text:
C 134/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.5.2001
 sagen 1) Consorzio del Prosciutto di Parma og 2) Salumificio 2. Er det ved bedømmelsen af, om der er fremsat »krav, der
 S. Rita SpA mod 1) Asda Stores Limited og 2) Hygrade Foods har samme genstand og hviler på samme grundlag«, kun
 Limited forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en afgørende, hvad sagsøgeren har gjort gældende under en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: senere anlagt retssag, og skal der derfor ikke lægges vægt
 på sagsøgtes indsigelser og krav, herunder særlig en
 indsigelse om modregning under sagen for så vidt angår
 Skaber Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 (1), sammenholdt en fordring, der er genstand for en retstvist mellem de
 med Kommissionens forordning (EF) nr. 1107/96 (2) og vare- samme parter i henhold til en sag, der allerede tidligere er
 specifikationen for (BOB) (3)»prosciutto di Parma« efter fælles- anlagt i en anden kontraherende stat?
 skabsretten en gyldig ret, som kan håndhæves direkte ved en
 domstol i en medlemsstat, til at begrænse detailsalget af
 skiveskåret skinke i pakker som »Parma-skinke«, når den 3. Træffes der under et fuldbyrdelsessøgsmål, hvori der er
 hidrører fra skinker, som lovligt er eksporteret fra Parma nedlagt påstand om erstatning på grund af retsstridig
 i overensstemmelse med betingelserne for den beskyttede ophævelse at et løbende forretningsforhold også —
 oprindelsesbetegnelse, men som ikke derefter er skåret i skiver, med bindende virkning for en efterfølgende retssag —
 pakket og mærket i overensstemmelse med varespecifika- afgørelse om, hvorvidt der overhovedet bestod et sådant
 tionen? løbende forretningsforhold?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14.7.1992 om beskyttelse
 af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for land-
 brugsprodukter og levnedsmidler (EFT L 208 af 24.7.1996, s. 1).
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 1107/96 af 12.6.1996 om
 registrering af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser
 efter proceduren i artikel 17 i Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92
 (EFT L 148 af 21.6.1996, s. 1).
 (3) (beskyttet oprindelsesbetegnelse).
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 9. marts 2001 af Vestre Landsret i sagen
 ApS SPKR 4 nr. 3482 mod 1. Skatteministeriet, Told- og
 Skattestyrelsen, 2. Aktieselskabet af 11.9.1996 og 3. A.T.S.
 I/S Arden Transport & Spedition ved Søren Lauritsen og
 Lene Lauritsen
 (Sag C-112/01)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- (2001/C 134/16)
 se afsagt den 22. februar 2001 af Oberster Gerichtshof
 der Republik Österreich i sagen Gantner Electronic GmbH
 mod Basch Exploitatie Maatschappij BV Ved kendelse afsagt den 9. marts 2001, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 12. marts 2001, har Vestre Landsret i sagen
 ApS SPKR 4 nr. 3482 mod 1. Skatteministeriet, Told- og
 (Sag C-111/01) Skattestyrelsen, 2. Aktieselskabet af 11.9.1996 og 3. A.T.S. I/S
 Arden Transport & Spedition ved Søren Lauritsen og Lene
 Lauritsen forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 (2001/C 134/15) anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Ved kendelse afsagt den 22. februar 2001, indgået til Domstol-
 ens Justitskontor den 12. marts 2001, har Oberster Gerichtshof
 Spørgsmål 1
 der Republik Österreich i sagen Gantner Electronic GmbH mod
 Basch Exploitatie Maatschappij BV forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 af følgende spørgsmål: Skal bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) 2913/92 (1)
 (toldkodeksen) og i kommissionens forordning (EØF)
 2454/93 (2) (gennemførelsesforordningen)i, navnlig gennem-
 1. Omfatter begrebet »krav, der har samme genstand og førelsesforordningens artikel 379, stk. 1, fortolkes således,
 hviler på samme grundlag« i domskonventionens arti- at en toldskyld, der er opstået ved en overtrædelse eller
 kel 21 også en indsigelse fra sagsøgte om, at han allerede uregelmæssighed i forbindelse med en ekstern fællesskabsfor-
 har erlagt en del af den indtalte fordring ved udenretlig sendelse, ikke kan opkræves af afgangstoldstedet hos den
 modregning, når den del af modfordringen, der ifølge hovedforpligtede, såfremt denne ikke inden udløbet at den
 anbringendet endnu ikke er erlagt, er genstand for en ellevte måned efter datoen for registreringen af angivelsen til
 retstvist mellem de samme parter i henhold til en sag, der fællesskabsforsendelse har modtaget den underretning der er
 allerede tidligere er anlagt i en anden kontraherende stat? nævnt i gennemførelsesforordningens artikel 379?
 ---pagebreak--- 5.5.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 134/11
 Spørgsmål 2 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Har det nogen betydning for besvarelsen af spørgsmål 1, at Den bindende karakter af artikel 10 og artikel 249 EF pålægger
 afgangstoldstedet ikke har fulgt en administrativ ordning for medlemsstaterne at træffe de nødvendige foranstaltninger med
 fremsendelse af oplysninger fastlagt i Toldkodeksudvalget henblik på at gennemføre de direktiver, som er rettet til dem, i
 (early warning systemet), eller om det kan bebrejdes afgangs- deres nationale retsordener inden udløbet af de herfor fastsatte
 toldstedet myndigheder, at en rettidig underretning ikke har frister. Disse frister, som er fastsat i artikel 5 i direktiv 99/20/EF
 fundet sted? og i artikel 2 i direktiv 96/51/EF, udløb henholdsvis den
 30. september og den 1. oktober 1999.
 (1) af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, EFT
 L 302, s. 1. (1) EFT L 80 af 25.3.1999, s. 20.
 (2) af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets (2) EFT L 235 af 17.9.1996, s. 39.
 forordning (EØF) nr. 2913/93, EFT L 253, s. 1.
 Sag anlagt den 19. marts 2001 af Kommissionen for De
 Sag anlagt den 16. marts 2001 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Finland
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-119/01)
 (Sag C-118/01)
 (2001/C 134/18)
 (2001/C 134/17)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. marts
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 16. marts 2001 anlagt sag mod Republikken Finland af Kommissionen
 2001 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Lena Ström, som befuld-
 for De Europæiske Fællesskaber ved A. Bordes, som befuld- mægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos
 mægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg. Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 følgende påstande:
 — Det fastslås, at Finland har tilsidesat sine forpligtelser
 1) Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine i henhold til Rådets direktiv 96/61/EF om integreret
 forpligtelser i henhold til: forebyggelse og bekæmpelse af forurening (1) for så
 vidt angår Ålandsøerne, idet det ikke har udstedt de
 nødvendige love og administrative bestemmelser for at
 — Rådets direktiv 1999/20/EF af 22. marts 1999 om
 efterkomme direktivet eller i hvert fald ikke har underret-
 ændring af direktiv 70/524/EØF om tilsætningsstof-
 tet Kommissionen herom.
 fer til foderstoffer, direktiv 82/471/EØF om visse
 produkter, der anvendes i foderstoffer, direktiv
 95/53/EF om principperne for tilrettelæggelse af — Republikken Finland tilpligtes at betale sagens omkost-
 offentlig kontrol på foderstofområdet og direktiv ninger.
 95/69/EF om betingelser og bestemmelser for god-
 kendelse og registrering af visse foderstofvirksom-
 heder og mellemhandlere (1) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Rådets direktiv 96/51/EF af 23. juli 1996 om Fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 30. oktober
 ændring af direktiv 70/524/EØF om tilsætningsstof- 1999. Hvad angår Ålandsøerne er Kommissionen blevet
 fer til foderstoffer (2) underrettet om, at lagtinget i januar 2001 har vedtaget en lov
 om miljøbeskyttelse og miljøtilladelse, men at gennemførelsen
 og EF-traktatens artikel 249, stk. 3, og artikel 10, stk. 1, heraf er afhængig af den finske præsidents godkendelse.
 idet den ikke inden for de fastsatte frister har vedtaget de
 love og administrative bestemmelser, som er nødvendige
 for at efterkomme disse direktiver. (1) af 24.9.1996 (EFT L 257 af 10.10.1996, s. 26).
 2) Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.


text:
14.1.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 10/27
 Sag anlagt den 17. oktober 2005 — Pickering mod Kommissionen
 (Sag T-393/05)
 (2006/C 10/53)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Stephen Pickering (La Hulpe, Belgien) [ved: avocat N. Lhoëst]
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af sagsøgerens lønsedler for december 2004, januar 2005 og februar 2005, og af alle efterfølgende lønsedler, idet der heri anvendes ulovlige bestemmelser i forordning nr. 723/2004 af 22. marts 2004 om ændring af vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber, samt i forordning nr. 856/2004 om fastsættelse af de nye justeringskoefficienter og i forordning nr. 31/2005 om tilpasning heraf.
 —
 Om fornødent: Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 4. juli 2005 om afvisning af sagsøgerens klage (R/299/05).
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, som er tjenestemand ved Kommissionen, er statsborger i Det Forenede Kongerige. Før ikrafttrædelsen af forordning nr. 723/2004 (1) om ændring af vedtægten benyttede sagsøgeren sig regelmæssigt af muligheden for at overføre en del af sin løn til sit hjemland. I overensstemmelse med gældende regler blev den overførte del forhøjet med det beløb, der fulgte af anvendelsen af en »justeringskoefficient«, som skulle afspejle forskellen i leveomkostninger mellem det land, hvor tjenestemanden gør tjeneste, og hjemlandet.
 Den nye vedtægt fastsætter i modsætning til tidligere strenge betingelser for sådanne overførsler. Endvidere svarer den anvendelige »justeringskoefficient« ikke længere til den justeringskoefficient, der gælder for lønnen til de tjenestemænd, der gør tjeneste i overførselslandet. For disse tjenestemænd gælder en koefficient, der er beregnet på grundlag af leveomkostningerne i landets hovedstad, mens den koefficient, der finder anvendelse på overførsler, er beregnet på grundlag af de gennemsnitlige leveomkostninger i overførselslandet. Endelig ophæver de nye bestemmelser anvendelsen af en justeringskoefficient på pensioner.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet, for så vidt som dette vedrører ordningen om overførsel af lønnen til hjemlandet, fremsat en ulovlighedsindsigelse med hensyn til forordning nr. 723/2004, idet han har for det første har anført, at forordningens begrundelse er fejlagtig. Sagsøgeren har dernæst anført, at ligebehandlingsprincippet er tilsidesat derved, at det nye system fastsætter anvendelse af en forskellig koefficient på tjenestemænd, der gør tjeneste i overførselslandet. Sagsøgeren har ligeledes anført, at der er sket tilsidesættelse af den berettigede forventning, af de velerhvervede rettigheder og af retssikkerheden, samt af omsorgspligten.
 Hvad angår pensionsordningen har sagsøgeren ud over de tre førnævnte anbringender anført, at de forhenværende tjenestemænds etableringsfrihed er tilsidesat, for så vidt som denne befordrer, at de efter deres udtræden af tjenesten etablerer sig i et land, hvor leveomkostningerne er lavere.
 (1) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 723/2004 af 22.3.2004 om ændring af vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og af ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne (EUT L 124 af 27.4.2004, s. 1).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
11.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 60/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 20. oktober 2005 af Bundesfinanzhof i sagen Werner Haderer mod Finanzamt Wilmersdorf
 (Sag C-445/05)
 (2006/C 60/37)
 Processprog: tysk
 Ved kendelse afsagt den 20. oktober 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 14. december 2005, har Bundesfinanzhof i sagen Werner Haderer mod Finanzamt Wilmersdorf forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Er privattimer på skole- eller universitetsniveau, som gives af en underviser, kun afgiftsfritaget i medfør af artikel 13, punkt A, stk. 1, litra j), i direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 (1), såfremt underviseren tilbyder sine undervisningstjenester direkte til eleven/den studerende som modtager af tjenesten, dvs. at tjenesten betales af sidstnævnte person, eller er det tilstrækkeligt, at det er en skole eller videregående uddannelsesinstitution/universitet, som er modtager af underviserens tjenester?
 (1) EFT L 145, s. 1.


