text:
24.1.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 26/9
 Sag anlagt den 26. november 1997 af Dimitrios Kousios Sag anlagt den 28. november 1997 af David T. Keeling
 mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber mod Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (vare-
 mñrker og mùnstre)
 (Sag T-295/97)
 (Sag T-297/97)
 (98/C 26/16)
 (98/C 26/17)
 (Processprog: grñsk) (Processprog: engelsk)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er der den 28. november 1997 anlagt sag mod Harmonise-
 der den 26. november 1997 anlagt sag mod Kommissionen ringskontoret for det Indre Marked (varemñrker og mùn-
 for De Europñiske Fñllesskaber af Dimitrios Kousios, stre) af David T. Keeling ved professor A. A. Dashwood
 Bruxelles (Belgien), midlertidigt bosat i Athen (Grñken- og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat ArseÁne
 land), ved advokat Georgios Sakellaropoulos, Athen, og Kronshagen, 22, rue Marie-Adelaïde.
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May,
 31, Grand-rue. Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Afgùrelse nr. ADM-97-3 af 21. februar 1997 fra Har-
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: moniseringskontorets prñsident vedrùrende appelkam-
 renes organisation, som ñndret den 27. februar 1997,
 og navnlig dennes artikel 2, annulleres.
 Ð Sùgsmålet, der er anlagt til annullation af ansñttelses-
 myndighedens afgùrelse 5458/26.09.1997 (R/403/97),
 Ð Harmonseringskontoret tilpligtes at betale sagens
 fremmes til realitetsbehandling.
 omkostninger.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Ð Det fastslås, at sagsùgeren fra 1. december 1993 har
 vñret berettiget til invalidepension efter en sats på
 (4 % + 25 % =) 29 %. Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-148/97 (EFT C 199 af 28.6.1997,
 s. 39). Nñrvñrende sùgsmål, der er baseret på EF-trakta-
 Ð Sagsùgerens sag behandles efter vedtñgtens artikel 78, tens artikel 179, er anlagt som en retssikrende foranstalt-
 således at han oppebñrer invalidepension med et ning for det tilfñlde, at det annullationssùgsmål, som sag-
 belùb, der svarer til den alderdomspension, som han sùgeren har anlagt i henhold til EF-traktatens artikel 173
 ville have vñret berettiget til, hvis han var fyldt 65 år, som sag T-148/97, afvises af Domstolen.
 mens han var i tjenesten, dvs. med 70 % af grundlùn-
 nen.
 Ð Kommissionen tilpligtes at bñre sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 2. december 1997 af Pierre-Alexis Feral
 mod Regionsudvalget
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: (Sag T-301/97)
 (98/C 26/18)
 Den anfñgtede afgùrelse er retsstridig, fordi ansñttelses- (Processprog: fransk)
 myndigheden vilkårligt fastsatte sagsùgerens invaliditets-
 grad til 15,5 % uden den efter vedtñgten obligatoriske for-
 udgående hùring af lñgeudvalget, og skùnt hans invalidi- Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 tetsgrad i virkeligheden var meget hùjere. der den 2. december 1997 anlagt sag mod Regionsudvalget
 af Pierre-Alexis Feral, Bruxelles, ved advokat Georges
 Vandersanden, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos Fiduciare Myson SARL, 30, rue de Cessange.
 Den anfñgtede afgùrelse er fejlagtigt begrundet, idet den
 med urette går ud fra, at artikel 73 og 78 i vedtñgten for-
 fùlger forskellige formål, skùnt, hvilket allerede er aner- Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 kendt, anvendelsen af den ene artikel ikke påvirker anven-
 delsen af den anden. Ð Afgùrelsen af 2. september 1997 fra generalsekretñren
 for Regionsudvalget, hvorved sagsùgeren fik afslag på
 udbetaling af dagpenge i en periode på ti måneder,
 annulleres, fordi han var tjenestemand ansat på prùve.


text:
7.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/15
 Rettens dom af 15. november 2011 — Nolin mod Kommissionen
 (Sag T-58/11 P) (1)
 (Appel - personalesag - tjenestemænd - forfremmelse - slettelse af point for fortjeneste og prioritetspoint som følge af en forfremmelse i medfør af vedtægtens artikel 29 - hjemmel - den udstedende myndigheds kompetence - princippet om forbud mod forskelsbehandling)
 2012/C 6/27
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Michel Nolin (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne S. Orlandi, A. Coolen, J.N. Louis og É. Marchal)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved J. Baquero Cruz, som befuldmægtiget, bistået af advokat D. Waelbroeck)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten for EU-personalesager (Tredje Afdeling) den 1. december 2010 i sag F-82/09, Nolin mod Kommissionen (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser) med påstand om ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Michel Nolin bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger i forbindelse med denne sag.
 (1) EUT C 89 af 19.3.2011.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
7.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/31
 Sag anlagt den 12. december 2008 — X-Technology Swiss mod KHIM (gengivelse af en strømpe)
 (Sag T-547/08)
 (2009/C 55/58)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: X-Technology Swiss GmbH (ved Rechtsanwälte A. Herbertz og R. Jung)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 6. oktober 2008 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 846/2008-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket som »anden varemærketype — positionsvaremærke« med farven »orange (Pantone 16-1359 TPX)« for varer i klasse 25 (ansøgning nr. 5 658 117).
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (1), da det ansøgte mærke har fornødent særpræg.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
16.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/29
 Sag anlagt den 18. januar 2005 af Wieland Werke AG, Buntmetall Amstetten Ges.m.b.H. og Austria Buntmetall AG mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-11/05)
 (2005/C 93/59)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 18. januar 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Wieland Werke AG, Ulm (Tyskland), Buntmetall Amstetten Ges.m.b.H., Amstetten (Østrig), og Austria Buntmetall AG, Enzesfeld (Østrig), ved Rechtsanwälte R. Bechtold og U. Soltész.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens beslutning af 3. september 2004, berigtiget den 20. oktober 2004, (sag COMP/E-1/38.069 – VVS-kobberrør) annulleres
 —
 Subsidiært nedsættes de bøder, som er pålagt sagsøgerne ved beslutningen
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ved den anfægtede beslutning blev sagsøgerne pålagt en bøde for overtrædelse af artikel 81, stk. 1, EF som følge af en række aftaler og tilfælde af samordnet praksis i form af prisaftaler og markedsopdeling på VVS-kobberrørmarkedet.
 Sagsøgerne har anfægtet denne beslutning, idet de gør gældende, at det nye bødepålæg i denne sag er i strid med princippet ne bis in idem, eftersom Kommissionen allerede har bedømt og sanktioneret de samme faktiske omstændigheder i forbindelse med sag COMP/E-1/38.240 – industrirør. Sagsøgerne har anført, at Kommissionen ved bødeudmålingen i det mindste burde have taget hensyn til den allerede pålagte bøde, og at opdelingen af den sammenhængende kobberrørsag i en industrirørsag og en VVS-rørsag er ulovlig.
 Sagsøgerne har endvidere gjort gældende, at bøden er uforholdsmæssig, og at tvingende sagsbehandlingsprincipper, som f.eks. begrundelsespligten i henhold til artikel 253 EF, proportionalitetsprincippet og lighedsprincippet, er blevet tilsidesat i forbindelse med bødefastsættelsen. Dette støtter sagsøgerne bl.a. på det følgende:
 —
 Fastsættelsen af overtrædelsens grovhed bygger på en fejlbehæftet og utilstrækkelig bedømmelse af overtrædelsens karakter, dens virkninger på markedet og aftalernes geografiske rækkevidde
 —
 Kommissionen skulle i forbindelse med den differentierede vurdering af de deltagende virksomheder have taget hensyn til ikke blot disses markedsandele, men også deres absolutte størrelse
 —
 Kommissionen har i beslutningen ikke angivet, efter hvilke principper de konkrete grundbøder er blevet fastsat, og har ikke i meddelelsen af klagepunkter gjort det utvetydigt klart, at den var gået ud fra en særlig grov overtrædelse af konkurrencereglerne
 —
 Kommissionen har ved forhøjelsen af bøden på grundlag af aftalernes varighed anvendt sine retningslinjer for beregningen af bøder (1) forkert og har desuden set bort fra, at hele komplekser af faktiske omstændigheder allerede var forældede
 —
 Kommissionen har ladet væsentlige formildende omstændigheder, som f.eks. den vanskelige markedssituation, det ringe afkast af omsætningen inden for kobberrørsbranchen og den omgående ophævelse af aftalerne efter ransagningerne, ude af betragtning
 I forbindelse med nedsættelsen af bøderne over for andre virksomheder, der deltog i kartellet, som følge af disses samarbejde uden for samarbejdsmeddelelsen, har Kommissionen endvidere bl.a. tilsidesat lighedsprincippet.
 Endelig har sagsøgerne gjort gældende, at artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003 (2), og nærmere bestemt fastsættelsen af bødens grundbeløb, som overlader Kommissionen et i praksis ubegrænset skøn, strider mod bestemthedsprincippet og dermed mod trinhøjere fællesskabsret.
 (1) Retningslinjer for beregningen af bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65, stk. 5, i EKSF- traktaten, EFT C 9 af 14.1.1998, s. 3.
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1 af 4.1.2003, s. 1).


text:
21.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Hamburg (Tyskland) den 3. april 2012 — DMC Beteiligungsgesellschaft mbH mod Finanzamt Hamburg-Mitte
 (Sag C-164/12)
 2012/C 217/09
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Hamburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: DMC Beteiligungsgesellschaft mbH
 Sagsøgt: Finanzamt Hamburg-Mitte
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er det foreneligt med artikel 43 EF (henholdsvis artikel 49 TEUF), at en national bestemmelse i tilfælde af, at en selskabsdeltager indskyder en andel i et kapitalselskab, fastsætter, at de indskudte driftsaktiver skal ansættes til delværdien (hvorved der for indskyderen ved afdækningen af de skjulte reserver opstår en kapitalgevinst), såfremt det på tidspunktet for de faktiske omstændigheder er udelukket, at Forbundsrepublikken Tyskland har ret til at beskatte gevinsten ved afhændelse af de nye selskabsandele, som indskyderen modtager som modydelse for indskuddet?
 2)
 For det tilfælde, at det første spørgsmål skal besvares benægtende, spørges: Er den nationale bestemmelse forenelig med artikel 43 EF (henholdsvis artikel 49 TEUF), hvis indskyderen indrømmes en ret til at ansøge om en rentefri udsættelse af betalingen af den skat, der opstår ved afdækningen af de skjulte reserver, således at skatten på kapitalgevinsten kan betales i årlige delbeløb på mindst en femtedel af den skyldige skat, såfremt der stilles sikkerhed for betalingen af delbeløbene?


