text:
26.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/5
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 22. december 2010 — Omalet NV mod Rijksdienst voor Sociale Zekerheid (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Arbeidshof te Brussel — Belgien)
 (Sag C-245/09) (1)
 (Fri udveksling af tjenesteydelser - artikel 49 EF - entreprenør etableret i en medlemsstat - anvendelse af medkontrahenter etableret i samme medlemsstat - rent intern situation - afvisning af anmodningen om præjudiciel afgørelse)
 2011/C 63/08
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Arbeidshof te Brussel
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Omalet NV
 Sagsøgt: Rijksdienst voor Sociale Zekerheid
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Arbeidshof te Brussel — fortolkning af artikel 49 EF — sociallovgivning — entreprenør hjemmehørende i Belgien, der benytter medkontrahenter, der er etableret i samme medlemsstat, men som ikke er registreret hos de nationale myndigheder — spørgsmål om anvendelse af artikel 49 EF
 Konklusion
 Anmodningen om præjudiciel afgørelse indgivet af Arbeidshof te Brussel (Belgien) ved afgørelse af 25. juni 2009 afvises.
 (1) EUT C 220 af 12.9.2009.


text:
12.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 138/22
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 29. september 2011 — Mische mod Parlamentet
 (Sag F-93/05) (1)
 (Personalesag - udnævnelse - ansættelse og samtidig overførsel til en anden institution - indplacering i lønklasse i henhold til de nye mindre favorable regler - realitetspåkendelse af søgsmålet - søgsmålsinteresse - forsinkelse)
 2012/C 138/40
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Harald Mische (Bruxelles, Belgien) (først ved advokaterne G. Vandersanden og L. Levi, dernæst ved advokaterne R. Holland, B. Maluch og J. Mische)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved K. Zejdová og L.G. Knudsen, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Arpio Santacruz og I. Šulce, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand dels om annullation af Parlamentets afgørelse om at indplacere sagsøgeren i lønklasse A*6 efter en udvælgelsesprøve, der blev offentliggjort før ikrafttrædelsen af den nye vedtægt, i henhold til de mindre favorable bestemmelser heri (artikel 12 i bilag XIII til forordning (EF, Euratom) nr. 723/2004 om ændring af vedtægten for tjenestemænd), dels om erstatning
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentet frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 3)
 Rådet for Den Europæiske Union, der er intervenient i sagen, bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 315 af 10.12.2005, s. 15 (sag oprindeligt registreret ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans under nr. T-365/05 og henvist til Retten for EU-personalesager ved kendelse af 15.12.2005).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
16.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 381/11
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 1. oktober 2015 — Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) og Ministero della Salute mod Doc Generici srl (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)
 (Sag C-452/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 267 TEUF - forelæggelsespligt - tilnærmelse af lovgivningerne - farmaceutiske specialiteter - humanmedicinske lægemidler - tilladelse til markedsføring - ændring - gebyrer - forordning (EF) nr. 297/95 - forordning (EF) nr. 1234/2008 - anvendelsesområde))
 (2015/C 381/12)
 Processprog: Italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) og Ministero della Salute mod Doc Generici srl
 Sagsøgt: Doc Generici srl
 Konklusion
 1)
 Hverken Rådets forordning (EF) nr. 297/1995 af 10. februar 1995 om fastsættelse af gebyrer til Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering, som ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 273/2012 af 27. marts 2012, eller Kommissionens forordning (EF) nr. 1234/2008 af 24. november 2008 om behandling af ændringer af betingelserne i markedsføringstilladelser for humanmedicinske lægemidler og veterinærlægemidler, som ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 712/2012 af 3. august 2012, hverken pålægger eller forbyder en kompetent national myndighed at kræve betaling af lige så mange gebyrer som antallet af markedsføringstilladelser, der skal ændres, for en ændring af adressen på indehaveren af en markedsføringstilladelse.
 2)
 Artikel 267 TEUF skal fortolkes således, at en ret, hvis afgørelser ifølge de nationale retsregler ikke kan appelleres, under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede har pligt til at forelægge sagen for Domstolen.
 (1) EUT C 448 af 15.12.2014.


text:
11.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/15
 Rettens dom af 18. november 2015 — Mecafer mod Kommissionen
 (Sag T-74/12) (1)
 ((Dumping - import af visse kompressorer med oprindelse i Kina - delvis nægtelse af tilbagebetaling af betalt antidumpingtold - fastlæggelse af eksportprisen - fradrag af antidumpingtold - begrænsning af annullationens tidsmæssige virkninger))
 (2016/C 007/20)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Mecafer (Valence, Frankrig) (ved solicitor R. MacLean og advokat A. Bochon)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Stobiecka-Kuik, K. Talabér-Ritz og T. Maxian Rusche, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens afgørelse K(2011) 8804 endelig af 6. december 2011 vedrørende anmodninger om tilbagebetaling af antidumpingtold betalt på import af visse kompressorer med oprindelse i Folkerepublikken Kina og i tilfælde af, at Retten annullerer denne afgørelse, opretholdelse af virkningerne af denne afgørelse, indtil Kommissionen har truffet de fornødne foranstaltninger for at efterkomme Rettens dom i den foreliggende sag.
 Konklusion
 1)
 Artikel 1 i Kommissionens afgørelse K(2011) 8804 endelig af 6. december 2011 vedrørende anmodninger om tilbagebetaling af antidumpingtold betalt på import af visse kompressorer med oprindelse i Folkerepublikken Kina annulleres, for så vidt som der ikke deri indrømmes Mecafer tilbagebetaling af den antidumpingtold, der med urette er blevet opkrævet, ud over de beløb, der nævnes deri.
 2)
 I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.
 3)
 Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 118 af 21.4.2012.


text:
24.5.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 128/12
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 3. april 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-444/06) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 89/665/EØF - offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter - klageprocedurer i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter)
 (2008/C 128/18)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved X. Lewis, som befuldmægtiget, abogados C. Fernandez Vicién og I. Moreno-Tapia Rivas)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien (ved F. Díez Moreno, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 2, stk. 1, litra a) og b), i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter (EFT L 395, s. 33) — national lovgivning ikke i overensstemmelse med direktivet
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 1, litra a) og b), i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992, idet det ikke har fastsat en ufravigelig frist for den ordregivende myndighed til at meddele alle de bydende afgørelsen om tildeling af kontrakten og ikke har fastsat en ufravigelig ventetid mellem tildelingen af kontrakten og dens indgåelse.
 2)
 I øvrigt frifindes Kongeriget Spanien.
 3)
 Kongeriget Spanien betaler to tredjedele af sagens samlede omkostninger. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler den resterende tredjedel.
 (1) EUT C 326 af 30.12.2006.