text:
25.1.2003 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 19/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM idet konventionens artikel 7, 14, artikel 16, stk. 1 og 3, såvel
 som dens artikel 17-19 ikke er nævnt heri.
 af 10. december 2002
 2) I øvrigt frifindes Rådet for Den Europæiske Union.
 i sag C-29/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles- 3) Kommissionen for De Europæiske Fællesskabet og Rådet for
 skaber mod Rådet for Den Europæiske Union ( 1) Den Europæiske Union bærer deres egne omkostninger.
 (»Internationale aftaler — konventionen om nuklear sikker- (1 ) EFT C 100 af 10.4.1999.
 hed — afgørelse om tiltrædelse — forenelighed med Eura-
 tom-traktaten — Fællesskabets eksterne kompetence —
 Euratom-traktatens artikel 30 til 39«)
 (2003/C 19/01) DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: engelsk) (Sjette Afdeling)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- af 12. december 2002
 gjort i Samling af Afgørelser)
 i sag C-470/99, Universale-Bau AG, Bietergemeinschaft:
 1) Hinteregger & Söhne Bauges.mbH Salzburg, 2) ÖSTÜ-
 STETTIN Hoch- und Tiefbau GmbH, mod Entsorgungsbe-
 I sag C-29/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 triebe Simmering GmbH (anmodning om præjudiciel
 (befuldmægtigede: T.F. Cusack og L. Ström) mod Rådet
 afgørelse indgivet af Vergabekontrollsenat des Landes
 for Den Europæiske Union (befuldmægtigede: S. Marquardt,
 Wien) (1)
 F. Anton og A.P. Feeney), angående en påstand om delvis
 annullation af Rådets afgørelse af 7. december 1998 om
 (»Direktiv 93/37/EØF — offentlige bygge- og anlægskon-
 godkendelse af Det Europæiske Atomenergifællesskabs tiltræ- trakter — begrebet »ordregivende myndighed« — offentlig-
 delse af konventionen om nuklear sikkerhed, har Domstolen, retligt organ — begrænset udbud — regler for afvejning af
 sammensat af præsidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelings-
 kriterierne for udvælgelse af de ansøgere, der vil blive
 formændene J.-P. Puissochet, R. Schintgen og C.W.A. Timmer- opfordret til at afgive bud — offentliggørelse — direktiv 89/
 mans samt dommerne C. Gulmann, D.A.O. Edward, A. La 665/EØF — klageprocedurer i forbindelse med indgåelse af
 Pergola, P. Jann, V. Skouris, F. Macken, N. Colneric (refererende offentlige kontrakter — klagefrister«)
 dommer), S. von Bahr og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvo-
 kat: F.G. Jacobs; justitssekretær: afdelingschef D. Louterman- (2003/C 19/02)
 Hubeau, den 10. december 2002 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således: (Processprog: tysk)
 1) Stk. 3 i den erklæring, der er afgivet af Det Europæiske (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 Atomenergifællesskab i overensstemmelse med artikel 30, gjort i Samling af Afgørelser)
 stk. 4, nr. iii), i konventionen om nuklear sikkerhed, og som er
 knyttet som bilag til Rådets afgørelse af 7. december 1998
 om godkendelse af Det Europæiske Atomenergifællesskabs I sag C-470/99, angående en anmodning, som Vergabekon-
 tiltrædelse af konventionen om nuklear sikkerhed, annulleres, trollsenat des Landes Wien (Østrig) i medfør af artikel 234 EF


text:
30.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 194/23
 Sag anlagt den 13. april 2012 — Brauerei Beck mod KHIM — Aldi (Be Light)
 (Sag T-172/12)
 2012/C 194/40
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Brauerei Beck GmbH & Co. KG (Bremen, Tyskland) (ved advokaterne G. Hasselblatt og V. Töbelmann)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 19. januar 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2258/2010-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale sagsøgerens omkostninger.
 —
 Den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at bære sine egne omkostninger, for så vidt som selskabet intervenerer i sagen for Retten.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Aldi GmbH & Co. KG
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »Be Light« for varer i klasse 29, 30 og 32 — EF-varemærkeansøgning nr. 7165351
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Brauerei Beck GmbH & Co. KG
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke: EF-varemærkeansøgning nr. 135285 for ordmærket »BECK’s« for varer i klasse 32
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge for alle de anfægtede varer i klasse 32 og ansøgningen om det anfægtede varemærke tilladt fremmet for de øvrige varer
 Appelkammerets afgørelse: Indsigelsesafdelingen afgørelse annulleret
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
14.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/7
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 8. februar 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Slovakiske Republik
 (Sag C-114/06) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 96/48/EF - transeuropæiske netværk - interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for højhastighedstog - manglende gennemførelse)
 (2007/C 82/12)
 Processprog: slovakisk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Zavvos og T. Kukal, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Slovakiske Republik (ved R. Procházka, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist af Rådets direktiv 96/48/EF af 23. juli 1996 om interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for højhastighedstog (EFT L 235, s. 6)
 Konklusion
 1)
 Den Slovakiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 96/48/EF af 23. juli 1996 om interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for højhastighedstog, idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 2)
 Den Slovakiske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 96 af 22.4.2006.


text:
13 . 4 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 108/7
 Sag anlagt den 26. februar 1996 af Kongeriget Belgien mod Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag C-58/96 ) Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 dem, der er gjort gældende i sag C-407/95 ( 2 ).
 ( 96/C 108/12 )
 C ) EFT 1996 nr. L 20 , s . 17.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den ( 2 ) EFT 1996 nr . C 46 , s . 11 .
 26. februar 1 996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Kongeriget Belgien ved be
 stuursdirecteur J. Devadder, Ministeriet for Udenrigsanlig
 gender, Udenrigshandel og Udviklingssamarbejde, og med
 valgt adresse i Luxembourg på Kongeriget Belgiens Ambas
 sade , 4 , rue des Girondins . Slettelse af sag C-390/93 ()
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : ( 96/C 108/ 13 )
 Kommissionens forordning (EF ) nr. 127/96 (') af 25 . januar Ved kendelse af 17. januar 1996 har præsidenten for
 1996 om ekstraordinær tildeling af en supplerende mængde De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 til importtoldkontingentet for bananer for første kvartal C-390/93 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 1 996 som følge af stormene Iris, Luis og Marilyn annulleres, mod Kongeriget Spanien, skal slettes af registeret.
 og Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 ger . (M EFT nr . C 261 af 25 . 9 . 1993 .
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS 2 ) Hver part bærer sine egne omkostninger, herunder
 den 27. februar 1996 omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige
 forholdsregler.
 i sag T-235/94 , Roberto Galtieri mod
 Europa-Parlamentet ( 1 ) (M EFT nr . C 202 af 23 . 7 . 1994 .
 (Tjenestemænd — husstandstillæg — tilbagesøgning af
 fejlagtigt udbetalt beløb — myndighedsmisbrug — beretti
 get forventning — erstatning)
 ( 96/C 108/ 14 )
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Processprog: fransk) den 28 . februar 1996
 i sag T-294/94 , Konstantinos Dimitriadis
 mod Revisionsretten for De Europæiske
 I sag T-235/94 , Roberto Galtieri, midlertidigt ansat ved Fællesskaber f 1 )
 Europa-Parlamentet, Bruxelles, ved advokat Harold Wou (Tjenestemænd — bistandspligt — vedtægtens artikel 24)
 ters og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Bertrand Assoignons, 8 , rue de Girondins mod Europa ( 96/C 108/ 15 )
 Parlamentet ( befuldmægtigede : Manfred Peter og Kieran
 Bradley), hvori der er nedlagt påstand om for det første, at (Processprog: græsk)
 Europa-Parlamentets afgørelse, meddelt ved skrivelse af
 19. januar 1994, om tilbagesøgning af det beløb, som I sag T-294/94, Konstantinos Dimitriadis, tidligere tjene
 sagsøgeren uberettiget har modtaget som husstandstillæg, stemand ved Revisionsretten for De Europæiske Fællesska
 annulleres, for det andet at Europa-Parlamentet dømmes til ber, med bopæl i Luxembourg, ved advokat Markos
 at tilbagebetale de beløb, der er indeholdt i hans månedlige Papazissis, Thessaloniki, og med valgt adresse i Luxem
 lønudbetalinger, og for det tredje, at Europa-Parlamentet bourg hos sagsøgeren, 4 A, boulevard Grande-Duchesse
 dømmes til at betale såvel erstatning som morarenter, har Charlotte, mod Revisionsretten for De Europæiske Fælles
 Retten ( Første Afdeling), sammensat af afdelingsforman skaber ( befuldmægtigede : Jean-Marie Stenier, Christos
 den, A. Saggio, og dommerne V. Tiili og R. M. Moura Komninos og Paolo Giusta ), hvori der for det første er
 Ramos; justitssekretær: B. Pastor, den 27. februar 1 996 nedlagt påstand om annullation af Revisionsrettens afgørel
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : ser nr. 8543 og 8912 af 8 , marts og 1 , juli 1994 om afvisning
 af henholdsvis sagsøgerens anmodning om bistand i hen
 hold til artikel 24, stk . 1 , i vedtægten for tjenestemænd i De
 1 ) Europa-Parlamentet frifindes. Europæiske Fællesskaber og af hans klage, og for det andet


text:
5.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 148/34
 Sag anlagt den 22. marts 2010 — Saupiquet mod Kommissionen
 (Sag T-131/10)
 2010/C 148/60
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Saupiquet (Courbevoie Cedex, Frankrig) (ved avocat R. Ledru)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens beslutning nr. REM 07/08 af 16. december 2009 i annulleres i sin helhed.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren nedlægger med dette søgsmål påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 10005 endelig af 16. december 2009, hvorved de franske myndigheder meddeles, at godtgørelse til sagsøgeren af importtold på tunkonserves med oprindelse i Thailand ikke er begrundet (sag REM 07/08).
 Sagsøgeren gør til støtte for sit søgsmål gældende, at Kommissionen tilsidesatte sine forpligtelser med henblik på at sikre, at de importører, der er etableret i Frankrig eller andre medlemsstater, hvor toldkontorerne i henhold til lovbestemmelser holder lukket om søndagen, og som indgav deres tolderklæringer mandag den 2. juli 2007, havde lige og ikke-diskriminerende adgang til kontingent nr. 09.2005 for perioden 2007/2008,
 —
 ved ikke under omstændighederne i nærværende sag, hvor kontingentet blev åbnet søndag den 1. juli 2007, at træffe reguleringsforanstaltninger, der havde gjort det muligt at behandle de nævnte importører på en lige og ikke-diskriminerende måde, og
 —
 ved ikke at udskyde åbningsdatoen for kontingentet til mandag den 2. juli 2007, på trods af at det omhandlede kontingent var af afgørende betydning.


