text:
14.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/43
 Sag anlagt den 12. februar 2007 — Leche Celta mod KHIM — Celia (Celia)
 (Sag T-35/07)
 (2007/C 82/93)
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Leche Celta SL (Puentedeume, La Coruña, Spanien) (ved abogadas J.A. Calderón Chavero, T. Villate Consonni og A. Yañez Manglano)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Celia SA
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 5. december 2006 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R-294/2006-4) annulleres.
 —
 Følgelig annulleres den del af afgørelsen truffet den 21. december 2005 i sag B657132, hvorved ansøgerens indsigelse forkastes, og ansøgning om det anfægtede varemærke i klasse 29 for mælk, mejeriprodukter, spiselige olier og spisefedt fremmes.
 —
 Appellantens påstand om, at den pågældende indsigelsesafdeling ved Harmoniseringskontoret tilpligtes at udelukke det pågældende varemærke fra registrering for de omhandlede produkter, tages til følge.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, såfremt det tager til genmæle og ikke får medhold.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Celia SA
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »Celia «for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 29 og 38 (ansøgning nr. 2.977.221).
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Leche Celta SL
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale ordmærke »CELTA «for varer i klasse 29.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastes.
 Appelkammerets afgørelse: Afvisning af klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (1), idet der er risiko for forveksling og risiko for, at der antages at være en forbindelse mellem de omtvistede varemærker.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
24.8.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 202/35
 Søgsmålsgrunde: Fejlagtig anvendelse af artikel 8, Det påberåbte varemær- Det internationale mærke
 stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/ ke: nr. 516269 »Roberto« for varer i
 94: der er forvekslingsrisiko på klasse 29 og 30 og indehaverens
 grund af den ubestridte identitet firmanavn »ROBERTO«
 eller i det mindste lighed mellem
 varerne, varemærkernes visuelle Indsigelsesafdelingens Afvisning af indsigelsen
 og fonetiske lighed og det under afgørelse:
 indsigelsessagen påberåbte vare-
 mærkes iboende særpræg Appelkammerets afgø- Ophævelse af Indsigelsesafdelin-
 relse: gens afgørelse og afslag på regi-
 streringsansøgningen
 Søgsmålsgrunde: — Tilsidesættelse af artikel 16
 i forordning (EF) nr. 2868/
 95 (1)
 — Tilsidesættelse af artikel 42,
 Sag anlagt den 17. oktober 2002 af Freiberger Lebensmit- stk. 1, sammenholdt med ar-
 tel GmbH & Co. Produktions- und Vertriebs KG mod tikel 8, stk. 2 og 4, i forord-
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Vare- ning (EF) nr. 40/94 (2)
 mærker og Design)
 (Sag T-188/02) (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95 af 13.12.1995 om
 gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 40/94
 om EF-varemærker (EFT L 303, s. 1).
 (2002/C 202/57) (2) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær-
 ker (EFT L 11, s. 1).
 (Processproget afgøres i henhold til procesreglementets artikel 131,
 stk. 2 — det i stævningen anvendte sprog: tysk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 17. juni 2002 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Freiberger
 Lebensmittel GmbH & Co. Produktions- und Vertriebs KG, Sag anlagt den 17. juni 2002 af Anita Jannice Österholm
 Berlin (Tyskland), ved Rechtsanwalt K.-D. Rathke. Den anden mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 part i sagen for Appelkammeret: Roberto S.A., Chevilly
 (Frankrig). (Sag T-190/02)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: (2002/C 202/58)
 — Afgørelse af 28. februar 2002 i appelsag R 1155/2000-4
 fra Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering (Processprog: fransk)
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) annulleres.
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 17. juni 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Anita Jannice Österholm, bosid-
 dende i Stockholm, ved avocat Juan Ramon Iturriagagoitia
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Bassas.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 EF-varemærkets ansø- Sagsøgeren
 ger:
 — principalt annulleres ansættelsesmyndighedens afgørelse
 Det ansøgte EF-vare- Ordmærket »Alberto« for varer i af 11. marts 2002 med svar på J. Österholms klage
 mærke: klasse 29 og 30 — ansøgning nr. 389/01
 nr. 26211
 — afgørelsen af 2. juli 2001 fra Kommissionens Generaldi-
 Indehaveren af det under Roberto S.A. rektorat for Personale og Administration vedrørende
 indsigelsessagen påbe- beregning af ferie i perioden fra den 8.-31. juli 2000
 råbte varemærke: annulleres delvist

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
7.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 30. marts 2007 — Hartlauer Handelsgesellschaft mbH mod Wiener Landesregierung og Oberösterreichische Landesregierung
 (Sag C-169/07)
 (2007/C 155/15)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Hartlauer Handelsgesellschaft mbH
 Sagsøgt: Wiener Landesregierung og Oberösterreichische Landesregierung
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er artikel 43 EF (sammenholdt med artikel 48 EF) til hinder for anvendelsen af nationale bestemmelser, hvorefter det er nødvendigt at opnå tilladelse til oprettelse af en privat behandlingsinstitution i form af et selvstændigt ambulatorium for tandpleje (tandbehandlingsambulatorium), og hvorefter der gives afslag på meddelelse af en sådan tilladelse, når der — henset til det angivne behandlingsformål og det planlagte udbud af tjenesteydelser, sammenholdt med det forhåndenværende behandlingstilbud fra etablerede sygekasselæger, institutioner henhørende under sygekassen, institutioner, som sygekasserne har kontraheret med, samt fra etablerede sygekassetandplejere — ikke forefindes et behov for det planlagte tandbehandlingsambulatorium?
 2)
 Giver det anledning til ændringer i besvarelsen af første spørgsmål, hvis forhåndenværende behandlingsudbud fra ambulante offentlige behandlingsinstitutioner, private almennyttige behandlingsinstitutioner og andre institutioner, der står i et kontraktforhold til sygekassen, inddrages i behovsvurderingen?


text:
27.2.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/33
 Kendelse afsagt af Rettens præsident den 8. januar 2010 — Escola Superior Agrária de Coimbra mod Kommissionen
 (Sag T-446/09 R)
 (Særlige rettergangsformer - Life-programmet - tilbagebetaling af en del af de udbetalte beløb - pålæg om tilbagesøgning - debetnota - begæring om udsættelse af gennemførelse - økonomisk tab - usædvanlige omstændigheder - ingen uopsættelighed)
 2010/C 51/64
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Escola Superior Agrária de Coimbra (Coimbra, Portugal) (ved avocat J. Pais do Amaral)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved G. Braga da Cruz og J.-B.Laignelot, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Begæring om udsættelse af gennemførelsen af de beslutninger, der er indeholdt i henholdsvis Kommissionens skrivelse D(2009) 224268 af 9. september 2009 vedrørende et pålæg om tilbagesøgning, og i Kommissionens debetnota nr. 3230909105 af 11. september 2009, vedrørende et beløb på 327 500,35 EUR
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
25.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/32
 Sag anlagt den 3. maj 2005 af Den Italienske Republik mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-185/05)
 (2005/C 155/60)
 Processprog: italiensk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 3. maj 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Den Italienske Republik ved Avvocato dello Stato Maurizio Fiorilli, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Afgørelse GD ADMIN — sprogordning — offentliggørelse artikel 29, stk. 2 –EUR konti — 25, vedtaget under det 1678. forvaltnings- og budgetmøde den 10. november 2004, annulleres.
 —
 Meddelelse om ledig stilling »Generaldirektoratet« OLAF »— offentliggørelse af en meddelelse om ledig stilling som generaldirektør (lønklasse A*15-16) (vedtægtens artikel 29, stk. 2), KOM/2005/335« offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende af 9. februar 2005, serie C 34 A, annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Det foreliggende søgsmål er rettet mod
 —
 afgørelse GD ADMIN — sprogordning — offentliggørelse artikel 29, stk. 2 — EUR konti — 25, vedtaget under det 1678. forvaltnings- og budgetmøde den 10. november 2004, annulleres for så vidt som det herved bestemmes, at den eksterne offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende af en meddelelse om ledige stillinger som seniormanagere kun sker på tysk, engelsk og fransk
 —
 meddelelse om ledig stilling »Generaldirektoratet« OLAF »— offentliggørelse af en meddelelse om ledig stilling som generaldirektør (lønklasse A*15-16) (vedtægtens artikel 29, stk. 2), KOM/2005/335« offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende af 9. februar 2005, serie C 34 A. Denne meddelelse er ikke blevet offentliggjort på italiensk.
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande gjort gældende, at:
 1)
 De anfægtede retsakter rejser tvivl om et væsentligt princip i fællesskabsretten, som det først og fremmest påhviler medlemsstaterne at beskytte. Det fremgår af artikel 290 EF, at Fællesskabets institutioner udøver deres kompetence under hensyn til den sproglige mangfoldighed. Hensynet til den sproglige mangfoldighed er et af de væsentligste aspekter i forbindelse med beskyttelsen af medlemsstaternes nationale identitet, som omhandlet i artikel 12 EF, artikel 148 EF og artikel 6, stk. 3, EU. Navnlig artikel 12 EF fastlægger ifølge Fællesskabets retspraksis et generelt fællesskabsretligt princip, som er et specifikt udtryk for lighedsprincippet. Dette princip er grundlæggende i Fællesskabets retsorden.
 2)
 Begrænsningen til offentliggørelsen på kun tre sprog af meddelelser om udvælgelsesprøver med henblik på at få adgang til stillinger inden for Kommissionen, der indtil 2004 blev offentliggjort på alle Fællesskabets »officielle sprog«, er ikke blot i strid med forordning (EØF) nr. 1/1958, men også med artikel 18, sidste afsnit, i Kommissionens forretningsorden, tjenestemandsvedtægtens artikel 1d, stk. 1, og artikel 27, forbuddet mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet og princippet om respekt for sproglig mangfoldighed.


text:
C 264/4 DA Den Europæiske Unions Tidende 1.11.2003
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling) (Femte Afdeling)
 af 18. september 2003
 af 18. september 2003
 i sag C-346/00, Det Forenede Kongerige Storbritannien
 og Nordirland mod Kommissionen for De Europæiske i sag C-416/00, Tommaso Morellato mod Comune di
 Fællesskaber (1) Padova (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af
 Tribunale Civile di Padova) (1)
 (»EUGFL — regnskabsafslutning — regnskabsårene
 1996 og 1997 — markafgrøder«)
 (»EF-traktatens artikel 30 og 36 [efter ændring nu artikel 28
 EF og 30 EF] — salgsbetingelser — national lovgivning, der
 kræver forudgående emballering og særlig mærkning før
 (2003/C 264/05) salg af dybfrosset brød, der lovligt er fremstillet i en
 medlemsstat og bragt på markedet i en anden medlemsstat
 efter yderligere bagning«)
 (Processprog: engelsk)
 (2003/C 264/06)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: italiensk)
 I sag C-346/00, Det Forenede Kongerige Storbritannien og (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 Nordirland (befuldmægtiget: R. Magrill, bistået af P. Roth, gjort i Samling af Afgørelser)
 QC) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtigede: M. Niejahr og K. Fitch), angående en påstand
 om delvis annullation af Kommissionens beslutning 2000/
 449/EF af 5. juli 2000 om at udelukke visse udgifter, som
 medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings-
 og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, fra I sag C-416/00, angående en anmodning, som Tribunale civile
 EF-finansiering (EFT L 180, s. 49), for så vidt det bestemmes,
 di Padova (Italien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 at udgifter på i alt 5039175,46 EUR, som Det Forenede
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Tommaso
 Kongerige i regnskabsårene 1996 og 1997 har afholdt inden
 Morellato mod Comune di Padova, at opnå en præjudiciel
 for området markafgrøder, udelukkes fra EF-finansiering, har afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 30
 Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af D.A.O. Edward
 og 36 (efter ændring nu artikel 28 EF og 30 EF), har Domstolen
 som fungerende afdelingsformand og dommerne A. La Pergola,
 (Femte Afdeling), sammensat af formanden for Fjerde Afdeling,
 P. Jann, S. von Bahr (refererende dommer) og A. Rosas;
 C.W.A. Timmermans, som fungerende formand for Femte
 generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: ekspeditionssekre- Afdeling, og dommerne D.A.O. Edward (refererende dommer),
 tær L. Hewlett, den 18. september 2003 afsagt dom, hvis
 A. La Pergola, P. Jann og S. von Bahr; generaladvokat: D. Ruiz-
 konklusion lyder således:
 Jarabo Colomer; justitssekretær: R. Grass, den 18. september
 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 1) Der foreligger ikke en kvantitativ restriktion eller en foranstalt-
 2) Det Forenede Kongerige og Nordirland betaler sagens omkost- ning med tilsvarende virkning i EF-traktatens artikel 30’s
 ninger. forstand (efter ændring nu artikel 28 EF) i forbindelse med et
 krav om forudgående emballering, der af en medlemsstat stilles
 som betingelse for salg af brød fremstillet i denne medlemsstat
 på grundlag af delvist bagt brød, hvad enten det er dybfrosset
 (1) EFT C 335 af 25.11.2000.
 eller ej, og indført fra en anden medlemsstat. Det er herved en
 betingelse, at kravet anvendes uden forskel på indenlandske
 varer og indførte varer, og at det ikke i realiteten udgør en
 indirekte forskelsbehandling af indførte varer.