text:
12.4.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 92/28
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 31. januar 2008 — Aluminium Silicon Mill Products mod Kommissionen
 (Sag T-151/06) (1)
 (Dumping - godtgørelse af antidumpingtold - annullation af forordning om indførelse af en endelig antidumpingtold - ufornødent at træffe afgørelse - omkostningsregler)
 (2008/C 92/56)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Aluminium Silicon Mill Products GmbH (Zug, Schweiz) (ved advokaterne L. Ruessmann og A. Willems)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Stancanelli og T. Scharf, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 1183 endelig udg. af 3. april 2006, der delvist afviser anmodningerne om godtgørelse af antidumpingtold for import af silicium med oprindelse i Rusland.
 Konklusion
 1)
 Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 178 af 29.7.2006.


text:
C 219/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.9.2002
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren afgav tilbud på levering af bøjer til havne i — Annullation af udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprø-
 Kazakhstan, Azerbajdsjan og Turkmenistan i henhold til ve PE/90/A’s afgørelse af 3. april 2002 om at nægte
 Kommissionens udbudsmeddelelse om leverancer. Kommis- sagsøgeren adgang til de efterfølgende etaper af udvælgel-
 sionens meddelelse blev efterfølgende berigtiget, hvorefter sesproceduren på grund af et utilstrækkeligt antal points
 sagsøgeren fik mulighed for at ændre sit tilbud. Da berigtigelsen ved en af de skriftlige prøver (prøve c) og annullation
 ikke gav anledning til ændringer i forhold til sagsøgeren, blev af udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve PE/90/A’s
 tilbuddet sendt uændret tilbage til Kommissionen. Efterfølgen- afgørelse af 31. maj 2002, hvorved udvælgelseskomitéen
 de blev det meddelt sagsøgeren, at dennes tilbud var blevet stadfæstede sin afgørelse af 3. april 2002 og afviste
 afvist, da det ikke opfyldte kravet om, at det skulle være sagsøgerens anmodning om aktindsigt i visse doku-
 gældende i tre måneder, fra det blev fremsat. menter.
 Sagsøgeren har anført, at Kommissionens beslutning bygger — Annullation af udvælgelsesprøven i sin helhed.
 på en faktisk vildfarelse. Udløbsdatoen for sagsøgerens tilbud,
 nemlig den 28. juli 2002, var fastsat ud fra den oprindelige
 deadline for afgivelsen af tilbud, dvs. den 29. april 2002. — I det mindste annullation af alle dispositioner og aktstyk-
 Udløbsdatoen for sagsøgerens tilbud blev ikke ændret, da ker i forbindelse med udvælgelsesprøven, som lå efter de
 det anden gang blev indgivet som følge af Kommissionens ulovlige individuelle afgørelser af 3. april 2002 og 31. maj
 berigtigelse af den oprindelige meddelelse, eftersom sagsøgeren 2002 og især af listen over dem, der har bestået prøven
 blot tilbagesendte det oprindelige tilbud. Det er imidlertid og af de beslutninger om udnævnelse, som er truffet på
 sagsøgerens opfattelse, at det henset til de foreliggende om- baggrund af denne liste.
 stændigheder og andre oplysninger i tilbuddet var klart, at
 tilbuddet skulle gælde i 90 dage fra den ændrede frist den
 11. juni 2002. — Europa-Parlamentet tilpligtes under alle omstændigheder
 til at træffe alle de foranstaltninger, som kræves for at
 genindsætte sagsøgeren i sine rettigheder som ansøger,
 Yderligere har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen der har bestået den omhandlede udvælgelsesprøves skrift-
 har tilsidesat punkt 19.5 i Vejledning for de Bydende, sin lige prøver a), b) og c).
 omsorgspligt og proportionalitetsprincippet. I henhold til
 punkt 19.5 i Vejledningen kan Kommissionen anmode en
 bydende om yderligere oplysninger inden for 24 timer. De — Såfremt sagsøgeren ikke genindsættes i sine rettigheder,
 andre oplysninger i tilbuddet og de i øvrigt foreliggende tilpligtes Europa-Parlamentet at betale erstatning, som på
 forhold skulle ifølge sagsøgeren have ført til en sådan tvivl, at tidspunktet for sagsanlægget er opgjort til
 Kommissionen skulle have indhentet nærmere oplysninger om 10 389,46 EUR, idet der tages forbehold for en forhøjelse
 tilbuddets varighed. Denne mulighed har den imidlertid ikke af erstatningsbeløbet.
 gjort brug af.
 — Europa-Parlamentet tilpligtes at fremlægge den rettede
 kopi af den skriftlige prøve c) og de generelle og objektive
 kriterier for bedømmelse og rettelse samt tilpligtes at
 identificere de dokumenter, som er tilgængelige for
 offentligheden og hvorpå udvælgelseskomitéen har base-
 ret sig ved sin bedømmelse af den skriftlige prøve c) og at
 fremlægge udvælgelseskomitéens rapport, der er ledsaget
 Sag anlagt den 15. juli 2002 af María-Angeles Martínez af grunde.
 Valls mod Europa-Parlamentet
 — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkost-
 (Sag T-214/02) ninger.
 (2002/C 219/56)
 (Processprog: fransk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 15. juli 2002 anlagt sag mod Europa-Parlamentet af Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren gældende, at
 María-Angeles Martínez Valls, Bruxelles, ved avocats Georges begrundelsespligten er overtrådt, at der er sket overtrædelse af
 Vandersanden og Laure Levi. det generelle princip om åbenhed, af den almindelige
 ---pagebreak--- 14.9.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 219/25
 retsgrundsætning patere legem quem ipse fecisti og af princip- Slettelse af sag T-124/00 (1)
 pet om forbud mod forskelsbehandling. Ifølge sagsøgeren var
 Europa-Parlamentet forpligtet til at give sagsøgeren aktindsigt (2002/C 219/57)
 i hendes rettede, skriftlige prøve og i de kriterier, som
 udvælgelseskomitéen har lagt til grund ved bedømmelsen af (Processprog: italiensk)
 denne.
 Ved kendelse af 21. juni 2002 har formanden for Anden
 Sagsøgeren gør desuden gældende, at pligten til at give Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 meddelelse om udvælgelsesprøver er tilsidesat og at der er sket Første Instans besluttet, at sag T-124/00, Federazione Associ-
 et åbenbart urigtigt skøn. Ifølge sagsøgeren har udvælgelsesko- azioni Imprese Distribuzione m.fl. mod Kommissionen for De
 mitéen anlagt for strenge kriterier ved bedømmelsen af prøven. Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 192 af 8.7.2000.