text:
7.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/36
 Kendelse afsagt af præsidenten for Retten i Første Instans den 14. november 2008 — GEMA mod Kommissionen
 (Sag T-410/08 R)
 (Særlige rettergangsformer - kommissionsbeslutning, hvorved det påbydes, at en samordnet praksis vedrørende forvaltning af ophavsrettigheder bringes til ophør - begæring om udsættelse af gennemførelse - ingen uopsættelighed)
 (2009/C 32/69)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA) (Berlin, Tyskland) (ved avocats R. Bechtold og I. Brinker, bistået af professor J. Schwarze)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved F. Castillo de la Torre, O. Weber og A. Antoniadis, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Begæring om udsættelse af gennemførelsen af artikel 3 og artikel 4, stk. 2 og 3, i Kommissionens beslutning K(2008) 3435 endelig udg. af 16. juli 2008 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/C2/38.698 — CISAC), for så vidt den angår sagsøgeren.
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
9.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 325/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 24. juli 2013 — Art & Allposters International BV mod Stichting Pictoright
 (Sag C-419/13)
 2013/C 325/18
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Art & Allposters International BV
 Sagsøgt: Stichting Pictoright
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Regulerer ophavsretsdirektivets (1) artikel 4 spørgsmålet, om rettighedshaveren kan udøve sin spredningsret med hensyn til en reproduktion af et ophavsretligt beskyttet værk, som er solgt og leveret inden for EØS af rettighedshaveren eller med dennes samtykke, såfremt denne reproduktion efter at have fået sin form ændret på ny bringes i omsætning i denne form?
 2)
 a)
 Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, har den omstændighed, at der er sket en ændring som nævnt i spørgsmål 1, betydning for besvarelsen af spørgsmålet, om udtømningen som omhandlet i ophavsretsdirektivets artikel 4, stk. 2, forhindres eller afbrydes?
 b)
 Såfremt spørgsmål 2(a) besvares bekræftende, hvilke kriterier skal lægges til grund for afgørelsen af, om der er tale om en ændring af reproduktionens form, der forhindrer eller afbryder udtømning som omhandlet i ophavsretsdirektivets artikel 4, stk. 2?
 c)
 Er disse kriterier tilstrækkeligt rummelige til at omfatte det i national nederlandsk ret udviklede kriterium, hvorefter der ikke længere kan tales om udtømning af den simple grund, at videresælgeren har givet reproduktionen en anden form og spredt den til almenheden i denne form (Hoge Raads dom af 19. januar 1979, NJ 1979/412, Poortvliet)?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22.5.2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (EFT L 167, s. 10).


text:
C 44/14 DA Den Europæiske Unions Tidende 22.2.2003
 1. Kan en unionsborger, når denne befinder sig i en situation, Skal værtslandet iagttage andre regler, således at retten til
 som beskrevet i denne afgørelse, hvor den pågældende: ophold ikke mister ethvert indhold, f.eks. ved at det
 vurderes, om der i den pågældende situation kunne være
 tale om, at anmodningen om minimex eller socialhjælp
 — har midlertidigt lovligt ophold er af midlertidig karakter, og f.eks. ved at iagttage
 proportionalitetsprincipppet (vil byrden for den pågæl-
 dende stat være urimelig?)
 — ikke råder over tilstrækkelige midler
 (1 ) Rådets forordning nr. 1612/68/EØF af 15.10.1968 om arbejds-
 — udfører arbejde på et herberg i omkring 30 timer pr. kraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (EFT 1968 II,
 uge, som led i en individuel jobtræningsordning s. 467).
 (2 ) Rådets direktiv 90/364/EØF af 28.6.1990 om opholdsret (EFT
 L 180 af 13.7.1990, s. 26).
 — til gengæld herfor modtager naturalieydelser til
 dækning af sine basale behov i herberget
 påberåbe sig en ret til ophold:
 — som arbejdstager i den forstand, hvori udtrykket er Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 anvendt i EØF-traktatens artikel 39 eller i artikel 7, afsagt den 14. november 2002 af Cour de cassation du
 stk. 1, i forordning nr. 1612/68 ( 1), eller Grand-duché de Luxembourg i sagen Willy Gerekens og
 landbrugssammenslutningen Procola mod État du Grand-
 Duché de Luxembourg
 — som en person, der udøver selvstændig erhvervsvirk-
 somhed i EF-traktatens artikel 43’s forstand, eller
 (Sag C-459/02)
 — som tjenesteyder, når henses til dennes virke i
 (2003/C 44/27)
 herberget, eller som modtager af tjenesteydelser, når
 henses til de naturalieydelser, herberget yder, jf. EF-
 traktatens artikel 49, eller
 Ved dom afsagt den 14. november 2002, indgået til Domsto-
 — alene med henvisning til, at han deltager i et projekt lens Justitskontor den 19. december 2002, har Cour de
 for social og erhvervsmæssig integrering? cassation du Grand-duché de Luxembourg i sagen Willy
 Gerekens og landbrugssammenslutningen Procola mod État
 du Grand-Duché de Luxembourg forelagt De Europæiske
 2. Hvis dette spørgsmål besvares benægtende, kan han da Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 alene i sin egenskab af unionsborger støtte ret direkte på af følgende spørgsmål:
 traktatens artikel 18, som giver enhver ret til at færdes og
 opholde sig frit på en anden medlemsstats område?
 Er de generelle fællesskabsretlige principper om retssikkerhed
 Hvordan forholder det sig i så fald med de betingelser, og om forbud mod retsakters tilbagevirkende gyldighed til
 der er fastsat i direktiv 90/364/EØF (2) og/eller »de hinder for, at en medlemsstat med henblik på anvendelsen af
 begrænsninger og [...] de betingelser«, der er fastsat i EF- fællesskabsbestemmelser, hvorved der pålægges produktions-
 traktaten, og navnlig kravet om at råde over et minimum kvoter som dem, der er indført ved Rådets forordning (EØF)
 af midler, som, hvis dette krav skal være opfyldt ved nr. 856/94 af 31. marts 1984 om ændring af forordning (EØF)
 indrejsen til værtslandet, fratager retten til ophold sit nr. 804/68 om den fælles markedsordning for mælk og
 reelle indhold? mejeriprodukter og ved Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 af
 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i
 forordning (EØF) nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og
 Hvis der derimod automatisk opnås ret til ophold på mejeriprodukter, i stedet for en tidligere lovgivning, der
 grundlag af unionsborgerskabet, kan værtsstaten da sene- ifølge De Europæiske Fællesskabers Domstol er udtryk for
 re afslå en anmodning om minimex eller socialhjælp forskelsbehandling, udsteder en ny lovgivning, hvorefter der
 (ikke-bidragsbetingede ydelser), således at den pågælden- for overtrædelser af produktionskvoter, der har fundet sted,
 des opholdsret begrænses som følge af, at denne ikke efter at fællesskabsbestemmelserne trådte i kraft, men under
 råder over tilstrækkelige midler, selv om sådanne ydelser den erstattede nationale lovgivnings gyldighedsperiode, kan
 tildeles de statsborgere i værtslandet, som opfylder de pålægges sanktioner med tilbagevirkende kraft?
 samme betingelser som belgiere (bevis for at de står til
 rådighed for arbejdsmarkedet — dokumentation for deres
 behov)?


text:
8.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 39/22
 Sag anlagt den 11. november 2013 — Cosmowell mod KHIM — Haw Par (GELENKGOLD)
 (Sag T-599/13)
 2014/C 39/38
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Cosmowell GmbH (Sankt Johann in Tirol, Østrig) (ved advokat J. Sachs)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Haw Par Corp. Ltd (Singapore, Singapore)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 5. september 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2013/2012-4) annulleres.
 —
 Intervenienten tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der er påløbet under klagesagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Cosmowell GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: Et figurmærke, der indeholder en tegning af en tiger og ordbestanddelen »GELENKGOLD«, for varer i klasse 5, 29 og 30 — EF-varemærkeansøgning nr. 9 957 978
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Haw Par Corp. Ltd
 Det påberåbte varemærke eller tegn: EF-figurmærker, der indeholder en tegning af en tiger, for varer i klasse 5
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009.


text:
12.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/32
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litauen) den 25. oktober 2012 — Juvelta UAB mod Lietuvos prabavimo rūmai
 (Sag C-481/12)
 2013/C 9/53
 Processprog: litauisk
 Den forelæggende ret
 Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Juvelta UAB
 Sagsøgt: Lietuvos prabavimo rūmai
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde fortolkes således, at den er til hinder for nationale retsregler, i henhold til hvilke der, når der på markedet i en af Den Europæiske Unions medlemsstater skal sælges genstande af guld, som er importeret fra en anden medlemsstat, og som er godkendt til markedsføring i den (eksporterende) medlemsstat, skal ske stempling af disse genstande foretaget af en uafhængig stemplingskontrol, som er godkendt af en medlemsstat, og som bekræfter, at den genstand, der er stemplet, er blevet analyseret af denne myndighed, og hvis oplysninger kan forstås af forbrugerne i den importerende medlemsstat, således at genstandens standard for holdighed er specificeret, under omstændigheder, hvor sådanne oplysninger vedrørende standarden for holdighed gives i et særskilt og yderligere mærke eller mærkning, der stemples på den samme genstand af guld?
 2)
 Er det for svaret på det første spørgsmål af betydning, at den yderligere mærkning vedrørende standarden for holdighed i genstandene af guld, som gives på disse genstande, og som forstås af forbrugerne i den importerende medlemsstat (f.eks. mærkning med de tre arabertal »585«), i denne sag ikke er blevet foretaget af en uafhængig stemplingskontrol i en af Den Europæiske Unions medlemsstater, men de oplysninger, der er givet i mærkningen, har samme betydning som de oplysninger, der er specificeret i det mærke, som er stemplet på den samme genstand af en uafhængig stemplingskontrol i den eksporterende medlemsstat (f.eks. den eksporterende stats mærkning med arabertallet »3«, som specifikt i henhold til den stats retlige foranstaltninger betegner en standard for holdighed på 585)?