text:
7.6.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 135/33
 stk. 1, litra g, i bilag III til den foreliggende associeringsafgørelse sen. Kommissionen gjorde ifølge sagsøgeren uret i at afvise
 fastlægger imidlertid, at farvning af sukker eller formning af anmodningen om en undtagelse med den begrundelse, at både
 sukker i stykker er utilstrækkelige bearbejdninger til at give for sukker fra AVS og sukker fra andre lande end AVS var
 produkterne OLT-oprindelse. Disse produkter kan derfor ikke værditilvæksten af produktet, opnået gennem sagsøgeren
 opnå OLT-oprindelse. bearbejdning heraf, på mere end 45 %. Artikel 37, stk. 7, i
 bilag III til associeringsafgørelsen giver ikke mulighed for denne
 sammenligning, og kan følgelig ikke begrunde afvisningen af
 en anmodning om en undtagelse.
 Kongeriget Nederlandene anmodede herefter om at opnå en
 undtagelse for sagsøgeren. I den anfægtede afgørelse blev
 anmodningen afvist. (1 ) Rådets afgørelse 91/482/EØF af 25.7.1991 om de oversøiske
 landes og territoriers associering med Det Europæiske Økonomi-
 ske Fællesskab (EFT L 263, s. 1).
 (2 ) Tillæg 2 til bilag III til Rådets afgørelse 2001/822/EF af
 Sagsøgeren har for det første gjort gældende, at artikel 5, stk. 1, 27.11.2001 om de oversøiske landes og territoriers associering
 litra g, i bilag III til associeringsafgørelsen er ulovlig. Sagsøgeren med Det Europæiske Fællesskab (»associeringsafgørelse«) (EFT
 er af den opfattelse, at det er forkert at påstå, at farvning af L 324, s. 1).
 sukker eller formning af sukker i stykker er utilstrækkelige (3 ) Rådets afgørelse 2001/822/EF af 27.11.2001 om de oversøiske
 bearbejdninger til at give produkterne OLT-oprindelsesstatus. landes og territoriers associering med Det Europæiske Fællesskab
 Sagsøgeren har gjort gældende, at bestemmelsen strider mod (»associeringsafgørelse«) (EFT L 314, s. 1).
 ikke-diskriminationsprincippet, samt at det er arbitrært og
 i modstrid med princippet om beskyttelse af berettigede
 forventninger og retssikkerhedsprincippet.
 Sagsøgeren har endvidere anført, at Kommissionen handlede
 uretmæssigt, idet den anfægtede afgørelse blev vedtaget efter
 udløbet af fristen på 75 dage inden for hvilken afgørelser Sag anlagt den 28. marts 2003 af Arran Aromatics Limited,
 kan vedtages jf. artikel 37, stk. 8, litra a, i bilag III til
 Iain Russel og Allastair Rennick mod Kommissionen for
 associeringsafgørelsen. Sagsøgeren har gjort gældende, at an- De Europæiske Fællesskaber
 modningen om en undtagelse derfor også bør anses som
 værende taget til følge i medfør af artikel 37, stk. 8, litra b, i
 bilag III til associeringsafgørelsen. (Sag T-109/03)
 (2003/C 135/54)
 Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at der er sket en
 tilsidesættelse af artikel 37 i bilag III til associeringsafgørelsen
 og en åbenbar fejlbedømmelse af de faktiske forhold. Sagsøge- (Processprog: engelsk)
 ren mener, Kommissionen sammenblander betingelserne i
 artikel 37 i bilag III til associeringsafgørelsen.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Sagsøgeren er af den opfattelse, at kumulation af oprindelsen den 28. marts 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 ikke udgør et alternativ for virksomheden. Indførslen af AVS- Europæiske Fællesskaber af Arran Aromatics Limited, Isle of
 sukker kan på grund af den høje pris ikke retfærdiggøres. Dette Arran, Skotland, Iain Russel, Isle of Arran, Skotland, og
 sukker er endvidere uegnet henset til dets kvalitet. Sagsøgeren Allastair Rennick, Isle of Arran, Skotland, ved solicitor C. Poun-
 har gjort gældende at betingelserne for undtagelsen i artikel 37, cey og lawyer L. Van Den Hende.
 stk. 4, i bilag III til associeringsafgørelsen er opfyldt.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren har endvidere anført, at i henhold til artikel 37,
 stk 3, litra b, i bilag III til associeringsafgørelsen vil anvendelsen — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerne erstatning i
 af de eksisterende oprindelsesregler betragteligt nedsætte mu- henhold til artikel 288 EF for de tab, de har lidt ved
 ligheden for at fortsætte eksporten til EF. Ifølge sagsøgeren er de tilsidesættelser af fællesskabsretten, der er anført i
 det fejlagtigt af Kommissionen at gøre det til en nødvendig stævningen, og beløbet forhøjes med morarenter på 8 %
 forudsætning for en undtagelse, at anvendelsen af de eksisteren- regnet fra skadens indtrædelse.
 de oprindelsesregler vil føre til et ophør af selskabets aktiviteter.
 — Kommissionen tilpligtes at betale procesrenter af sådanne
 beløb, der findes at skulle betales, med en sats på 8 %.
 Sagsøgeren her derudover gjort gældende, at Kommissionen
 fejlanvendte artikel 37, stk. 7, i bilag III til associeringsafgørel- — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 ---pagebreak--- C 135/34 DA Den Europæiske Unions Tidende 7.6.2003
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter det Indre Marked (Varemærker og Design) af L’Oréal SA, Paris
 (Frankrig), ved advokat X. Buffet Delmas d’Autane.
 I 1999 fastslog The World Trade Organisation, at EF’s ordning
 for indførsel af bananer, som ændret ved Rådets forordning (EF)
 nr. 1637/98 (1) og Kommissionens forordning (EF) nr. 2362/ Den anden part i sagen for appelkammeret var Revlon
 98 (2), var uforenelige med kravene i WTO. Som følge af (Schweiz) SA.
 denne afgørelse iværksatte USA med WTO’s godkendelse visse
 gengældelsesforanstaltninger mod fællesskabsprodukter. Disse
 foranstaltninger omfattede en told på 100 % på badepræparater Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 indført i USA fra Fællesskabet. Den første sagsøger er en skotsk
 virksomhed, der blandt andet producerer badeprodukter, af
 hvilke den plejede at eksportere en stor del til USA. De andre — Afgørelse truffet den 15. januar 2003 af Fjerde Appelkam-
 to sagsøgere er overordnede ansatte i virksomheden. Ifølge mer ved Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked
 sagsøgerne er salget fra første sagsøger til USA faldet væsentligt (Varemærker og Design) vedrørende klage nr. R0396/
 som følge af gengældelsesforanstaltningerne, hvorved den har 2001-4 i indsigelsessag nr. B215048 (ansøgning om EF-
 lidt økonomisk skade, og hvorved de to andre sagsøgere er varemærke nr. 10111576) annulleres.
 blevet udsat for anspændelse og bekymringer, hvilket har
 forvoldt dem ikke-økonomisk skade. Sagsøgerne nedlægger
 påstand om erstatning i medfør af artikel 235 EF og 288 EF. — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale omkostnin-
 Til støtte for søgsmålet har de gjort gældende, at Kommissio- gerne i forbindelse med nærværende sag og sagen for
 nen med vedtagelsen af forordning nr. 2362/98 tilsidesatte appelkammeret.
 Fællesskabets grundlæggende politik om at gøre »bananproce-
 duren« forenelig med kravene i WTO, såvel som et klart
 mandat fra Det Europæiske Råd herom. Ifølge sagsøgerne
 krænker forordning nr. 2362/98 endvidere den fri erhvervs-
 udøvelse, proportionalitetsprincippet, princippet om forbud Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 mod forskelsbehandling og endelig også beskyttelsen af den
 berettigede forventning i folkeretten og den heraf afledte
 berettigede forventning, som erhvervsdrivende har. Ifølge
 Ansøger om EF-vare- L’Oréal SA.
 sagsøgerne er overtrædelsen åbenbar og grov, og bestemmel-
 mærket:
 serne, der er krænket, tjener til beskyttelse af private. Endvidere
 er der årsagsforbindelse mellem ulovligheden af forordning
 nr. 2362/98 og den skade, sagsøgerne påstår at have lidt, EF-varemærket, der Ordmærket »FLEXI AIR« for visse
 hvorfor de har krav på erstatning. søges registreret: varer i klasse 3 (shampoer; geléer,
 skum og balsam; æteriske olier; ...)
 (ansøgning nr. 1011576).
 ( 1) EFT L 210 af 28.7.1998, s. 28.
 ( 2) EFT L 293 af 31.10.1998, s. 32.
 Indehaver af det i indsi- Revlon (Schweiz) SA.
 gelsessagen påberåbte
 varemærke eller tegn:
 Det i indsigelsessagen Adskillige nationale ordmærker
 påberåbte varemærke »FLEX« for visse varer i klasse 3 og
 eller tegn: 34 (sæber, æteriske olier, sham-
 poo, ...).
 Sag anlagt den 27. marts 2003 af L’Oréal SA mod Kontoret
 for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og
 Design) Indsigelsesafdelingens Afslag på ansøgning om EF-vare-
 afgørelse: mærke
 (Sag T-112/03) Appelkammerets afgø- Afvisning af L’Oréal SA’s klage.
 relse:
 (2003/C 135/55)
 Søgsmålsgrunde: — Tilsidesættelse af artikel 43,
 stk. 2, i Rådets forordning
 (Processproget vil blive fastlagt i henhold til procesreglementets
 (EF) nr. 40/94 ( 1) og regel 22,
 artikel 131, stk. 2 — det sprog, stævningen er affattet på: engelsk)
 stk. 1, i Kommissionens for-
 ordning nr. 2868/95 ( 2), idet
 der efter ansøgerens opfattel-
 se ikke er nogen frist for,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den hvornår han kan kræve bevis
 27. marts 2003 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i for brug


text:
15.11.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 275/47
 Indehaver af det i indsi- Sagsøgeren. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 gelsessagen påberåbte
 varemærke eller tegn:
 Ansøger om EF-vare- Sagsøgeren.
 Det i indsigelsessagen Det tyske ordmærke »SOLEVITA« mærket:
 påberåbte varemærke for varer i klasse 32.
 eller tegn:
 EF-varemærket, der Ord-/figurmærket »OpusDent« for
 søges registreret: varer og tjenesteydelser i klasse 9,
 Indsigelsesafdelingens Indsigelsen forkastes.
 10 og 42 (bl.a. lasere, ikke til
 afgørelse:
 medicinske formål; medicinske,
 odontologiske og æstetiske lasere;
 Appelkammerets afgø- Afslag på sagsøgerens klage. lægevirksomhed og tandpleje) —
 relse: ansøgning nr. 1 331 230.
 Søgsmålsgrunde: Det sagsøgende selskab har i til-
 strækkelig grad bevist, at det i Indehaver af det i indsi- Dornier Medizintechnik GmbH.
 indsigelsessagen påberåbte vare- gelsessagen påberåbte
 mærke er blevet opretholdt som varemærke eller tegn:
 følge af brug.
 Det i indsigelsessagen EF-varemærket »Opus« for varer i
 — Tilsidesættelse af disposi- påberåbte varemærke klasse 10 (bl.a. medicinske borde
 tionsmaksimen i henhold til eller tegn: til undersøgelse, røntgenapparater
 artikel 74, stk. 1, andet led, i og røntgenarbejdspladser).
 forordning nr. 40/94.
 — Tilsidesættelse af kontradik- Indsigelsesafdelingens Indsigelsen taget til følge for så
 tionsprincippet. afgørelse: vidt angår varerne »medicinske,
 odontologiske og æstetiske lasere«
 og forkastet med hensyn til de
 øvrige varer og tjenesteydelser.
 Appelkammerets afgø- Afslag på klagen.
 relse:
 Sag anlagt den 8. september 2003 af OpusDent GmbH
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked Søgsmålsgrunde: Ingen forvekslingsrisiko.
 (Varemærker og Design)
 (Sag T-305/03)
 (2003/C 275/79)
 (Processproget vil blive fastlagt i henhold til procesreglementets
 artikel 131, stk. 2 — det sprog, stævningen er affattet på: tysk)
 Sag anlagt den 8. september 2003 af Manel Camós Grau
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 8. september 2003 anlagt sag mod Kontoret for (Sag T-309/03)
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 af OpusDent GmbH, Freising (Tyskland), ved Rechtsanwalt
 P. Munzinger. Den anden part i sagen for appelkammeret var (2003/C 275/80)
 Dornier Medizintechnik GmbH, Weßling (Tyskland).
 (Processprog: fransk)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Afgørelse truffet den 23. juni 2003 af Andet Appelkam-
 mer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design) i sag R 579/2002-2 annulleres. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 8. september 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om- Europæiske Fællesskaber af Manel Camós Grau, Bruxelles, ved
 kostninger. avocat Marc-Albert Lucas.