text:
26.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Bíróság (Republikken Ungarn) den 1. august 2011 — Csonka Gábor m.fl. mod den ungarske stat
 (Sag C-409/11)
 2011/C 347/11
 Processprog: ungarnsk
 Den forelæggende ret
 Fővárosi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Gábor Csonka, Tibor Isztli, Dávid Juhász, János Kiss, Csaba Szontágh
 Sagsøgt: Den ungarske stat
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Havde den ungarske stat på det tidspunkt, hvor sagsøgerne forvoldte skade, gennemført direktiv 72/166/EØF (1), navnlig med hensyn til de forpligtelser, der er fastsat i direktivets artikel 3? Kan dette direktiv anses for at have direkte virkning i forhold til sagsøgerne?
 2)
 Kan en privatperson, hvis rettigheder er blevet tilsidesat, fordi den ungarske stat ikke har gennemført direktiv 72/166/EØF, på grundlag af gældende fællesskabsret kræve, at denne stat efterkommer direktivet, ved direkte at påberåbe sig fællesskabslovgivningen over for medlemsstaten med henblik på, at denne opfylder sin pligt til at sikre de rettigheder, som den pågældende er tillagt i henhold til direktivet?
 3)
 Kan en privatperson, hvis rettigheder er blevet tilsidesat, fordi direktiv 72/166/EØF ikke er blevet gennemført, i overensstemmelse med gældende fællesskabsret kræve erstatning for tab fra den medlemsstat, der er skyld i denne undladelse?
 4)
 For det tilfælde, at spørgsmål 3 besvares bekræftende, påhviler det således den ungarske stat at betale erstatning enten for sagsøgernes tab eller til de personer, der er blevet skadet i trafikuheld, der er forårsaget af sagsøgerne?
 5)
 I direktivet er der nærmere bestemt fastsat følgende: »Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger, således at alle lovpligtige ansvarsforsikringer for motorkøretøjer [...] dækker hele Fællesskabets område på grundlag af en enkelt præmie [med hensyn til forårsagede skader]«.
 6)
 Kan medlemsstaten stilles til ansvar, hvis tab er lidt som følge af en fejl ved udformningen af lovgivningen?
 7)
 Er bestemmelserne i regeringsdekret nr. 190/2004 af 8. juni om obligatorisk ansvarsforsikring for motorkøretøjer (190/2004. (V.8) Korm. rendelet a gépjármű üzembentartójának kötelező felelősségbiztosításról) (herefter »regeringsdekret nr. 190/2004«), som trådte i kraft den 1. januar 2010, forenelige med bestemmelserne i direktiv 72/166/EØF, eller har Ungarn snarere tilsidesat sin forpligtelse til at gennemføre dette direktiv i ungarsk ret?
 (1) Rådets direktiv 72/166/EØF af 24.4.1972 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse (EFT L 103, s. 1).


text:
5.3.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 57/4
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 20. januar 2005
 i sag C-225/02, Rosa García Blanco mod Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Social no 3 de Orense) (1)
 (Social sikring af vandrende arbejdstagere - alderdom - arbejdsløshed - minimumsforsikringsperioder - forsikringsperioder, som tages i betragtning ved beregningen af ydelsesbeløbet, men ikke ved afgørelsen af, om en ydelse er erhvervet - arbejdsløshedsperioder - sammenlægning)
 (2005/C 57/07)
 Processprog: spansk
 I sag C-225/02, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Juzgado de lo Social no 3 de Orense (Spanien), ved afgørelse af 30. marts 2002, indgået til Domstolen den 17. juni 2002, i sagen Rosa García Blanco mod Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)), har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne R. Silva de Lapuerta, R. Schintgen (refererende dommer), P. Kūris og G. Arestis; generaladvokat: J. Kokott; justitssekretær: ekspeditionssekretær M. Múgica Arzamendi, den 20. januar 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Det er ufornødent at besvare anmodningen om præjudiciel afgørelse i sag C-225/02.
 (1) EUT C 191 af 10.8.2002.