text:
7.8.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 201/16
 Sag anlagt den 13. maj 2004 af Asklepios Kliniken GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-167/04)
 (2004/C 201/36)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 13. maj 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Asklepios Kliniken GmbH ved Rechtsanwalt K. Füßer, som befuldmægtiget.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Kommissionen har tilsidesat sine forpligtelser i medfør af artikel 88 EF og artikel 10, stk. 1, og artikel 13, stk. 1, i forordning (EF) nr. 659/1999, idet den ikke har truffet beslutning i henhold til artikel 4, stk. 2, 3 eller 4, i forordning (EF) nr. 659/1999 vedrørende den klage, sagsøgeren indgav den 20. januar 2003.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren er et selskab, som er stiftet på privatretligt grundlag og er 100 % privatejet, og som har specialiseret sig i drift af sygehuse. Selskabet har siden januar 2003 forsøgt at få Kommissionen til at træffe beslutning i henhold til artikel 4, stk. 2, 3 eller 4, i forordning (EF) nr. 659/1999 vedrørende en påstået praksis for ydelse af statsstøtte til fordel for de offentligt ejede sygehuse i Forbundsrepublikken Tyskland.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at de privatejede sygehuse i det væsentlige finansieres gennem vederlag, som ydes på grundlag af refusionsaftaler indgået med de kompetente sygekasser og disses centralorganisationer samt evt. gennem direkte tilskud til opførelse af sygehuse, som ydes på grundlag af den pågældende delstats sygehusfinansieringsplan. Offentligt ejede sygehuse kan derimod herudover påregne, at de driftstab, som ofte opstår for sådanne sygehuse, vil blive dækket af de pågældende offentlige ejere. Efter sagsøgerens opfattelse udgør disse ydelser statsstøtte i artikel 87, stk. 1, EF's forstand, som for det første skal anmeldes i henhold til artikel 88, stk. 3, EF, og for det andet er uforenelig med fællesmarkedet.
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at selskabets påstand må tages til følge, fordi Kommissionen har forholdt sig passiv, selv om den er blevet opfordret til at handle og havde pligt hertil på tidspunktet for opfordringen.


text:
7.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 102/44
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 26. februar 2014 — Diamantopoulos mod EU-Udenrigstjenesten
 (Sag F-53/13) (1)
 ((Personalesag - tjenestemænd - forfremmelse - afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 12 i forfremmelsesåret 2012 - stiltiende afgørelse om afvisning af klage - udtrykkelige afgørelse om afvisning af klagen efter søgsmålets anlæggelse - begrundelse))
 2014/C 102/64
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Alkis Diamantopoulos (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne S. Orlandi, J.-N. Louis og D. Abreu Caldas)
 Sagsøgt: Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten) (ved S. Marquardt og E. Chaboureau, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 12 i forfremmelsesåret 2012.
 Konklusion
 1)
 Tjenesten for EU’s Optræden Udadtils (EU-Udenrigstjenesten) afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 12 i forfremmelsesåret 2012 annulleres.
 2)
 Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EU-Udenrigstjenesten) bærer sine egne omkostninger og betaler de af Alkis Diamantopoulos afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 215 af 27.7.2013, s. 20.


text:
7.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/3
 Appel iværksat den 21. september 2011 af Katinan Justin Koné til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 13. juli 2011 i sag T-349/11, Koné mod Rådet
 (Sag C-479/11 P)
 2012/C 6/04
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Katinan Justin Koné (ved avocats L. Bourthoumieux, J. Vergès, R. Dumas og M. Ceccaldi)
 Den anden part i appelsagen: Rådet for den Europæiske Union
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Katinan Justin Konés søgsmål antages til realitetsbehandling.
 —
 Kendelsen af 13. juli 2011 i sag T-349/11, hvorved sagen blev afvist, ophæves.
 —
 Appellantens søgsmål hjemvises til Retten, således at sagsøgeren kan gøre sine rettigheder gældende.
 —
 Rådet for den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til artikel 69 og 73 i Domstolens procesreglement.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for sit søgsmål har appellanten gjort følgende anbringender gældende:
 —
 Force majeure som følge af krig afbryder forældelsesfristen. De begivenheder, som appellanten stod over for i november 2010 i Côte d’Ivoire, udgør force majeure i henhold til artikel 45 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, idet krigstilstand bevirker, at fristerne i forhold til retsakter truffet af Rådet vedrørende appellanten afbrydes.
 —
 Det foreliggende tilfælde af force majeure som følge af krig hindrede appellantens mulighed for frit at kunne udøve sin ret til at anlægge sag til prøvelse af retsakter, som åbenbart tilsidesætter grundlæggende rettigheder.
 —
 De grundlæggende rettigheder og friheder har forrang for retssikkerhedsprincippet. Ved at anføre retssikkerhedsprincippet som begrundelse for at afvise appellantens søgsmål har Retten gjort indgreb i den grundlæggende ret til domstolsadgang og retten til forsvar. Appellanten er således blevet frataget sin ret til at blive hørt af en kompetent domstol.
 —
 Frister, der tager hensyn til afstande, og søgsmålsfrister kan ikke gøres gældende i tilfælde af krig. Fristen under hensyn til afstanden og søgsmålsfristen kan ikke gøres gældende over for en adressat, der er bosat i en stat i åben krig. Sådanne frister kan kun finde anvendelse i fredstid og på det europæiske kontinent. Appellanten befinder sig imidlertid på et andet kontinent og den strenge håndhævelse af artikel 102 i Rettens procesreglement i det foreliggende tilfælde er uden tvivl en tilsidesættelse af artikel 6, stk. 1, i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder og af artikel 263 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
 —
 Forrangen for artikel 263 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Artikel 102 i Rettens procesreglement medfører, at enhver meddelelsesforpligtelse bliver virkningsløs, såsom den i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde fastsatte, hvori bestemmes, at søgsmålsfristen begynder at løbe fra en retsakts meddelelse eller offentliggørelse eller fra det tidspunkt, hvor den pågældende har fået kendskab til den. Artikel 102 i Rettens procesreglement ser bort fra meddelelsesforpligtelsen, og den tager heller ikke hensyn til den dag, hvor appellanten faktisk har fået kendskab til retsakten, hvilket således begrænser ordlyden af og formålet med artikel 263 TEUF. Artikel 102 skader dermed de rettigheder, som er fastsat i og beskyttet ved traktaten, som har en højere juridisk værdi og som er pålagt de institutioner, der udgør Den Europæiske Union. Da de anfægtede retsakter i strid med artikel 263, stk. 5, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde ikke er blevet meddelt appellanten, kan søgsmålsfristen følgelig ikke begynde at løbe før det tidspunkt, hvor appellanten fik kendskab til de retsakter, der er vedtaget vedrørende ham.
 —
 Et alvorligt indgreb i de grundlæggende rettigheder og friheder. Retssikkerhedsprincippet som fastslået af Retten bringer retssikkerheden som helhed alvorligt i fare, idet de borgere, som er bosat uden for Den Europæiske Union i et land i krig, ser sig ramt af sanktioner, som de ikke kan imødegå effektivt med deres søgsmålsret, idet de ikke har kendskab til sanktionen.
 —
 Subsidiært har appellanten nedlagt påstand om annullation af de retsakter, som Rådet har vedtaget vedrørende appellanten, henset til den alvorlige karakter af tilsidesættelsen af de grundlæggende rettigheder og friheder. Eftersom de anfægtede retsakter tilsidesætter de grundlæggende friheder, som er beskyttet ved flere internationale traktater, tilkommer det Domstolen at annullere disse retsakter, idet deres ulovlighed er i strid med den fastsatte europæiske retsorden, og idet en søgsmålsfrist ikke kan gøres gældende på grund af den alvorlige karakter af tilsidesættelsen af de beskyttede grundlæggende rettigheder og friheder.


text:
19.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/4
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 21. juli 2016 — SIA »VM Remonts« (tidligere SIA »DIV un Ko«) og SIA »Ausma grupa« mod Konkurences padome og Konkurences padome mod SIA »Pārtikas kompānija« (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākā tiesa — Letland)
 (Sag C-542/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - konkurrence - artikel 101, stk. 1, TEUF - rent intern situation - anvendelse af tilsvarende nationale bestemmelser - Domstolens kompetence - samordnet praksis - en virksomheds ansvar for en tjenesteyders adfærd - betingelser))
 (2016/C 343/05)
 Processprog: lettisk
 Den forelæggende ret
 Augstākā tiesa
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: SIA »VM Remonts« (tidligere SIA »DIV un Ko«), SIA »Ausma grupa« og Konkurences padome
 Sagsøgte: Konkurences padome og SIA »Pārtikas kompānija«
 Konklusion
 Artikel 101, stk. 1, TEUF skal fortolkes således, at en virksomhed i princippet kun kan holdes ansvarlig for en samordnet praksis på grund af adfærden hos en uafhængig tjenesteyder, der har leveret tjenesteydelser til virksomheden, hvis en af de følgende betingelser er opfyldt:
 —
 Tjenesteyderen handler i virkeligheden under den anklagede virksomheds ledelse eller kontrol.
 —
 Virksomheden havde kendskab til de konkurrencebegrænsende mål, der blev forfulgt af virksomhedens konkurrenter og tjenesteyderen, og havde til hensigt at bidrage dertil ved sin egen adfærd.
 —
 Virksomheden kunne med rimelighed forudse den konkurrencebegrænsende adfærd, dens konkurrenter og tjenesteyderen udviste, og den var indstillet på at løbe den dermed forbundne risiko.
 (1) EUT C 56 af 16.12.2015.


text:
1.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 180/22
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 18. juni 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-422/08) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2004/35/EF - miljøansvar - forebyggelse og afhjælpning af miljøskader - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 2009/C 180/37
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved U. Wölker og B. Schöfer, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Østrig (ved E. Riedl, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist af foranstaltninger, som er nødvendige med henblik på at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/35/EF af 21. april 2004 om miljøansvar for så vidt angår forebyggelse og afhjælpning af miljøskader (EUT L 143, s. 56)
 Konklusion
 1)
 Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/35/EF af 21. april 2004 om miljøansvar for så vidt angår forebyggelse og afhjælpning af miljøskader, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv.
 2)
 Republikken Østrig betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 301 af 22.11.2008.


text:
17.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 195/25
 Sag anlagt den 10. maj 2010 — Monster Cable Products mod KHIM — Live Nation (Music) UK Ltd (MONSTER ROCK)
 (Sag T-216/10)
 2010/C 195/39
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Monster Cable Products, Inc. (Brisbane, USA) (ved lawyers O. Günzel og W. von der Osten-Sacken)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Live Nation (Music) UK Ltd (London, Det Forenede Kongerige)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 24. februar 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 216/2009-1) annulleres for så vidt som der blev givet afslag på klagen.
 —
 Indsigelse nr. B 754335 mod EF-varemærkeansøgning nr. 3 333 804, »MONSTER ROCK« afvises i sin helhed.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Monster Cable Products
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »MONSTER ROCK« for varer i klasse 9
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Live Nation (Music) UK Ltd
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Varemærkeregistreringer i Det Forenede Kongerige nr. 1 313 176 af ordmærket »MONSTERS OF ROCK« for varer i klasse 16, nr. 1 313 177 af ordmærket »MONSTERS OF ROCK« for varer i klasse 25, nr. 1 313 178 af ordmærket »MONSTERS OF ROCK« for varer i klasse 26, nr. 2 299 141 af ordmærket »MONSTERS OF ROCK« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16, 25, 41 og 43; varemærket »MONSTERS OF ROCK«, der er vitterlig kendt (i den forstand, hvori udtrykket anvendes i artikel 6b i Pariserkonventionen) i de 15 gamle medlemsstater, uregistreret varemærke »MONSTERS OF ROCK«, som er anvendt erhvervsmæssigt i de 15 gamle medlemsstater, forretningsnavnet »MONSTERS OF ROCK«, som er anvendt erhvervsmæssigt i de 15 gamle medlemsstater
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge for alle de omtvistede varer og ansøgningen afvist i sin helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde:
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret i) foretog en fejlagtig vurdering af, om varerne var af samme eller lignende art, ii) ikke tog i betragtning, at varemærkerne er forskellige, navnlig deres begrebsmæssige forskelle, og iii) undlod at fastlægge omfanget af det ældre tegns beskyttelse.


