europæiske Center for Udvikling af der skal tilvejebringes og vedligeholdes særlige indretninger,
 Erhversuddannelse ( CEDEFOP ) i Thessaloniki den 1 , juli således at alle borgere kan få tilbudt taletelefoni til en rimelig
 1996 . pris .
 De øvrige søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-85/96 . Ifølge sagsøgeren må de anfægtede bestemmelser annulleres
 af følgende grunde : manglende begrundelse , manglende
 kompetence for Kommissionen i henhold til EF-traktatens
 artikel 90, stk . 3 , procedurefordrejning, tilsidesættelse af
 princippet om proportionalitet mellem det mål , der forføl
 ges, og de midler, der bringes i anvendelse , tilsidesættelse af
 Sag anlagt den 17. juni 1996 af Telecom Italia SpA mod retssikkerhedsprincippet og af princippet om den beretti
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber gede forventning, tilsidesættelse af det almindelige princip
 ( Sag T-96/96 ) om institutionel ligevægt og endelig tilsidesættelse af ejen
 ( 96/C 233 /38 domsrettens ukrænkelighed , som er fastsat i den europæiske
 menneskerettighedskonvention .
 (Processprog: italiensk)
 Sagsøgeren har særlig anført, at
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 17. juni 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De — Kommissionen ikke har taget hensyn til, hvad Rådet har
 Europæiske Fællesskaber af Telecom Italia SpA, Torino, ved fastsat i sine resolutioner vedrørende tidsplanen for
 advokaterne Mario Siragusa , Rom, Giuseppe Scassellati
 liberaliseringen, og den har grebet ind i Rådets og
 Sforzolini, Bologna , og Matteo Bay, Milano, og med valgt
 Europa-Parlamentets kompetence i henhold til EF
 adresse i Luxembourg hos advokatfirmaet Elvinger, Hoss & traktatens artikel 1 00 A med hensyn til harmonisering af
 Prussen .
 finansieringsordningerne for byrderne ved at sørge for
 alment tjenesteudbud .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Annullation af artikel 2 , stk . 2 , i Kommissionens direktiv — Der ved vurderingen af virksomhedernes adfærd alene
 96/ 1 9/EF ( 1 ), for så vidt som det heri er fastsat, at de skal anvendes artikel 85 og forordning nr. 17/62 , men
 alternative infrastrukturer skal liberaliseres tidligere, og ikke artikel 90, som pr. definition vedrører statslige
 af direktivets artikel 4, litra c ), for så vidt som det herved foranstaltninger .
 pålægges medlemsstaterne at indføre en finansierings
 ordning med hensyn til byrderne ved at sørge for alment — Der findes andre midler med henblik på at nå det mål,
 tjenesteudbud, som udelukkende omfatter virksomhe Kommissionen tilsigtede, dvs . den fuldstændige liberali
 der, der stiller offentlige telenet til rådighed . sering af markederne for teletjenester, nemlig navnlig en
 ændring af direktiv 92/44 , en anvendelse af artikel 86 på
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin de virksomheder, som udviser en adfærd, der er udtryk
 ger . for misbrug, og en mere rimelig fordeling af forpligtel
 ---pagebreak--- 10 . 8 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 233/23
 serne med hensyn til omkostningerne ved at sørge for blevet overholdt i dette tilfælde . Desuden er sagsøgeren taget
 alment tjenesteudbud . ud af denne ordning, idet han nu er endeligt omplaceret.
 (') EFT nr . L 74 af 13 . 3 . 1996 , s . 13 . For det andet er det hans opfattelse, at afgørelsen af 26 . juli
 1988 er blevet tilsidesat, dels fordi den anfægtede afgørelse
 er truffet uden varsel , dels fordi den procedure , som har ført
 til denne afgørelse, ikke har været gennemskuelig, og der har
 ikke været nogen dialog med sagsøgeren, som er blevet stillet
 over for et fait accompli .
 Sag anlagt den 21 . juni 1996 af Mario Costacurta mod For det trejde opfylder den anfægtede beslutning ikke kravet
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber om en begrundelse.