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/3
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 25. februar 2010 — X Holding B.V. mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene))
 (Sag C-337/08) (1)
 (Artikel 43 EF og 48 EF - skattelovgivning - selskabsskat - skattemæssig enhed bestående af et hjemmehørende moderselskab og af et eller flere hjemmehørende datterselskaber - beskatning af enhedens overskud hos moderselskabet - udelukkelse af ikke-hjemmehørende datterselskaber)
 2010/C 100/04
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: X Holding B.V.
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — fortolkning af artikel 43 EF og 48 EF — lovgivning, der gør det muligt for hjemmehørende moderselskaber at oprette en skattemæssig enhed med et eller flere af deres hjemmehørende datterselskaber med det resultat, at enhedens overskud beskattes hos moderselskabet — udelukkelse af ikke-hjemmehørende datterselskaber fra denne ordning
 Konklusion
 Artikel 43 EF og 48 EF er ikke til hinder for en medlemsstats nationale bestemmelser, hvorefter et moderselskab har mulighed for at udgøre en skattemæssig enhed med sit hjemmehørende datterselskab, men som forbyder oprettelsen af en sådan enhed med et ikke-hjemmehørende datterselskab, såfremt dette datterselskabs overskud ikke er underlagt medlemsstatens skattelovgivning.
 (1) EUT C 272 af 25.10.2008.


text:
9.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 371/3
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. september 2015 — Alpha Bank Cyprus Ltd mod Dau Si Senh m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Anotato Dikastirio Kyprou — Cypern)
 (Sag C-519/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - samarbejde på det civil- og handelsretlige område - forkyndelse af retslige og udenretslige dokumenter - forordning (EF) nr. 1393/2007 - artikel 8 - nægtelse af at modtage dokumentet - manglende oversættelse af et af de fremsendte dokumenter - manglende vedlæggelse af standardformularen i bilag II til forordningen - virkninger))
 (2015/C 371/04)
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Anotato Dikastirio Kyprou
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Alpha Bank Cyprus Ltd
 Sagsøgte: Dau Si Senh, Alpha Panareti Public Ltd, Susan Towson, Stewart Cresswell, Gillian Cresswell, Julie Gaskell, Peter Gaskell, Richard Wernham, Tracy Wernham, Joanne Zorani og Richard Simpson
 Konklusion
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1393/2007 af 13. november 2007 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager (»forkyndelse af dokumenter«) og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1348/2000 skal fortolkes således, at:
 —
 den modtagende enhed under alle omstændigheder, og uden at den har en skønsmargin i denne henseende, er forpligtet til at underrette et dokuments adressat om hans ret til at nægte at modtage dette dokument, ved konsekvent at anvende standardformularen i bilag II til denne forordning til dette formål, og
 —
 den omstændighed, at denne instans, når den foretager forkyndelsen af et dokument til dets adressat, ikke har vedlagt standardformularen i bilag II til forordning nr. 1393/2007, ikke udgør en grund til at erklære proceduren ugyldig, men er en undladelse, der skal afhjælpes i henhold til bestemmelserne i denne forordning.
 (1) EUT C 377 af 21.12.2013.


text:
C 281/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2.10.1999
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren i denne sag, der også er sagsøger i sag T-20/98,
 Jemaa mod Rådet (1), anfægter ansættelsesmyndighedens be- Sagsøgerne, som allerede har anmodet Kommissionen om at
 slutning om afslag på sagsøgerens begæring om at afholde ændre sit stiltiende eller indirekte afslag på aktindsigt i visse
 udgifterne til en lejlighed, der opfylder hendes families behov, mødereferater fra Det Rådgivende Udvalg for Merværdiafgift
 ved en ordning, hvorefter der ydes godtgørelse af det månedlige (Momsudvalget), som er nedsat i medfør af artikel 29 i sjette
 lejebeløb. momsdirektiv (1), anfægter nu Kommissionens udtrykkelige og
 endelige afgørelse om ikke at give »aktindsigt i de omhandlede
 mødereferater«.
 Beslutningen om afslag er dels baseret på, at sagsøgeren på det
 pågældende tidspunkt havde en bolig, som tilhørte hende, og
 dels på at hun ikke af tjenstlige grunde var tvunget til at flytte
 sin bopæl uden for Genève, hvor hun gjorde tjeneste. Sagsøgerne gør gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid
 med adfærdskodeksen i bilaget til Kommissionens afgørelse
 94/90/EKSF, EF, Euratom (adfærdskodeksen) og/eller artikel
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande gjort gældende, at 253 EF af følgende grunde:
 artikel 71 i vedtægten og artikel 5, 18 og 23 i bilag X til
 vedtægten er overtrådt, og at omsorgspligten er tilsidesat. Det
 er i denne forbindelse gjort gældende, at ingen af de nævnte — Den anfægtede afgørelse angiver ikke de eksisterende
 bestemmelser gør godtgørelsen af lejeudgifter til en bolig for klagemuligheder og er dermed i strid med en ufravigelig
 en tjenestemand, der gør tjeneste uden for Fællesskabet, retsregel vedrørende anvendelsen af traktaten.
 betinget af, at flytningen af bopælen sker af tjenstlige grunde,
 eller af, at tjenestemanden ikke ejer fast ejendom på tjeneste-
 stedet. — Den anfægtede afgørelses tredje afsnit, hvori afslaget på
 aktindsigt gives, indeholder ingen form for begrundelse.
 Hvis den anfægtede afgørelse imidlertid skal forstås således,
 (1) EFT C 94 af 28.3.1998, s. 35.
 at Kommissionen afslår at give aktindsigt i de omhandlede
 mødereferater, fordi reglen om fortrolighed også omfatter
 mødereferater, gør sagsøgerne gældende, at den anfægtede
 afgørelse af utilstrækkelig begrundet.
 — Den anfægtede afgørelse angiver ingen særlige grunde til,
 at de omhandlede mødereferater falder ind under en
 relevant undtagelse fra det generelle princip om, at offent-
 ligheden skal have størst mulig adgang til dokumenter, og
 den generelle ret hertil.
 Sag anlagt den 6. august 1999 af Sonia Marion Elder og
 Robert Dale Elder mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber
 For fuldstændighedens skyld gør sagsøgerne gældende, at når
 (Sag T-178/99) høring af et udvalg, der er nedsat i henhold til lovgivningen
 (såsom Momsudvalget eller et »komitologiudvalg«) — som i
 det foreliggende tilfælde — er en væsentlig formforskrift, hvis
 (1999/C 281/53) manglende iagttagelse fører til annullation af en generel retsakt,
 kan der aldrig være grundlag for at nægte at føre bevis for en
 sådan høring i form af en protokol, der er udarbejdet på det
 relevante tidspunkt (såsom mødereferater), idet den pågælden-
 (Processprog: engelsk) de retsakt i mangel af et sådant bevis må annulleres. Således er
 det ikke alene åbenbart, at den anfægtede afgørelse er ugyldig,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der men der ville endog være tvivl om gyldigheden af den
 den 6. august 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De pågældende lovgivning i Det Forenede Kongerige, såfremt
 Europæiske Fællesskaber af Sonia Marion Elder og Robert Dale Kommissionen måtte fastholde sit afslag på aktindsigt i
 Elder ved Advokat Scott Crosby, advokatfirmaet Kemmler, mødereferaterne i overensstemmelse med sagsøgernes begæ-
 Rapp, Böhlke & Crosby, 9, Rond-Point Schuman, Bruxelles. ring.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionens afgørelse af 8. juni 1999 om ikke at give (1) Sag T-78/99, Elder og Elder mod Kommissionen, EFT C 174 af
 aktindsigt i Momsudvalgets mødereferater i overensstem- 19.6.1999, s. 11.
 melse med anmodningen af 6. januar 1999 om ændring af
 indstillingen til begæringen om aktindsigt annulleres.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgernes omkostnin-
 ger i medfør af artikel 87 i procesreglementet for Retten i
 Første Instans.


text:
18.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 136/20
 Appel iværksat den 19. februar 2016 af Republikken Polen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 3. december 2015 i sag T-367/13, Republikken Polen mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-105/16 P)
 (2016/C 136/26)
 Processprog: polsk
 Parter
 Appellant: Republikken Polen (ved B. Majczyna)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dommen afsagt den 3. december 2015 af Den Europæiske Unions Ret i sag T-367/13, Republikken Polen mod Europa-Kommissionen, ophæves, for så vidt som det første klagepunkt vedrørende kravet om, at mindst 50 % af den finansielle støtte skulle anvendes til omstruktureringsforanstaltninger, hvilket klagepunkt blev fremsat i forbindelse med det første anbringende vedrørende søgsmålet med påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/214/EU af 2. maj 2013 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (meddelt under nummer C(2013) 2436) (1), i nævnte dom blev forkastet.
 —
 Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/214/EU af 2. maj 2013 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), annulleres for så vidt som der deri foretages en ekstrapoleret korrektion af de af Republikken Polen anmeldte udgifter til støtte til delvis selvforsynende landbrug på 11 % med beløb på 4 583 950,92 EUR og 39 583 726,30 EUR.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i begge instanser.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Republikken Polen har nedlagt påstand om ophævelse af dommen afsagt den 3. december 2015 af Den Europæiske Unions Ret i sag T-367/13, Republikken Polen mod Europa-Kommissionen, for så vidt som det første klagepunkt vedrørende kravet om, at mindst 50 % af den finansielle støtte skulle anvendes til omstruktureringsforanstaltninger, hvilket klagepunkt blev fremsat i forbindelse med det første anbringende vedrørende søgsmålet med påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/214/EU af 2. maj 2013 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (meddelt under nummer C(2013) 2436) (EUT L 123 af 4.5.2013, s. 11), i nævnte dom blev forkastet, om annullation af denne afgørelse for så vidt som der deri foretages en ekstrapoleret korrektion af de af Republikken Polen anmeldte udgifter til støtte til delvis selvforsynende landbrug på 11 % med beløb på 4 583 950,92 EUR og 39 583 726,30 EUR, og om at Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i begge instanser.
 Retten har i den appellerede dom forkastet Republikken Polens søgsmål med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse, hvori det er fastsat, at der skal anvendes finansielle korrektioner på 8 292 783,94 EUR og 71 610 559,39 EUR på de udgifter, som Republikken Polen har anmeldt til støtte til delvis selvforsynende landbrug.
 Kommissionen har med hensyn til de udbetalte midler til støtte for delvis selvforsynende landbrug anført, at Republikken Polen har begået fem overtrædelser, herunder manglende opfyldelse af kravet i artikel 33b i forordning nr. 1257/1999 (2) om, at landbrugeren skal anvende mindst 50 % af støtten til omstruktureringsforanstaltninger. Denne overtrædelse er grundlaget for, at Kommissionen har foretaget en ekstrapoleret korrektion på 11 % af de anmeldte udgifter til støtte til delvis selvforsynende landbrug, hvilken procentsats svarer til procentdelen af ansøgninger, hvor en stikprøve på 100 ansøgningsakter, som Kommissionen har kontrolleret, har vist, at kravet om, at halvdelen af den finansielle støtte skal anvendes til omstrukturering, ikke er opfyldt.
 I denne sammenhæng har Republikken Polen gjort et appelanbringende mod den appellerede dom gældende om, at artikel 33b i forordning nr. 1257/1999 er anvendt urigtigt, idet det lægges til grund, at tildeling af støtte til delvis selvforsynende landbrug forudsætter, at mindst halvdelen af støtten anvendes til omstruktureringsforanstaltninger, selv om et sådant krav ikke har støtte i bestemmelser i EU-retten.
 Den urigtige anvendelse af ovennævnte bestemmelse førte til, at Retten lagde til grund, at Kommissionen i den omtvistede afgørelse med rette fastslog, at Republikken Polen kun burde have godkendt de af de oprindelige ansøgninger om finansiel støtte, hvori de støttemodtagende landbrugere navnlig havde forpligtet sig til at anvende mindst halvdelen af støtten til omstruktureringsforanstaltninger.
 Det klagepunkt, der er baseret på den manglende overholdelse af kravet om, at landbrugeren skal anvende mindst 50 % af støtten til omstruktureringsforanstaltninger, var grundlaget for anvendelsen af en ekstrapoleret korrektion på 11 % af de anmeldte udgifter til støtte til delvis selvforsynende landbrug.
 Det er Republikken Polens opfattelse, at kravet om, at landbrugeren skal anvende mindst 50 % af støtten til omstruktureringsforanstaltninger, ikke følger af EU-retten. Ingen af de bestemmelser i EU-retten, hvori betingelserne for tildeling af støtte til delvis selvforsynende landbrug konkret er fastlagt, indeholder en betingelse om, at mindst 50 % af støtten skal anvendes til omstruktureringsforanstaltninger. Artikel 33b i forordning nr. 1257/1999 indeholder ikke en sådan betingelse. Heller ikke i forordning nr. 141/2004 (3) om gennemførelsesbestemmelser til de specifikke foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne, der er fastsat i kapitel IXa i forordning nr. 1257/1999, har Kommissionen indført et sådant krav fra Kommissionens.
 De polske myndigheder har derfor ikke tilsidesat deres kontrolpligt med hensyn til ovennævnte betingelser for tildeling af støtte inden for rammerne af »støtte til delvis selvforsynende landbrug«. Anvendelsen af en finansiel korrektur med hensyn til denne overtrædelse er dermed ikke berettiget. Det følger heraf, at Retten med urette forkastede søgsmålet med påstand om annullation af gennemførelsesafgørelse 2013/214/EU, for så vidt som der deri foretages en ekstrapoleret korrektion af de af Republikken Polen anmeldte udgifter til støtte til delvis selvforsynende landbrug.
 (1) EUT L 123, s. 11.
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17.5.1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger (EFT L 160, s. 80).
 (3) Kommissionens forordning (EF) nr. 141/2004 af 28.1.2004 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 for så vidt angår overgangsforanstaltningerne til udvikling af landdistrikterne i Tjekkiet, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Slovenien og Slovakiet (EUT L 24, s. 25).