text:
20.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Noord-Holland (Nederlandene) den 7. december 2016 — X BV mod Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond
 (Sag C-631/16)
 (2017/C 086/08)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank Noord-Holland
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: X BV
 Sagsøgt: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/1647 (1) af 13. september 2016 om genindførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Vietnam og produceret af [A] Ltd, og om gennemførelse af Domstolens dom i de forenede sager C-659/13 og C-34/14 gyldig?
 2)
 Er Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/1731 (2) af 28. september 2016 om genindførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Vietnam og produceret af [I] Ltd (China) og om gennemførelse af Domstolens dom i de forenede sager C-659/13 og C-34/14 gyldig?
 3)
 Såfremt det første og/eller det andet spørgsmål besvares benægtende, betyder dette da, at de med urette betalte toldbeløb skal betales tilbage til sagsøgeren med rente?
 4)
 Såfremt det tredje spørgsmål besvares bekræftende, hvorledes skal denne rente da beregnes?
 (1) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/1647 af 13.9.2016 om genindførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Vietnam, produceret af Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, Freetrend Industrial Ltd. og dennes forretningsmæssigt forbundne virksomhed Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd., Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc. og Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, og om gennemførelse af Domstolens dom i de forenede sager C-659/13 og C-34/14 (EUT L 245, s. 16).
 (2) Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/1731 af 28.9.2016 om genindførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Vietnam og produceret af General Footwear Ltd (China), Diamond Vietnam Co Ltd og Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd og om gennemførelse af Domstolens dom i de forenede sager C-659/13 og C-34/14 (EUT L 262, s. 4).


text:
C 299/34 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 26.9.98
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS Moura Ramos og P. Mengozzi; justitssekretñr: ekspediti-
 den 17. juli 1998 onssekretñr B. Pastor, den 14. juli 1998 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således:
 i sag T-28/97, AgneÁs Hubert mod Kommissionen for De
 Europñiske Fñllesskaber (1) 1) Sagsùgte frifindes.
 (Tjenestemñnd Ð annullationssùgsmål Ð forflyttelse/gen- 2) Hver part bñrer sine omkostninger.
 indplacering Ð tjenestens interesse Ð manglende begrun-
 delse Ð erstatningssùgsmål) (1) EFT C 166 af 31.5.1997.
 (98/C 299/57)
 (Processprog: fransk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 I sag T-28/97, AgneÁs Hubert, tjenestemand ved Kommissi-
 onen for De Europñiske Fñllesskaber, bosat i Bruxelles, den 16. juli 1998
 ved advokat Marc-Albert Lucas, LieÁge, og med valgt i sag T-81/97, Regione Toscana mod Kommissionen for
 adresse i Luxembourg hos advokat Evelyne Korn, 21, rue De Europñiske Fñllesskaber (1)
 Nassau, mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 (Integrerede Middelhavsprogrammer Ð finansiel stùtte fra
 skaber (befuldmñgtigede: Gianluigi Valsesia, Christine
 Fñllesskabet Ð forordning (EéF) nr. 4256/88 Ð forord-
 Berardis-Kayser og Denis Waelbroeck), hvori der dels er
 ning (EéF) nr. 2085/93)
 nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgù-
 relse af 27. marts 1996 om at ñndre sagsùgerens tjeneste- (98/C 299/59)
 sted og dels en påstand om erstatning for det heraf fùl-
 gende ùkonomiske og ikke-ùkonomiske tab, har Retten (Processprog: italiensk)
 (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P.
 I sag T-81/97, Regione Toscana ved advokaterne Vito Vac-
 Lindh, og dommerne K. Lenaerts og J. D. Cooke; justitsse-
 chi og Lucia Bora, Firenze, og med valgt adresse i Luxem-
 kretñr: ekspeditionssekretñr B. Pastor, den 17. juli 1998
 bourg hos Paolo Benocci, 50, rue de Vianden, mod Kom-
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgti-
 1) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber frifin- gede: Paulo Ziotti og Alberto Dal Ferro), angående en
 des. påstand om annullation af flere af Kommissionen udstedte
 retsakter vedrùrende fñllesskabsstùtten til projekt
 2) Hver part bñrer sine omkostninger. nr. 88.20.IT.006.0 (arbejder til forsyning af Toscana med
 drikkevand), har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af
 (1) EFT C 131 af 26.4.1997. afdelingsformanden, V. Tiili, og dommerne C. P. BrieÈt og
 A. Potocki; justitssekretñr: fuldmñgtig J. Palacio GonzaÂ-
 lez, den 16. juli 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således:
 1) Afgùrelsen ifùlge Kommissionens skrivelse af 31. januar
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 1997 annulleres.
 den 14. juli 1998
 2) I ùvrigt afvises sagen.
 i sag T-42/97, Giorgio Lebedef mod Kommissionen for De
 Europñiske Fñllesskaber (1) 3) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber betaler
 (Tjenestemñnd Ð afslag på tildeling af »en midlertidig tje- sagens omkostninger.
 neste som fagforeningsreprñsentant« til den af en fagfor-
 ening udpeget person Ð formaliteten) (1) EFT C 166 af 31.5.1997.
 (98/C 299/58)
 (Processprog: fransk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 I sag T-42/97, Giorgio Lebedef, tjenestemand ved Kommis- den 16. juli 1998
 sionen for De Europñiske Fñllesskaber, Senningerberg
 (Luxembourg), ved advokat Gilles BouneÂou, Luxembourg, i sag T-195/97, Kia Motors Nederland BV og Broekman
 og med valgt adresse hos samme, 4, rue de l'Avenir, mod Motorships BV mod Kommissionen for De Europñiske
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (befuld- Fñllesskaber (1)
 mñgtigede: Gianluigi Valsesia og Julian Currall), hvori der (Kommissionsbeslutning om, at godtgùrelse af importafgif-
 er nedlagt påstand om dels annullation af en afgùrelse fra ter ikke er berettiget Ð annullationssùgsmål Ð toldkodek-
 Kommissionen af 12. maj 1996 om at meddele sagsùgeren sens artikel 239 Ð begrundelsespligt)
 afslag på »en midlertidig tjeneste som fagforeningsreprñ-
 (98/C 299/60)
 sentant« som ansùgt om af vedkommendes fagforening, og
 om en fornyet gennemgang af enhver sådan tildelt midler- (Processprog: nederlandsk)
 tidig tjeneste, og dels om, at proceduren vedrùrende »mid-
 lertidig tjeneste som fagforeningsreprñsentant« kendes I sag T-195/97, Kia Motors Nederland BV, Vianen (Neder-
 retsstridig, har Retten (Fùrste Afdeling), sammensat af landene), og Broekman Motorships BV, Rotterdam
 afdelingsformanden, B. Vesterdorf, og dommerne R. M. (Nederlandene), ved advokat Annetje-Theckla Ottow,


text:
19.1.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 17/7
 (efter ændring nu artikel 49 EF), EF-traktatens artikel 90, stk. 2 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret
 (nu artikel 86, stk. 2, EF), og EF-traktatens artikel 92 (efter verserende sag, Office des produits wallons ASBL mod État
 ændring nu artikel 87 EF), har Domstolen (Sjette Afdeling), belge, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolknin-
 sammensat af afdelingsformanden, F. Macken, og dommerne gen af artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), i Rådets sjette
 N. Colneric, C. Gulmann (refererende dommer), J.-P. Puissochet direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af
 og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: A. Tizzano; justits- medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det
 sekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 22. november 2001 fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: (EFT L 145, s. 1), har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat
 af C. Gulmann (refererende dommer) som fungerende afde-
 1) EF-traktatens artikel 92 (efter ændring nu artikel 87 EF) skal lingsformand og dommerne J.-P. Puissochet og J.N. Cunha
 fortolkes således, at en foranstaltning som den, der er omhandlet Rodrigues; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: af-
 i artikel 12 i lov nr. 97-1164 af 19. december 1997 om delingschef D. Louterman-Hubeau, den 22. november 2001
 finansiering af den sociale sikring i 1998, for så vidt som den afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 udelukkende er pålagt det direkte salg af lægemidler, som
 foretages af lægemiddellaboratorierne, kun udgør statsstøtte til Begrebet »tilskud, der er direkte forbundet med transaktionernes pris«
 distributør-grossisterne, i det omfang den fordel, som de opnår i artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), i Rådets sjette direktiv
 ved ikke at være underlagt afgiften på det direkte salg af 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstater-
 lægemidler, overstiger de merudgifter, som de må afholde for at nes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgifts-
 opfylde den forpligtelse til offentlig tjeneste, som de er pålagt system: ensartet beregningsgrundlag skal fortolkes således, at det kun
 ved den nationale lovgivning. omfatter tilskud, som udgør hele vederlaget eller en del af vederlaget
 for en levering af varer eller tjenesteydelser, og som tredjemand betaler
 2) EF-traktatens artikel 90, stk. 2 (nu artikel 86, stk. 2, EF), skal
 sælgeren eller tjenesteyderen. Det tilkommer den forelæggende ret på
 fortolkes således, at den ikke omfatter en skattefordel, som
 grundlag af de faktiske omstændigheder, den har fået forelagt, at
 indrømmes virksomheder som de i hovedsagen omhandlede, der
 tage stilling til, om tilskuddet udgør et sådant vederlag.
 er blevet pålagt at varetage en offentlig tjeneste, i det omfang
 denne fordel overstiger merudgifterne i forbindelse med den
 offentlige tjeneste. (1) EFT C 192 af 8.7.2000.
 3) EF-traktatens artikel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF) skal
 fortolkes således, at den ikke finder anvendelse på en situation
 som den i hovedsagen omhandlede, der ikke har tilknytning til
 en udveksling af tjenesteydelser.
 (1) EFT C 122 af 29.4.2000.
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Tredje Afdeling)
 DOMSTOLENS DOM af 13. september 2001
 (Tredje Afdeling) i sag C-467/00 P, Personaleudvalget ved Den Europæiske
 Centralbank m.fl. mod Den Europæiske Centralbank (1)
 af 22. november 2001
 (»Appel — påstand om annullation af et administrativt
 i sag C-184/00, Office des produits wallons ASBL mod cirkulære om ordningen for brug af Internettet i Den
 État belge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribu- Europæiske Centralbank — påstand om at meddele Den
 nal de première instance de Charleroi) (1) Europæiske Centralbank påbud — afvisning — åbenbart, at
 appellen delvis skal afvises, delvis forkastes«)
 (»Sjette momsdirektiv — artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a)
 — beskatningsgrundlag — tilskud, der er direkte forbundet
 med prisen«) (2002/C 17/11)
 (2002/C 17/10) (Processprog: engelsk)
 (Processprog: fransk) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-467/00 P, Personaleudvalget ved Den Europæiske
 I sag C-184/00, angående en anmodning, som Tribunal de Centralbank, Frankfurt am Main (Tyskland), Johannes Priese-
 première instance de Charleroi (Belgien) i medfør af artikel 234 mann, ansat ved Den Europæiske Centralbank, med bopæl i
 ---pagebreak--- C 17/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19.1.2002
 Frankfurt am Main, Marc Van de Velde, ansat ved Den A) Er EF-traktatens artikel 39 (tidligere artikel 48) og artikel 1
 Europæiske Centralbank, med bopæl i Usingen-Kransberg og 4 i Rådets forordning nr. 1612/68/EØF (1) af 15. okto-
 (Tyskland), og Maria Concetta Cerafogli, ansat ved Den Euro- ber om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for
 pæiske Centralbank, med bopæl i Frankfurt am Main, ved Fællesskabet til hinder for, at en medlemsstat forbeholder
 N. Pflüger, R. Steiner og S. Mittländer, angående appel af stillingerne som kaptajn og førstestyrmand på sine han-
 kendelse afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første delsskibe for sine egne statsborgere? Kan et sådant
 Instans (Fjerde Afdeling) den 24. oktober 2000, sag T-27/00, forbehold i bekræftende fald fastsættes undtagelsesfrit
 Personaleudvalget ved ECB m.fl. mod ECB (Sml. Pers. I-A, (dvs. for alle typer handelsskibe), eller er det kun gyldigt i
 s. 217, og II, s. 987), hvori der er nedlagt påstand om de tilfælde, hvor det med rimelighed kan forudses, at
 ophævelse af denne kendelse — den anden part i appelsagen: det bliver nødvendigt for kaptajner og førstestyrmænd
 Den Europæiske Centralbank (befuldmægtigede: C. Zilioli, effektivt at udøve bestemte offentlige funktioner om
 V. Saintot og M. López Torres) — har Domstolen (Tredje bord?
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og
 dommerne F. Macken (refererende dommer) og J.N. Cunha
 Rodrigues; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: R. Grass, B) Hvis en medlemsstat i national ret gør en undtagelse fra,
 den 13. september 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder at de nævnte stillinger forbeholdes dens egne statsborgere,
 således: når der foreligger visse omstændigheder med hensyn til
 søtransporten (omstændigheder så som skibets bruttola-
 steevne, lasten eller antallet af passagerer, og ruternes
 særlige kendetegn), og under disse forudsætninger giver
 1) Appellen forkastes. statsborgere i andre medlemsstater i Den Europæiske
 Union adgang til disse stillinger, er det så tilladeligt at
 knytte denne adgang til en gensidighedsbetingelse?
 2) Personaleudvalget ved Den Europæiske Centralbank, J. Priese-
 mann, M. Van de Velde og M.C. Cerafogli betaler sagens
 omkostninger.
 (1) EFT 1968 II, s. 467.
 (1) EFT C 61 af 24.2.2001.
 Sag anlagt den 12. november 2001 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-435/01)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 4. oktober 2001 af Tribunal Supremo, Sala
 de lo Contencioso-Administrativo, Tredje Afdeling, i (2002/C 17/13)
 sagen Colegio de Oficiales de la Marina Mercante Española
 mod Administración del Estado y Asociación de Navieros
 Españoles (ANAVE)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 12. no-
 (Sag C-405/01) vember 2001 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved H. Van Lier, som
 befuldmægtiget.
 (2002/C 17/12)
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 Ved kendelse afsagt den 4. oktober 2001, indgået til Domstol- forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 96/61/EF af
 ens Justitskontor den 15. oktober 2001, har Tribunal Supremo, 24. september 1996 om integreret forebyggelse og
 Sala de lo Contencioso-Administrativo, Tredje Afdeling, i sagen bekæmpelse af forurening (1), idet det ikke inden for den
 Colegio de Oficiales de la Marina Mercante Española mod fastsatte frist har vedtaget de love eller administrative
 Administración del Estado y Asociación de Navieros Españoles bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme
 (ANAVE) forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en direktivet eller under alle omstændigheder ikke har givet
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: Kommissionen meddelelse herom.