 ( Sag T-98/96 )
 Sagsøgeren gør endelig gældende, at Kommissionen i
 ( 96/C 233/39 ) forhold til ham har tilsidesat princippet om beskyttelse af
 den berettigede forventning og retssikkerheden, har kræn
 (Processprog: fransk) ket hans retmæssige, ideelle og økonomiske interesser og har
 begået magtfordrejning.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 dens 21 . juni 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Mario Costacurta , Kinshasa
 ( Republikken Zaire ), ved advokat Nicolas Decker, Luxem
 bourg og med valgt adresse i Luxembourg på dennes kontor, Sag anlagt den 27. juni 1996 af Maria Elisabeth Wolf mod
 16 , avenue Marie-Thérèse .
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T- 1 0 1/96 )
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 ( 96/C 233/40 )
 — Afgørelsen, truffet af styrelsesudvalget for Kommissio
 nens delegationer og bekræftet af ansættelsesmyndighe (Processprog: fransk)
 den, der er indeholdt i meddelelserne nr. 17493 af
 14 . december 1995 , nr . 8908 af 30 . april 1996 , Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 nr . 14215 af 31 . maj 1 996 og ansættelsesbrev af 31 . maj den 27 . juni 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 1996 om placering af sagsøgeren ved Kontoret for De Europæiske Fællesskaber af Maria Elisabeth Wolf, Mamer
 Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer i ( Storhertugdømmet Luxembourg ), ved advokaterne Jean
 Luxembourg, annulleres . Noël Louis, Thierry Demaseure og Ariane Tornel , Bruxelles,
 og med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilplig Sårl, 1 , rue Glesener.
 tes at betale sagens omkostninger, herunder i forbindelse
 med begæringen om foreløbige forholdsregler . Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: — Afgørelsen om ikke at give sagsøgeren adgang til
 udvælgelsesprøven KOM/A/955 annulleres .
 Sagsøgeren, der er tjenestemand ved Kommissionen, og som
 i de sidste tre år har været placeret ved Kommissionens — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en sym
 delegation i Zaire, anfægter ansættelsesmyndighedens afgø bolsk godtgørelse for ikke-økonomisk skade på én
 relse om at omplacere ham til Kontoret for De Europæiske ecu .
 Fællesskabers Officielle Publikationer ( Publikationskonto
 ret ) i Luxembourg. — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger .
 Han påberåber sig for det første , at der foreligger en Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 overtrædelse af turnusordningen, således som den er gen
 nemført ved Kommissionens afgørelse af 26 . juli 1988 om Sagsøgeren gør gældende, at hun i modsætning til, hvad der
 retningslinjerne for den nye turnusordning. Denne afgørelse er blevet anført i begrundelsen til den anfægtede afgørelse,
 er truffet på grundlag af artikel 2 og 3 i bilag X til vedtægten , som henviser til en manglende opfyldelse af det i meddelel
 som foreskriver, at tjenestemænd , der gør tjeneste i tredje sen om udvælgelsesprøven fastsatte krav vedrørende faglig
 land, kan forflyttes mellem delegation og hjemsted . Disse erfaring ( mindst 12 år ), har en faglig erfaring på mere end 12
 bestemmelser overtrædes på det tidspunkt, hvor styrel år på akademikerniveau, som stammer fra en periode efter
 sesudvalget og ansættelsesmyndigheden inddrager Publika den kandidateksamen, der er relevant for spørgsmålet om
 tionskontoret, der ikke indgår i turnusordningen, og som adgang til udvælgelsesprøven . Det kan ikke seriøst bestri
 heller ikke kan betegnes som hjemsted . I øvrigt har des , at sagsøgeren som led i sin forskning med henblik på sin
 sagsøgeren endnu ikke gjort tjeneste i otte år i en delegation , doktorafhandling arbejdede inden for statistik, således som
 hvilket medfører, at den periodevise forflyttelse mellem dette begreb er omtalt i meddelelsen om udvælgelsesprø
 delegation og hjemsted, der for tiden er på otte år, ikke er ven .