text:
18.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 49/8
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 21. december 2011 — N.S. (sag C-411/10) mod Secretary of State for the Home Department og M.E. (sag C-493/10), A.S.M., M.T., K.P. og E.H. mod Refugee Applications Commissioner, Minister for Justice, Equality and Law Reform (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), High Court of Ireland — Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland)
 (Forenede sager C-411/10 og C-493/10) (1)
 (EU-ret - principper - grundlæggende rettigheder - gennemførelse af EU-retten - forbud mod umenneskelig eller nedværdigende behandling - fælles europæisk asylsystem - forordning (EF) nr. 343/2003 - begrebet »sikre lande« - overførsel af en asylansøger til den ansvarlige medlemsstat - forpligtelse - afkræftelig formodning for, at denne medlemsstat overholder de grundlæggende rettigheder)
 2012/C 49/13
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), High Court of Ireland
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: N.S. (sag C-411/10), M.E., A.S.M., M.T., K.P. og E.H. (sag C-493/10)
 Sagsøgte: Secretary of State for the Home Department (sag C-411/10), Refugee Applications Commissioner, Minister for Justice, Equality and Law Reform (sag C-493/10)
 Procesdeltagere: International Ltd and the AIRE Centre (Advice on Individual Rights in Europe) (UK) (sag C-411/10), United Nations High Commissioner for Refugees (UNHCR) (UK) (sag C-411/10), Equality and Human Rights Commission (EHRC) (sag C-411/10), Amnesty International Ltd and the AIRE Centre (Advice on Individual Rights in Europe) (IRL) (sag C-493/10) og United Nations High Commissioner for Refugees (UNHCR) (IRL) (sag C-493/10)
 Sagens genstand
 (Sag C-411/10)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Det Forenede Kongerige) — fortolkning af artikel 3, stk. 1 og 2, samt bestemmelserne i kapitel III i Rådets forordning (EF) nr. 343/2003 af 18. februar 2003 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne (EUT L 50, s. 1) — fortolkning af minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere som fastsat ved bestemmelserne i Rådets direktiv 2003/9/EF af 27. januar 2003 om fastlæggelse af minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere i medlemsstaterne (EUT L 31, s. 18), Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse (EUT L 304, s. 12) og Rådets direktiv 2005/85/EF af 1. december 2005 om minimumsstandarder for procedurer for tildeling og fratagelse af flygtningestatus i medlemsstaterne (EUT L 32, s. 13) — procedure til fastlæggelse af den medlemsstat, der er ansvarlig for at behandle en asylansøgning indgivet af en afghansk statsborger — risiko for tilsidesættelse af grundlæggende rettigheder, hvis der sker overførsel til den tidligere ansvarlige medlemsstat — arten og rækkevidden af den beskyttelse, der tildeles en asylansøger ved bestemmelserne i charteret om grundlæggende rettigheder og den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder
 (Sag C-493/10)
 Præjudiciel — High Court of Ireland — fortolkning af artikel 3, stk. 2, og artikel 18 i Rådets forordning (EF) nr. 343/2003 af 18. februar 2003 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne — procedure med henblik på fastlæggelsen af den medlemsstat, der er ansvarlig for at vurdere asylansøgninger fra tredjelandsstatsborgere (Afghanistan, Iran og Algeriet) — pligten til for en medlemsstat at påtage sig ansvaret for vurderingen af en asylansøgning på grundlag af artikel 3, stk. 2, i forordning (EF) nr. 343/2003, hvis der er risiko for, at den medlemsstat, der er ansvarlig for ansøgningen på grundlag af kriterierne fastsat i nævnte forordning, tilsidesætter ansøgerens grundlæggende rettigheder og/eller undlader at anvende de minimumsregler, der er fastsat i direktiv 2003/9/EF, 2004/83/EF og 2005/85/EF
 Konklusion
 1)
 En afgørelse truffet af en medlemsstat på grundlag af artikel 3, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 343/2003 af 18. februar 2003 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne, om at behandle eller ikke behandle en asylansøgning, som den ikke er ansvarlig for efter kriterierne i denne forordnings kapitel III, gennemfører EU-retten for så vidt angår artikel 6 TEU og/eller artikel 51 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 2)
 EU-retten er til hinder for, at der anvendes en uafkræftelig formodning for, at den medlemsstat, som i henhold til artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 343/2003 er den ansvarlige stat, overholder Den Europæiske Unions grundlæggende rettigheder.
 Artikel 4 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder skal fortolkes således, at det påhviler medlemsstaterne, herunder de nationale retter, ikke at overføre en asylansøger til »den ansvarlige medlemsstat« som omhandlet i forordning nr. 343/2003, når de ikke kan være uvidende om, at de systemmæssige mangler ved asylproceduren og modtagelsesforholdene for asylansøgere i denne medlemsstat giver alvorlig grund til at antage, at ansøgeren vil blive udsat for en reel risiko for at blive undergivet umenneskelig eller nedværdigende behandling i denne bestemmelses forstand.
 Med forbehold af den i artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 343/2003 omhandlede mulighed for selv at behandle ansøgningen, indebærer den omstændighed, at det er umuligt at overføre en ansøger til en anden medlemsstat i Den Europæiske Union, når denne stat er identificeret som den ansvarlige medlemsstat efter kriterierne i denne forordnings kapitel III, at den medlemsstat, som skulle have gennemført denne overførsel, skal gennemgå kriterierne i nævnte kapitel med henblik på at efterprøve, om et af de efterfølgende kriterier gør det muligt at identificere en anden medlemsstat som ansvarlig for behandlingen af asylansøgningen.
 Den medlemsstat, i hvilken asylansøgeren befinder sig, skal imidlertid drage omsorg for, at der ikke sker en forværring af en situation, hvor denne ansøgers grundlæggende rettigheder tilsidesættes, ved at proceduren med henblik på at afgøre, hvilken medlemsstat der er ansvarlig, er urimeligt langvarig. Om fornødent påhviler det denne stat selv at behandle ansøgningen i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 343/2003.
 3)
 Artikel 1, 18 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder fører ikke til et andet svar.
 4)
 For så vidt som de foregående spørgsmål er opstået i relation til Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands forpligtelser, skal svarene på det andet til sjette spørgsmål i sag C-411/10 ikke modificeres for at tage hensyn til protokol (nr. 30) om anvendelsen af Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder i Republikken Polen og i Det Forenede Kongerige.
 (1) EUT C 274 af 9.10.2010.
 EUT C 13 af 15.1.2011.


text:
24.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 279/30
 Rettens dom af 8. juli 2015 — Deutsche Rockwool Mineralwoll mod KHIM — Ceramicas del Foix (Rock & Rock)
 (Sag T-436/12) (1)
 ((EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-figurmærket Rock & Rock - de ældre nationale figurmærker MASTERROCK, FIXROCK, FLEXIROCK, COVERROCK og CEILROCK - relativ registreringshindring - artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 53, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 279/37)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Tyskland) (ved advokat J. Krenzel)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Ceramicas del Foix, SA (Barcelona, Spanien) (ved advokaterne M. Pérez Serrres og R. Guerras Mazón)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 10. juli 2012 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 495/2011-2) vedrørende en ugyldighedssag mellem Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG og Ceramicas del Foix, SA
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 379 af 8.12.2012.


text:
30.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/11
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Fjerde Afdeling)
 af 7. december 2004
 i sag C-521/03 P, Internationaler Hilfsfonds eV mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Appel - formaliteten - forældelse - artikel 230, stk. 5, - EF-beslutning af rent bekræftende karakter - subsumption)
 (2005/C 106/21)
 Processprog: engelsk
 I sag C-521/03 P, angående appel i henhold til artikel 56 i Domstolens statut, iværksat den 15. december 2003, Internationaler Hilfsfonds eV (befuldmægtiget: avocat H. Kaltenecker), den anden part i sagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: M. Wilderspin og S. Fries), har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af J.N. Cunha Rodrigues, som fungerende formand for Fjerde Afdeling, og dommerne N. Colneric og K. Schiemann (refererende dommer); generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: R. Grass, den 7. december 2004 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Appellanten betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 59 af 6.3.2004.