text:
12.6.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørelse truffet den 1. april 2004 af Conseil d'État (Belgien), Forvaltningsafdelingen, i sagen P. Housieaux mod Délégués du Conseil de la Région de Bruxelles-Capitale, støttet af Société de développement régional de Bruxelles (S.D.R.B.), S.A. Batipont Immobilier (B.P.I.) og SA Immomills L. de Waele Development (I.L.D.W.D.)
 (Sag C-186/04)
 (2004/C 156/14)
 Ved afgørelse truffet den 1. april 2004 har Conseil d'État (Belgien), Forvaltningsafdelingen, i sagen P. Housieaux mod Délégués du Conseil de la Région de Bruxelles-Capitale, støttet af Société de développement régional de Bruxelles (S.D.R.B.), S.A. Batipont Immobilier (B.P.I.) og SA Immomills L. de Waele Development (I.L.D.W.D.), forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1)
 Er fristen på to måneder i artikel 3, stk. 4, i Rådets direktiv 90/313/EØF af 7. juni 1990 om fri adgang til miljøoplysninger (1) en ordensmæssig frist, det vil sige en vejledende frist for den myndighed, som anmodningen om oplysninger indgives til, eller en præceptiv frist, som den pågældende myndighed skal overholde?
 2)
 Såfremt fristen på to måneder er en præceptiv frist, og den myndighed, som anmodningen om oplysninger er indgivet til, ikke ved udløbet af denne frist har truffet nogen afgørelse, hvilken »afgørelse« er det da, som i henhold nævnte direktivs artikel 4 in fine kan gøres til genstand for en retlig eller administrativ prøvelse »i overensstemmelse med den pågældende medlemsstats retsorden«?
 3)
 Forbyder direktivets artikel 3, stk. 4, og artikel 4 at en »medlemsstats retsorden« betragter den omstændighed, at den myndighed, som anmodningen om oplysninger er indgivet til, forholder sig tavs i de to måneder, som er nævnt i direktivets artikel 3, stk. 4, som en stiltiende afvisning af anmodningen, og som af samme grund ikke er begrundet, men kan gøres til genstand for en retlig eller en administrativ prøvelse i henhold til artikel 4?
 4)
 Såfremt fristen på to måneder i direktivets artikel 3, stk. 4, er en ordensmæssig frist, er direktivets artikel 3, stk. 4, og artikel 4 da til hinder for, at der ved en »medlemsstats retsorden« gives ansøgeren mulighed for at opfordre myndigheden til at svare på anmodningen om oplysninger inden for en vis frist, og såfremt svaret udebliver, at betragte den pågældende myndigheds tavshed som en stiltiende afvisning af at udlevere oplysningerne, hvilket er en afgørelse, der kan gøres til genstand for en retlig eller administrativ prøvelse?
 (1) EFT L 158 af 23.6.1990, s. 56.


text:
5 . 4 . 97 I DA I De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 108/5
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling) (Anden Afdeling)
 af 20. februar 1997 af 20 . februar 1997
 i sag C-107/95 P, Bundesverband der Bilanzbuchhalter eV i sag C-128/95 , Fontaine SA m.fl. mod Aqueducs Auto
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( ! ) mobiles SARL ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 Tribunal de commerce de Lyon) (^
 (Appel — annullationssøgsmål — formaliteten — Kom (Konkurrence — salg af automobiler — parallelimport —
 missionens afslag på at indlede en traktatbrudsprocedure forordning (EØF) nr. 123/85 — påberåbelse over for tred
 — Kommissionens afslag på at indlede en procedure i hen jemand — uafhængig videreforhandler — begreberne nyt
 hold til EF-traktatens artikel 90, stk. 3) og brugt motorkøretøj)
 ( 97/C 108/07) ( 97/C 108/08
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C- 12 8/95 angående en anmodning, som Tribunal de
 commerce de Lyon ( Frankrig) i medfør af EF-traktatens
 I sag C-107/95 P, Bundesverband der Bilanzbuchhalter eV, artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 Bonn (Tyskland), ved advokat Joachim Muller, München, ret verserende sag Fontaine SA, Garage Laval SA, Fahy
 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Arsène SA, Renault Lyon Ouest FLB Automobiles SA, Diffusion
 Kronshagen, 12, boulevard de la Foire, angående appel af Vallis Auto SA og Horizon Sud SA mod Aqueducs Auto
 kendelse afsagt den 23 . januar 1995 af De Europæiske mobiles SARL, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrø
 Fællesskabers Ret i Første Instans ( Fjerde Afdeling ) i sag rende fortolkningen af Kommissionens forordning ( EØF )
 nr. 123/85 af 12 . december 1984 om anvendelse af trakta
 T-84/94, Bilanzbuchhalter mod Kommissionen ( Sml . 1995 ,
 s . 11-101 ), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af tens artikel 85 , stk. 3 , på kategorier af salgs- og serviceaf
 kendelsen, den anden part i appelsagen er Kommissionen taler vedrørende motorkøretøjer (EFT nr. L 15 af 18 . 1 .
 for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede: Marie- 1985 , s. 16 ), har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat
 José Jonczy og Norbert Lorenz), har Domstolen (Femte af afdelingsformanden, G. F. Mancini, og dommerne G.
 Afdeling), sammensat af formanden for Første Afdeling, L. Hirsch og R. Schintgen ( refererende dommer); generalad
 Sevón, som fungerende formand for Femte Afdeling ( refe vokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: ekspediti
 rerende dommer), og dommerne C. Gulmann, D. A. O. onssekretær D. Louterman-Hubeau, den 20 . februar 1997
 Edward, J.-P. Puissochet og P. Jann; generaladvokat: A. La afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Pergola; justitssekretær: R. Grass, den 20 . februar 1997 af
 sagt dom, hvis konklusion lyder således :
 Kommissionens forordning (EØF) nr. 123/85 af 12 . decem
 ber 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk . 3, på
 kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkø
 1 ) Appellen forkastes. retøjer skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for,
 at en erhvervsdrivende, som hverken er godkendt forhand
 ler, der er tilsluttet salgsnettet for fabrikanten af et bestemt
 bilmærke, eller befuldmægtiget mellemhandler i den betyd
 ning, der er forudsat i forordningens artikel 3, nr. 11 , dri
 2 ) Appellanten betaler sagens omkostninger. ver virksomhed med parallelimport og uafhængigt videre
 salg af nye køretøjer af det pågældende mærke.
 (') EFT nr. C 174 af 8 . 7 . 1995 .
 O EFT nr. C 159 af 24 . 6 . 1995 .


text:
26.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Berlin (Tyskland) den 29. oktober 2007 — M.C.O. Congres mod suxess GmbH
 (Sag C-476/07)
 (2008/C 22/44)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landgericht Berlin
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: M.C.O. Congres
 Sagsøgt: suxess GmbH
 Præjudicielt
 Skal artikel 9, stk. 2, litra e), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (1), som senest ændret ved direktiv af 22. oktober 1999 (EFT L 277, s. 34), fortolkes således, at når der foreligger andre ydelser i sammenhæng med sportslige og kulturelle ydelser i henhold til artikel 259 A, stk. 4, litra a), i Code Général des Impots i form af, at det tillades ydelsesmodtageren at reklamere på flader, på steder til arrangementer og på T-shirts, da er der tale om reklamevirksomhed i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 9, stk. 2, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. april 1977, med det resultat, at leveringsstedet for ydelserne er det sted, hvor modtageren af nævnte ydelser har sit erhvervsmæssige hjemsted?
 (1) EFT L 145, s. 1.


text:
9.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 371/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Nejvyšší soud České republiky (Den Tjekkiske Republik) den 3. august 2015 — NEW WAVE CZ a.s. mod ALLTOYS spol. s r. o.
 (Sag C-427/15)
 (2015/C 371/17)
 Processprog: tjekkisk
 Den forelæggende ret
 Nejvyšší soud České republiky
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: NEW WAVE CZ a.s.
 Sagsøgt: ALLTOYS spol. s r. o.
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 8, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/48/EF (1) af 29. april 2004 om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder fortolkes således, at det er i forbindelse med sager vedrørende krænkelse af en intellektuel ejendomsrettighed, såfremt en sagsøger, efter den endelige afslutning af en sag, hvor det er blevet fastslået, at en intellektuel ejendomsrettighed er blevet krænket, i en særskilt sag søger oplysninger om oprindelsen af og distributionskanalerne for varerne eller tjenesteydelserne, der krænker den intellektuelle ejendomsrettighed (eksempelvis med henblik på at kunne foretage en præcis opgørelse af tabet og efterfølgende søge erstatning for tabet)?
 (1) EUT L 157, s. 45.