text:
20 . 7 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 210/ 17
 sia ), dels angående en begæring om udsættelse af gennem Kraanverhuurbedrijven, Culemborg ( Nederlandene ) ved
 førelsen af Kommissionens afgørelse af 22 . december 1995 advokaterne Martijn van Empel og Thomas Janssens,
 om forflyttelse af sagsøgeren til denne institutions oversæt henholdsvis Amsterdam og Bruxelles, og med valgt adresse i
 telsestjeneste, dels angående en begæring om øjeblikkelig Luxembourg hos advokat Marc Loesch, 11 , rue Goethe
 genindsættelse i den stilling, hun beklædte ved Kontoret for mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( be
 De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, har fuldmægtiget: Wouter Wils ) angående en begæring om
 Rettens præsident den 22 . april 1996 afsagt kendelse, hvis udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens beslutning
 konklusion lyder således : 95/551 /EF af 29 . november 1995 om en procedure i henhold
 til EF-traktatens artikel 85 ( IV/34 . 179, 34.202 , 216 —
 Stichting Certificatie Kraanverhuurbedrijf og Federatie
 1 . Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til
 Nederlandse Kraanverhuurbedrijven, EFT L 312 , s . 79 )
 følge.
 samt en begæring om aktindsigt i forbindelse med denne
 procedure, har Rettens præsident den 4 , juni 1996 afsagt
 2 . Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. kendelse, hvis konklusion lyder således :
 1 ) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til
 følge.
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN 2 ) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 FOR RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 3 , juni 1996
 i sag T-41/96 R, Bayer AG mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber
 ( 96/C 210/43
 (Processprog: tysk) Sag anlagt den 1 3 . maj 1 996 af Kish Glass Company Limited
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-65/96 )
 I sag T-41 /96 R, Bayer AG, Leverkusen ( Tyskland ), ved
 advokat Jochim Sedemund, Køln, og med valgt adresse i ( 96/C 210/45 )
 Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31 , Grand-rue , mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld
 mægtigede : Wouter Wils og Klaus Wiedner ), angående en (Processprog: engelsk)
 begæring om udsættelse af gennemførelsen af artikel 2 i
 Kommissionens beslutning af 10 . januar 1996 vedrørende
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85 ( IV/ den 13 . maj 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 34.279/F3 — Adalat ), har Rettens præsident den 3 , juni
 Europæiske Fællesskaber af Kish Glass Company Limited
 1996 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således :
 ved solicitor Maurice Byrne og med valgt adresse i Luxem
 bourg hos advokaterne Arendt & Medernach, 8-10 , rue
 1 ) Gennemførelsen af beslutningens artikel 2 udsættes. Mathias Hårdt .
 2 ) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Kommissionens besluting af 21 . februar 1996 i sag
 IV/34.193-Kish Glass annulleres .
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens omkost
 FOR RETTEN I FØRSTE INSTANS ninger.
 den 4 . juni 1996
 i sag T-18/96 R, Stichting Certificatie Kraanverhuurbedrijf Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 og Federatie Nederlandse Kraanverhuurbedrijven mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Sagsøgeren, et irsk selskab med begrænset ansvar, som
 ( 96/C 210/44 ) leverer glasprodukter til alle handelsled, anfægter Kommis
 sionens afvisning af at træffe nogen foranstaltninger i
 anledning af selskabets klage angående dets leverandørs
 (Processprog: nederlandsk)
 misbrug af en dominerende stilling . Misbruget bestod i at
 anvende forskellige vilkår i forbindelse med tilsvarende
 I sag T-18/96 R, Stichting Certificatie Kraanverhuurbedrijf, forretninger med andre handelspartnere end sagsøgeren og i
 Culemborg ( Nederlandene ), og Federatie Nederlandse at begrænse leveringen af floatglas til sagsøgeren i 1987.


text:
24.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 89/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 29. december 2011 — Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR) mod Organisation de producteurs Les Cimes
 (Sag C-673/11)
 2012/C 89/12
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d’État
 Parter i hovedsagen
 Appellant: Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer), som er indtrådt i de rettigheder, der tilkommer Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l’horticulture (VINIFLHOR)
 Indstævnt: Organisation de producteurs Les Cimes
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Hvorledes kan en medlemsstat gøre brug den mulighed, der er fastsat i artikel 2, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21. december 1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem EUGFL, Garantisektionen (1), for at udvide kontrolperioden til »at dække perioder [...] som ligger forud for eller følger efter tolv-måneders perioden«, henset dels til kravene om beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser, dels til retssikkerhedsprincippet og nødvendigheden af ikke at overlade tilsynsmyndighederne en uafgrænset beføjelse?
 2)
 Særligt:
 —
 Skal den kontrollerede periode i alle tilfælde — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — slutte i den tolv-måneders periode, som ligger forud for den såkaldte kontrolperiode, i løbet af hvilken der er gennemført kontrolforanstaltninger?