text:
8.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 298/21
 Sag anlagt den 1. august 2011 — Hartmann mod KHIM (Nutriskin Protection Complex)
 (Sag T-415/11)
 2011/C 298/38
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Paul Hartmann AG (Heidenheim an der Brenz, Tyskland) (ved advokat N. Aicher)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 26. maj 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1524/2010-1) annulleres
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der opstod i forbindelse med klagesagen for Harmoniseringskontoret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »Nutriskin Protection Complex« for varer i klassen 3 og 5 — ansøgning nr. 8 995 086
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning nr. 207/2009, da det ansøgte varemærke »Nutriskin Protection Complex« for varerne i klasse 3 og 5 hverken er beskrivende eller mangler fornødent særpræg, dels fordi bestanddelen »Nutriskin« på grund af kombinationens usædvanlige karakter fører til et begreb, der ikke giver et direkte beskrivende indtryk, dels fordi sagsøgte begrænsede sig til at udlede det påståede manglende fornødne særpræg af det ansøgte varemærkes beskrivende betydning.


text:
25.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/22
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 14. december 2005 — Laboratoire du Bain mod Rådet og Kommissionen
 (Sag T-151/00) (1)
 (»Fællesskabets erstatningsansvar uden for kontraktforhold - Fællesskabets importordning for bananer uforenelig med Verdenshandelsorganisationens (WTO) regler - De Forenede Staters indførelse af gengældelsesforanstaltninger i form af en tillægstold på importen fra Fællesskabet i henhold til en tilladelse fra WTO - afgørelse fra WTO's Tvistbilæggelsesinstans - juridiske virkninger - Fællesskabets ansvar, når dets organer ikke har begået ulovligheder - årsagsforbindelse - unormalt og særligt tab«)
 (2006/C 48/41)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Laboratoire du Bain (Nontron, Frankrig) (ved avocats C. Lazarus, F. Prunet og L. Van den Hende)
 Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Huber og F. Ruggeri Laderchi, som befuldmægtigede) og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (først ved L. Gussetti, V. di Bucci, C. Brown, E. Righini og M. De Pauw, dernæst ved P. Kuijper, L. Gussetti, V. Di Bucci, C. Brown og E. Righini, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Kongeriget Spanien (først ved R. Silva de Lapuerta, dernæst ved E. Braquehais Conesa, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Søgsmål med påstand om erstatning for det tab, der hævdes at følge af den tillægstold, som USA har lagt på sagsøgerens import af mousserende badeprodukter i henhold til en tilladelse fra Verdenshandelsorganisationens (WTO) Tvistbilæggelsesinstans, efter at det er blevet fastslået, at Fællesskabets importordning for bananer er uforenelig med aftalerne og skrivelserne i bilagene til overenskomsten om oprettelse af WTO.
 Domskonklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Sagsøgeren tilpligtes, ud over sine egne omkostninger, at betale Rådets og Kommissionens omkostninger.
 3)
 Kongeriget Spanien betaler sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 247 af 26.8.2000.


text:
13.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/41
 Sag anlagt den 20. februar 2015 — Facchinello mod KHIM — Olimpia Splendid (Synthesis)
 (Sag T-81/15)
 (2015/C 118/53)
 Stævningen affattet på italiensk
 Parter
 Sagsøger: Danila Facchinello (Molinella, Italien) (ved advokat F. Torlontano)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Olimpia Splendid SpA (Gualtieri, Italien)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Danila Facchinello
 Det omtvistede varemærke: Et EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »Synthesis« — EF-varemærke nr. 2 8 71 069
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Fortabelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 21. november 2014 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 2169/2013-1)
 Påstande
 —
 Afgørelse truffet den 21. november 2014 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret annulleres, og derfor erklæres EF-varemærket Synthesis ikke for fortabt for så vidt angår varerne i klasse 11 (apparater til luftkonditionering).
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger til fordel for sagsøgeren.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 51, stk. 1, litra a), i EF-varemærkeforordningen for så vidt som Første Appelkammer erklærede varemærket for fortabt, idet det fandt, at de af varemærkeindehaveren fremlagte beviser ikke godtgjorde, at der var gjort reel brug af varemærket.


text:
11.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 60/49
 Sag anlagt den 19. januar 2006 — Deltafina mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-12/06)
 (2006/C 60/91)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Deltafina (Rom, Italien) (ved avvocati F. Di Gianni, R. Jacchia, A. Terranova, I. Van Bael og J.F. Bellis)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den sagsøgeren pålagte bøde ved beslutningens artikel 2, annulleres, subsidiært nedsættes bøden.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren i den foreliggende sag påstår, at den bøde på 30 mio. EUR, som blev pålagt sagsøgeren i medfør af den anfægtede beslutnings artikel 2 — den samme beslutning som i sag T-11/06, Romana Tabacchi mod Kommissionen — annulleres, hvorved det antages, at Kommissionen retsstridigt har frataget sagsøgeren fritagelsen for bøder, som Kommissionen havde givet den i medfør af artikel 8, litra b), i Kommissionens meddelelse fra 2002 om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (1).
 Det bemærkes i den forbindelse, at sagsøgte har tilbagekaldt den betingede fritagelse, der var tildelt sagsøgeren, som følge af den meddelelse, der blev udfærdiget i forbindelse med et møde i bestyrelsen i erhvervssammenslutningen APTI, hvorved APTI oplyste at have forelagt Kommissionen en anmodning om favorabel behandling.
 Til støtte for påstandene gør sagsøgeren følgende gældende:
 —
 Man havde underrettet Kommissionen om, at det var umuligt at fjerne forelæggelsen af en anmodning om favorabel behandling igen.
 —
 Kommissionen havde accepteret, at det for Deltafina var umuligt ikke at afsløre, at man havde forelagt en anmodning om favorabel behandling.
 —
 Kommissionens tjenestemænd har ikke oplyst Deltafina om, at meddelelsen om at have forelagt en anmodning om favorabel behandling medførte, at man mistede den betingede fritagelse.
 —
 Deltafina har ikke forelagt sin anmodning om favorabel behandling i forståelse med sine væsentligste konkurrenter.
 —
 Deltafinas afsløring af forelæggelsen af en anmodning om favorabel behandling har på ingen måde skadet Kommissionens undersøgelse.
 For så vidt angår nedsættelsen af bøden har sagsøgeren gjort følgende gældende:
 —
 Grundbeløbet af bøden, som Kommissionen har fastsat, er åbenbart for stort og urimeligt henset til det berørte markeds beskedne værdi, Deltafinas begrænsede omsætning og overtrædelsens manglende virkning på markedet.
 —
 Kommissionen har fejlagtigt tilskrevet Deltafinas adfærd dets moderselskab.
 —
 Nedsættelsen af bøden og vurderingen af formildende omstændigheder afspejler ikke sagens nærmere omstændigheder passende, særligt i lyset af den nye fortolkning, der er fremkommet med Kommissionens meddelelse fra 2002.
 (1) EFT C 45 af 19.2.2002, s. 3.