text:
11.4.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 113/5
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling) (Sjette Afdeling)
 af 19. februar 1998 af 19. februar 1998
 i sag C-318/96, SPAR Österreichische Warenhandels AG i sag C-8/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 mod Finanzlandesdirektion für Salzburg (anmodning om skaber mod Den Hellenske Republik (1)
 prñjudiciel afgùrelse fra Verwaltungsgerichtshof) (1)
 (Traktatbrud Ð direktiv 90/434/EéF Ð manglende gen-
 (Artikel 33 i sjette direktiv Ð omsñtningsafgift Ð bidrag nemfùrelse)
 til driften af handelskamre (Kammerumlage))
 (98/C 113/12)
 (98/C 113/11)
 (Processprog: grñsk)
 (Processprog: tysk)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-8/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber (befuldmñgtiget: Dimitrios Gouloussis) mod Den
 I sag C-318/96, angående en anmodning, som Verwal- Hellenske Republik (befuldmñgtiget: Paraskevi Skandalou
 tungsgerichtshof (éstrig) i medfùr af EF-traktatens og Nana Dafniou), angående en påstand om, at det fast-
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte slås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forplig-
 ret verserende sag, SPAR Österreichische Warenhandels telser i henhold til EF-traktaten og Rådets direktiv 90/434/
 AG mod Finanzlandesdirektion für Salzburg, at opnå en EéF af 23. juli 1990 om en fñlles beskatningsordning ved
 prñjudiciel afgùrelse vedrùrende fortolkningen af artikel 17 fusion, spaltning, tilfùrsel af aktiver og ombytning af
 og 33 i Rådets sjette direktiv 77/388/EéF af 17. maj 1977 aktier vedrùrende selskaber i forskellige medlemsstater
 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om (EFT L 225 af 20.8.1990, s. 1), idet den ikke inden for
 omsñtningsafgifter Ð Det fñlles mervñrdiafgiftssystem: den fastsatte frist har udstedt de ved lov eller administra-
 ensartet beregningsgrundslag (EFT L 145 af 13.6.1977, tivt fastsatte bestemmelser, der er nùdvendige for at efter-
 s. 1), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afde- komme direktivet, og idet den ikke har underrettet Kom-
 lingsformanden, C. Gulmann, og dommerne D. A. O. missionen herom, har Domstolen (Sjette Afdeling), sam-
 Edward, J.-P. Puissochet (refererende dommer), P. Jann, og mensat af afdelingsformanden, H. Ragnemalm, og
 L. Sevón; generaladvokat: S. Alber; justitssekretñr: fuld- dommerne R. Schintgen, P. J G. Kapteyn, J. L. Murray og
 mñtig L. Hewlett, den 19. februar 1998 afsagt dom, hvis G. Hirsch (refererende dommer); generaladvokat: P. LeÂger;
 konklusion lyder således: justitssekretñr: R. Grass, den 19. februar 1998 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således:
 Rådets sjette direktiv 77/388/EéF af 17. maj 1977 om
 1. Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser
 harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsñt-
 i henhold til artikel 12, stk. 1, i Rådets direktiv 90/
 ningsafgifter Ð Det fñlles mervñrdiafgiftssystem: ensartet
 434/EéF af 23. juli 1990 om en fñlles beskatnings-
 beregningsgrundlag, sñrlig direktivets artikel 17, stk. 2, og
 ordning ved fusion, spaltning, tilfùrsel af aktiver og
 artikel 33, er ikke til hinder for et bidrag som Kammerum-
 ombytning af aktier vedrùrende selskaber i forskellige
 lage, som fastsat ved artikel 57, stk. 1-6, i Handelskam-
 medlemsstater, idet den ikke inden for den fastsatte
 mergesetz, der skal betales af de medlemmer af handels-
 frist har udstedt de ved lov eller administrativt fast-
 kamre, hvis omsñtning overstiger et bestemt belùb, og
 satte bestemmelser, der er nùdvendige for at efter-
 som hovedregel beregnes på grundlag af den mervñrdiaf-
 komme direktivet.
 gift, der er inkluderet i prisen på de goder og tjenesteydel-
 ser, som er leveret til eller ydet dem, og ikke kan fradrages
 i den mervñrdiafgift, de skal svare for de erhvervsmñssige
 transaktioner, de foretager. 2. Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 336 af 9.11.1996. (1) EFT C 94 af 22.3.1997.


text:
12.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 335/51
 Sag anlagt den 22. juli 2016 — Berliner Stadtwerke mod EUIPO (berlinGas)
 (Sag T-402/16)
 (2016/C 335/67)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Berliner Stadtwerke GmbH (Berlin, Tyskland) (ved advokat O. Spieker)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »berlinGas« — registreringsansøgning nr. 14 067 714
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 12. maj 2016 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 291/2016-1)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning nr. 207/2009 sammenholdt med artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 207/2009.


text:
17.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/26
 Rettens dom af 3. oktober 2012 — Yilmaz mod KHIM — Tequila Cuervo (TEQUILA MATADOR HECHO EN MEXICO)
 (Sag T-584/10) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket TEQUILA MATADOR HECHO EN MEXICO - de ældre nationale og internationale ordmærker MATADOR - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - ingen lighed mellem varerne - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2012/C 355/55
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Mustafa Yilmaz (Stuttgart, Tyskland) (først ved advokat F. Kuschmirek, derefter ved advokat F. Stangl)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Tequila Cuervo, SA de CV (Tlaquepaque, Jalisco, Mexico) (ved advokat S. Salvetti)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 13. oktober 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1162/2009-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Mustafa Yilmaz og Tequila Cuervo, SA de CV
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen, i det omfang den vedrører annullationen af den afgørelse, der blev truffet af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) den 13. oktober 2010 (sag R 1162/2009-2), for så vidt som denne afgørelse godkendte registreringen af det ansøgte varemærke for varerne »alkoholholdige drikke«.
 2)
 I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 3)
 Mustafa Yilmaz bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er blevet afholdt af Harmoniseringskontoret og af Tequila Cuervo, SA de CV.
 (1) EUT C 55 af 19.2.2011.