text:
10.10.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 312/15
 delt af den delegerede, sket en tvungen opfyldelse af kon- ning: At pålñgge sagsùgeren en disciplinñrsanktion 3 1/2
 trakten, der med henblik på dens målsñtning Ð nemlig år efter påbegyndelsen af en disciplinñr forfùlgning er
 udviklingsstùtte til Somalia Ð kendeligt var blevet uden uden for enhver rimelig frist. Når henses til denne over-
 nogen som helst nytte. Derimod ville sagsùgernes formue skridelse, kan der ikke lñngere pålñgges sagsùgeren nogen
 have kunnet vñret beskyttet ved en ùjeblikkelig tilbage- disciplinñrsanktion, og den disciplinñre forfùlgning bùr
 trñkning fra Somalia. derfor indstilles.
 Sag anlagt den 20. juli 1998 af AndreÂ van Meuter mod Sag anlagt den 23. juli 1998 af Mannesmannröhren-Werke
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber AG mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (Sag T-109/98) (Sag T-112/98)
 (98/C 312/38) (98/C 312/39)
 (Processprog: fransk) (Processprog: tysk)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 20. juli 1998 anlagt sag mod Kommissionen for der den 23. juli 1998 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber af AndreÂ van Meuter, Bruxel- De Europñiske Fñllesskaber af Mannesmannröhren-Werke
 les, ved advokaterne Olivier Eben og Jean-Marc Bievez, AG, Mühlheim a.d.R. (Forbundsrepublikken Tyskland),
 Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat ved advokatkontoret Bruckhaus Westrich Heller Löber,
 Jean Tonnar, 29, rue du FosseÂ, Esch-sur-Alzette. Düsseldorf (Forbundsrepublikken Tyskland), og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokatkontoret Bonn &
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: Schmitt, 7, Val Ste Croix, Luxembourg.
 Ð Ansñttelsesmyndighedens disciplinñrsanktion af
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 10. oktober 1997 om at degradere sagsùgeren fra lùn-
 klasse D1, lùntrin 8, til lùnklasse D2, lùntrin 8, annul- Ð Beslutningen annulleres.
 leres, og sagsùgeren indsñttes i sin nuvñrende lùn-
 klasse på ny. Ð Subsidiñrt annulleres beslutningens artikel 2.
 Ð Det fastslås, at disciplinñrsagen mod sagsùgeren ind- Ð Sagsùgte betaler sagens omkostninger.
 stilles.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Ð Det fastslås, at der ikke kan pålñgges sagsùgeren
 nogen anden disciplinñrsanktion. Kommissionen rettede under en undersùgelse med henblik
 på fastsñttelse af angivelige overtrñdelser af stålrùrspro-
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 ducenter i strid med EF-traktatens artikel 85 den anfñg-
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: tede beslutning til sagsùgeren. Kommissionen anmodede
 heri dels sagsùgeren om inden 30 dage at tilstille den de i
 Ved den anfñgtede afgùrelse besluttede ansñttelsesmyndig- beslutningens bilag krñvede oplysninger, og dels pålagde
 heden at pålñgge sagsùgeren en sanktion bestående i den selskabet, såfremt det ikke inden denne frist havde
 degradation fra lùnklasse D1, lùntrin 8, til lùnklasse D2, meddelt disse oplysninger, en tvangsbùde på 1 000 ECU
 lùntrin 8, med virkning fra 1. november 1997, idet sag- for hver dags overskridelse.
 sùgeren havde tilsidesat sin forpligtelse til at gennemgå en
 lñgeundersùgelse, som han havde indvilget i, hvorved han Sagsùgeren gùr gñldende, at sagsùgte inden vedtagelsen af
 havde svigtet ansñttelsesmyndighedens tillid. den anfñgtede beslutning ikke i tilstrñkkelig grad gav det
 mulighed for kontradiktion. Dette indebñrer ifùlge sag-
 Ifùlge sagsùgeren er det ikke muligt at degradere ham. sùgeren, at den administrative procedure er behñftet med
 Trods sine udmñrkede bedùmmelsesrapporter og skùnt formfejl, hvorfor artikel 11, stk. 5, sammenholdt med
 han har bestået en udvñlgelsesprùve, er han aldrig blevet artikel 16, stk. 2, i forordning nr. 17/62 er blevet tilsidesat.
 forfremmet. En degradation indebñrer en dobbelt straf for Sagsùgeren anfùrer endvidere, at sagsùgte undlod at til-
 ham på grundlag af de samme omstñndigheder, idet han stille selskabet de dokumenter, som sagsùgte havde benyt-
 allerede er blevet straffet ved ikke at blive forfremmet. tet ved udstedelsen af den af sagsùgeren senere anfñgtede
 beslutning, og som sagsùgtes beslutning var baseret på.
 At pålñgge ham en disciplinñrstraf, uden at han råder Dette indebñrer ifùlge sagsùgte, at de grundprincipper, der
 over sin lñgejournal, tilsidesñtter hans ret til kontradik- blev fastlagt i retssagerne »Solvay« (1) og »ICI« (2), er ble-
 tion. Endvidere udgùr ansñttelsesmyndighedens kendskab vet tilsidesat. Yderligere indebñrer det forhold, at beslut-
 til forhold, der vedrùrer sagsùgerens helbred, en tilsidesñt- ningen ikke var begrundet, at kravet om »begrundelse« i
 telse af den lñgelige tavshedspligt, som er ubetinget og et EF-traktatens artikel 190 ikke er opfyldt.
 fundamentalt retsprincip.
 Sagsùgeren anfùrer endvidere, at der i henhold til den
 Endelig har ansñttelsesmyndigheden overskredet ufravige- såkaldte »Orkem«-dom (3) ikke består nogen forpligtelse
 lige frister i artikel 7 vedrùrende den disciplinñre forfùlg- for sagsùgeren til at besvare spùrgsmål, som senere kan


text:
18.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 141/8
 Appel iværksat den 8. juni 2012 af Zdeněk Altner til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 23. marts 2012 i sag T-535/11, Altner mod Kommissionen
 (Sag C-289/12 P)
 2013/C 141/12
 Processprog: tjekkisk
 Parter
 Appellant: Zdeněk Altner (ved advokat J. Čapek)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Ved kendelse af 7. marts 2013 har Domstolen (Tiende Afdeling) forkastet appellen og pålagt Zdeněk Altner at betale sagens omkostninger.


text:
Nr. C 74/16 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25 . 3 . 95
 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Louis Fællesskaber af Burghardt Wetterau, Sontra-Lindenau (For
 Schiltz, 2, rue du Fort Rheinsheim. bundsrepublikken Tyskland ), ved advokaterne Bernd Meis
 terernst, Mechtild Düsing, Dietrich Manstetten, Dr. Frank
 Schulze og Dr. Winfried Haneklaus, Münster, og med valgt
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : adresse i Luxembourg hos advokatfirmaet Dupong &
 Associés, 14a, rue des Bains, Luxembourg.
 — Sagen antages til realitetsbehandling, og der gives
 sagsøgeren medhold således:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af
 5 . april 1994 om at indplacere sagsøgeren i lønklasse A7, 1 . Sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagsøgeren en
 løntrin 5 , og af den stiltiende afgørelse om ikke at erstatning for perioden 16 . oktober 1985 til 29 . marts
 indplacere hende i lønklasse A6. 1989 på 53 550,00DMmedrente 8 % fra 19 . maj 1992,
 ligesom de sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagens
 — Annullation af den stiltiende afgørelse om ikke at omkostninger.
 imødekomme sagsøgerens klage af 4. juli 1994, der blev
 registreret i Kommissionens Generalsekretariat samme 2. Den foreliggende sag forenes med den allerede anlagte
 dag. sag Hülseberg m.fl . mod Rådet og Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber, T-77/93 , og sagen udsættes
 — Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagens på samme måde.
 omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter er de samme
 Sagsøgeren, der er tjenestemand og indplaceret i lønklasse som i sag T-20/94.
 A7, løntrin 5 , anfægter ansættelsesmyndighedens afgørelse
 om ikke at indplacere hende i lønklasse A6.
 Sagsøgeren gør for det første gældende, at der er sket en
 tilsidesættelse af vedtægtens artikel 31 , stk. 2, og at der i
 sagen er anlagt en åbenbar fejlvurdering derved, at der ved Sag anlagte den 9. februar 1995 af Therese Schweiger mod
 afgørelsen om hendes indplacering hverken er blevet taget Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 hensyn til hendes store faglige erfaring inden for hendes Europæiske Fællesskaber
 arbejdsområde eller til hendes store intellektuelle og men
 neskelige kvaliteter. (Sag T-22/95 )
 ( 95/C 74/32 )
 Sagsøgeren gør endvidere gældende, at der tillige er sket en
 tilsidesættelse af vedtægtens artikel 5 , stk. 3 , og af princip
 (Processprog: tysk)
 pet om ligebehandling af tjenestemænd derved, at sagsøge
 ren er blevet indplaceret i lønklasse A7, selv om andre
 tjenestemænd, hvis kvalifikationer og faglige erfaring i det Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 højeste har svaret til sagsøgerens og endog har ligget den 9 . februar 1995 anlagt sag mod Rådet for Den
 derunder, er blevet indplaceret i lønklasse A6 i forbindelse Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 med udvælgelsesprøver på grundlag af prøver eller på Fællesskaber af Therese Schweiger, Ampfing (Forbundsre
 grundlag af kvalifikationsbeviser og prøver. publikken Tyskland ), ved advokaterne Bernd Meisterernst,
 Mechtild Düsing, Dietrich Manstetten, Dr. Frank Schulze
 og Dr. Winfried Haneklaus, Münster, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokatfirmaet Dupong & Associés, 14a,
 rue des Bains, Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Sag anlagt den 8. februar 1995 af Burghardt Wetterau mod
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber 1 . Sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagsøgeren en
 erstatning for perioden 2. april 1984 til 29 . marts 1989
 (Sag T-20/95 ) på 193 229,00 DM med rente 8% fra 19 . maj 1992,
 ( 95/C 74/31 ligesom de sagsøgte tilpligtes in solidum at bestale
 sagens omkostninger samt omkostninger til syn og skøn
 med 3 663,43 DM.
 (Processprog: tysk)
 2 . Den foreliggende sag forenes med den allerede anlagte
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er sag Hülseberg m.fl. mod Rådet og Kommissionen for De
 der den 8 . februar 1995 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Fællesskaber, T-77/93 , og sagen udsættes
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske på samme måde.