text:
18.11.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/35
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 6. september 2006 — Bayer CropScience m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-34/05) (1)
 (Plantebeskyttelsesmidler - det aktive stof endosulfan - fornyet vurdering af markedsføringstilladelse - passivitetssøgsmål - stillingtagen til sagen ufornøden)
 (2006/C 281/61)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Bayer CropScience AG (Monheim, Tyskland), Makhteshim-Agan Holding BV (Amsterdam, Nederlandene), Alfa Georgika Efodia AEVE (Athen, Grækenland) og Aragonesas Agro SA (Madrid, Spanien) (ved avocats C. Mereu og K. Van Maldegem)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved B. Doherty, som befuldmægtiget)
 Intervenient til støtte for sagsøgerne: European Crop Association (ECPA) (Bruxelles, Belgien) (ved avocats D. Waelbroeck, U. Zinsmeister og N. Rampal)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Kongeriget Spanien (ved abogado del Estado J. Rodríguez Cárcamo)
 Sagens genstand
 Passivitetssøgsmål med påstand om, at det fastslås, at Kommissionen retsstridigt har undladt at gennemgå de oplysninger, som sagsøgerne havde forelagt i forbindelse med den fornyede vurdering af markedsføringstilladelsen for det af sagsøgerne fremstillede aktive stof endosulfan i henhold til Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (EFT L 230, s. 1)
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og sagsøgerne bærer hver deres egne omkostninger.
 3)
 Kommissionen og sagsøgerne i sagen om foreløbige forholdsregler bærer hver deres egne omkostninger for så vidt angår sagen om foreløbige forholdsregler.
 4)
 Kongeriget Spanien og European Crop Protection Association bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 93 af 16.4.2005.


text:
22.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/32
 Sag anlagt den 20. marts 2017 — Novartis mod EUIPO — Chiesi Farmaceutici (AKANTO)
 (Sag T-182/17)
 (2017/C 161/46)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Novartis AG (Basel, Schweiz) (ved advokat L. Junquera Lara)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Chiesi Farmaceutici SpA (Parma, Italien)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Novartis AG
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »AKANTO« — registreringsansøgning nr. 13 289 781
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 9. januar 2017 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 531/2016-1)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Det fastslås, at artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 ikke udelukker det omhandlede tegn (EU-varemærke nr. 13 289 781) fra registrering for de varer i klasse 5, der er angivet i registreringsansøgningen.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
16 . 8 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 252/35
 Sagsøgeren gør det for første gældende, at der foreligger Han har påberåbt sig tilsidesættelse af artikel 23 i Kom
 magtfordrejning og procedurefordrejning, idet rækken af missionens forretningsorden af 17. februar 1993 , da han
 arbejdskontrakter eller kontrakter om erlæggelse af tjene efter gældende ret skulle afløse sin overordnede, som bl.a .
 steydelser med de på hinanden følgende selskaber er ulov var fraværende den 16 . og 20 . august 1996 . Ifølge sag
 lig, da kontrakternes indhold er blevet fastlagt, ikke i for søgeren er det følgelig bevidst og på trods af sagsøgerens
 hold til tjenestens behov, men alene for at undgå anven henvendelser for at få sine rettigheder respekteret, at den
 delse af vedtægtsmæssige eller andre bestemmelser. Disse anfægtede afgørelse blev truffet. Desuden er denne adfærd
 kontrakter må betragtes, som om de er indgået med en i klar strid med Kommissionens omsorgsforpligtelse over
 ansat, som er omfattet af vedtægten og/eller ansættelsesvil for sin tjenestemand .
 kårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne .
 Den anden søgsmålsgrund er tilsidesættelse af vedtægtens
 Det andet anbringende drejer sig om overtrædelse af artikel 25 , fordi Kommissionen ikke har givet nogen
 omsorgspligten, pligten til at yde assistance og princippet begrundet meddelelse med oplysninger, der sætter sagsøge
 om beskyttelse af den berettigede forventning, samt af ren i stand til at vurdere, om den anfægtede afgørelse var
 artikel 3 i den europæiske menneskerettighedskonvention, berettiget.
 idet Kommissionen har undladt at hjælpe, da sagsøgeren
 anmodede om dens bistand .
 Med hensyn til erstatningskravet har sagsøgeren gjort gæl
 dende, at der foreligger en ikke-økonomisk skade, fordi
 Endelig bedømmer sagsøgeren det ikke-økonomiske tab på han i næsten to år har svævet i uvished med hensyn til sin
 grund af de ovennævnte overtrædelser symbolsk til 1 ECU. arbejdsmæssige fremtid .
 Sag anlagt den 17. juni 1997 af Huguette Meyer m.fl.
 Sag anlagt den 11 . juni 1997 af Albano Moncada mod mod De Europæiske Fællesskabers Domstol
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-181/97)
 ( Sag T-178/97 )
 97/C 252/77 )
 ( 97/C 252/76 )
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 17. juni 1997 anlagt sag mod De Europæiske Fæl
 der den 11 . juni 1997 anlagt sag mod Kommissionen for lesskabers Domstol af Huguette Meyer, Mamer ( Luxem
 De Europæiske Fællesskaber af Albano Moncada, Luxem bourg), Inés Bruno, Luxembourg, Alba Muller di Lenardo,
 bourg, ved advokaterne Jean-Noël Louis, Thierry Dema Mersch ( Luxembourg ), Maria da Paz Gomes, Luxem
 seure og Ariane Tornel, Bruxelles, og med valgt adresse i bourg, og Leonor Araujo, Strassen ( Luxembourg ), ved
 Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Ces advokaterne Jean-Noël Louis, Ariane Tornel og Françoise
 sange . Parmentier, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg
 hos Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Den afgørelse af 12 . august 1996 , hvorved en kollega
 til sagsøgeren blev pålagt at afløse hans overordnede, — Afslaget på deres anmodninger om tilbagebetaling af
 som var forhindret den 16 . og 20. august 1996 , annul de beløb, der med urette er tilbageholdt som hus
 leres . standsgodtgørelse, annulleres .
 — Domstolen tilpligtes at tilbagebetale dem de beløb, der
 — Kommissionen dømmes til at betale sagsøgeren 1 ECU
 med urette er tilbageholdt, med rente 8 % p.a . fra den
 i symbolsk erstatning.
 dato, hvor hver tilbageholdelse er gennemført, og ind
 til det tidspunkt, hvor tilbagebetalingen finder sted .
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 — Domstolen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren, der er tjenestemand i lønklasse A 4, anfægter
 den afgørelse, hvorved chefen for hans enhed pålagde en Sagsøgerne, hvis ægtefæller er beskæftiget i den luxem
 kollega til sagsøgeren at afløse chefen for afdeling E-3 bourgske banksektor, anfører, at Domstolen indtil juni
 under dennes fravær den 16 . og 20 . august 1996 . 1996 i henhold til tjenestemandsvedtægtens artikel 67,
 ---pagebreak--- Nr. C 252/36 [ DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16 . 8 . 97
 stk. 2, trak den husstandsgodtgørelse, der blev udbetalt til De Europæiske Fællesskaber af BP Chemicals Limited, ved
 deres ægtefæller, fra de familietillæg, de havde ret til . I juli advokat James Flynn, og med valgt adresse i Luxembourg
 1996 fik sagsøgerne meddelelse om, at administrationen hos advokatfirmaet Loesch & Wolter, 1 1 , rue Goethe.
 som følge af dommen afsagt af Retten den 11 . juni 1996 i
 sag T-147/95 , Pavan mod Parlamentet, og en gennemgang
 af betingelserne for at få udbetalt den nævnte godtgørelse Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 havde konstateret, at godtgørelsen ikke længere kunne
 anses for at være af samme karakter som det husstandstil
 læg, der er omhandlet i artikel 1 i bilag VII til vedtægten, — Kommissionens beslutning nr. 941 /96 af 28 . april 1997
 og at den derfor havde besluttet ikke længere at foretage om godkendelse af statsstøtte, som Frankrig har ydet,
 fradrag for denne godtgørelse i sagsøgernes husstandstil annulleres .
 læg. Sagsøgerne har derefter anmodet om tilbagebetaling
 af de beløb, der er blevet fradraget med tillæg af mora
 rente. Domstolen har afslået disse anmodninger med den
 begrundelse, at sagsøgerne ikke inden for den fastsatte frist — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 havde anfægtet den akt, der indeholdt et klagepunkt, nem
 lig de lønsedler, hvorved det anfægtede fradrag var blevet
 foretaget. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgerne gør for det første gældende, at de har anmodet Under nærværende sag har sagsøgeren nedlagt påstand om
 om erstatning for det tab, der skyldes en administrativ fejl , annullation af en beslutning om godkendelse af en fransk
 og ikke om annullation af en akt, der indeholder et klage statsstøtteordning, der navnlig består i , at producenter af
 punkt, hvilket medfører, at søgsmålet henhører under EF visse typer biobrændstoffer fritages for afgifter som til
 traktatens artikel 179 og vedtægtens artikel 90 og 91 . Det skyndelse til at aftage visse landbrugsprodukter ( 1997-pro
 er derfor deres opfattelse, at den procedure, de har fulgt, grammet ).
 er i overensstemmelse med vedtægten og retspraksis, og at
 deres søgsmål kan realitetsbehandles.
 Sagsøgeren koncentrerer sig i stævningen navnlig om den
 anfægtede beslutning, for så vidt som det påvirker produk
 Hvad angår sagens realitet, gør sagsøgerne gældende, at tionen af ethyltertiærbutylether ( ETBE ) og ethanolmarke
 administrationen i henhold til vedtægtens artikel 67, stk . 2,
 det. Det gøres herved gældende , at den anfægtede beslut
 og artikel 1 , 2 og 3 i dens bilag VII, er forpligter til at ning bør annulleres af følgende tre grunde :
 undersøge de tillæg, dens tjenestemænd opgiver, med hen
 blik på at afgøre karakteren heraf i forhold til anvendelsen
 af antikumulationsreglen, idet den i forbindelse hermed
 For det første fordi Kommissionen har overskredet sin
 ikke har noget skøn . Den omstændighed, at den hus
 standsgodtgørelse, som de luxembourgske banker udbeta skønsmargin i tre henseender. Den godkendte en støtteord
 ler til deres ansatte, fejlagtigt er blevet bedømt til at være ning uden at stille krav med hensyn til økonomiske græn
 af samme karakter som de husstandstillæg, der udbetales ser, begrænsninger for produktionens omfang eller varighe
 til tjenestemænd, udgør således efter sagsøgernes opfattelse den af 1997-programmet. Den undlod at vurdere ordnin
 en tjenstlig fejl . De konkluderer på dette grundlag, at gens indflydelse på ethanolmarkedet og har således
 administrationen skal tilbagebetale de beløb, som med undladt at sikre sig, at samhandelsvilkårene ikke ændres
 urette er fratrukket siden den første afgørelse herom blev på en måde, der strider mod den fælles interesse, som kræ
 truffet, idet EF-traktatens artikel 179 og 215 samt rets vet ifølge artikel 92 , stk . 3 , litra c ). De miljøfordele, som
 praksis fastslår, at såfremt det er godtgjort, at der forelig programmet angiveligt skulle have, er i bedste fald ubety
 ger en tjenstlig fejl, et tab og en årsagsforbindelse, forelig delige og kunne opnås ved meget billigere og mindre dis
 ger der en pligt til fuldstændigt at erstatte det lidte tab. kriminerende foranstaltninger.
 For det andet har Kommissionen anvendt Rådets direktiv
 92/8 l /EØF om harmonisering af punktafgiftsstrukturen
 for mineralolier ( EFT nr. L 316 af 31 . 10 . 1992 , s . 12 ) for
 kert. Det eneste, der kan danne grundlag for at fritage
 Sag anlagt den 20. juni 1997 af BP Chemicals Limited 1997-programmet fra direktivets krav om opkrævning af
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber punktafgifter, er en enstemmig rådsbeslutning i henhold til
 artikel 8 , stk . 4 . Forslaget om at anse 1997-programmet
 ( Sag T-l 84/97 ) for omfattet af den undtagelse, der gælder for pilotprojek
 ( 97/C 252/78 ) ter ifølge artikel 8 , stk . 2, litra d ), er derfor udtryk for en
 retsvildfarelse og strider mod det standpunkt, Kommissio
 nen indtog i december 1996 , da den fastslog, at de foran
 (Processprog: engelsk) staltninger, der gik forud for 1997-programmet, var rets
 stridige og uforenelige med fællesmarkedet, ligesom den
 udtrykkeligt erklærede, at de ikke kunne anses for omfat
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er tet af » pilotprojekt«-undtagelsen. Der er ikke sket ændrin
 der den 20 . juni 1997 anlagt sag mod Kommissionen for ger, der kan begrunde en sådan kovending.