text:
6.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/10
 Rettens dom af 21. maj 2015 — Nutrexpa mod KHIM — Kraft Foods Italia Intellectual Property (Cuétara Maria ORO)
 (Sag T-218/13) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket Cuétara Maria ORO - det ældre EF-figurmærke og nationale figurmærke ORO - delvist afslag på registrering - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 221/13)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Nutrexpa, SL (Barcelona, Spanien) (ved advokaterne J. Grau Mora, M. Ferrándiz Avendaño og Y. Sastre Canet)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved O. Mondéjar Ortuño og V. Melgar, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Kraft Foods Italia Intellectual Property Srl (Milano, Italien) (ved advokaterne A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli og G. Petrocchi)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 11. februar 2013 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2455/2011-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Kraft Foods Italia Intellectual Property Srl og Nutrexpa, SL.
 Konklusion
 1)
 Sag T-218/13 adskilles fra sag T-271/13 med henblik på dommen.
 2)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 3)
 Nutrexpa, SL betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 189 af 29.6.2013.


text:
9.6.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/3
 Appel iværksat den 21. februar 2007 af Angel Angelidis til prøvelse af dom afsagt den 5. december 2006 af Retten i Første Instans i sag T-416/03, Angelidis mod Europa-Parlamentet
 (Sag C-103/07 P)
 (2007/C 129/04)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Angel Angelidis (ved avocat E. Boigelot)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Parlamentet
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Appellen fremmes til realitetsbehandling og appellanten gives medhold, og følgelig:
 —
 annulleres den af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans afsagte dom af 5. december 2005 i sag T-416/03, Angelidis mod Europa-Parlamentet,
 —
 træffer Domstolen afgørelse i sagen og giver appellanten medhold i de i sag T-416/03 nedlagte påstande om:
 —
 annullation af Europa-Parlamentets generalsekretærs afgørelse af 4. marts 2003, hvorved appellantens bedømmelsesrapport for 2001 endeligt vedtages.
 —
 annullation af den nævnte bedømmelsesrapport for 2001.
 —
 tilkendelse af erstatning for ikke-økonomisk tab og forringede karrieremuligheder både som følge af de væsentlige uregelmæssigheder i relation til den nævnte bedømmelsesrapport for 2001 og som følge af den stærkt forsinkede udfærdigelse heraf, hvilket var særligt pinefuldt for appellanten. Erstatningen fastsættes efter billighed til 20 000 EUR, idet der tages forbehold for en forhøjelse og/eller nedsættelse af beløbet under sagen.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger i medfør af artikel 87, stk. 2, i Rettens Procesreglement.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Med sin appel har appellanten i det væsentlige foreholdt Retten, at den har begået flere retlige fejl ved fortolkningen af artikel 26 og 43 i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber samt de almindelige gennemførelsesbestemmelser til disse. Disse fejl vedrører nærmere bestemt den udvidende fortolkning, som Retten har anlagt for så vidt angår de begrænsede tilfælde, hvor regelen om, at bedømmelsen og stadfæstelsen af en bedømmelsesrapport skal forestås af to af den bedømte tjenestemands overordnede, kan fraviges, og Rettens vurdering af, at det ikke var nødvendigt at forelægge rapporten for den pågældende tjenestemands tidligere direkte overordnede. Rettens præmisser er på disse to punkter i den appellerede dom behæftet med flere mangler, og Retten har i øvrigt forvansket rækkevidden af flere af de dokumenter, som appellanten har fremlagt for Retten.


text:
Nr . C 269/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14 . 9 . 96
 Fristen for gennemførelse af det omhandlede direktiv i nisteriet for Udenrigshandel og Udviklingssamarbejde, og
 national ret udløb den 31 . marts 1994, men Den Hellenske med valgt adresse i Luxembourg på Belgiens ambassade, 4,
 Republik har endnu ikke truffet egnede foranstaltninger til rue des Girondins.
 direktivets fuldstændige gennemførelse i græsk intern ret
 endsige givet nogen meddelelse herom til Kommissionen . Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 (') EFT nr . L 179 af 22 . 7 . 1993 , s . 5 . — Kommissionens forordning ( EF ) nr. 822/96 af 3 . maj
 ( 2 ) EFT 1970 III , s . 743 . 1996 om ekstraordinær tildeling af en supplerende
 mængde til importtoldkontingentet for bananer for
 andet kvartal 1996 som følge af stormene Iris, Luis og
 Marilyn ( ] ) annulleres , og Kommissionen tilpligtes at
 betale sagens omkostninger.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 afsagt den 5 , juni 1996 af Tribunal administratif de
 Saint-Denis de la Réunion i sagen Paul Chevassus-Marche Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 mod Conseil regional de la Réunion de i sag C-407/95 anførte ( 2 ).
 ( Sag C-212/96 )
 (') EFT nr . L 111 af 4 . 5 . 1996 , s . 7 .
 ( 96/C 269/08 ) ( 2 ) EFT nr . C 46 af 17 . 2 . 1996 , s . 11 .
 Ved dom afsagt den 5 . juni 1996 , indgået til Domstolens
 Justitskontor den 25 . juni 1996 , har Tribunal administratif
 de Saint-Denis i sagen Paul Chevassus-Marche mod Conseil
 régional de la Réunion forelagt De Europæiske Fællesska
 bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af Sag anlagt den 26 . juni 1996 af Kommissionen for De
 følgende spørgsmål : Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 ( Sag C-2 18/96 )
 1 ) Er Rådets beslutning 89/688/EØF ( l ), der indeholder ( 96/C 269/10 )
 bemyndigelse til at opretholde særtolden for såvel
 indførte varer som varer fremstillet af virksomheder i et
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 oversøisk departement, forenelig med traktaten, nær 26 . juni 1996 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af
 mere bestemt dennes artikel 9, 12 og 13 , for så vidt der Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gotz
 efter beslutningen kan træffes bestemmelse om afgifts zur Hausen som befuldmægtiget, bistået af advokat J.-J .
 fritagelse til fordel for lokale virksomheder, hvorved det Evrard, og med valgt adresse i Luxembourg hos C. Gomez
 alene er en forudsætning, at disse medvirker til at de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner
 udvikle eller opretholde en erhvervsaktivitet ? Centret, Kirchberg.
 2 ) Såfremt spørgsmål 1 ) besvares bekræftende : Skal beslut
 ning 89/688/EØF, når henses til traktatens artikel 95 , Kommissionen har nedlagt følgende påstande :
 stk . 2 , fortolkes således, at den indeholder bemyndigelse
 til at opretholde en differentieret afgiftsordning, som — Det fastslås, at Kongeriget Belgien ved ikke at have
 forfølger økonomiske formål, der er forenelige med vedtaget de love og administrative bestemmelser, som er
 nødvendige for at efterkomme Kommissionens direktiv
 traktatens og den afledte rets krav, og som er begrundet i
 de særlige økonomiske forhold i de oversøiske departe
 93/105/EF ( 1 ) af 25 . november 1993 om fastlæggelse af
 menter ?
 det tekniske oplysningsmateriale i bilag VII D , jf.
 artikel 12 i den syvende ændring af Rådets direktiv
 67/548/EØF ( 2 ), eller ved ikke at have givet meddelelse
 ( 1 ) Rådets beslutning om særtoldordningen i de franske oversøiske herom, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til dette
 departementer ( EFT nr . L 399 af 30 . 12 . 1989 , s . 46 ). direktiv .
 — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostnin
 ger .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sag anlagt den 26 . juni 1996 af Kongeriget Belgien mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 ( Sag C-217/96 ) dem , der er fremført i sag C-205/96 ( 3 ); den i direktivet
 fastsatte frist udløb den 31 . december 1993 .
 ( 96/C 269/09 )
 (') EFT 1993 L 294 , s . 21 .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den ( 2 ) EFT 1967, s . 211 /67 .
 26 . juni 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De n EFT nr . C 247 af 24 . 8 . 1996 , s . 7 .
 Europæiske Fællesskaber af Kongeriget Belgien ved J.
 Devadder, adviseur-generaal ved Udenrigsministeriet, Mi