 —
 Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, hvorledes skal da den ved forordningen udtrykkeligt fastsatte mulighed for at udvide kontrolperioden til perioder, som »følger efter tolv-måneders perioden«, forstås?
 —
 Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, skal den kontrollerede periode da alligevel — da man ellers risikerer at, kontrollen bliver behæftet med en uregelmæssighed, som den kontrollerede virksomhed vil kunne påberåbe sig ved anfægtelse af afgørelsen om konsekvenserne af kontrollens resultater — dække en tolv-måneders periode, der slutter i den kontrolperiode, der ligger forud perioden, i hvilken kontrollen fandt sted, eller kan kontrollen kun dække en periode, som slutter før begyndelsen af den forudgående kontrolperiode?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 4045/89 af 21.12.1989 om medlemsstaternes kontrol med de foranstaltninger, der indgår i ordningen for finansiering gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, og om ophævelse af direktiv 77/435/EØF (EFT L 388, s. 18).


text:
5.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 135/28
 Sag anlagt den 12. marts 2014 — Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-121/14)
 2014/C 135/33
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved M. Holt, som befuldmægtiget, og barrister D.J. Rhee)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 29 og bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1316/2013 (1) af 11. december 2013 om oprettelse af Connecting Europe-faciliteten, om ændring af forordning (EU) nr. 913/2010 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 680/2007 og (EF) nr. 67/2010 annulleres, for så vidt som bestemmelserne heri rækker ud over London, som var korridor 2 i det oprindelige bilag til forordning (EU) nr. 913/2010 (der nu betegnes som Nordsøen — Middelhavskorridoren).
 —
 Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 De af dette annullationssøgsmål omfattede bestemmelser i den anfægtede retsakt medfører en ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 913/2010 af 22. september 2010 om et europæisk banenet med henblik på konkurrencebaseret godstransport (2), således at »de første godstogskorridorer« i bilaget til forordningen erstattes af et revideret sæt af »de første godstogskorridorer«, som anført i bilag II til den anfægtede retsakt.
 En af virkningerne af denne ændring er, at det i Det Forenede Kongerige vil gøre det nødvendigt at deltage i etableringen af Nordsøen — Middelhavsgodstogskorridoren, hvilket medfører en forpligtelse til senest den 10. november 2016 at etablere ruter mellem andre medlemsstater i korridoren og London, og senest den 20. november 2018 ruter fra London til henholdsvis Glasgow, Edinburgh, Southampton og Felixstowe. Det Forenede Kongerige har ikke godkendt en sådan udvidelse af den relevante første godstogskorridor i forordning nr. 913/2010.
 Det Forenede Kongerige har derfor nedlagt ovenstående påstande af følgende grunde:
 a)
 Udvidelserne af »de første godstogskorridorer«, som følger af den anfægtede retsakts artikel 29, opfylder de i artikel 170 TEUF fastsatte mål i forhold til den transeuropæiske transportpolitik. Da artikel 170-172 TEUF således udgør lex specialis for disse foranstaltninger, kan foranstaltningerne kun vedtages på grundlag af og i overensstemmelse med disse bestemmelser.
 b)
 Udvidelserne af »de første godstogskorridorer«, som følger af den anfægtede retsakts artikel 29, er a) projekter af fælles interesse (som omhandlet i artikel 171, stk. 1, TEUF), og b) vedrører territoriet for hver medlemsstat, som er forpligtet til at deltage i etableringen heraf. Udvidelserne er på grundlag heraf, for så vidt som de vedrører Det Forenede Kongerige, blevet vedtaget i strid med kravet om samtykke fra den berørte medlemsstat i artikel 172, stk. 2, TEUF.
 c)
 De bestemmelser i bilag II til den anfægtede retsakt, hvori det kræves, at Det Forenede Kongerige deltager i etableringen af Nordsøen — Middelhavskorridoren på dets område i) ud over London (dvs. til Glasgow, Edinburgh, Felixstowe og Southampton) eller ii) eller overhovedet, kan udskilles fra den øvrige del af bilag II. Desuden er bilag II til den anfægtede retsakt i sin helhed (og artikel 29 i den anfægtede retsakt) under alle omstændigheder adskilt fra og kan udskilles fra den øvrige del af forordningen.
 (1) EUT L 348, s. 129.
 (2) EUT L 276, s. 22.