text:
4.3.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 63/21
 Irland har ikke givet Kommissionen meddelelse om foranstalt- Slettelse af sag C-235/98 (1)
 ninger, som det har truffet med henblik på at efterkomme de
 ovennævnte bestemmelser, og Kommissionen råder ikke over (2000/C 63/40)
 andre oplysninger, på grundlag af hvilke den kan fastslå, at
 Irland har truffet de nødvendige foranstaltninger. Dermed må Ved kendelse af 30. november 1999 har præsidenten for De
 Kommissionen antage, at Irland endnu ikke har truffet disse Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-235/98,
 foranstaltninger, og at det dermed har tilsidesat sine forpligtel- Panagis Neofytos Pithagoras Pafitis m.fl. mod Trapeza Kentrikis
 ser i henhold til artikel 5 i protokol 28 til EØS-aftalen, Ellados m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Areios
 sammenholdt med artikel 300, stk. 7, EF. Pagos), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 278 af 5.9.1998.
 Slettelse af sag C-122/97 (1)
 (2000/C 63/39)
 Slettelse af sag C-93/99 (1)
 Ved kendelse af 18. oktober 1999 har præsidenten for De (2000/C 63/41)
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-122/97,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod For-
 bundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registeret. Ved kendelse af 6. december 1999 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-93/99,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 (1) EFT C 166 af 31.5.1997. Portugisiske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 160 af 5.6.1999.


text:
4.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/24
 Sag anlagt den 28. februar 2013 — Oil Pension Fund Investment Company mod Rådet
 (Sag T-121/13)
 2013/C 129/48
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Oil Pension Fund Investment Company (Teheran, Iran) (ved advokat K. Kleinschmidt)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse 2012/829/FUSP af 21. december 2012 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1264/2012 af 21. december 2012 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 267/2012, annulleres med øjeblikkelig virkning, for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.
 —
 Der anordnes en foranstaltning med henblik på sagens tilrettelæggelse i henhold til artikel 64 i Rettens procesreglement, hvorved sagsøgte pålægges at fremlægge samtlige dokumenter vedrørende den anfægtede afgørelse, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1)
 Første anbringende vedrørende tilsidesættelse af begrundelsespligten, retten til forsvar og retten til en effektiv retsbeskyttelse
 I denne forbindelse gøres det bl.a. gældende, at sagsøgeren stiller sig uforstående over for begrundelsen i de anfægtede retsakter, og at sagsøgeren heller ikke særskilt har fået meddelt en tilstrækkelig begrundelse af sagsøgte. Sagsøgerens ret til forsvar og krav på effektiv retsbeskyttelse er således blevet tilsidesat. Der foreligger desuden en tilsidesættelse af princippet om retten til kontradiktion. Sagsøgeren har gjort gældende, at selskabet ikke har fået meddelelse om de anfægtede retsakter fra sagsøgte, og at der ikke har fundet en høring sted. Endelig har sagsøgeren anført, at sagsøgte foretog en fejlagtig vurdering af omstændighederne i relation til sagsøgeren. Sagsøgeren er af den opfattelse, at selskabet blev afskåret fra retten til en retfærdig rettergang i overensstemmelse med retsstatsprincippet, idet selskabet på grund af manglende kendskab til de relevante bestemmelser og Rådets angivelige bevismateriale ikke har kunnet udtale sig konkret og heller ikke har kunnet fremlægge beviser for det modsatte til belysning af tvisten.
 2)
 Andet anbringende vedrørende et åbenbart urigtigt skøn og tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet
 Efter sagsøgerens opfattelse har Rådet ved at vedtage de anfægtede retsakter foretaget et åbenbart urigtigt skøn. Rådet har på en utilstrækkelig og/eller forkert måde vurderet de omstændigheder, der ligger til grund for de anfægtede retsakter. I denne sammenhæng gøres det gældende, at begrundelsen i de anfægtede retsakter for vedtagelsen af de restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren er fejlagtig. De anfægtede retsakter udgør desuden en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
 3)
 Tredje anbringende vedrørende tilsidesættelse af de rettigheder, der sikres i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder
 Sagsøgeren gør hermed gældende, at selskabets rettigheder, der er sikret i henhold til Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (EUT 2010 C 83, s. 389) (herefter: chartret om grundlæggende rettigheder) er blevet krænket ved de anfægtede retsakter. I den forbindelse gør selskabet gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af friheden til at oprette og drive egen virksomhed i Den Europæiske Union (artikel 16 i chartret om grundlæggende rettigheder) og af retten til at anvende og navnlig at træffe dispositioner over lovligt erhvervet ejendom i Den Europæiske Union (artikel 17 i chartret om grundlæggende rettigheder). Endelig har sagsøgeren anført, at der foreligger en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet (artikel 20 i chartret om grundlæggende rettigheder) og af princippet om forbud mod forskelsbehandlings (artikel 21 i chartret om grundlæggende rettigheder).


text:
30.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 130/26
 Sag anlagt den 14. marts 2011 — Gobierno de Aragón m.fl. mod Rådet
 (Sag T-150/11)
 2011/C 130/53
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøgere: Gobierno de Aragón (Aragón, Spanien), Principado de Asturias, Junta de Castilla y León (ved advokaterne C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas, E. Echeverría Álvarez og M. López Garrido)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgernes påstande
 —
 Artikel 3, stk. 1, litra a), b), og f), artikel 3, stk. 3, og artikel 7, stk. 2 og 3 i Rådets afgørelse 2010/787/EU, annulleres.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Dette søgsmål angår en påstand om delvis annullation af Rådets afgørelse af 10. december 2010 om statsstøtte til fremme af lukning af miner, der ikke er konkurrencedygtige (2010/787/EU).
 Til støtte for sit søgsmål gør sagsøgerne fire anbringender gældende.
 1)
 Første anbringende om et åbenbart urigtigt skøn hvad angår de faktiske omstændigheder og en heraf følgende tilsidesættelse af artikel 194 TEUF.
 Afgørelsen er udtryk for et åbenbart urigtigt skøn hvad angår de faktiske omstændigheder, når den angiver, at det lille bidrag, som subventioneret stenkul yder til det samlede energimix, ikke længere berettiger opretholdelse af en sådan subvention for at sikre energiforsyningen i Unionen. Den anfægtede afgørelse fastsætter herved foranstaltninger, som tilsidesætter et af formålene med den energipolitik, der er fastsat i artikel 194 TEUF, hvis litra b), indeholder en forpligtelse til at sikre energiforsyningssikkerheden i Unionen.
 2)
 Andet anbringende om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet
 Kravet om lukning eller tilbagebetaling af den støtte, der er modtaget i henhold til den anfægtede afgørelse, for miner, der, selv om de ikke var konkurrencedygtige i 2011, kan være blevet konkurrencedygtige i 2018, står ikke i rimeligt forhold til de mål, som forfølges med den anfægtede afgørelse. De bestemmelser, som anfægtes under dette søgsmål, går således ud over, hvad der er nødvendigt med henblik på at sikre beskyttelsen af miljøet, for så vidt som de ikke resulterer i en reduktion af den procentdel af energi, som fremstilles af kul. De anfægtede bestemmelser er heller ikke forholdsmæssige med henblik på at virkeliggøre målene om konkurrencedygtighed i kulindustrien, eftersom de (i) kan resultere i lukning i 2018 af miner, som er konkurrencedygtige på dette tidspunkt, men som i medfør af den anfægtede afgørelse har måttet forpligte sig til at lukke, fordi de i 2011 ikke kunne fortsætte uden den støtte, som bevilges i medfør af samme afgørelse, og (ii) ikke fremmer bevarelsen af konkurrencedygtige miner fra et miljømæssigt og sikkerhedsmæssigt synspunkt.
 3)
 Tredje anbringende om en tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
 Det er sagsøgernes opfattelse, at visse aspekter ved den anfægtede afgørelse tilsidesætter det fællesskabsretlige princip om beskyttelse af den berettigede forventning, idet de fjerner forsyningssikkerheden som et mål, der er beskyttet ved de nye bestemmelser.
 4)
 Fjerde anbringende om en manglende begrundelse
 Ifølge sagsøgerne indeholder afgørelsen ikke en tilstrækkelig begrundelse for vedtagelsen af foranstaltninger, som afviger fra den tidligere forordning og den lovgivningsmæssige sammenhæng, hvori den indgår.


text:
15.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 144/31
 Slettelse af sag C-407/00 (1) 00, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Republikken Østrig, skal slettes af registeret.
 (2002/C 144/59)
 (1) EFT C 45 af 10.2.2001.
 Ved kendelse af 20. marts 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-407/
 00, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Republikken Østrig, skal slettes af registeret.
 Slettelse af sag C-235/01 (1)
 (1) EFT C 28 af 27.1.2001.
 (2002/C 144/63)
 Ved kendelse af 9. januar 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-235/01,
 Slettelse af sag C-408/00 (1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Italienske Republik, skal slettes af registeret.
 (2002/C 144/60)
 (1) EFT C 245 af 1.9.2001.
 Ved kendelse af 22. februar 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-408/
 00, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registeret.
 Slettelse af sag C-242/01 (1)
 ( 1) EFT C 28 af 27.1.2001.
 (2002/C 144/64)
 Ved kendelse af 7. februar 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-242/
 01, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Slettelse af sag C-461/00 (1)
 Storhertugdømmet Luxembourg, skal slettes af registeret.
 (2002/C 144/61)
 (1) EFT C 212 af 28.7.2001.
 Ved kendelse af 1. marts 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-461/
 00, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Republikken Østrig, skal slettes af registeret.
 Slettelse af de forenede sager C-269/01 og C-270/01 (1)
 (1) EFT C 45 af 10.2.2001.
 (2002/C 144/65)
 Ved kendelse af 22. marts 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at de forenede
 sager C-269/01 og C-270/01, Flora Panepucci mod Rina
 Slettelse af sag C-462/00 (1) Iannarelli (sag C-269/01) og Attilio Maria Cecchini mod Mario
 Basile (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Tribunale
 (2002/C 144/62) civile e penale di L’Aquila), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 275 af 29.9.2001.
 Ved kendelse af 1. marts 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-462/