text:
27.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 245/50
 Sag anlagt den 4. maj 2015 — ZZ mod ECDC
 (Sag F-71/15)
 (2015/C 245/62)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)
 Sagsøgt: Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af appelbedømmerens afgørelse om endelig udfærdigelse af sagsøgerens bedømmelsesrapport for 2013.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af appelbedømmerens afgørelse om endelig udfærdigelse af sagsøgerens bedømmelsesrapport for 2013.
 —
 ECDC tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
23.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/5
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 29. januar 2013 — Ministerul Public — Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Constanța om fuldbyrdelse af de europæiske arrestordrer, der er udstedt mod Ciprian Vasile Radu (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Constanța — Rumænien)
 (Sag C-396/11) (1)
 (Politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager - rammeafgørelse 2002/584/RIA - den europæiske arrestordre og procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne - europæisk arrestordre udstedt med henblik på retsforfølgning - grunde til at afslå fuldbyrdelse)
 2013/C 86/07
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel Constanța
 Part i hovedsagen
 Ciprian Vasile Radu
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Curtea de Apel Constanța — fortolkning af Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne (EFT L 190, s. 1), samt af artikel 6 TEU og Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, navnlig dets artikel 6, 48 og 52 — europæisk arrestordre udstedt med henblik på strafferetlig forfølgning — den fuldbydende medlemsstats mulighed for at afvise at efterkomme anmodningen om overgivelse af den eftersøgte person som følge af tilsidesættelse af konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og som følge af, at den medlemsstat, der har udstedt arrestordren, ikke fuldt ud eller kun delvis har gennemført rammeafgørelse 2002/584/RIA
 Konklusion
 Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne, som ændret ved Rådets rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009, skal fortolkes således, at de fuldbydende judicielle myndigheder ikke kan afslå at fuldbyrde en europæisk arrestordre udstedt med henblik på strafforfølgning med den begrundelse, at den eftersøgte person ikke er blevet afhørt i udstedelsesmedlemsstaten før udstedelsen af denne arrestordre.
 (1) EUT C 282 af 24.9.2011.


text:
17.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 409/54
 Sag anlagt den 19. september 2014 — Teva UK m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-679/14)
 2014/C 409/74
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Teva UK Ltd (West Yorkshire, Det Forenede Kongerige), Teva Pharmaceuticals Europe BV (Utrecht, Nederlandene) og Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Jerusalem, Israel) (ved advokaterne D. Tayar og A. Richard)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Den foreliggende stævning modtages, og sagen antages til realitetsbehandling.
 —
 Artikel 3 i afgørelse COMP/AT.39612 »Perindopril (Servier)« af 9. juli 2014 annulleres, for så vidt som den fastslår, at Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. og Teva Pharmaceutical Industries Limited har tilsidesat traktatens artikel 101.
 —
 Den bøde, som Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. og Teva Pharmaceutical Industries Limited er blevet pålagt i artikel 7 i afgørelse COMP/AT.39612 »Perindopril (Servier)« af 9. juli 2014, ophæves.
 —
 Hvis Retten ikke annullerer afgørelsens artikel 3 eller ophæver bøden i sin helhed, nedsættes denne væsentligt.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at Kommissionen har begået en retlig og faktuel fejl ved at anse den aftale, som Teva og Servier indgik den 13. juni 2006 (»aftalen«), for at have et konkurrencebegrænsende formål. Retligt har Kommissionen fejlagtigt anset alle aftaler, der kan begrænse konkurrencen, for at have konkurrencebegrænsende formål, i stedet for kun de aftaler, der på grund af deres karakter med tilstrækkelig klarhed viser, at konkurrencen vil lide skade. Vedrørende de faktiske omstændigheder viste de forhold, der var gældende, da aftalen blev forhandlet, herunder navnlig de reelle risici for krænkelse af intellektuel ejendomsret, som Teva stod overfor, at Teva indgik aftalen for at sikre en rettidig markedsadgang og ikke for at få en tilskyndelse til gengæld for en forsinket adgang.
 2.
 Andet anbringende om, at Kommissionen begik en retlig og faktuel fejl ved at anse aftalen for at have en konkurrencebegrænsende virkning, eftersom afgørelsen ikke fremlægger tilstrækkeligt bevis for konkurrencebegrænsning sammenlignet med de relevante kontrafaktiske omstændigheder.
 3.
 Tredje anbringende om, at Retten, hvis den måtte finde, at aftalen er omfattet af artikel 101, stk. 1, TEUF, bør fastslå, at Kommissionen ikke i tilstrækkeligt omfang har undersøgt de af sagsøgerne fremlagte argumenter og beviser til støtte for, at aftalen har virkning og opfylder alle betingelserne i artikel 101, stk. 3, TEUF.
 4.
 Fjerde anbringende om, at den bøde, som sagsøgerne er blevet pålagt, skal ophæves eller i hvert fald nedsættes væsentligt. For det første tilsidesætter afgørelsen retssikkerhedsprincippet, princippet om ikketilbagevirkende kraft og princippet om berettigede forventninger ved at pålægge Teva en anseelig bøde. For det andet begik Kommissionen en fejl ved at fravige sine retningslinjer for metoder til fastsættelse af bøder og tilsidesatte retssikkerhedsprincippet, princippet om berettiget forventning, proportionalitetsprincippet og ligebehandlingsprincippet ved at pålægge Teva en uforholdsmæssigt stor bøde.
 5.
 Femte anbringende om, at Kommissionen begik omfattende proceduremæssige fejl.