text:
19.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 16/5
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 5. november 2014 — Cypra Ltd mod Kypriaki Dimokratia (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Anotato Dikastirio Kyprou — Cypern)
 (Sag C-402/13) (1)
 (Præjudiciel forelæggelse - landbrug - dyresundhed - forordning (EF) nr. 854/2004 - animalske produkter til konsum - offentlig kontrol - udpegelse af en embedsdyrlæge - slagtning af dyr)
 (2015/C 016/06)
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Anotato Dikastirio Kyprou
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Cypra Ltd
 Sagsøgt: Kypriaki Dimokratia
 Konklusion
 Bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 854/2004 af 29. april 2004 om særlige bestemmelser for tilrettelæggelsen af den offentlige kontrol af animalske produkter til konsum, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1791/2006 af 20. november 2006, skal fortolkes således, at de i princippet ikke er til hinder for, at den kompetente myndighed fastsætter det tidspunkt, hvor slagtningen af dyr skal finde sted, når henses til myndighedens forpligtelse til at udpege en embedsdyrlæge til at udføre kontrol i forbindelse med slagtningen, og afslår at sende en sådan dyrlæge på de datoer og tidspunkter, som slagteriet har fastsat, medmindre det er objektivt nødvendigt, at slagtningerne finder sted på en sådan dag, hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve.
 (1) EUT C 274 af 21.9.2013.


text:
9.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 71/23
 Sag anlagt den 17. december 2012 — Mory m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-545/12)
 2013/C 71/36
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Mory SA (Pantin, Frankrig), Mory Team (Pantin), og Compagnie française superga d’investissement dans le service (CFSIS) (Miraumont, Frankrig) (ved advokaterne B. Vatier og F. Loubières)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Kommissionens beslutning annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet til prøvelse af Kommissionens beslutning K(2012) 2401 endelig af 4. april 2012, hvorved Kommissionen præciserede, at den forpligtelse til tilbagebetaling af statsstøtte, som blev pålagt Sernam-selskaberne ved artikel 2 i Kommissionens beslutning K(2012) 1616 endelig af 9. marts 2012, ikke omfatter eventuelle erhververe af Sernam-gruppens aktiver (1), har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1)
 Første anbringende om Kommissionens manglende kompetence til at træffe den anfægtede beslutning og om magtfordrejning, idet Kommissionen ikke havde kompetence til at træffe en beslutning, der fastslår, at den procedure, der er blevet vedtaget til gennemførelse af beslutningen af 9. marts 2012, ikke udgør fordrejning af denne uden en ny tilbundsgående undersøgelse.
 2)
 Andet anbringende om en tilsidesættelse af forpligtelsen til at anvende den formelle undersøgelsesprocedure ved kontrollen med statsstøtte i tilfælde af alvorlig tvivl.
 3)
 Tredje anbringende om modstridende formål og begrundelser i det omfang hvor for det første det af Kommissionen påberåbte formål med beslutningen og det faktiske indhold af denne ikke svarer til hinanden, og hvor der for det andet i beslutningen anvendes modstridende kriterier ved bedømmelsen af fraværet af økonomisk kontinuitet mellem de støttede aktiviteter og erhververen af disse aktiviteter.
 4)
 Fjerde anbringende om åbenbart fejlagtigt skøn vedrørende i) salgsgenstanden, ii) overdragelsesprisen, iii) det tidspunkt, hvor overførslen fandt sted, iv) graden af de nye ejeres og aktionærers uafhængighed og v) transaktionens økonomiske rationale.
 5)
 Femte anbringende om manglende retligt grundlag i det omfang den trufne beslutning er blevet vedtaget uden prøvelse af, om afståelsen af aktiverne er sket til deres markedsværdi, og uden undersøgelse af virkningen af, at erhververen tilhører den samme gruppe som den enhed, der uddelte den ulovlige støtte.
 (1) Statsstøttesag nr. SA.34547 (2012/N) — Frankrig, som har været genstand for en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (EUT 2012 C 305, s. 10).