text:
20.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 127/44
 Sag anlagt den 16. februar 2015 — ZZ m.fl. mod Rådet
 (Sag F-27/15)
 (2015/C 127/63)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: ZZ m.fl. (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelserne om fastsættelse af sagsøgernes ret til godtgørelse af årlige rejseudgifter i medfør af artikel 8 i bilag VII til tjenestemandsvedtægten, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1023/2013 af 22. oktober 2013 om ændring af vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte.
 Sagsøgernes påstande
 —
 Det fastslås, at artikel 8 i bilag VII til vedtægten er ulovlig og ikke finder anvendelse.
 —
 Afgørelserne om ophævelse af godtgørelsen af sagsøgernes årlige rejseudgifter fra 2014 annulleres.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
C 108/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.4.2001
 Skal Rom-traktatens artikel 3, litra a) og litra b), første Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 betragtning til direktiv 92/12 af 25. februar 1992 om den afsagt den 19. februar 2001 af Tribunal de Grande Instance
 generelle ordning for punktafgiftspligtige varer (1) og dette de Paris (31. Afdeling) i sagen Ministère Public mod John
 direktivs artikel 3, stk. 2, samt sjette og ottende betragtning til Greenham og Léonard Abel
 direktiv 92/81 af 19. oktober 1992 — om harmonisering af
 punktafgiftsstrukturen for mineralolier (2) — fortolkes således,
 at Den Franske Republik ikke kan afslå at tilbagebetale den (Sag C-95/01)
 interne afgift af mineralolieprodukter, som er erlagt af en
 virksomhed, der handler med mineralolieprodukter, efter at
 betaling fra en af virksomhedens kunder er udeblevet? (2001/C 108/19)
 (1) Rådets direktiv 92/12/EØF af 25.2.1992 om den generelle ordning
 for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf Ved dom afsagt den 19. februar 2001, indgået til Domstolens
 samt om kontrol hermed (EFT L 76 af 23.3.1992, s. 1). Justitskontor den 27. februar 2001, har Tribunal de Grande
 (2) Rådets direktiv 92/81/EØF af 19.10.1992 om harmonisering af Instance de Paris (31. Afdeling) i sagen Ministère Public mod
 punktafgiftsstrukturen for mineralolier (EFT L 316 af 31.10.1992, John Greenham og Léonard Abel forelagt De Europæiske
 s. 12). Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 af følgende spørgsmål:
 Skal traktatens artikel 28 og 30 fortolkes således, at de
 forbyder, at en medlemsstat hindrer fri omsætning og markeds-
 føring af et kosttilskud, der lovligt sælges i en anden medlems-
 stat?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 13. februar 2001 af Cour de cassation française,
 Afdelingen for Handels-, Finans- og Økonomiske Tvister,
 i sagen SARL Borie Manoux mod direktøren for Institut
 national de la propriété industrielle (INPI)
 (Sag C-81/01)
 (2001/C 108/18)
 Sag anlagt den 27. februar 2001 af Kommissionen for De
 Ved dom afsagt den 13. februar 2001, indgået til Domstolens Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet
 Justitskontor den 16. februar 2001, har Cour de cassation Luxembourg
 française, Afdelingen for Handels-, Finans- og Økonomiske
 Tvister i sagen SARL Borie Manoux mod direktøren for
 Institut national de la propriété industrielle (INPI) forelagt (Sag C-97/01)
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (2001/C 108/20)
 Skal artikel 40 i forordning nr. 2392/89 (1) fortolkes således,
 at det er forbudt at registrere en geografisk angivelse som
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 27. fe-
 varemærke for de i forordningen omhandlede produkter, hvis
 bruar 2001 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg
 anvendelse ikke er foreskrevet i forordningens artikel 11, selv
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved S. Rating
 når registreringen af et sådant varemærke ikke kan vildlede
 og F. Siredey-Garnier, som befuldmægtigede, og med valgt
 forbrugeren med hensyn til vinens herkomst og ikke giver
 adresse i Luxembourg.
 anledning til forveksling med en registreret geografisk betegnel-
 se, for så vidt som en sådan registrering kunne føre til den
 antagelse, at den pågældende geografiske angivelse, som
 vedrører det område, hvor vinen faktisk er fremstillet, men Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 som også omfatter andre oprindelsesbetegnelser, er beskyttet?
 — Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg ikke har
 overholdt sine forpligtelser, idet det ikke i praksis sikrer
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2392/89 af 24.7.1989 om fastsættelse gennemførelsen af artikel 4d i direktiv 90/388/EØF (1),
 af almindelige regler for betegnelse og præsentation af vin og
 druemost (EFT L 232 af 9.8.1989, s. 13).
 som ændret ved direktiv 96/19/EF (2).
 — Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.


text:
22.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 134/30
 Rettens dom af 19. marts 2010 — Mirto Corporación Empresarial mod KHIM — Maglificio Barbara (Mirtillino)
 (Sag T-427/07) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket Mirtillino - det ældre EF-ordmærke MIRTO - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2010/C 134/50
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Mirto Corporación Empresarial, SL (Madrid, Spanien) (ved avocat E. Armijo Chávarri)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved Ó. Mondéjar Ortuño, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Maglificio Barbara Srl (Busto Arsizio, Italien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 29. august 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 875/2006-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Creaciones Mirto SA og Maglificio Barbara Srl
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Mirto Corporación Empresarial, SL betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 22 af 26.1.2008.


text:
24.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 421/28
 Rettens dom af 16. oktober 2014 — LTTE mod Rådet
 (Forenede sager T-208/11 og 508/11) (1)
 ((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme - indefrysning af midler - anvendelighed af forordning (EF) nr. 2580/2001 på væbnede konflikter - mulighed for, at en myndighed i et tredjeland kan anses for en kompetent myndighed som omhandlet i fælles holdning 2001/931/FUSP - retsgrundlag for afgørelserne om indefrysning af midler - henvisning til terrorhandlinger - nødvendigheden af en afgørelse fra en kompetent myndighed som omhandlet i fælles holdning 2001/931))
 2014/C 421/38
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE) (Herning, Danmark) (ved advokaterne V. Koppe, A.M. van Eik og T. Buruma)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved G. Étienne og E. Finnegan, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Kongeriget Nederlandene (i sag T-208/11 først ved M. Bulterman, N. Noort og C. Schillemans, derefter, som i sag T-508/11, ved C. Wissels, M. Bulterman og J. Langer, som befuldmægtigede), Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (først ved S. Behzadi-Spencer, H. Walker og S. Brighouse, derefter ved S. Behzadi-Spencer, H. Walker og E. Jenkinson, som befuldmægtigede, bistået af barrister M. Gray) (intervenient i sag T-208/11), og Europa-Kommissionen (først ved F. Castillo de la Torre og S. Boelaert, derefter ved F. Castillo de la Torre og É. Cujo, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Oprindeligt i sag T-208/11 en påstand om annullation af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 83/2011 af 31. januar 2011 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af gennemførelsesforordning (EU) nr. 610/2010 (EUT L 28, s. 14), og i sag T-508/11 en påstand om annullation af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 687/2011 af 18. juli 2011 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af gennemførelsesforordning (EU) nr. 610/2010 og nr. 83/2011 (EUT L 188, s. 2), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren
 Konklusion
 1)
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 83/2011 af 31. januar 2011, nr. 687/2011 af 18. juli 2011, nr. 1375/2011 af 22. december 2011, nr. 542/2012 af 25. juni 2012, nr. 1169/2012 af 10. december 2012, nr. 714/2013 af 25. juli 2013, nr. 125/2014 af 10. februar 2014 og nr. 790/2014 af 22. juli 2014 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af gennemførelsesforordning (EU) nr. 610/2010, nr. 83/2011, nr. 687/2011, nr. 1375/2011, nr. 542/2012, nr. 1169/2012, nr. 714/2013 og nr. 125/2014 annulleres, for så vidt som disse retsakter vedrører Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE).
 2)
 Virkningerne af gennemførelsesforordning nr. 790/2014 opretholdes i tre måneder fra afsigelsen af denne dom.
 3)
 Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger og betaler de af LTTE afholdte omkostninger.
 4)
 Kongeriget Nederlandene, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland samt Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 179 af 18.6.2011.