text:
4.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/19
 Sag anlagt den 4. februar 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland
 (Sag C-50/09)
 (2009/C 82/35)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Oliver, C. Clyne og J.-B. Laignelot, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Irland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (1), idet Irland
 —
 har undladt at gennemføre direktivets artikel 3
 —
 har undladt at sikre, at betingelserne i direktivets artikel 2, 3 og 4 vil blive opfyldt fuldstændig i de tilfælde, hvor de irske byggemyndigheder og Environmental Protection Agency begge har beslutningskompetence vedrørende et projekt
 —
 har udeladt nedrivningsarbejder fra området for den lovgivning, der gennemfører direktivet.
 —
 Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Manglende gennemførelse af direktivets artikel 3
 Kommissionen gør gældende, at section 173 i Planning and Development Regulations 2000, der kræver, at byggemyndighederne skal tage hensyn til erklæringen om miljøpåvirkning og oplysninger fra hørte, henhører under forpligtelsen i direktivets artikel 8 til at tage oplysninger, der er indhentet i henhold til direktivets artikel 5, 6 og 7, med i betragtning. Efter Kommissionens opfattelse svarer section 173 ikke til den videregående forpligtelse i direktivets artikel 3 til at sikre, at en vurdering af indvirkningen på miljøet påviser, beskriver og vurderer alle de forhold, der henvises til i denne bestemmelse.
 Hvad angår artikel 94, 108 og 111 og bilag 6 i Planning and Development Regulations 2001, har Kommissionen bemærket følgende: Artikel 94 sammenholdt med bilag 6.2(b) fastlægger de oplysninger, som en erklæring om miljøpåvirkning skal indeholde. Det er en henvisning til de oplysninger, som bygherren skal fremkomme med i henhold til direktivets artikel 5. Der skal derfor sondres mellem denne og vurderingen af indvirkningen på miljøet, der er den generelle vurderingsprocedure. Artikel 108 og 111 forpligter byggemyndighederne til at vurdere, om en erklæring om miljøpåvirkning er tilstrækkelig. Kommissionen er af den opfattelse, at disse bestemmelser vedrører direktivets artikel 5, men at de ikke kan træde i stedet for en gennemførelse af direktivet artikel 3. De oplysninger, som en bygherre skal fremkomme med, er kun en del af en vurdering af indvirkningen på miljøet, og bestemmelser vedrørende sådanne oplysninger kan ikke træde i stedet for forpligtelsen i artikel 3.
 Undladelse af at kræve, at myndighedernes indbyrdes koordination er passende
 Selv om Kommissionen i princippet ikke har noget imod at beslutningskompetencen ligger på flere niveauer, eller at ansvaret for at træffe beslutninger vedrørende det samme projekt opdeles mellem forskellige beslutningstagere, er den bekymret for den præcise måde, hvorpå de forskellige beslutningstageres forpligtelser fastlægges. Efter Kommissionens opfattelse indeholder den irske lovgivning ingen forpligtelse for beslutningstagere til at koordinere effektivt med hinanden, og den er derfor i strid med direktivets artikel 2, 3 og 4.
 Undladelse af at anvende direktivet på nedrivningsarbejder
 Kommissionen er af den opfattelse, at når de andre betingelser, der er fastsat i direktivet, er opfyldt, skal der foretages en vurdering af indvirkningen på miljøet med hensyn til nedrivningsarbejder. Irland ville angiveligt undtage næsten alle nedrivningsarbejder ved Planning and Development Regulations 2001 (bilag 2, afsnit I, klasse 50). Efter Kommissionens opfattelse stemmer dette ganske givet ikke overens med direktivet.
 (1) EFT L 175, s. 40.


text:
22.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 329/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 22. juli 2014 — Hunland-Trade Mezőgazdasági Termelő és Kereskedelmi Kft.mod Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
 (Sag C-356/14)
 2014/C 329/09
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Hunland-Trade Mezőgazdasági Termelő és Kereskedelmi Kft.
 Sagsøgt: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan avlskvæg, der ligesom dets afstamning i de to foregående led af den officielle avlsorganisation i medlemsstaten er indført i stambogen for racen Holstein-Friesian, i henhold til fællesskabsretten anses for racerent kvæg, uanset graden af racerenhed for dets foregående led?
 2)
 Skal den bestemmelse i beslutning 2005/379 (1), som der henvises til, fortolkes således, at avlsdyr, som har et afstamningscertifikat, der indeholder det udtryk, der fremgår af artikel 2, stk. 1, litra a), skal anses for racerene avlsdyr og derfor giver ret til eksportstøtte ved samhandel inden for Fællesskabet?
 3)
 Er det på baggrund af det ovenstående muligt at fastslå, at et dyr — selv om det har et afstamningscertifikat udstedt af en avlsorganisation i medlemsstaten, og hvoraf nævnte udtryk fremgår — hvis det er genstand for samhandel inden for Fællesskabet, ikke giver den person, som forestår handlen, ret til eksportstøtte, fordi dyret ikke kan anses for at udgøre et racerent avlsdyr, uanset at der foreligger et officielt dokument, hvoraf nævnte udtryk fremgår?
 (1) Kommissionens beslutning af 17.5.2005 om afstamningscertifikater og oplysninger vedrørende racerent avlskvæg samt sæd, æg og embryoner heraf (EUT L 125, s. 15).


text:
23.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 22. juli 2004 af Bundesfinanzhof i sagen Nowaco Germany GmbH mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 (Sag C-353/04)
 (2004/C 262/33)
 Ved kendelse afsagt den 22. juli 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 16. august 2004, har Bundesfinanzhof i sagen Nowaco Germany GmbH mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1)
 Kan Kommissionens forordning (EØF) nr. 1538/91 (1) af 5. juni 1991 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 1906/90 om handelsnormer for fjerkrækød lægges til grund ved fastsættelsen af den sædvanlige handelskvalitet for en vare, med hensyn til hvilken der ansøges om eksportrestitution?
 2)
 Såfremt første spørgsmål besvares bekræftende:
 a)
 Finder artikel 70 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 (2) af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks da anvendelse, når det drejer sig om at fastslå, om en vare, med hensyn til hvilken der ansøges om eksportrestitution, er af sædvanlig handelskvalitet?
 b)
 Anvendes beskaffenhedsforestillingen i artikel 70, stk. 1, første afsnit, i forordning (EØF) nr. 2913/92 ligeledes, når der kun er besigtiget en stikprøve af varen, til trods for at de relevante fællesskabsretlige bestemmelser accepterer mangler ved varen i et bestemt kvantitativt omfang og tilsvarende kræver og ligeledes udtrykkeligt foreskriver, at der besigtiges et bestemt mindsteantal prøver for at afgøre, om disse grænser er overholdt?
 3)
 Såfremt ligeledes spørgsmål 2 a) og b) besvares benægtende:
 Hvilken virkning har førnævnte beskaffenhedsforestilling da, når der er udtaget flere prøver af den samlet angivne eksportforsendelse, og der ved undersøgelsen af en del af prøverne er fastslået en sædvanlig handelskvalitet, hvorimod der med hensyn til en anden del af prøverne ikke er fastslået en sædvanlig handelskvalitet?
 (1) EFT L 143, s. 11.
 (2) EFT L 302, s. 1.


text:
28.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 227/27
 Sag anlagt den 25. maj 2012 — Advance Magazine Publishers mod KHIM — Eduardo López Cabré (VOGUE)
 (Sag T-229/12)
 2012/C 227/46
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, USA) (ved barrister C. Aikens)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Eduardo López Cabré (Barcelona, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 26. marts 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1170/2011-4) annulleres.
 —
 Subsidiært tages indsigelsen til følge for så vidt som den vedrører følgende varer paraplyer, parasoller og tilbehør til paraplyer og parasoller.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Advance Magazine Publishers, Inc.
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »VOGUE« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 9, 14, 16, 18, 21, 24, 26, 28, 35, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44 og 45 — EF-varemærkeregistrering nr. 4023041
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Eduardo López Cabré
 Det påberåbte varemærke eller tegn: EF-ordmærket og det nationale ordmærke »VOGUE« samt det nationale figurmærke »VOGUE moda en lluvia« for varer i klasse 18
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Delvist medhold i indsigelsen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
31.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/7
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 8. juni 2017 — Schniga GmbH mod EF-Sortsmyndigheden, Brookfield New Zealand Ltd og Elaris SNC
 (Sag C-625/15 P) (1)
 ((Appel - EF-sortsbeskyttelse - ansøgning om EF-sortbeskyttelse - æblesorten »Gala Schnitzer« - teknisk afprøvning - vejledende principper for afprøvning som administrationsrådet ved EF-Sortsmyndigheden (CPVO) har fastsat - forordning (EF) nr. 1239/95 - artikel 23, stk. 1 - EF-Sortsmyndighedens præsidents beføjelser - indføje forekomsten af et særligt kendetegn efter den tekniske afprøvning - stabilitet over to dyrkningscyklusser))
 (2017/C 249/09)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Schniga GmbH (ved rechtsanwälte R. Kunze og G. Würtenberger)
 De andre parter i appelsagen: EF-Sortsmyndigheden (ved M. Ekvad og F. Mattina, som befuldmægtigede), Brookfield New Zealand Ltd og Elaris SNC (ved avvocato M. Eller)
 Konklusion
 1)
 Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 10. september 2015, Schniga mod CPVO — Brookfield New Zealand og Elaris (Gala Schnitzer) (T-91/14 og T-92/14, ikke trykt i Sml., EU:T:2015:624), ophæves.
 2)
 Afgørelserne truffet den 20. september 2013 af appelkammeret ved EF-Sortsmyndigheden (CPVO) vedrørende meddelelse af EF-sortsbeskyttelse for æblesorten Gala Schnitzer (sagerne A 003/2007 og A 004/2007) annulleres.
 3)
 EF-Sortsmyndigheden bærer sine egne omkostninger og betaler de af Schniga GmbH afholdte omkostninger.
 4)
 Brookfield New Zealand Ltd og Elaris SNC bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 27 af 25.1.2016.