text:
22.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/34
 Sag anlagt den 23. februar 2016 af Dr. Gerhard Spitzer mod EFTA-Tilsynsmyndigheden
 (Sag E-2/16)
 (2016/C 347/06)
 Dr. Gerhard Spitzer har ved advokat Antonius Falkner, Lettstrasse 18, FL-9490 Vaduz, som befuldmægtiget den 23. februar 2016 anlagt sag mod EFTA-Tilsynsmyndigheden ved EFTA-Domstolen.
 Sagsøger har nedlagt følgende påstande:
 1.
 EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse 425/15/KOL af 25. november 2015 annulleres.
 2.
 EFTA-Tilsynsmyndigheden tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Retlige og faktiske omstændigheder samt søgsmålsgrunde:
 —
 Sagsøgeren, Dr. Gerhard Spitzer, er en østrigsk statsborger med bopæl i Sydafrika, der har været kunde hos LLB AG, et selskab, hvori aktiemajoriteten indehaves af Fyrstendømmet Liechtenstein, siden begyndelsen af 1990'erne.
 —
 Sagsøger har nedlagt påstand om annullationen af EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse om at henlægge en sag vedrørende en klage over Liechtensteins manglende overholdelse og korrekte anvendelse af direktiv 2002/47/EF.
 —
 Sagsøgeren har gjort gældende, at EFTA-Tilsynsmyndigheden var forpligtet til at indlede en formel undersøgelsesprocedure vedrørende Liechtensteins manglende overholdelse og korrekte anvendelse af direktiv 2002/47/EF, hvorved EFTA-Tilsynsmyndigheden har tilsidesat sagsøgerens rettigheder.


text:
5 . 10 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 294/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM Commissario straordinario del Comune di Terlizzi ( sag
 ( Femte Afdeling ) C-9/94 ), Societå Italiana Elettronica Sri ( SIEL ) mod Sindaco
 del Comune di Dozza ( sag C-10/94 ), Modaffari Sri mod
 af 20. juni 1996 Sindaco del Commune di Trezzano sul Naviglio ( sag
 i de forenede sager C-418/93 , C-419/93 , C-420/93 , C-ll /94 ), Modaffari Sri mod Comune die Cinisello Bal
 C-421/93 , C-460/93 , C-461 /93 , C-462/93 , C-464/93 , samo ( sag C- 14/94 ), Cologno Sri mod Sindaco del Comune
 C-9/94, C-TO/94, C-ll /94 , C-14/94, C-15/94 , C-23/94 , di Cologno Monzese ( sag C-15/94 ), Modaffari Sri mod
 C-24/94 og C-332/94, Semeraro Casa Uno Sri mod Sindaco Sindaco del Commune di Osio Sopra ( sag C-23/94 ), Dieci
 del Comune di Erbusco m.fl. ( anmodning om præjudiciel Sri mod Sindaco del Comune di Madignano ( sag C-24/94 )
 afgørelse fra Pretura circondariale di Roma, Castelnuovo di og Consorzio Centro Commerciale » 11 Porto « mod Sindaco
 Porto Afdeling ) (') del Commune di Adria ( sag C-332/94 ) at opnå en præju
 (Fortolkning af EF-traktatens artikel 30, 36 og 52 og af diciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens
 direktiv 64/223/EØF og 83/189/EØF — forbud mod at artikel 30 , 36 og 52 , af Rådets direktiv 64/223/EØF af
 udøve bestemte former for erhvervsvirksomhed på søn- og 25 . februar 1964 om gennemførelse af etableringsfrihed og
 helligdage«) fri udveksling af tjenesteydelser for virksomhed inden for
 engroshandelen ( EFT 1963-1964, s . 115 ) og af Rådets
 ( 96/C 294/01 ) direktiv 83 / 189/EØF af 28 . marts 1983 om en informa
 tionsprocedure med hensyn til tekniske standarder og
 forskrifter ( EFT nr . L 109 , s . 8 ), som ændret ved Rådets
 (Processprog: italiensk)
 direktiv 88/ 182/EØF af 22 . marts 1988 ( EFTnr. L 81 , s . 75 ),
 har Domstolen ( Femte Afdeling ), sammensat af afdelings
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive formanden, D. A. O. Edward , og dommerne C. Gulmann
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) ( refererende dommer ), P. Jann , L. Sevon og M. Wathelet;
 generaladvokat: G. Cosmas; justitssekretær: ekspeditionsse
 kretær L. Hewlett, den 20 . juni 1996 afsagt dom, hvis
 I de forenede sager C-418/93 , C-419/93 , C-420/93 , C konklusion lyder således :
 421 /93 , C-460/93 , C-461 /93 , C-462/93 , C-464/93 , C-9/94 ,
 C-10/94 , C-ll /94 , C-14/94 , C-15/94 , C-23/94 , C-24/94 og 1 . EF-traktatens artikel 30 skal fortolkes således, at den
 C-332/94 , angående en anmodning, som Pretura circonda ikke finder anvendelse på nationale bestemmelser om
 riale di Roma , Castelnuovo di Porto Afdeling, i medfør af butikstid, som omfatter alle erhvervsdrivende, der
 EØF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i udøver virksomhed i indlandet, og som, såvel retligt som
 de for nævnte ret verserende sager Semeraro Casa Uno Sri faktisk , påvirker afsætningen af indenlandsk fremstil
 mod Sindaco del Comune di Erbusco ( sag C-418/93 ), lede varer og varer fra andre medlemsstater på samme
 Semeraro Mobili SpA mod Sindaco del Comune di Erbusco måde.
 ( sag C-419/93 ), RB Arredamento Srl mod Sindaco del
 Comune di Stezzano ( sag C-420/93 ), Città Convenienza 2 . EF-traktatens artikel 52 og Rådets direktiv 64/223/EØF
 Milano Srl mod Sindaco del Comune di Trezzano sul af 25 . februar 1964 om gennemførelse af etableringsfri
 Naviglio ( sag C-421 /93 ), Città Convenienza Bergamo Srl hed og fri udveksling af tjenesteydelser for virksomhed
 mod Sindaco del Comune di Stezzano ( sag C-460/93 ), inden for engroshandelen ikke er til hinder for nationale
 Centro Italiano Mobili Srl mod Sindaco del Comune di bestemmelser om butikstid som dem , der omtvistes i
 Pineto ( sag C-461 /93 ), Il 3C Centro Convenienza Casa Srl hovedsagen .
 mod Sindaco del Comune di Roveredo in Piano ( sag
 C-462/93 ), Benelli Confezioni SNC mod Sindaco del 3 . Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en
 Comune di Capena ( sag C-464/93 ), M. Quattordici Srl mod informationsprocedure med hensyn til tekniske standar
 ---pagebreak--- Nr . C 294/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5 . 10 . 96
 der og forskrifter, som ændret ved Rådets direktiv Europæiske Fællesskaber af Den Italienske Republik ved
 88/182/EØF af 22 . marts 1988, finder ikke anvendelse professor Umberto Leanza, som befuldmægtiget, bistået af
 på nationale bestemmelser om butikstid som dem, der avvocato dello Stato Murizio Fiorilli, og med valgt adresse i
 omtvistes i hovedsagen . Luxembourg på den italienske ambassade, 5 , rue Marie
 Adelaide .
 (') EFT nr . C 312 af 18 . 11 . 1993 ,
 EFT nr . C 76 af 12 . 3 . 1994 ,
 EFT nr . C 392 af 31 . 12 . 1994 .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Kommissionens beslutning 6/31 l /EF af 10 . april 1996
 annulleres i det omfang, det deri er bestemt, at EUGFL
 ikke i henhold til afslutningen af de af Den Italienske
 Republik fremlagte regnskaber for udgifterne i regn
 skabsåret 1992 skal finansiere en udgift på i alt
 108 850 076 808 lire .
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Tredje Afdeling )
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 af 11 . juli 1996
 i sag C-397/95 P, Dimitrios Coussios mod Kommissionen — ( Offentlig oplagring af oksekød, særlig undersøgelse ,
 for De Europæiske Fællesskaber (') hvorved det blev konstateret a ) at kontrollen havde
 (»Appel — tjenestemænd — retskraft — åbenbart ugrundet været utilstrækkelig, og b ) at der var købt varer, der ikke
 appel«) kunne godkendes; udgifter: 54 927 174 194 lire )
 ( 96/C 294/02 )
 Italien har gjort gældende, at der ikke lovligt kan
 foretages fradrag med et fast beløb ( 10 % ), hvorved det
 (Processprog: fransk) bemærkes, at man har truffet en skønsmæssig afgørelse
 med hensyn til en korrektion med et fast beløb uden at
 I sag C-397/95 P, Dimitrios Coussios ved advokat Georgios holde sig til den adfærdsregel, der findes i bilag II, litra c ),
 Sakellaropoulos, angående appel af kendelse afsagt den i » guidelines « ( dok . VI/216/93-F.R. af 3 . juni 1993 ). En
 11 . oktober 1995 af De Europæiske Fællesskabers Ret i afgørelse på grundlag af et korrekt skøn over den
 Første Instans ( Fjerde Afdeling ) i sag T-302/94 , Coussios finansielle korrektions beløb skulle alt vel overvejet have
 mod Kommissionen ( Sml . Pers . II, s . 723 ), hvori der er givet en korrektion på ca . 5% .
 nedlagt påstand om annullation af kendelsen — den anden
 part i appelsagen er Kommissionen for De Europæiske — ( Offentlig oplagring af oksekød, ulovlige licitationspro
 Fællesskaber ( befuldmægtiget: Ana Maria Alves Vieira , cedurer med henblik på salg af interventionskød :
 bistået af advokat Denis Waelbroeck ) — har Domstolen 7 104 000 000 lire )
 ( Tredje Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, J.-P .
 Puissochet, og dommerne J. C. Moitinho de Almeida og C. Forordning ( EØF ) nr . 859/89 indeholder et udtrykkeligt
 Gulmann ( refererende dommer ); generaladvokat: D. Ruiz forbud mod indgivelse af mere end ét bud fra hver enkelt
 Jarabo Colomer; justitssekretær: R. Grass, den 11 . juli 1996 interesseret person på overtagelse af varer, der er i
 afsagt kendelse , hvis konklusion lyder således: offentlig oplagring. AIMA ( det italienske interventions
 organ ) har altid fulgt nævnte bestemmelse, og de
 1 . Appellen forkastes. registrerede tilbud kommer fra selskaber, der har for
 skellige kendetegn og selskabsformål . Det er normal
 praksis i Italien, at producentsammenslutningerne for
 2 . Appellanten betaler sagens omkostninger for Domsto deres medlemmer opretholder alle de praktiske kontak
 len .
 ter til de offentlige institutioner ( AIMA, Handelsminis
 teriet, Finansministeriet osv .). Denne praksis har ikke
 (') EFT nr . C 77 af 16 . 3 . 1996 . følger for tilbuddenes hemmelighed, lige som den heller
 ikke er et middel til dannelse af pressionsgrupper .
 Sammenslutningen har med andre ord blot et » post
 buds « funktion .
 — ( Dårligt udformet administrativ ordning og kontrolord
 ning for præmien for får/geder : 34 175 522 595 lire )
 Sag anlagt den 11 . juli 1996 af Den Italienske Republik mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Det kan fastslås, at for et flertal af de tilfælde, der blev
 ( Sag C-242/96 ) undersøgt under kontrolbesøget,' skyldtes forskellene —
 ( 96/C 294/03 ) der bliver ikke her tale om at tage hvert enkelt forhold op
 i detaljer — utilstrækkelig forberedelse hos det perso
 nale, der skal gennenføre kontrollen og utilstrækkeligt
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den kendskab til de gældende regler . Imidlertid har regio
 11 . juli 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De nerne afgivet forsikring om , at de er villlige til at uddanne