text:
2.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Ordinario di Venezia (Italien) den 29. januar 2016 — Vinyls Italia SpA, under likvidation mod Mediterranea di Navigazione SpA
 (Sag C-54/16)
 (2016/C 156/31)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Ordinario di Venezia
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Vinyls Italia SpA, under likvidation
 Sagsøgt: Mediterranea di Navigazione SpA
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Indebærer den mulighed for at »godtgøre«, som er indrømmet den, der har nydt godt af en handling, som er til skade for alle kreditorerne, ifølge artikel 13 i forordning nr. 1346/2000 (1) for at modsætte sig anfægtelsen af denne handling i henhold til bestemmelserne i lex fori concursus, at den interesserede part skal fremsætte en processuel indsigelse i snæver betydning inden udløbet af den i domslandets lovgivning fastlagte frist, påberåbe sig undtagelsesbestemmelsen i forordningen og godtgøre, at de to betingelser i den nævnte bestemmelse er opfyldt,
 eller
 finder artikel 13 i forordning nr. 1346/2000 anvendelse, såfremt den interesserede part har påberåbt sig den omhandlede bestemmelse under sagen, også efter udløbet af den i domslandets lov fastlagte frist for fremsættelse af processuelle indsigelser, eller kan indsigelsen også konstateres af retten af egen drift, forudsat at den interesserede part har godtgjort, at den skadelige handling er undergivet lex causae i en anden medlemsstat, hvis lovgivning i det pågældende tilfælde ikke åbner nogen mulighed for at anfægte denne handling?
 2)
 Skal henvisningen i artikel 13 i forordning nr. 1346/2000 til bestemmelserne i lex causae med henblik på at fastlægge, hvorvidt »denne lovgivning i det pågældende tilfælde ikke åbner nogen mulighed for at anfægte denne handling«, fortolkes således, at den part, som har bevisbyrden, skal godtgøre, at lex causae i den konkrete situation ikke på et generelt og abstrakt plan fastlægger retsmidler til at anfægte en angiveligt skadelig handling som den i sagen omhandlede — betaling af en kontraktmæssig gæld — eller således, at den part, som har bevisbyrden, skal godtgøre, at i det omfang en sådan form for handling kan anfægtes i henhold til lex causae er de materielle betingelser — der afviger fra dem i lex fori concursus — ikke opfyldt, for at anfægtelsen kan tages til følge i den verserende sag?
 3)
 Kan den ved artikel 13 i forordning nr. 1346/2000 indførte undtagelsesordning — henset til formålet med bestemmelsen, dvs. at beskytte parternes ikke kulpøse forventning om, at handlingen i henhold til lex causae er uomstødelig — finde anvendelse også i det tilfælde, hvor kontraktparterne har hjemsted i en og samme medlemsstat, hvis lovgivning forventes at blive lex fori concursus i tilfælde af en af parternes insolvens, men parterne ved en klausul om valg af lovgivningen i en anden medlemsstat undtager omstødelse af handlinger til gennemførelse af den omhandlede kontrakt fra anvendelsen af ufravigelige regler i lex fori concursus, hvis formål er at beskytte princippet [org. s. 8] om kreditorernes ligestilling, hvilket i tilfælde af senere indtrådt insolvens er til skade for alle kreditorerne?
 4)
 Skal artikel 1, stk. 1, i forordning nr. 593/2008 (2) fortolkes således, at »situationer, hvor der skal foretages et lovvalg«, med hensyn til forordningens anvendelse også omfatter det tilfælde, hvor en time-charterkontrakt indgås i en medlemsstat af selskaber med hjemsted i denne medlemsstat, men indeholder en klausul om valg af lovgivningen i en anden medlemsstat?
 5)
 Såfremt spørgsmål 4 besvares bekræftende, skal artikel 3, stk. 3, i forordning nr. 593/2008, sammenholdt med artikel 13 i forordning nr. 1346/2000, da fortolkes således, at parternes valg af, at en kontrakt undergives lovgivningen i en anden medlemsstat end den, hvor »alle andre elementer med relevans for sagen« er lokaliseret, ikke berører anvendelsen af ufravigelige regler i den sidstnævnte medlemsstats lovgivning, der i egenskab af lex fori concursus finder anvendelse på muligheden for at anfægte handlinger indgået før insolvensen, som er til skade for alle kreditorerne, og således har forrang for undtagelsesbestemmelsen i artikel 13 i forordning nr. 1346/2000?
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29.5.2000 om konkurs (EFT L 160, s. 1).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 593/2008 af 17.6.2008 om lovvalgsregler for kontraktlige forpligtelser (Rom I) (EUT L 177, s. 6).