text:
C 156/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 29.6.2002
 Sagsøgeren har for det andet anført, at artikel 8, stk. 4, i Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 fusionskontrolforordningen, som er hjemlen for den anfægtede
 beslutning, alene finder anvendelse, hvor en fusion er blevet
 gennemført. Sagsøgeren anfører imidlertid, at fusionen i denne Det omhandlede EF-va- SECURECLIENT
 sag ikke på nogen måde er blevet gennemført. remærke:
 For det tredje gør sagsøgeren gældende, at betingelserne for Vare eller tjenesteydelse: »Computer software til beskyttelse
 afhændelsen er i strid med fællesskabsretten. Efter sagsøgerens af systemer mod uautoriseret ad-
 mening er disse betingelser uforholdsmæssige og overskrider gang« i international klasse 9
 grænserne for den kompetence, som Kommissionen råder over
 i henhold til artikel 8, stk. 4, i fusionskontrolforordningen. Den for Appelkammeret Undersøgerens afslag på registre-
 anfægtede afgørelse: ring
 Endelig hævder sagsøgeren, at Kommissionen har tilsidesat
 sagsøgerens procesuelle rettigheder, idet den ikke har respekte- Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1,
 ret sagsøgerens ret til at blive hørt og har truffet afgørelse på litra b) og c), i forordning nr. 40/
 grundlag af oplysninger, som ikke er blevet fremlagt for 94
 sagsøgeren.
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 4084/89 af 21. december 1989 om
 kontrol med fusioner og virksomhedssammenslutninger (EFT
 L 395 af 30.12.1989, s. 1, teksten er offentliggjort i en berigtiget
 udgave i EFT L 257/90 af 21.09.1990, s. 13).
 Sag anlagt den 28. marts 2002 af Klausner Nordic Timber
 GmbH & Co. KG mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber
 Sag anlagt den 20. marts 2002 af Check Point Software
 Limited mod Kontoret for Harmonisering i det Indre (Sag T-91/02)
 Marked (Varemærker og Design)
 (Sag T-89/02) (2002/C 156/56)
 (2002/C 156/55) (Processprog: tysk)
 (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den den 28. marts 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 20. marts 2002 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i Europæiske Fællesskaber af Klausner Nordic Timber GmbH &
 det Indre Marked (Varemærker og Design) af Check Point Co. KG, Wismar (Tyskland), ved rechtsanwalt D.O. Reich, og
 Software Limited ved Graham Farrington, Farrington & Co med valgt adresse i Luxembourg.
 Solicitors, Reading (Det Forenede Kongerige).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Afgørelse af 7. januar 2002 fra Første Appelkammer ved
 — Kommissionens beslutning af 15. januar 2002 om den
 Harmoniseringskontoret annulleres.
 statsstøtte, som Tyskland har ydet Klausner Nordic Tim-
 ber GmbH & Co. KG, annulleres.
 — Det pålægges Harmoniseringskontoret at lade undersøgel-
 sesafdelingen genbehandle EF-varemærke nr. 1744168
 (SECURECLIENT). — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 ---pagebreak--- 29.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 156/29
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sag anlagt den 27. marts 2002 af Hugo Boss AG mod
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Vare-
 mærker og Design)
 Sagsøgeren driver som komplementar virksomheden Klausner
 Nordic Timber GmbH, der blev stiftet i 1997, og som i 1998 (Sag T-94/02)
 byggede et savværk i Wismar. Med den anfægtede beslutning
 har Kommissionen erklæret statsstøtte, som Forbundsrepublik- (2002/C 156/57)
 ken Tyskland har ydet sagsøgeren i forbindelse med opførelsen
 og udvidelsen af savværket, for uforenelig med fællesmarkedet.
 (Processprog: engelsk)
 Sagsøgeren har for det første gjort gældende, at kautionen på
 15,21 mio. euro med et støtteelement på 0,5 % må betragtes Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den
 som en »de minimis«-støtte, hvilket udelukker, at Kommissio- 27. marts 2002 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i
 nen kan vedtage en beslutning om, at beløbet skal betales det Indre Marked (Varemærker og Design) af Hugo Boss AG
 tilbage. Kommissionen har således anvendt artikel 87 EF ved Emmanuel Baud, Latham & Watkins, Paris (Frankrig). Den
 fejlagtigt, idet den ikke har overholdt forordning (EF) nr. 69/ anden part i sagen for Appelkammeret var Delta Protipos
 2001 (1) og meddelelsen om de minimis-støtte. Biomichania Galaktos S.A.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren har endvidere anført, at Kommissionen har an-
 vendt artikel 87 EF og 88 EF og den tyske lov om skattelettelser — Afgørelse nr. R0053/2001-4 af 12. december 2001 fra
 fejlagtigt. Den tyske lov af 1999 om skattelettelser indeholder Fjerde Appelkammer annulleres.
 bestemmelser om skattelettelser i forbindelse med anskaffelse
 og opførelse af kapitalgoder og bygninger i virksomheder, — Det fastslås, at EF-varemærkeansøgning nr. 331462 BOSS
 der er etableret i de nye tyske delstater, og Kommissionen
 for iscreme skal afvises.
 godkendte loven fuldt ud. De i loven opstillede betingelser er
 ifølge sagsøgeren opfyldt, hvorfor den skattelettelse, der er
 indrømmet sagsøgeren, er lovlig. Kommissionens beslutning — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 om, at skattelettelsen for sagsøgerens vedkommende kun kan kostninger.
 ydes med 10 %, er derfor retsstridig.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har endelig anført, at beslutningen er i strid
 med princippet venire contra factum proprium og med det EF-varemærkets ansø- Delta Protipos Biomichania Ga-
 fællesskabsretlige princip om beskyttelse af den berettigede ger: laktos S.A.
 forventning. Kommissionen har derudover ulovligt undladt at
 tage hensyn til de facto-støtteintensiteten og har tilsidesat Det omhandlede EF-va- Ordmærket »BOSS« for visse varer
 forordning (EF) nr. 659/1999 (2) og artikel 253 EF. Endelig har remærke: i klasse 29, 30, 31, 32 og 33.
 Kommissionen tilsidesat artikel 87 EF, artikel 88 EF og
 artikel 253 EF, idet den formelagtigt og fejlagtigt har betragtet Indehaveren af det under Hugo Boss AG
 virksomheden Klausner Nordic Timber som en større virk- indsigelses- sagen påbe-
 somhed. råbte varemærke:
 Det påberåbte varemær- Den tyske registrering af ordmær-
 ke: ket »BOSS« for visse varer i klasse
 3, 9, 14, 18, 24 og 25 og den
 efterfølgende internationale regi-
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001 af 12.1.2001 om
 anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte strering af dette mærke såvel som
 (EFT L 10, s. 30). den internationale registrering af
 ordmærket »BOSS« for visse varer
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse i klasse 29, 30, 31, 32 og 33 og
 af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 88 (EFT L 83,
 s. 1).
 den internationale registrering af
 ordmærket »BOSS HUGO BOSS«
 for disse varer
 Indsigelsesafdelingens Afvisning af indsigelsen
 afgørelse:
 Appelkammerets afgø- Afvisning af klagen fra Hugo Boss
 relse: AG


text:
6.5.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/6
 Sag anlagt den 23. februar 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-109/06)
 (2006/C 108/08)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved W. Mölls, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2003/96/EF (1) af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet, idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv eller ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 31. december 2003.
 (1) EUT L 283, s. 51.


text:
C 137/6 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 2.5.98
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved dom Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 afsagt den 11. februar 1998 af Nederlandenes Hoge
 Raad i sagen Staatssecretaris van FinancieÈn mod
 B. G. M. Verkooyen 1. Silenta tilpligtes at betale 15 000 ECU med renter 4,17
 ECU pr. dag fra den 10. maj 1995 til den 31. december
 (Sag C-35/98) 1996, i alt 2 481,15 ECU, og 2,80 ECU pr. dag fra
 (98/C 137/11) den 1. januar 1997 til betaling sker.
 2. Silena tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ved dom afsagt den 11. februar 1998, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 13. februar 1998, har Nederlande-
 nes Hoge Raad i sagen Staatssecretaris van FinancieÈn mod Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 B. G. M. Verkooyen forelagt De Europñiske Fñllesskabers
 Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùl- Sagen, som er anlagt i henhold til en voldgiftsbestemmelse,
 gende spùrgsmål: vedrùrer betaling af et belùb, som sagsùgte skylder på
 grund af, at denne har fået overdraget en ret til at videre-
 sñlge en teknologisk »package« i henhold til aftale
 1. Skal artikel 1, stk. 1, i Rådets direktiv 88/361/EéF (1), nr. 10433-94-09-TICRISPI. Kommissionen har besluttet at
 sammenholdt med punkt I, nr. 2, i direktivets bilag I, hñve aftalen på grund af sagsùgtes misligholdelse. Rets-
 fortolkes således, at en restriktion, der fùlger af en virkningerne af ophñvelsen af aftalen reguleres af italiensk
 bestemmelse i en medlemsstats lovgivning om ind- ret.
 komstskat, som indtil et vist belùb fritager aktionñrer
 for indkomstskat af udbytte, men som begrñnser frita-
 gelsen til udbytte af aktier i selskaber etableret i denne
 medlemsstat, har vñret forbudt siden 1. juli 1990 i
 henhold til nñvnte direktivs artikel 6, stk. 1?
 Sag anlagt den 18. februar 1998 af Kommissionen for De
 2. Såfremt spùrgsmål 1 besvares benñgtende, skal EF- Europñiske Fñllesskaber mod TVR-Tecnologie Vetrore-
 traktatens artikel 6 og/eller 52 fortolkes således, at en sina SpA, Rom, Italien
 restriktion som den i spùrgsmål 1 nñvnte er uforenelig (Sag C-40/98)
 med disse artikler?
 (98/C 137/13)
 3. Gùr det nogen forskel for besvarelsen af de oven-
 nñvnte spùrgsmål, om den person, som gùr krav på en Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 sådan fritagelse, er en almindelig aktionñr eller 18. februar 1998 anlagt sag mod TVR-Tecnologie Vetrore-
 arbejdstager (i et datterselskab), som ejer de pågñl- sina SpA, Rom, Italien, af Kommissionen for De Europñ-
 dende aktier som led i en opsparingsordning for iske Fñllesskaber ved juridisk konsulent Eugenio de
 arbejdstagere? March som befuldmñgtiget, bistået af advokat Alberto
 Dal Ferro, Vicenza, og med valgt adresse i Luxembourg
 hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg.
 (1) EFT L 178 af 8.7.1988, s. 5.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Sagsùgte tilpligtes at tilbagebetale 211 307 ECU med
 renter 69,47 ECU pr. dag fra den 21. december 1991
 Sag anlagt den 18. februar 1988 af Kommissionen for De til betaling sker.
 Europñiske Fñllesskaber mod Silena SpA, Cernusco sul
 Naviglio (MI), Italien Ð Sagsùgte tilpligtes at betale 20 000 ECU i erstatning.
 (Sag C-39/98)
 (98/C 137/12) Ð Sagsùgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 18. februar 1998 anlagt sag mod Silena SpA, Cernusco sul
 Naviglio (MI), Italien, af Kommissionen for De Europñ- Sagen, som er anlagt i henhold til en voldgiftsbestemmelse,
 iske Fñllesskaber ved juridisk konsulent Eugenio de vedrùrer tilbagebetaling af belùb, som er blevet forudbetalt
 March som befuldmñgtiget, bistået af advokat Alberto i henhold til aftale 3440/1/0/187/91/6-BCR-I (30) til gen-
 Dal Ferro, Vicenza, og med valgt adresse i Luxembourg nemfùrelse af et projekt, der består i undersùgelse af måle-
 hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg. systemer vedrùrende produkter af sammensatte materialer.


text:
15.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 448/38
 Personalerettens kendelse (Tredje Afdeling) af 5. november 2014 — CY mod ECB
 (Sag F-68/13) (1)
 ((Sagsøgerens dødsfald - genåbning af den mundtlige forhandling - den berettigedes afkald på at videreføre sagen - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2014/C 448/48)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: CY (ved advokaterne L. Levi og M. Vandenbussche)
 Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ved E. Carlini og F. Feyerbacher, som befuldmægtigede, samt advokat B. Wägenbaur)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation dels af afgørelsen om at afslutte den administrative undersøgelse vedrørende den psykiske chikane, sagsøgeren angiveligt har været udsat for, dels af undersøgelsesrapporten, og påstand om erstatning for det ikke-økonomiske tab, sagsøgeren angiveligt har lidt.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 274 af 21.9.2013, s. 31.


text:
28.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 126/4
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Gyulai Törvényszék (Ungarn) den 13. januar 2012 — HERMES Hitel és Faktor Zrt. mod Nemzeti Földalapkezelő Szervezet
 (Sag C-16/12)
 2012/C 126/06
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Gyulai Törvényszék
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: HERMES Hitel és Faktor Zrt.
 Sagsøgt: Nemzeti Földalapkezelő Szervezet
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, der anses for at udgøre grundlæggende EU-retlige principper, fortolkes således, at de er til hinder for, at en medlemsstat indfører bestemmelser, der ændrer indholdet af en kontrakt, som medlemsstaten har indgået i sin egenskab af indehaver af ejendomsretten til skade for medkontrahenten, hvorved genstanden for kontrakten kvalificeres som uomsættelig, og hvorved medkontrahenten på denne måde afskæres fra at udøve de rettigheder, der kan udledes af kontrakten?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, er den nationale ret, henset til det princip om loyalt samarbejde, der er fastsat i artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union og fastslået i Den Europæiske Unions Domstols praksis, da forpligtet til at se bort fra den nationale bestemmelse, der regulerer det retlige forbud mod omsættelighed, og fastslå, at genstanden for kontrakten kan omsættes i strid med indholdet af den nationale bestemmelse?


text:
11.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 36/7
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 24. november 2005
 i sag C-506/03, Forbundsrepublikken Tyskland mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Støtte - gennemførlighedsundersøgelse - kontrakt om overdragelse af intellektuelle ejendomsrettigheder)
 (2006/C 36/12)
 Processprog: tysk
 I sag C-506/03, angående et annullationssøgsmål i henhold til artikel 230 EF, anlagt den 26. november 2003, Forbundsrepublikken Tyskland (ved M. Lumma, som befuldmægtiget, bistået af advokat C. von Donat) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Zavvos og C. Schmidt, som befuldmægtigede, bistået af advokat B. Wägenbaur), har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af K. Lenaerts, som fungerende formand for Fjerde Afdeling, og dommerne M. Ilešič og E. Levits (refererende dommer); generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: ekspeditionssekretær K. Sztranc, den 24. november 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 47 af 21.2.2004.