text:
7.12.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 305/23
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: F. Clotuche-
 den 24. september 2002 Duvieusart og H. Tserepa-Lacombe), angående en påstand om
 annullation af den i skrivelse af 14. juli 2000 indeholdte
 afgørelse fra udvælgelseskomitéen om ikke at optage sagsøge-
 i sag T-113/01, Veronica Sabbag mod Kommissionen for
 ren på den efter udvælgelsesprocedure KOM/R/A/01/1999
 De Europæiske Fællesskaber (1)
 udfærdigede reserveliste for midlertidigt ansatte, har Retten
 (Første Afdeling), sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf,
 (Tjenestemænd — ansættelse — udvælgelse af midlertidigt og dommerne N.J. Forwood og H. Legal; justitssekretær:
 ansatte — ikke-optagelse på reservelisten — medlemmerne fuldmægtig J. Palacio González, den 24. september 2002 afsagt
 af udvælgelseskomitéens sprogkundskaber — ligebehand- dom, hvis konklusion lyder således:
 ling)
 (2002/C 305/49) 1) Den i skrivelse til sagsøgeren af 14. juli 2000 indeholdte
 afgørelse fra udvælgelseskomitéen om ikke at opføre sagsøgeren
 på den efter udvælgelsesprocedure KOM/R/A/01/1999 udfær-
 (Processprog: fransk) digede reserveliste annulleres.
 2) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 I sag T-113/01, Veronica Sabbag, Bruxelles, ved avocats J.-N.
 Louis og V. Peere, og med valgt adresse i Luxembourg, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- (1 ) EFT C 317 af 10.11.2001.
 gede: F. Clotuche-Duvieusart og H. Tserepa-Lacombe), angåen-
 de en påstand om annullation af den i skrivelse af 14. juli
 2000 indeholdte afgørelse fra udvælgelseskomitéen om ikke at
 optage sagsøgeren på den efter udvælgelsesprocedure KOM/R/
 A/01/1999 udfærdigede reserveliste for midlertidigt ansatte,
 har Retten (Første Afdeling), sammensat af præsidenten, B.
 Vesterdorf, og dommerne N.J. Forwood og H. Legal; justitssek-
 retær: fuldmægtig J. Palacio González, den 24. september 2002 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 den 9. september 2002
 1) Den i skrivelse af 14. juli 2000 indeholdte afgørelse fra
 udvælgelseskomitéen om ikke at opføre sagsøgeren på den
 i sag T-182/00 DEP, Marco Pannella mod Europa-Parla-
 efter udvælgelsesprocedure KOM/R/A/01/1999 udfærdigede
 mentet (1)
 reserveliste annulleres.
 2) Kommissionen betaler sagens omkostninger. (Fastsættelse af sagsomkostninger)
 ( 1) EFT C 227 af 11.8.2001. (2002/C 305/51)
 (Processprog: italiensk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS I sag T-182/00 DEP, Marco Pannella, medlem af Europa-
 Parlamentet, med bopæl i Rom, ved avvocato P.A.M. Ferrari,
 den 24. september 2002 mod Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: H. Krück og
 A. Caiola), angående en begæring om fastsættelse af sagsom-
 kostninger i henhold til Rettens kendelse af 5. juli 2001,
 i sag T-182/01, Sophie Bachotet mod Kommissionen for
 Pannella mod Parlamentet (sag T-182/00, ikke offentliggjort),
 De Europæiske Fællesskaber (1) har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 den, R.M. Moura Ramos, og dommerne J. Pirrung og
 (Tjenestemænd — ansættelse — udvælgelse af midlertidigt A.W..H. Meij; justitssekretær: H. Jung, den 9. september 2002
 ansatte — ikke-optagelse på reservelisten — ligebehandling) afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 (2002/C 305/50)
 De sagsomkostninger, som Europa-Parlamentet skal betale sagsøge-
 ren til dækning af salær fastsættes til 8 000 EUR.
 (Processprog: fransk)
 (1 ) EFT C 285 af 7.10.2000.
 I sag T-182/01, Sophie Bachotet, hjælpeansat i Regionsudval-
 get, med bopæl i Bruxelles, ved avocats J.-N. Louis og V. Peere,


text:
8.7.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 192/25
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Kommissionens beslutning 2000/128/EF af 11. maj 1999 Det omhandlede vare- Tredimensionalt varemærke i
 om Italiens støtteordning for foranstaltninger til fordel for mærke: form af tabletter — Ansøgning
 beskæftigelsen, som er offentliggjort i EFT L 42 af nr. 949610
 15. februar 2000, annulleres;
 Vare eller tjenesteydelse: Varer i klasse 3 i Nice-arrange-
 — subsidiært annulleres artikel 1 og 2 i beslutningens disposi- mentet (navnlig vaske- og blege-
 tive del, for så vidt som de andre former for uddannelses- midler til vask og rensning af tøj;
 og arbejdsaftaler, som under nærværende sag godtgøres at præparater til rengøring, opvaske-
 være forenelige med fællesmarkedet, ikke er undtaget fra midler, sæbe, parfumerivarer, æte-
 erklæringen om uforenelighed; følgelig annulleres artikel 3 riske olier, kosmetiske præparater,
 i den dispositive del for så vidt angår de samme former hårvand, tandplejemidler)
 for uddannelses- og arbejdsaftaler, for så vidt som det
 uberettiget bestemmes, at den allerede udbetalte støtte skal Den for appelkammeret Undersøgerens afslag på registre-
 tilbagesøges; anfægtede afgørelse: ring
 — under alle omstændigheder tilpligtes Kommissionen at Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1,
 betale sagens omkostninger. litra b), i forordning nr. 40/94.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 dem, der allerede er gjort gældende i sag T-124/00 FAID
 Federdistribuzione m.fl. mod Kommissionen.
 Sag anlagt den 12. maj 2000 af Procter & Gamble
 Company mod Harmoniseringskontoret for det Indre
 Marked
 (Sag T-129/00)
 (2000/C 192/48)
 Sag anlagt den 12. maj 2000 af Procter & Gamble
 Company mod Harmoniseringskontoret for det Indre
 Marked
 (Processprog: engelsk)
 (Sag T-128/00)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 12. maj 2000 anlagt sag mod Harmoniseringskontoret for
 (2000/C 192/47) det Indre Marked af Procter & Gamble Company ved C.J.J.C.
 van Nispen og G. Kuipers, De Brauw Blackstone Westbroek,
 Haag, Nederlandene.
 (Processprog: engelsk)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 12. maj 2000 anlagt sag mod Harmoniseringskontoret for — Afgørelse R508/1999-1 af 8. marts 2000 fra Første
 det Indre Marked af Procter & Gamble Company ved C.J.J.C. Appelkammer ved Harmoniseringskontoret annulleres, for
 van Nispen og G. Kuipers, De Brauw Blackstone Westbroek, så vidt som det i afgørelsen antages, at varemærket ikke
 Haag, Nederlandene. opfylder betingelserne i artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning
 nr. 40/94.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 — Afgørelse R506/1999-1 af 8. marts 2000 fra Første
 Appelkammer ved Harmoniseringskontoret annulleres, for
 så vidt som det i afgørelsen antages, at varemærket ikke
 opfylder betingelserne i artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 nr. 40/94.
 Det omhandlede vare- Tredimensionalt varemærke i
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkost- mærke: form af tabletter — Ansøgning
 ninger. nr. 949990


text:
26.4.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 107/6
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 28. februar 2008 — Wineke Neirinck mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-17/07 P) (1)
 (Appel - personalesag - midlertidigt ansat - kontraktansat - Kontoret for Infrastruktur og Logistik i Bruxelles (OIB) - ansættelsesprocedure - afslag på ansøgning - annullationssøgsmål - erstatningssøgsmål)
 (2008/C 107/09)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Wineke Neirinck (ved avocats G. Vandersanden og L. Levi)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og D. Martin, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 14. november 2006, sag T-494/04, Neirinck mod Kommissionen, hvorved Retten forkastede appellantens påstande dels om annullation af Kommissionens afgørelser, hvorved appellanten fik afslag på sin ansøgning til en stilling som jurist i afdelingen for bygningspolitik i Kontoret for Infrastruktur og Logistik i Bruxelles (OIB), og hvorved en anden ansøger blev udnævnt til den nævnte stilling, dels om tilkendelse af erstatning — begrebet søgsmålsinteresse — begrundelsespligt — urigtig gengivelse af beviser — procedurefordrejning — tjenestens interesse og principperne om omsorgspligt og god forvaltningsskik
 Konklusion
 1)
 Dommen afsagt den 14. november 2006 af Retten i Første Instans, Neirinck mod Kommissionen, ophæves, for så vidt som Retten forkastede påstanden om den tilsidesættelse af begrundelsespligten, som Kommissionens afgørelse af 27. april 2004, hvorved appellanten blev underrettet om, at hun ikke havde bestået den mundtlige prøve i forbindelse med ansættelsesproceduren for kontraktansatte for stillingen som jurist i OIB's afdeling for bygningspolitik som kontraktansat, er behæftet med.
 2)
 I øvrigt forkastes appellen.
 3)
 Kommissionens afgørelse af 27. april 2004, hvorved appellanten blev underrettet om, at hun ikke havde bestået den mundtlige prøve i forbindelse med ansættelsesproceduren for kontraktansatte for stillingen som jurist i OIB's afdeling for bygningspolitik i Bruxelles, som kontraktansat, annulleres.
 4)
 I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 (1) EUT C 95 af 28.4.2007.