text:
6.4.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 84/15
 affald (EFT L 377, s. 20) og artikel 14 i Europa-Parlamentets har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende
 og Rådets direktiv 94/62/EF af 20. december 1994 om sag, Clean Car Autoservice GmbH mod Stadt Wien, Republik
 emballage og emballageaffald (EFT L 365, s. 10), idet den ikke Österreich, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende for-
 har meddelt Kommissionen oplysninger vedrørende planerne tolkningen af artikel 104, stk. 5, første afsnit, i Domstolens
 for håndtering og bortskaffelse af affald, af farligt affald, af procesreglement, kodificeret udgave af 6. marts 1999 (1999/C
 emballage og af emballageaffald, har Domstolen (Anden 65/01) (EFT C 65, s. 1), har Domstolen (Sjette Afdeling),
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, N. Colneric, og sammensat af formanden for Anden Afdeling, N. Colneric,
 dommerne R. Schintgen og V. Skouris (refererende dommer); som fungerende formand for Sjette Afdeling, og dommerne
 generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær: assisterende justits- C. Gulmann, J.-P. Puissochet, R. Schintgen (refererende dom-
 sekretær H. von Holstein, den 24. januar 2002 afsagt dom, mer) og V. Skouris; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekre-
 hvis konklusion lyder således: tær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 6. december 2001
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i
 henhold til artikel 7 i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli Artikel 104, stk. 5, i Domstolens procesreglement, kodificeret udgave
 1975 om affald, som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 6. marts 1999 (1999/C 65/01), skal fortolkes således, at
 af 18. marts 1991, artikel 6 i Rådets direktiv 91/689/EØF opgørelsen af sagsomkostninger, som er afholdt af parterne i
 af 12. december 1991 om farligt affald og artikel 14 i Europa- hovedsagen i anledning af den præjudicielle procedure, der er indført
 Parlamentets og Rådets direktiv 94/62/EF af 20. december ved artikel 234 EF, henhører under de bestemmelser i national ret,
 1994 om emballage og emballageaffald, idet den hverken har der finder anvendelse på tvisten, som verserer for den forelæggende
 meddelt Kommissionen oplysninger vedrørende planerne for ret. Disse regler må dog ikke være mindre gunstige end reglerne
 håndtering og bortskaffelse af affald og af farligt affald i vedrørende tilsvarende processuelle skridt, som kan komme på tale i
 regionerne Sicilien og Basilicata eller oplysninger vedrørende en sådan tvist i henhold til national ret.
 planer for håndtering af emballage og af emballageaffald i
 samtlige italienske regioner.
 (1) EFT C 47 af 19.2.2000.
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 34 af 5.2.2000.
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 (Sjette Afdeling)
 af 10. januar 2002
 af 6. december 2001
 i sag C-480/99 P, Gerry Plant m.fl. mod Kommissionen
 i sag C-472/99, Clean Car Autoservice GmbH mod Stadt for De Europæiske Fællesskaber (1)
 Wien, Republik Österreich (anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra Landesgericht für Zivilrechtssachen
 Wien) (1) (»Appel — annullationssøgsmål i henhold til EKSF-trakta-
 tens artikel 33 — formaliteten — kontradiktionsprincippet
 i domstolsproceduren«)
 (»Artikel 234 EF — parterne i hovedsagens sagsomkostnin-
 ger — artikel 104, stk. 5, i Domstolens procesreglement«)
 (2002/C 84/24)
 (2002/C 84/23)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- gjort i Samling af Afgørelser)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-472/99, angående en anmodning, som Landesgericht I sag C-480/99 P, Gerry Plant m.fl. (befuldmægtigede: barrister
 für Zivilrechtssachen Wien (Østrig) i medfør af artikel 234 EF B. Hewson for solicitor T. Graham), angående appel af kendelse
 ---pagebreak--- C 84/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6.4.2002
 afsagt den 29. september 1999 af De Europæiske Fællesskabers DOMSTOLENS DOM
 Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i de forenede sager
 T-148/98 og T-162/98, Evans m.fl. mod Kommissionen
 (Sml. II, s. 2837), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse
 af denne kendelse, de andre parter i appelsagen: Kommissionen (Sjette Afdeling)
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: M. Erhart
 og B. Doherty) og South Wales Small Mines Association,
 Fochriw, Near Bargoed (Det Forenede Kongerige) (avocats: af 24. januar 2002
 T. Sharpe, QC, og barrister M. Brealey for solicitor S. Llewellyn
 Jones), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afde-
 lingsformanden, F. Macken, og dommerne C. Gulmann,
 J.-P. Puissochet (refererende dommer), R. Schintgen og i sag C-500/99 P, Conserve Italia Soc. Coop. arl mod
 J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: D. Ruı́z-Jarabo Colo- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 mer; justitssekretær: R. Grass, den 10. januar 2002 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således:
 (»Appel — landbrug — EUGFL — ophævelse af en finansiel
 støtte — forordning (EØF) nr. 355/77 — forordning (EØF)
 nr. 4253/88 — proportionalitetsprincippet«)
 1) Kendelsen afsagt af Retten i Første Instans den 29. september
 1999, Evans m.fl. mod Kommissionen (forenede sager
 T-148/98 og T-162/98), ophæves for så vidt:
 (2002/C 84/25)
 — den afviser sag T-148/98
 (Processprog: italiensk)
 — den forener sagerne T-148/98 og T-162/98
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 — den fastslår, at det er ufornødent at tage stilling til den i
 sag T-148/98 fremsatte begæring om fri proces eller de
 af Power Gen UK plc, National Power plc og British Coal
 Corporation i samme sag fremsatte interventionsbegæ-
 ringer
 I sag C-500/99 P, Conserve Italia Soc. Coop. arl, tidligere
 Massalombarda Colombani SpA, San Lazzaro di Savena (Ita-
 lien) (avvocati: M. Averani, A. Pisaneschi, P. de Caterini og
 — den pålægger appellanterne i sag T-148/98 at bære deres S. Zunarelli), angående appel af dom afsagt den 12. oktober
 egne omkostninger og in solidum at betale Kommissionen 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 for De Europæiske Fællesskabers omkostninger i sag (Tredje Afdeling) i sag T-216/96, Conserve Italia mod Kommis-
 T-162/98 sionen (Sml. II, s. 3139), hvori der er nedlagt påstand om
 ophævelse af denne dom, den anden part i appelsagen:
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 — den pålægger appellanten i sag T-162/98 in solidum at get: F. Ruggeri Laderchi, bistået af M. Moretto), har Domstolen
 betale Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, F. Macken
 omkostninger i sag T-148/98. (refererende dommer), og dommerne C. Gulmann, R. Schint-
 gen, V. Skouris og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat:
 S. Alber; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 24. januar
 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 2) Sag T-148/98 hjemvises til Retten i Første Instans med henblik
 på, at den træffer afgørelse i realiteten.
 1) Appellen forkastes.
 3) Afgørelsen om omkostningerne i sag T-148/98 udsættes.
 2) Conserve Italia Soc. Coop. arl betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 63 af 4.3.2000.
 (1) EFT C 79 af 18.3.2000.


text:
18.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/26
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 10. marts 2008 — Piccoli mod KHIM (Form som en muslingeskal)
 (Sag T-8/08) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om et tredimensionalt EF-varemærke - form som en muslingeskal - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 - fornødent særpræg ikke opnået ved brug - artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 40/94)
 2009/C 90/41
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: G.M. Piccoli Srl (Alzano Lombardo, Italien) (ved avocats S. Giudici og S. Caselli)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 28. september 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 530/2007-1) vedrørende en ansøgning om registrering af et tredimensionalt EF-varemærke med form som en muslingeskal.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 G.M. Piccoli Srl betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 64 af 8.3.2008.


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/16
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 17. juli 2008 — Dariusz Krawczyński mod Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku — Republikken Polen)
 (Sag C-426/07) (1)
 (Interne afgifter - afgifter på motorkøretøjer - punktafgift - brugte køretøjer - import)
 (2008/C 223/26)
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Dariusz Krawczyński
 Sagsøgt: Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Wojewódzki Sąd Administracyjny, Białystok — fortolkning af artikel 90 EF og artikel 33, stk. 1, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — national lovgivning, hvorefter ethvert salg af en personbil før bilens første indregistrering i landet pålægges punktafgift
 Konklusion
 1)
 Artikel 33, stk. 1, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 91/680/EØF af 16. december 1991, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en punktafgift som den, der i henhold til den polske lov om punktafgifter (ustawa o podatku akcyzowym) af 23. januar 2004 pålægges ethvert salg af køretøjer før deres første indregistrering i Polen.
 2)
 Artikel 90, stk. 1, EF skal fortolkes således, at den er til hinder for en punktafgift som den i hovedsagen omhandlede, for så vidt som størrelsen af den afgift, der pålægges ved salg af brugte køretøjer, som er indført fra en anden medlemsstat, før deres første indregistrering i landet, overstiger det restbeløb af afgiften, som indgår i markedsværdien for tilsvarende køretøjer, der tidligere er blevet indregistreret i den medlemsstat, som indførte punktafgiften. Det tilkommer den forelæggende ret at undersøge, om den i hovedsagen omhandlede lovgivning og navnlig anvendelsen af artikel 7 i finansministerens bekendtgørelse om nedsættelse af punktafgiftssatserne (rozporządzenie Ministra Finansów w sprawie obniżenia stawek podatku akcyzowego) af 22. april 2004 har en sådan virkning.
 (1) EUT C 283 af 24.11.2007.


text:
Nr. C 181 /22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14 . 6 . 97
 Sag anlagt den 11 . april 1997 af Georgio Valero Jordana sionens afgørelse af 27. december 1996 , hvorved sag
 og Serge Vadé mod Kommissionen for De Europæiske søgerens klage over førstnævnte afgørelse blev afvist,
 Fællesskaber annulleres .
 ( Sag T-l 11/97 ) — Det fastslås, at sagsøgeren har krav på, at hans oprin
 ( 97/C 181 /45 ) delige indplacering tages op til fornyet overvejelse i
 overensstemmelse med hans skriftlige anmodning her
 (Processprog: spansk) om af 30 . april 1996 .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et sym
 der den 11 . april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for bolsk beløb på 1 ECU i erstatning for den ikke-øko
 De Europæiske Fællesskaber af Gregorio Valero Jordana, nomiske skade, den har påført ham .
 Bruxelles, og Serge Vadé, Luxembourg, ved advokat Car — Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagens om
 los Amo Quinones, Madrid, og med valgt adresse i Lu kostninger.
 xembourg hos advokat Carlos Amo, 2, rue Gabriel Lipp
 mann . Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 de i sag T-l 6/97 (') anførte.
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers afgø
 relse af 27. december 1996 , hvorved sagsøgernes kla ( 1 ) EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 ger af 13 . og 17. september 1996 blev afvist, annulle
 res .
 — De af Generaldirektoratet for Personale og Administra
 tion trufne afgørelser af 2 . juni 1992 ( nr. 3678 ) og Slettelse af sag T-3 12/94 ( ] )
 1 . marts 1990 ( nr. 1269 ) annulleres, dog kun for så ( 97/C 181 /47)
 vidt som sagsøgerne herved indplaceres i lønklasse 7.
 (Processprog: engelsk)
 — Subsidiært: Den retsakt, der blev offentliggjort i » Med
 delelser fra Administrationen « af 18 . og 28 . juni 1996 , Ved kendelse af 6 . marts 1997 har formanden for Tredje
 hvorved en ikke angiven administrativ enhed foretager Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 en fortolkning af Kommissionen for De Europæiske Første Instans besluttet, at sag T-3 12/94, CEPI-Carton
 Fællesskabers afgørelse af 7. februar 1996 og Kommis board mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 sionens anvendelse heraf over for Gregorio Valero ber, skal slettes af registret.
 Jordana, annulleres .
 (M EFT nr. C 380 af 31 . 12 . 1994 .
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilplig
 tes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Slettelse af sag T-l 3 8/96 ( ] )
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til ( 97/C 181 /48 )
 de i sag T-16/97 (') anførte .
 (Processprog: italiensk)
 (') EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 Ved kendelse af 11 . marts 1997 har formanden for Tredje
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første In
 stans besluttet, at sag T-138/96, Giovanni Ballone Burini
 mod De Europæiske Fællesskabers Domstol , skal slettes af
 Sag anlagt den 21 . april 1997 af Miguel Diaz-Llanos registret.
 La Roche mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (*) EFT nr. C 318 af 26 . 10 . 1996 .
 ( Sag T-124/97 )
 ( 97/C 181 /46 )
 (Processprog: spansk) Slettelse af sag T-161/96 (')
 97/C 181 /49 )
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 21 . april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for (Processprog: fransk)
 De Europæiske Fællesskaber af Miguel Diaz-Llanos La
 Roche, Bruxelles, ved advokat Edmundo Angulo Rodrí Ved kendelse af 18 . marts 1997 har formanden for Første
 guez, Madrid, og med valgt adresse i Luxembourg hos Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første In
 Consuelo Perez Anaya, 24, Marguerite de Brabant. stans besluttet, at sag T-161 /96, Gundolf Bosetti mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slet
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : tes af registret.
 — Kommissionens ( ansættelsesmyndighedens ) afgørelse af (1) EFT nr. C 370 af 7. 12 . 1996 .
 14 . juni 1996 om ikke at foretage en ny indplacering i
 lønklasse for sagsøgerens vedkommende og Kommis


text:
29.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 339/2
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 30. juni 2014 — Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL) og Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA) mod Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno og Ministero dell’Economia e delle Finanze
 (Sag C-309/14)
 2014/C 339/02
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL) og Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA)
 Sagsøgte: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno og Ministero dell’Economia e delle Finanze
 Præjudicielt spørgsmål
 Er de principper, der er fastsat ved Rådets direktiv 2003/109/EF (1) med senere ændringer og tilføjelser, til hinder for en national lovgivning, som den i artikel 5, stk. 2b, i lovdekret nr. 286 af 25. juli 1998 fastsatte, for så vidt som den bestemmer, at »ansøgning om udstedelse og fornyelse af opholdstilladelse er undergivet betaling af et gebyr, hvis størrelse fastsættes til mindst 80 EUR og højst 200 EUR ved dekret fra Ministro dell’ economia e delle finanze i fællesskab med Ministro dell’interno, som ligeledes fastsætter betingelserne for betaling [...]«, således at der fastsættes et minimumsbeløb for gebyret, der er ca. 8 gange større end udgiften til udstedelse af et nationalt identitetskort?
 (1) Rådets direktiv 2003/109/EF af 25.11.2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding (EUT L 16, s. 44).