text:
Nr. C 9/6 1 DA 1 De Europæiske Fællesskabers Tidende 11 . 1 . 97
 tiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse DOMSTOLENS DOM
 offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, ( Sjette Afdeling )
 skal fortolkes således, at det også omfatter visse typer
 arbejder vedrørende et dige langs sejlbare vandveje. af 24 . oktober 1996
 i sag C-73/95 P, Viho Europe BV mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber, støttet af Parker Pen Ltd (M
 (Konkurrence — koncerner — traktatens artikel 85, stk. 1 )
 2 ) Udtrykket »anlæg til regulering af vandløb «, som er
 indeholdt i bilag II, punkt 2, litra e), til direktiv 85/ ( 97/C 9/10 )
 337/EØF, skal fortolkes således, at det ikke blot om
 fatter bygning af et nyt dige, men også ændring af et (Processprog: tysk)
 bestående dige ved flytning, forstærkning eller udvi
 delse, fornyelse på stedet af et dige ved bygning af et
 nyt dige på samme sted, uanset om det er stærkere el (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 ler bredere end det fjernede dige, eller en kombination offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 af flere af disse tilfælde.
 I sag C-73/95 P, Viho Europe BV ( befuldmægtiget: Werner
 Kleinmann ) angående appel af dom afsagt den 12 . januar
 1995 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 3 ) — Artikel 4, stk. 2, i direktiv 85/337/EØF og bilag II, ( Første Afdeling ) i sag T-102/95 , Viho mod Kommissionen
 punkt 10, litra e), til dette direktiv, skal fortolkes ( Sml . II, s. 17 ) — den anden part i appelsagen er Kommis
 således, at når en medlemsstat fastsætter kriterier sionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtiget:
 og/eller grænseværdier til bestemmelse af projekter Bernd Langeheine ), støttet af Parker Pen Ltd — har Dom
 vedrørende diger på et sådant niveau, at samtlige stolen ( Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 projekter vedrørende diger i praksis på forhånd bli G. F. Mancini , og dommerne C. N. Kakouris og H. Ragne
 ver holdt uden for forpligtelsen til at undersøge de malm ( refererende dommer); generaladvokat: C. O. Lenz;
 res indvirkning, overskrider den grænserne for det justitssekretær: R. Grass, den 24 . oktober 1996 afsagt
 skøn, som den har i henhold til direktivets dom, hvis konklusion lyder således :
 artikel 2, stk. 1 , og artikel 4, stk. 2, medmindre
 samtlige udelukkede projekter på grundlag af en
 samlet vurdering kan anses for ikke at have væ 1 ) Appellen forkastes.
 sentlig indvirkning på miljøet.
 2 ) Appellanten betaler sagens omkostninger.
 — Når en domstol i henhold til national ret er for (') EFT nr. C 137 af 3 . 6 . 1995 , s . 10 .
 pligtet til eller har mulighed for på embeds vegne
 at inddrage anbringender, der støttes på en bin
 dende national retsregel, og som parlerne ikke har
 påberåbt sig, påhviler det den, inden for rammerne
 af sin kompetence, på embeds vegne at undersøge,
 om medlemsstatens lovgivende eller udøvende
 myndigheder har holdt sig inden for grænserne af
 det skøn, der er fastsat i direktivets artikel 2, stk . 1 , DOMSTOLENS DOM
 og artikel 4, stk . 2, og at tage hensyn hertil under ( Sjette Afdeling)
 behandlingen af annullationssøgsmålet.
 af 24 . oktober 1996
 i sag C-76/95 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber mod Royal beige SA ( 1 )
 — Såfremt grænserne for dette skøn er overskredet,
 og der følgelig må ses bort fra de nationale bestem (Tjenestemænd — ulykkesforsikring og forsikring mod er
 melser i denne henseende, påhviler det medlemssta hvervssygdomme)
 tens myndigheder inden for rammerne af deres
 ( 97/C 9/11 )
 kompetence at træffe alle de almindelige eller sær
 lige foranstaltninger, der er nødvendige, for at pro
 jekterne undersøges med henblik på at fastslå, om (Processprog: fransk)
 de kan få væsentlig indvirkning på miljøet, og i be
 kræftende fald, at deres indvirkninger undersøges.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (M EFT nr. C 119 af 13 . 5 . 1995 , s . 8 .
 I sag C-76/95 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber, ved Julian Currall, Kommissionens Juridiske Tjene
 ste, som befuldmægtiget, bistået af advokat Jean-Lue Fag
 nart, mod Royal beige SA, ved advokat Francois van der