text:
8.3.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/3
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Bacardi- sammensat af præsidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelings-
 Martini SAS, Cellier des Dauphins mod Newcastle United formændene J.-P. Puissochet og M. Wathelet samt dommerne
 Football Company Ltd, at opnå en præjudiciel afgørelse C. Gulmann, A. La Pergola (refererende dommer), P. Jann,
 vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 59 (efter V. Skouris, F. Macken og N. Colneric, S. von Bahr og J.N. Cunha
 ændring nu artikel 49 EF), har Domstolen, sammensat af Rodrigues; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: fuld-
 præsidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene J.- mægtig M.-F. Contet, den 21. januar 2003 afsagt dom, hvis
 P. Puissochet og M. Wathelet samt dommerne C. Gulmann, konklusion lyder således:
 D.A.O. Edward, P. Jann (refererende dommer), V. Skouris,
 F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr og J.N. Cunha Rodrigues; 1) Artikel 11, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning
 generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: ekspeditionssekre- (EF) nr. 1655/2000 af 17. juli 2000 om det finansielle
 tær L. Hewlett, den 21. januar 2003 afsagt dom, hvis instrument for miljøet (Life) annulleres.
 konklusion lyder således:
 2) De gennemførelsesforanstaltninger til forordning nr. 1655/
 Den anmodning om præjudiciel afgørelse, der er fremsat ved kendelse 2000, der allerede er vedtaget på datoen for afsigelsen af denne
 afsagt den 28. juli 2000 af High Court of Justice (England & dom, berøres ikke af dommen.
 Wales), Queen’s Bench Division, afvises.
 3) Virkningerne af artikel 11, stk. 2, i forordning nr. 1655/
 2000 opretholdes fuldt ud, indtil Parlamentet og Rådet
 ( 1) EFT C 302 af 21.10.2000. har vedtaget nye bestemmelser om, hvilken udvalgsprocedure
 gennemførelsesbestemmelserne til forordningen er omfattet af.
 4) Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union
 betaler sagens omkostninger.
 DOMSTOLENS DOM
 (1 ) EFT C 355 af 9.12.2000.
 af 21. januar 2003
 i sag C-378/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Euro-
 pæiske Union ( 1)
 DOMSTOLENS DOM
 (»Komitologi — Rådets afgørelse 1999/468/EF om fastsæt-
 (Sjette Afdeling)
 telse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemfø-
 relsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen — kriterier for
 valget mellem de forskellige procedurer til vedtagelse af af 23. januar 2003
 gennemførelsesforanstaltningerne — retsvirkninger — be-
 grundelsespligt — delvis annullation af Europa-Parlamen- i de forenede sager C-421/00, C-426/00 og C-16/01,
 tets og Rådets forordning (EF) nr. 1655/2000 om det Renate Sterbenz og Paul Dieter Haug (anmodninger om
 finansielle instrument for miljøet (Life)« præjudiciel afgørelse indgivet af Unabhängiger Verwal-
 tungssenat für Kärnten, Unabhängiger Verwaltungssenat
 (2003/C 55/05) Wien og Verwaltungsgerichtshof) ( 1)
 (Processprog: fransk) (»Tilnærmelse af lovgivninger — artikel 28 EF og 30 EF —
 direktiv 79/112/EØF — mærkning og præsentation af
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- levnedsmidler«)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (2003/C 55/06)
 I sag C-378/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- (Processprog: tysk)
 ber (befuldmægtiget: D. Maidani) mod Europa-Parlamentet
 (befuldmægtigede: C. Pennera og M. Moore) og Rådet for (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 Den Europæiske Union (befuldmægtigede: J.-P. Jacqué og gjort i Samling af Afgørelser)
 G. Houttuin) støttet af Det Forenede Kongerige Storbritannien
 og Nordirland (befuldmægtiget: G. Amodeo, bistået af
 M. Hoskins) angående en påstand om annullation af Europa- I de forenede sager C-421/00, C-426/00 og C-16/01, angående
 Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1655/2000 af anmodninger, som Unabhängiger Verwaltungssenat für Kärn-
 17. juli 2000 om det finansielle instrument for miljøet (Life) ten (Østrig), Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Østrig) og
 (EFT L 192, s. 1), for så vidt som den foreskriver, at Verwaltungsgerichtshof (Østrig) i medfør af artikel 234 EF har
 gennemførelsesforanstaltningerne til Life-programmet skal indgivet til Domstolen for i de for nævnte retter verserende
 vedtages efter forskriftsproceduren i artikel 5 i Rådets afgørelse straffesager mod Renate Sterbenz (sag C-421/00), og Paul
 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere Dieter Haug (sagerne C-426/00 og C-16/01) at opnå en
 vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillæg- præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 28 EF
 ges Kommissionen (EFT L 184, s. 23), har Domstolen, og 30 EF samt af Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december
 ---pagebreak--- C 55/4 DA Den Europæiske Unions Tidende 8.3.2003
 1978 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ordning af love og administrative bestemmelser vedrørende
 mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse
 om reklame for sådanne levnedsmidler (EFT 1979 L 33, s. 1), af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter (EFT
 som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/4/ L 395, s. 33), som ændret ved Rådets direktiv 92/50/EØF af
 EF af 27. januar 1997 (EFT L 43, s. 21), har Domstolen (Sjette 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved
 Afdeling), sammensat af formanden for Anden Afdeling, indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (EFT L 209, s. 1),
 R. Schintgen, som fungerende formand for Sjette Afdeling, og samt af Rådets direktiv 93/37/EØF af 14. juni 1993 om
 dommerne V. Skouris, F. Macken, N. Colneric og J.N. Cunha samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af
 Rodrigues (refererende dommer); generaladvokat: L.A. Geel- offentlige bygge- og anlægskontrakter (EFT L 199, s. 54),
 hoed; justitssekretær: R. Grass, den 23. januar 2003 afsagt har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af fungerende
 dom, hvis konklusion lyder således: formand for Sjette Afdeling, C. Gulmann, og dommerne
 V. Skouris, F. Macken, N. Colneric og J.N. Cunha Rodrigues
 Artikel 2, stk. 1, litra b), og artikel 15, stk. 1 og 2, i Rådets (refererende dommer); generaladvokat: C. Stix-Hackl; justits-
 direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978 om tilnærmelse af sekretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 23. januar 2003
 medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler, som
 ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/4/EF af 1) Rådets direktiv 93/37/EØF af 14. juni 1993 om samordning
 27. januar 1997, er til hinder for en ordning som den, der er fastsat af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige
 ved § 9, stk. 1 og 3, i Bundesgesetz über den Verkehr mit bygge- og anlægskontrakter er ikke til hinder for nationale
 Lebensmitteln, Verzehrprodukten, Zusatzstoffen, kosmetischen Mit- bestemmelser, som forbyder en ændring, indtrådt efter indgivel-
 teln und Gebrauchsgegenständen (Lebensmittelgesetz 1975) (for- sen af buddene, af sammensætningen af en sammenslutning af
 bundslov om markedsføring af levnedsmidler, konsumvarer, tilsæt- entreprenører, som deltager i et udbud med henblik på
 ningsstoffer, kosmetiske midler og almindelige forbrugsartikler), som indgåelse af en offentlige bygge- og anlægskontrakt eller en
 indeholder et generelt forbud mod, at levnedsmidler ved mærkningen koncessionskontrakt om offentlige bygge- eller anlægsarbejder.
 eller præsentationen forsynes med angivelser vedrørende sundheden,
 medmindre der er indhentet forudgående tilladelse hertil. 2) Hvis en beslutning, som er truffet af en ordregivende myndighed,
 skader de rettigheder, fællesskabsretten tillægger en sammen-
 slutning af entreprenører inden for rammerne af en procedure
 ( 1) EFT C 28 af 27.1.2001.
 for indgåelse af en offentlig kontrakt, skal denne sammenslut-
 ning have adgang til de klageprocedurer, som er fastsat i Rådets
 direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning
 af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen
 af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige
 indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved
 DOMSTOLENS DOM Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning
 af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelses-
 (Sjette Afdeling) aftaler.
 af 23. januar 2003
 (1 ) EFT C 150 af 19.5.2001.
 i sag C-57/01, Makedoniko Metro og Michaniki AE mod
 Elliniko Dimosio (anmodning om præjudiciel afgørelse
 indgivet af Dioikitiko Efeteio Athinon) (1)
 (»Offentlige bygge- og anlægskontrakter — regler for delta-
 DOMSTOLENS DOM
 gelse — sammenslutning af entreprenører, der afgiver bud —
 ændring af sammenslutningens sammensætning — forbud
 fastsat i udbudsbetingelserne — forenelighed med fælles- (Sjette Afdeling)
 skabsretten — klage«)
 af 30. januar 2003
 (2003/C 55/07)
 i sag C-226/01, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 (Processprog: græsk) skaber mod Kongeriget Danmark ( 1)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (»Traktatbrud — kvaliteten af badevand — ukorrekt gen-
 gjort i Samling af Afgørelser) nemførelse af direktiv 76/160/EØF«)
 (2003/C 55/08)
 I sag C-57/01, angående en anmodning, som Dioikitiko Efeteio
 Athinon (Grækenland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet (Processprog: dansk)
 til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
 Makedoniko Metro og Michaniki AE mod Elliniko Dimosio, at
 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af I sag C-226/01, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om sam- ber (befuldmægtiget: H. C. Støvlbæk) mod Kongeriget


text:
C 200/8 DA Den Europæiske Unions Tidende 23.8.2003
 Med sin analyse tilsidesatte Kommissionen sin pligt til — 2. Er det afgørende for klassificeringen, om produktet
 forud for sin påstand om overbetaling og overfinanciering ifølge brugsanvisningen skal oprøres i vand eller
 — at tage højde for de støtteberettigede projekters faktiske yoghurt? Eller er dets tilstand ved indførslen afgø-
 omkostninger samt den faktiske tilsvarende medfinancie- rende?
 ring og de korrekte valutaberegninger fra de irske myndig-
 heders side, før den besluttede, hvorvidt Irland havde
 tilsidesat den Europæiske Socialfonds financieringsgrænse 3. Såfremt Domstolen antager, at det omhandlede
 på 75 %. produkt er et lægemiddel, dog således at det fortsat
 skal betragtes som et levnedsmiddel i de medlems-
 2. Det gøres gældende, at Kommissionens undladelse af at stater, hvor det hidtil var klassificeret som sådan,
 acceptere sagsøgerens forklaringer i dette tilfælde svarer til opstår der for den forelæggende ret de spørgsmål,
 en tilsidesættelse af en grundlæggende retsregel, der som danner grundlag for spørgsmål B VI, sammen-
 vedrører administrationen af strukturfondene, og af de holdt med B III; med henvisning til de nævnte
 principper, Kommissionen identificerede inden for spørgsmål anmodes om en besvarelse af disse.
 rammerne af beslutningen.
 3. Det gøres gældende, at den af Kommissionen valgte 4. Såfremt »lactobact omni FOS« er et levnedsmiddel
 tilgangsvinkel er fuldstændig uforholdsmæssig i forhold (kosttilskud), er der da tale om et nyt levnedsmiddel
 til det mål, man søgte at opnå, når henses til den som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets
 vedvarende virkning af de omtvistede projekter og beskaf- forordning (EF) nr. 258/97 af 27. januar 1997 om
 fenheden af modtagerne i projektet. En sådan tilgangs- nye levnedsmidler og nye levnedsmiddelingredienser
 vinkel svarer i realiteten til, at der pålægges en sanktion (EFT L 43, s. 1, herefter »levnedsmiddelforord-
 under omstændigheder, hvor modtageren ikke har gjort ningen«)? Hvordan er forholdet mellem de forskellige
 sig skyldig i nogen forseelse. retsgrundlag?
 4. Endelig gøres det gældende, at Kommissionens tilgangs-
 vinkel tilsidesætter retssikkerhedsprincippet og princippet B Såfremt de ovenfor i punkt A anførte (klassificerin-
 om beskyttelsen af den berettigede forventning. gs)spørgsmål — som hidtil — ikke skal afgøres af EF-
 Domstolen, men af de nationale retter, anmodes samtidig
 om bidrag til at kunne foretage en korrekt vurdering af de
 under punkt A 2 anførte spørgsmål ud fra en fællesskabs-
 retlige betragtning, i det omfang fællesskabsretten har
 betydning for disse.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Der opstår endvidere følgende spørgsmål:
 afsagt den 7. maj 2003 af Oberverwaltungsgericht für das
 Land Nordrhein-Westfalen i forvaltningsretssagen HLH
 Warenvertriebs GmbH mod Forbundsrepublikken Tysk- I a) Skal en klassificering af det omtvistede produkt
 land, intervenient: det offentliges repræsentant ved Ober- foretages ifølge artikel 2, stk. 1 og 2, jf. stk. 3,
 verwaltungsgericht i delstaten Nordrhein-Westfalen litra d), i Europa-Parlamentets og Rådets forord-
 ning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om
 generelle principper og krav i fødevarelovgiv-
 (Sag C-211/03)
 ningen, om oprettelse af Den Europæiske Føde-
 varesikkerhedsautoritet og om procedurer
 (2003/C 200/14) vedrørende fødevaresikkerhed, EFT L 31, s. 1,
 (herefter »grundforordningen«), eller — efter
 gennemførelsesperiodens udløb — ifølge
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/
 Ved kendelse afsagt den 7. maj 2003, indgået til Domstolens 46/EF af 10. juni 2002 om indbyrdes tilnær-
 Justitskontor den 15. maj 2003, har Oberverwaltungsgericht melse af medlemsstaternes lovgivninger om
 für das Land Nordrhein-Westfalen i forvaltningsretssagen HLH kosttilskud, EFT L 183, s. 51, (herefter »kosttil-
 Warenvertriebs GmbH mod Forbundsrepublikken Tyskland, skudsdirektivet«), og i givet fald ifølge hvilke
 intervenient: det offentliges repræsentant ved Oberverwaltungs- afsnit af direktivet?
 gericht i delstaten Nordrhein-Westfalen, forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 af følgende spørgsmål: b) Såfremt grundforordningens artikel 2, stk. 1
 og 2, jf. stk. 3, litra d), finder anvendelse, opstår
 A 1. Er det omtvistede produkt der følgende spørgsmål: Er det korrekt, at det
 ikke længere er afgørende, hvilket (objektivt)
 formål produktet overvejende har, men at et
 »Lactobact omni FOS« produkt, der opfylder betingelserne for klassifi-
 cering både som levnedsmiddel og som læge-
 et levnedsmiddel (eventuelt et kosttilskud) eller et middel, retligt betragtet altid — alene — er et
 lægemiddel? Er denne konstatering bindende i samt- lægemiddel? I hvilket omfang er dets art — og
 lige medlemsstater? det konkrete produkt — herved af betydning?
 ---pagebreak--- 23.8.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 200/9
 II Hvad er definitionen af begrebet »farmakologisk virk- afslås, uden at det er i strid med fællesskabsretten,
 ning«, der er væsentlig for produktets klassificering fordi der ifølge den tyske klassificeringsordning er
 — bl.a. ifølge grundforordningens artikel 2, stk. 1 tale om et lægemiddel, mens produktet kan bringes i
 og 2, jf. stk. 3, litra d)? omsætning i fremstillingsmedlemsstaten som levneds-
 middel? Er det i overensstemmelse med fællesskabs-
 Er især betingelsen med hensyn til sundhedsrisiko et retten, navnlig med artikel 28 og 30 EF, såfremt
 led i denne definition? bestemmelsen i § 47 a LMBG ikke anvendes analogt
 på sådanne lægemidler? I benægtende fald: Kan den
 tyske stat fritages fra en eventuel forpligtelse til via
 III Har den opfattelse, som EF-Domstolen gav udtryk de tyske domstole at træffe en generel beslutning
 for i dom af 30. november 1983, sag 227/82, van ifølge § 47 a i LMBG (analogt) uden at handle i strid
 Bennekom, Sml. s. 3883, præmis 39, angående en med fællesskabsretten, idet staten eller den
 generel vurdering af vitaminpræparater, at der skal myndighed, der har kompetence med hensyn til
 være muligt at indføre et omsætningsegnet produkt, levnedsmidler, men ikke lægemidler, fremsætter indsi-
 der i fremstillingsmedlemsstaten kan i bringes i gelse om, at der ikke kan udstedes en generel beslut-
 omsætning som levnedsmiddel ved meddelelse af en ning ifølge § 47 a i LMBG (analogt), da der efter det
 markedsføringstilladelse, selv om produktet i modta- tyske system er tale om et lægemiddel,
 gelsesstaten betragtes som lægemiddel, når en
 markedsføringstilladelse er forenelig med kravene
 om beskyttelse af sundheden, også for probiotiske
 a) grundet den kompetente myndigheds manglende
 produkter som det foreliggende, og fastholder EF-
 kompetence til at udstede generelle beslutninger
 Domstolen sin opfattelse under hensyn til senere
 ifølge § 47 a i LMBG også for lægemidler,
 fællesskabsret?
 IV a) Såfremt begrebet »sundhedsrisiko« i spørgsmål II b) som følge af manglende tilladelse til markeds-
 eller III eller i forbindelse med anden relevant føring som lægemiddel?
 fællesskabsret, f.eks. artikel 28 og 30 EF, er af
 betydning, spørges: Skal det såkaldte Upper-
 Safe-Level lægges til grund, eller skal niveauet VII For det tilfælde, at det omhandlede produkt henset til
 sænkes, f.eks. fordi de pågældende stoffer alle- EF-Domstolens besvarelse skal betragtes som levneds-
 rede optages gennem næringen, og/eller fordi middel (evt. også som kosttilskud), men slet ikke
 der — i hvert fald ved længere tids optagelse som lægemiddel, opstår der spørgsmål om anvende-
 — kan være behov for at tage hensyn til ligheden af levnedsmiddelforordningen, der har
 forskellige forbrugergrupper og deres varierende forrang i forhold til § 47 a i LMBG, og herunder
 grad af følsomhed? om denne anvendelighed udelukker retsbeskyttelses-
 interessen i det foreliggende søgsmål. Retten spørger
 derfor:
 b) Er en — individuel — fastsættelse af et Upper-
 Safe-Level, og i givet fald domstolenes — indi-
 viduelle — sænkning af niveauet, hvorved der
 Hvorledes skal udtrykket »som ikke hidtil har været
 efter national ret alene kan foretages en
 anvendt ... i nævneværdigt omfang« i levnedsmiddel-
 begrænset efterprøvelse af de fagmyndighe-
 forordningens artikel 1, stk. 2, fortolkes? Er det
 dernes skønsmargin, i strid med fællesskabs-
 tilstrækkeligt, at et probiotikum, kaldet
 retten?
 Ecologik 316, som svarer til det omtvistede produkt,
 i det nederlandske Statstidende af 16. februar 1995
 V a) Er det af betydning for muligheden for at kunne blev erklæret handelsegnet, og at det fremgår af
 markedsføre et produkt som levnedsmiddel faktura af 20. maj 1996, at sagsøgeren modtog en
 (kosttilskud) i Tyskland, der lovligt er markeds- leverance af Ecologic 326, eller hvilke betingelser
 ført som levnedsmiddel i mindst én anden skal mindst være opfyldt for at kunne antage, at
 medlemsstat, at de kompetente tyske myndig- anvendelsen hidtil har haft et nævneværdigt omfang
 heder indholdsmæssigt giver udtryk for, at der i den betydning, hvori dette udtryk anvendes i
 »ikke er et ernæringsmæssigt behov« for dette levnedsmiddelforordningens artikel 1, stk. 2? Hvortil
 produkt i Tyskland? refererer udtrykket »ikke hidtil«?
 b) I bekræftende fald: Er det skøn, som tilkommer VIII Såfremt EF-Domstolen ikke selv besvarer de under
 myndigheden i henhold til national ret, og som punkt A anførte spørgsmål, kan den nationale ret da
 alene er undergivet en begrænset efterprøvelse forelægge spørgsmål om klassificering af produkter
 ved domstolene, i overensstemmelse med fælles- eller naturvidenskabelige eller metodiske spørgsmål
 skabsretten? for Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, og
 i hvilket omfang er dennes afgørelser i givet fald
 VI Såfremt EF-Domstolen besvarer spørgsmålene under bindende for den nationale ret? Findes der en adgang
 punkt III om van Bennekom-dommen bekræftende, til efterprøvelse (evt. en efterprøvelsespligt) for så
 og der her i sagen ikke foreligger uforenelighed med vidt angår afgørelserne alene for Fællesskabets retsin-
 kravene til beskyttelsen af sundheden, spørges: Hvor- stanser eller tillige gennem den forelæggende natio-
 ledes kan kravet på meddelelse af en markedsførings- nale ret?
 tilladelse gennemtvinges? Kan den generelle beslut-
 ning ifølge § 47 a i LMBG, som der er ansøgt om,