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/46
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 19. juni 2013 — CF mod EASA
 (Sag F-40/12) (1)
 (Personalesag - tidligere midlertidigt ansat - tidsbegrænset kontrakt - afskedigelse under sygeorlov - tjenestemandsvedtægtens artikel 16 - tjenestemandsvedtægtens artikel 48, litra b) - chikane)
 2013/C 252/80
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: CF (Bierges, Belgien) (ved advokat A. Schwend)
 Sagsøgt: Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (EASA) (ved F. Manuhutu, som befuldmægtiget, og bistået af advokaterne D. Waelbroeck og A. Duron)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om at afskedige sagsøgeren og påstand om erstatning for den skade, sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af denne afskedigelse og som følge af den påståede chikane
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen af 24. maj 2011, hvorved den myndighed, der er bemyndiget til at indgå kontrakter med Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur, har opsagt CF’s kontrakt som midlertidigt ansat, annulleres.
 2)
 Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur tilpligtes at betale CF et beløb på 88 189,76 EUR som erstatning for den ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt.
 3)
 I øvrigt frifindes Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur.
 4)
 Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur bærer sine egne omkostninger og tilpligtes at betale tre fjerdedele af CF’s omkostninger.
 5)
 CF bærer en fjerdedel af omkostninger.
 (1) EUT C 184 af 23.6.2012, s. 24.


text:
Nr . C 333/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9 . 12 . 95
 DOMSTOLENS DOM 3 ) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkost
 (Femte Afdeling ) ninger.
 af 26 . oktober 1995
 (') EFT nr . C 76 af 12 . 3 . 1994 .
 i sag C-51 /94, Kommissionen for De Europæiske Fælles ( 2 ) EFT nr . L 33 af 8 . 2 . 1979 , s . 1 .
 skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland ( l )
 (Levnedsmidlers mærkning og præsentationsmåde — EF-
 traktatens artikel 30 og direktiv 79/1 12/EØF — angivelse af
 et stof i varebetegnelsen, som fremgår af ingredienslisten)
 ( 95/C 333/06 )
 DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: tysk)
 ( Fjerde Afdeling)
 af 26 . oktober 1995
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive i sag C-143/94, Furlanis Costruzioni Generali SpA mod
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) Azienda nazionale autonoma strade (ANAS ) ( anmodning
 om præjudiciel afgørelse fra Tribunale amministrativo
 regionale del Lazio ) ( J )
 I sag C-51 /94, Kommissionen for De Europæiske Fælles (Rådets direktiver 71/305/EØF og 89/440/EØF — offent
 skaber ( befuldmægtigede : Hendrik van Lier og Angela lige bygge- og anlægskontrakter — unormalt lave bud i
 Bardenhewer ) mod Forbundsrepublikken Tyskland ( be forhold til ydelsen)
 fuldmægtigede : Ernst Roder og Bernd Kloke ) angående en ( 95/C 333/07)
 påstand om, at det fastslås, at Forbundsrepublikken Tysk
 land har tilsidesat sine forpligtelser efter EF-traktatens
 artikel 30 ff. samt artikel 5 , 6 og 16 i Rådets direktiv (Processprog: italiensk)
 79/ 1 12/EØF af 18 . december 1978 — om tilnærmelse af
 medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsenta
 tionsmåder for levnedsmidler bestemt til den endelige (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 forbruger samt om reklame for sådanne levnedsmidler ( 2 ) — offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 idet Forbundsrepublikken kræver, at levnedsmidler, som
 indeholder en ingrediens, der ikke er i overensstemmelse
 med tyske fremstillingsforskrifter, for at kunne bringes i I sag C-143/94 , angående en anmodning, som Tribunale
 handelen i Tyskland skal være forsynet med en varebeteg amministrativo regionale del Lazio i medfør af EØF-
 nelse, der er suppleret med en oplysning om, at den traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen i for den
 pågældende ingrediens er anvendt i produktet, selv om for nævnte ret verserende sag Furlanis Costruzioni Generali
 denne i forvejen fremgår af ingredienslisten, har Domstolen, SpA mod Azienda nazionale autonoma strade ( ANAS ) at
 sammensat af afdelingsformanden, D. A. O. Edward, og opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af
 dommerne J. C. Moitinho de Almeida ( refererende dom artikel 29 , stk . 5 , i Rådets direktiv 71 /305/EØF af 26 . juli
 mer ), C. Gulmann, P. Jann og L. Sevón; generaladvokat: 1971 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til
 F. G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den 26 . oktober indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter ( 2 ), som
 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : ændret ved artikel 1 , punkt 20, i Rådets direktiv 89/
 440/EØF af 18 . juli 1989 ( 3 ), har Domstolen ( Fjerde
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C. N. Kakou
 ris ( refererende dommer ), og dommerne P. J. G. Kapteyn og
 1 ) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine for H. Ragnemalm; generaladvokat: C. O. Lenz; justitssekre
 pligtelser efter EF-traktatens artikel 30 ved at kræve, at tær: ekspeditionssekretær H. A. Rühl, den 26 . oktober 19 95
 bearnaise- og hollandaisesauce, som fremstilles på afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 grundlag af plantefedt, samt visse bagværksprodukter,
 der indeholder tilsætningsmidlet »E 160 F«, for at
 kunne bringes i handelen i Tyskland skal være forsynet Det forelagte spørgsmål må følgelig besvares med, at
 med en varebetegnelse, der er suppleret med en oplys artikel 29, stk . 5, sidste afsnit, i direktiv 71 /305/EØF som
 ning om, at det pågældende middel er anvendt i ændret ved artikel 1 , punkt 20, i direktiv 89/440/EØF skal
 produktet, selv om det i forvejen fremgår af den fortolkes således, at den dér fastsatte undtagelse alene kan
 ingrediensliste, som er omhandlet i artikel 6 i Rådets gælde procedurer, i hvilke der senest den 3 1 . december 1 992
 direktiv 79/1 12/EØF af 18. december 1978 om tilnær er givet endeligt tilslag.
 melse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af
 og præsentationsmåder for levnedsmidler bestemt til (') EFT nr. C 218 af 6 . 8 . 1994 .
 den endelige forbruger samt reklame for sådanne ( 2 ) EFT nr . L 185 af 16 . 8 . 1972 , s . 5 .
 levnedsmidler.
 ( 3 ) EFT nr. L 210 af 21 . 7 . 1989 , s . 1 .
 2 ) I øvrigt frifindes Kommissionen.


text:
22.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 134/35
 Rettens kendelse af 24. marts 2010 — Hansen mod Kommissionen
 (Sag T-6/09) (1)
 (Erstatningssag - konsekvenser for folkesundheden af atomulykken i Thule (Grønland) - direktiv 96/29/Euratom - Kommissionens manglende vedtagelse af foranstaltninger over for en medlemsstat - søgsmålet åbenbart ugrundet)
 2010/C 134/60
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Bent Hansen (Aarslev, Danmark) (advokat I. Anderson)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved E. White og M. Patakia, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Erstatningssag med påstand om erstatning af tab som følge af Kommissionens påståede manglende vedtagelse af nødvendige foranstaltninger med henblik på at forpligte Kongeriget Danmark til at vedtage love og administrative bestemmelser for at efterkomme Rådets direktiv 96/29/Euratom af 13. maj 1996 om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling (EFT L 159, s. 1), og til at anvende disse bestemmelser på de arbejdstagere, der var involveret i atomulykken i Thule (Grønland)
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Bent Hansen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 69 af 21.3.2009.


text:
26.4.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 107/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Det Forenede Kongerige) den 13. februar 2008 — Vodafone Ltd, Telefonica O2 Europe plc, T-mobile International AG og Orange Personal Communications Services Ltd mod Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform
 (Sag C-58/08)
 (2008/C 107/25)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Vodafone Ltd, Telefonica O2 Europe plc, T-mobile International AG og Orange Personal Communications Ltd
 Sagsøgt: Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform
 Procesdeltagere: Office of Communications, Hutchison 3G (UK) Limited
 Intervenient: GSM Association
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er forordning (EF) nr. 717/2007 (1) helt eller delvis ugyldig grundet det utilstrækkelige retsgrundlag i artikel 95 EF?
 2)
 Er artikel 4 i forordning (EF) nr. 717/2007 (sammenholdt med artikel 2, litra a), og artikel 6, stk. 3, for så vidt som de henviser til eurotarif og forpligtelser, der vedrører eurotariffen), ugyldig, fordi fastsættelsen af et prisloft med hensyn til taksterne for detailroaming tilsidesætter proportionalitetsprincippet og/eller subsidiaritetsprincippet?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 717/2007 af 27.6.2007 om roaming på offentlige mobiltelefonnet i Fællesskabet og om ændring af direktiv 2002/21/EF (EUT L 171, s. 32).


text:
7.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 139/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 4. februar 2011 — Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV mod Sonnthurn Vertriebs GmbH
 (Sag C-51/11)
 2011/C 139/21
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV
 Sagsøgt: Sonnthurn Vertriebs GmbH
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Omfatter begrebet sundhed i definitionen af udtrykket »sundhedsanprisning« i artikel 2, stk. 2, nr. 5), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1924/2006 af 20. december 2006 om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer (1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 116/2010 af 9. februar 2010 (2), tillige almindeligt velbefindende?
 2)
 Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende:
 Sigter et udsagn i en kommerciel meddelelse i form af mærkning, præsentation eller reklame for fødevarer, der leveres i den foreliggende form til den endelige forbruger, i det mindste delvist på velvære eller alene på almindeligt velbefindende, såfremt det henviser til en af de i artikel 13, stk. 1, og artikel 14, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1924/2006 nævnte funktioner på den i forordningens artikel 2, stk. 2, nr. 5), beskrevne måde?
 3)
 Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende, og et udsagn som beskrevet i spørgsmål 2 i det mindste delvist sigter på velvære:
 Er det under hensyn til ytrings- og informationsfriheden i henhold til artikel 6, stk. 3, TEU, sammenholdt med EMRK artikel 10, i overensstemmelse med det fællesskabsretlige proportionalitetsprincip, at henføre et udsagn, hvorefter en bestemt drikkevare med et alkoholindhold på over 1,2 % vol. ikke belaster eller skader kroppen og dens funktioner, under forbuddet i henhold til artikel 4, stk. 3, første punktum, i forordning (EF) nr. 1924/2006?
 (1) EUT L 404, s. 9.
 (2) EUT L 37, s. 16.