text:
22.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/1
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 2. februar 2006
 i sag C-143/05, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2002/84/EF - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2006/C 96/01)
 Processprog: nederlandsk
 I sag C-143/05, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 29. marts 2005, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: K. Simonsson og W. Wils) mod Kongeriget Belgien (befuldmægtiget: M. Wimmer), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Makarczyk, og dommerne R. Schintgen og J. Klučka (refererende dommer); generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær: R. Grass, den 2. februar 2006 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/84/EF af 5. november 2002 om ændring af direktiverne om sikkerhed til søs og om forebyggelse af forurening fra skibe, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 2)
 Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 143 af 11.6.2005.


text:
29.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/39
 Sag anlagt den 5. juni 2006 — Regione Siciliana mod Kommissionen
 (Sag T-156/06)
 (2006/C 178/70)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Regione Siciliana (ved Avvocato dello Stato Paolo Gentili)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede beslutning annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den foreliggende sag er rettet mod Kommissionens beslutning K (2006) 1171 af 23. marts 2006 vedrørende en nedsættelse af Den Europæiske Socialfonds (ESF) bidrag, som var indrømmet ved beslutning K (95) 2194 af 28. september 1995, senest ændret ved beslutning K (2000) 2862 af 26. januar 2001, til et operationelt program i regionen Sicilien som en del af EF-støtterammen for strukturinterventioner under mål 1 i Italien i perioden 1994-1999. Denne beslutning er ligeledes genstand for sag T-154/06, Italien mod Kommissionen (1).
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er enslydende med dem, der er gjort gældende i ovennævnte sag.
 (1) Endnu ikke offentliggjort i EU-tidende.


text:
25.1.2003 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 19/19
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ifølge Kommissionen er Det Forenede Kongeriges myndigheder
 forpligtet til i god tid at iværksætte de procedurer, som er Artikel 249 EF, hvorefter et direktiv er bindende for enhver
 nødvendige for gennemføre direktiv 1999/31/EF i national ret, medlemsstat med hensyn til det tilsigtede mål, indebærer, at
 således at denne proces er afsluttet inden for den fastsatte frist, medlemsstaterne har pligt til at gennemføre direktiver i
 uanset disse procedurers art, og at underrette Kommissionen national ret inden udløbet af den herfor fastsatte frist. Fristen
 herom. er udløbet den 1. januar 1990, uden at Det Forenede Kongerige
 Storbritannien og Nordirland har truffet de foranstaltninger,
 der er nødvendige for gennemførelsen af det af Kommissionen
 Eftersom Det Forenede Kongerige ikke har underrettet Kom- anførte direktiv.
 missionen om de bestemmelser, der er vedtaget for at efterkom-
 me direktivet fuldstændig, og eftersom Kommissionen ikke er
 i besiddelse af andre oplysninger, der gør den i stand til at
 fastslå, at Det Forenede Kongerige har vedtaget de nødvendige (1 ) EFT L 194 af 25.7.1975, s. 23.
 (2 ) EFT L 42 af 12.2.1987, s. 43.
 bestemmelser, er Kommissionen berettiget til at antage, at
 Det Forenede Kongerige endnu ikke har vedtaget sådanne
 bestemmelser, og at det således har tilsidesat sine forpligtelser
 i henhold til direktivet.
 ( 1) EFT L 182 af 16.7.1999, s. 1.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 21. november 2002 af Cour administrative
 (Storhertugdømmet Luxembourg) i sagen Johanna Maria
 Sag anlagt den 22. november 2002 af Kommissionen for Delahaye, gift Boor, mod Ministre de la fonction publique
 De Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongeri- et de la réforme administrative
 ge Storbritannien og Nordirland
 (Sag C-424/02) (Sag C-425/02)
 (2003/C 19/33)
 (2003/C 19/34)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. no-
 vember 2002 anlagt sag mod Det Forenede Kongerige Storbri-
 tannien og Nordirland af Kommissionen for De Europæiske Ved dom afsagt den 21. november 2002, indgået til Domsto-
 Fællesskaber ved X. Lewis og M. Konstantinidis, som befuld- lens Justitskontor den 25. november 2002, har Cour admi-
 mægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg. nistrative (Storhertugdømmet Luxembourg) i sagen Johanna
 Maria Delahaye, gift Boor, mod Ministre de la fonction
 publique et de la réforme administrative forelagt De Europæi-
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: ske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel
 afgørelse af følgende spørgsmål:
 1) Det fastslås, at Det Forenede Kongerige Storbritannien og
 Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 75/439/EØF af 16. juni
 1975, der bestemmer, at medlemsstaterne træffer de I tilfælde af overførsel af en virksomhed fra en forening, som
 nødvendige foranstaltninger for at prioritere behandling opererer uden gevinst for øje og med status som privatretlig
 af olieaffald ved genanvendelse (1), som ændret ved Rådets juridisk person, til staten, er det da i henhold til bestemmelserne
 direktiv 87/101/EØF af 22. december 1986 om ændring i ovennævnte bestemte direktiver 77/187/EØF (1), 98/50/EF ( 2)
 af direktiv 75/439/EØF om bortskaffelse af olieaffald ( 2), og 2001/23/EF (3) tilladt sidstnævnte som erhverver kun at
 idet det ikke har vedtaget de love og administrative overtage overdragerens rettigheder og forpligtelser, i det
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme omfang disse er forenelige med statens egne offentligretlige
 direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har regler, navnlig på området for aflønning, hvor de nærmere
 underrettet Kommissionen herom. vilkår og beløb er fastsat ved storhertugelig anordning, idet
 status som offentligt ansat i øvrigt indebærer lovbestemte
 2) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland fordele for de pågældende ansatte, bl.a. med hensyn til
 tilpligtes at betale sagens omkostninger. karriereforløb og sikkerhed i ansættelsen, og at de pågældende
 ---pagebreak--- C 19/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25.1.2003
 ansatte i tilfælde af uenighed vedrørende »væsentlige ændrin- derfor ikke kan tages i betragtning. Revisionsrettens
 ger« af arbejdsforholdet i henhold til direktivernes artikel 4, afgørelse på dette punkt annulleres, og Domstolen træffer
 stk. 2, bevarer retten til at kræve, at arbejdsforholdet ophæves enhver heraf følgende foranstaltning.
 ifølge de detaljerede regler i den pågældende bestemmelse?
 — Domstolen tilvejebringer de dokumenter, der var indgivet
 ved udløbet af den i meddelelsen fastsatte frist, og som
 ( 1) Rådets direktiv 77/187/EØF af 14.2.1977 om tilnærmelse af bekræfter, hvad appellanten har anført med hensyn til
 medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes Hervé’s kvalifikationer.
 rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder, bedrifter
 eller dele af bedrifter (EFT L 61 af 5.3.1977, s. 26).
 ( 2) Rådets direktiv 98/50/EF af 29.6.1998 om ændring af direktiv
 77/187/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning
 — Det fastslås under alle omstændigheder, at hans kvalifika-
 om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med tioner ikke er i overensstemmelse med dem, der objektivt
 overførsel af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter (EFT kan udledes af meddelelsen om udvælgelsen, hvorfor
 L 201 af 17.7.1998, s. 88). Hervé’s udnævnelse annulleres, og Domstolen træffer
 ( 3) Rådets direktiv 2001/23/EF af 12.3.2001 om tilnærmelse af enhver heraf følgende foranstaltning.
 medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes
 rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller
 bedrifter eller af dele af virksomheder eller bedrifter (EFT L 82 af — Såfremt appellanten er den eneste, hvis ansøgning er
 22.3.2001, s. 16). egnet, som opfylder kvalifikationskravene, og som har
 vist interesse for stillingen som Revisionsrettens general-
 sekretær, fastslås det, at appellanten har ret til at blive
 udnævnt til generalsekretær, idet meddelelsen ikke inde-
 holder bestemmelser, hvorefter Revisionsretten havde et
 skøn med hensyn til udnævnelsen af ansøgere, der fandtes
 egnede.
 — Det fastslås, at appellanten har ret til at få godtgjort de
 udgifter og omkostninger, han har afholdt, og til at få
 Appel iværksat den 25. november 2002 af Giuseppe Di erstattet den skade, han har lidt som følge af, at han ikke
 Pietro til prøvelse af kendelse afsagt den 27. september blev udnævnt i stillingen.
 2002 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 (Tredje Afdeling) i sag T-254/01, Giuseppe Di Pietro mod
 Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-427/02 P) Anbringender og væsentligste argumenter
 (2003/C 19/35)
 Appellanten har anfægtet, at Retten fastslog, at det var
 åbenbart, at sagen måtte afvises, og at Retten gav Revisionsret-
 ten medhold i, at hans skrivelse af 2. august 2001 ikke kan
 betragtes som en klage.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 25. no-
 vember 2002 iværksat appel af Giuseppe Di Pietro ved
 avvocato Giuseppe Monforte, Messina, til prøvelse af kendelse Ifølge Retten har appellanten i sin skrivelse af 2. august 2001
 afsagt den 27. september 2002 af De Europæiske Fællesskabers ikke anfægtet lovligheden af den afgørelse, som forvolder ham
 Ret i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-254/01, Giuseppe skade, og søger heller ikke på nogen måde en mindelig løsning
 Di Pietro mod Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber. med hensyn til hans krav, men har blot stillet en række
 spørgsmål og krævet udleveret forskellige dokumenter. Ifølge
 Retten kan ovennævnte skrivelse derfor ikke betragtes som en
 klage som omhandlet i vedtægtens artikel 90, stk. 2.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 — Domstolen tilvejebringer dokumenterne, der vedrører de
 ansøgere, som fandtes egnede til at deltage i udvælgelsen. Appellanten har gjort gældende, at Retten ikke har ret i, at
 hans skrivelse af 2. august 2001 også indeholder et krav om,
 at der handles.
 — Det fastslås, at de kvalifikationer, der fremgår af dokumen-
 terne, ikke er i overensstemmelse med dem, der objektivt
 kan udledes af meddelelsen om udvælgelse, og at de
 ansøgninger, der ikke opfylder de pågældende krav,


text:
22.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/1
 Appel iværksat den 28. november 2005 af Ricosmos BV til prøvelse af dom afsagt den 13. september 2005 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Første Afdeling) i sag T-53/02 Ricosmos mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-420/05 P)
 (2006/C 96/02)
 Processprog: nederlandsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 28. november 2005 iværksat appel af Ricosmos BV ved J.J.M. Hertoghs og J.H. Peek, Advokatkontoret Hertoghs — advokatbistand og skatterådgivning, Parkstraat 8 (4818 SK) Breda, Nederlandene, til prøvelse af dom afsagt den 13. september 2005 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Første Afdeling) i sag T-53/02, Ricosmos B.V. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling, og der gives appellanten medhold.
 —
 Dommen afsagt af Retten i Første Instans den 13. september 2005 ophæves.
 —
 Den for Retten i Første Instans nedlagte påstand om annullation af Kommissionens beslutning REM09/00 af 16. november 2001, hvori den fastslog, at fritagelse for importafgift ikke var berettiget for så vidt angår sagsøgeren, tages til følge.
 —
 Subsidiært hjemvises sagen til Retten i Første Instans.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i begge instanser.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Til støtte for sin appel til prøvelse af ovennævnte dom har appellanten fremsat følgende anbringender:
 1.
 Appellanten har gjort gældende, at Retten har anlagt en urigtig eller i hvert fald for restriktiv fortolkning af gennemførelsesforordningens (1) artikel 905-909 vedrørende proceduren for fritagelse for eller godtgørelse af importafgift. Retssikkerhedsprincippet kræver nemlig, at Ricosmos' retlige situation er forudsigelig i en konkret sammenhæng. Dette var ikke tilfældet i den foreliggende sag ifølge Ricosmos, fordi den ikke fik underretning om, at proceduren blev stillet i bero. Retten har desuden anlagt en alt for snæver opfattelse af begrebet retten til kontradiktion ved at foretage en for snæver fortolkning af retten til aktindsigt i alle sagens akter i rette tid (såvel i de nationale toldmyndigheders sagsakter som i Kommissionens).
 2.
 Rettens afgørelse er ifølge appellanten desuden ikke i overensstemmelse med fællesskabsretten. Appellanten har gjort gældende, at retssikkerhedsprincippet ligeledes indebærer, at de kriterier, der lægges til grund for afgørelsen af, om der foreligger urigtigheder eller åbenbar forsømmelighed, skal være klare og præcise. Allerede som følge af, at begrebet åbenbar forsømmelighed i sig selv er relativt omfattende, bør disse kriterier fortolkes indskrænkende og fra sag til sag. Forsømmeligheden skal være åbenlys og fundamental, men der skal ligeledes være årsagssammenhæng mellem denne forsømmelighed og en bestemt konkret situation. Retten har desuden i den foreliggende sag dels — med urette — tillagt såvel lovgivningens komplekse karakter og appellantens modsvarende erfaring for ringe eller ingen betydning, dels fortolket en række krav, der påhvilede appellanten, urigtigt eller i det mindste for formalistisk.
 3.
 Appellanten har videre gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat proportionalitetsprincippet, men at også Retten i det mindste har tillagt nye faktiske omstændigheder, hvoraf det fremgår, at der ikke skulle betales importafgift, for ringe betydning.
 4.
 Appellanten har endelig anført, at Retten på fejlagtig eller i det mindste på ufuldstændig vis har fastlagt de faktiske omstændigheder, der ligger til grund for sagen.
 (1) Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2.7.1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF- toldkodeks (EFT L 253, s. 1).


text:
25.10.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 272/27
 Sag anlagt den 2. juli 2008 — Global Digital Disc mod Kommissionen
 (Sag T-259/08)
 (2008/C 272/53)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Global Digital Disc GmbH & Co. KG (Ottendorf-Okrilla, Tyskland) (ved Rechtsanwalt D. Ehle)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale en erstatning til sagsøgeren på 8 025 495,25 EUR med tillæg af renter på 8 % fra den 1. januar 2008.
 —
 Det fastslås, at Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber endvidere skal betale erstatning til sagsøgeren for det tab, selskabet har lidt fra den 1. januar 2008, og som det stadig lider, med tillæg af renter.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen skal betale erstatning for den skade, selskabet har lidt, idet Kommissionen ikke har fastsat en midlertidig og endelig antidumpingtold på importen af compactdiske til indspilning (»CD-R«) med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Hongkong og Malaysia, og idet den har afsluttet antidumpingproceduren vedrørende denne import ved afgørelse af 3. november 2006 (1).
 Sagsøgeren er et selskab, der er etableret i Tyskland, og som fremstiller CD-R og DVD-R.
 Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål gjort gældende, at Kommissionens administrative og retlige handlinger under, før og efter afslutningen af antidumpingproceduren vedrørende importen af CD-R med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Hongkong og Malaysia, i flere henseender og tilstrækkeligt kvalificeret har tilsidesat de bestemmelser, som primært finder anvendelse på området for antidumping, og som indeholder rettigheder for sagsøgeren. Sagsøgeren har endvidere anført, at Kommissionens tilstrækkeligt kvalificerede tilsidesættelser af retsregler, har medført et væsentligt tab for selskabet. Det har endelig gjort gældende, at der foreligger en direkte årsagsforbindelse mellem de kvalificerede tilsidesættelser af rettigheder og det tab, der allerede er lidt, og som vil blive lidt.
 (1) Kommissionens afgørelse af 3.11.2006 om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af compactdiske til indspilning (CD-R) med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Hongkong og Malaysia (EUT L 305, s. 15).


text:
30.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/3
 DOMSTOLENS DOM
 (Første Afdeling)
 af 24. februar 2005
 i sag C-300/02, Den Hellenske Republik mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (EUGFL - markafgrøder - forordning (EØF) nr. 729/70 - artikel 5, stk. 2, litra c) - uoverensstemmelse mellem årsopgørelsen for udgifter og de støtteberettigede udgifter - frist på 24 måneder - tilbageholdelse af støtten til landbrugere)
 (2005/C 106/04)
 Processprog: græsk
 I sag C-300/02, angående et annullationssøgsmål i henhold til artikel 230 EF, anlagt den 21. august 2002, Den Hellenske Republik ved I. Chalkias og G. Kanellopoulos, som befuldmægtigede, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Kondou-Durande, som befuldmægtiget, bistået af N. Korogiannakis, Dikigoros har Domstolen (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne K. Lenaerts, N. Colneric (refererende dommer), E. Juhász og M. Ilešič; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den 24. februar 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kommissionens beslutning 2002/524/EF af 26. juni 2002 om at udelukke visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, fra EF-finansiering, annulleres, for så vidt som den udelukker udgifter, som Den Hellenske Republik har afholdt før den 20. august 1999 inden for sektoren for markafgrøder, fra EF-finansiering, i det omfang de pågældende udgifter er omfattet af korrektionen på grund af uoverensstemmelsen mellem de anmeldte udgifter og de støtteberettigede arealer.
 2)
 I øvrigt frifindes Kommissionen.
 3)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 247 af 12.10.2002.


text:
7.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/17
 Appel iværksat den 15. april 2014 af Rådet for Den Europæiske Union til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 29. januar 2014 i sag T-528/09, Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-193/14 P)
 2014/C 212/19
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Rådet for Den Europæiske Union (ved J.-P. Hix, som befuldmægtiget, solicitor B. O’Connor og avocat S. Gubel)
 De andre parter i appelsagen: Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd, Europa-Kommissionen, ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Benteler Deutschland GmbH, tidligere Benteler Stahl//Rohr GmbH, Ovako Tube & Ring AB, Rohrwerk Maxhütte GmbH, Dalmine SpA, Silcotub SA, TMK-Artrom SA, Tubos Reunidos, SA, Vallourec Oil and Gas France, tidligere Vallourec Mannesmann Oil & Gas France, Vallourec Tubes France, tidligere V & M France, Vallourec Deutschland GmbH, tidligere V & M Deutschland GmbH, voestalpine Tubulars GmbH, Železiarne Podbrezová a.s.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dommen afsagt af Den Europæiske Unions Ret (Anden Afdeling) den 29. januar 2014 i sag T-528/09, Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union, ophæves.
 —
 Første led af det tredje af sagsøgerne ved Retten fremførte anbringende forkastes som retligt ugrundet.
 —
 Sagen hjemvises til Retten til fornyet behandling for så vidt angår de resterende anbringender, der blev fremført i første instans, i det omfang Retten ikke fastslog de faktiske omstændigheder.
 —
 Hubei tilpligtes at betale Rådets omkostninger i såvel førsteinstansen som i appelsagen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Rådet har gjort gældende, at den appellerede dom bør ophæves af følgende grunde:
 —
 For det første har Retten tilsidesat artikel 3, stk. 5, i A-D grundforordningen (1) og foretaget en urigtig gengivelse af de fremlagte beviser, for så vidt som den foretog en selektiv og ufuldstændig bedømmelse af de faktorer, der retligt kræves for at fastslå, at EU-erhvervsgrenen befandt sig i en sårbar situation ved undersøgelsesperiodens afslutning.
 —
 For det andet fejlfortolkede Retten artikel 3, stk. 7, i A-D grundforordningen og fejlanvendte derefter denne bestemmelse i forbindelse med det forudsete sammenbrud i efterspørgslen.
 —
 For det tredje fejlfortolkede Retten artikel 3, stk. 9, i A-D grundforordningen for så vidt angår analysen af truslen om skade.
 —
 For det fjerde overskred Retten grænserne for sin kompetence, for så vidt som den erstattede EU-institutionernes bedømmelse af de omhandlede økonomiske faktorer med sin egen.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22.12.1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EFT L 56, s. 1) erstattet af Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.11.2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (kodificeret udgave), (EUT L 343, s. 51).


text:
13.9.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 236/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig) den 30. juni 2008 — Moteurs Leroy Somer mod Dalkia France og Ace Europe
 (Sag C-285/08)
 (2008/C 236/12)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Moteurs Leroy Somer
 Sagsøgt: Dalkia France og Ace Europe
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel 9 og 13 i Rådets direktiv 85/374/EØF af 25. juli 1985 om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om produktansvar (1) til hinder for en fortolkning af national ret eller fast national retspraksis, hvorefter skadelidte kan gøre krav på erstatning for skade på en ting beregnet til erhvervsmæssig brug og anvendt til denne brug, hvis denne skadelidte alene fører bevis for skaden, defekten i produktet og årsagsforbindelsen mellem denne defekt og skaden?
 (1) EFT L 210, s. 29.