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/30
 Sag anlagt den 30. april 2014 — Sabic Polyolefine mod Kommissionen
 (Sag T-279/14)
 2014/C 223/35
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Sabic Polyolefine GmbH (Gelsenkirchen, Tyskland) (ved advokaterne C. Arhold, N. Wimmer, F. Wesche, L. Petersen og T. Woltering)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af den 18. december 2013 om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i statsstøttesag SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) — Støtte til el fra vedvarende energikilder og reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.
 1.
 Første anbringende om en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF og 108, TEUF som følge af en urigtig kvalificering af den særlige godtgørelsesordning
 —
 Sagsøgeren har gjort gældende, at afgørelsen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure er i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF, artikel 108 TEUF og artikel 13, stk. 1, i forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (1), eftersom den i loven om forrang for vedvarende energi (herefter EEG) fastsatte EEG-afgift ikke udgjorde tildeling af statsmidler, og reduceringen af EEG-afgiften for energiintensive forbrugere ikke udgjorde et afkald på statsmidler.
 —
 Sagsøgeren har i denne sammenhæng anført, at Kommissionen har lagt nye afgrænsningsparametre, der er uforenelige med principperne i den hidtidige retspraksis, til grund for sin efterprøvelse. Kommissionen har navnlig helt set bort fra kriteriet om statslige myndigheders konkrete rådighedsret, der efter fast retspraksis er et nødvendigt kriterium for kvalificeringen som statsmidler, og har anset det for tilstrækkeligt, at lovgiver påvirker de finansielle strømme mellem private, og at tilsynsmyndigheder overvåger, at private overholder lovgivningen.
 —
 Hertil kommer, at Kommissionen er bundet af sin beslutning om ikke at kvalificere EEG 2000 som statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, eftersom der ikke var tale om overførsel af statsmidler, og dermed har den ved en retlig fejl kvalificeret EEG 2012 som en ny støtte, der er indført retsstridigt.
 —
 Kommissionen har derudover ikke foretaget en tilstrækkelig efterprøvelse af, og derfor heller ikke indset, at undtagelsesordningen for energiintensive forbrugere er begrundet henset til målet, arten og den indre opbygning af EEG 2012 og derfor ikke udgør en selektiv fordel.
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 108, stk. 1, TEUF og af artikel 18 og 19 i forordning nr. 659/1999, idet Kommissionen har undladt at foreslå passende foranstaltninger
 —
 Sagsøgeren har herved gjort gældende, at Kommissionen ved efterprøvelsen af EEG 2012 i hvert fald skulle have anvendt proceduren vedrørende eksisterende støtte i henhold til artikel 108, stk. 1, TEUF og artikel 17-19 i forordning nr. 659/1999 og have foreslået Tyskland passende foranstaltninger, før den indledte den formelle undersøgelsesprocedure, i stedet for at udsætte markedsdeltagerne for betydelige økonomiske risici ved at kvalificere EEG 2012 som ny, ikke-anmeldt støtte.
 3.
 Tredje anbringende om en tilsidesættelse af retten til at blive hørt
 —
 Sagsøgeren har endvidere anført, at Kommissionen før vedtagelsen af en afgørelse med så alvorlige retsvirkninger i hvert burde have hørt denne.
 4.
 Fjerde anbringende om en utilstrækkelig begrundelse
 —
 Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at afgørelsen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure er mangelfuldt begrundet på de vigtigste punkter.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, s. 1).


text:
19.12.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 475/7
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 20. oktober 2016 — Evelyn Danqua mod Minister for Justice and Equality, Ireland og Attorney General (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal — Irland)
 (Sag C-429/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2004/83/EF - minimumsstandarder for anerkendelse af flygtningestatus eller subsidiær beskyttelsesstatus - national procedureregel, der fastsætter fristen for at indgive en ansøgning om subsidiær beskyttelsesstatus til 15 arbejdsdage efter modtagelsen af afslaget på asylansøgningen - medlemsstaternes procesautonomi - ækvivalensprincippet - effektivitetsprincippet - hensigtsmæssig gennemførelse af proceduren for behandling af ansøgningen om subsidiær beskyttelse - hensigtsmæssig gennemførelse af tilbagesendelsesproceduren - uforenelighed))
 (2016/C 475/09)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Evelyn Danqua
 Sagsøgte: Minister for Justice and Equality, Ireland og Attorney General
 Konklusion
 Effektivitetsprincippet skal fortolkes således, at det er til hinder for en national procedureregel som den i hovedsagen omhandlede, der kræver, at en ansøgning om tildeling af subsidiær beskyttelsesstatus skal være indgivet inden for en præklusiv frist på 15 arbejdsdage fra den kompetente myndigheds meddelelse om, at den afviste asylansøger har mulighed for at indgive en sådan ansøgning.
 (1) EUT C 320 af 28.9.2015.


text:
28.7.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 212/9
 Sag anlagt den 13. april 2001 af Kongeriget Nederlandene de afgrøder, der dyrkes i væksthuse, ganske vist kommer
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i direkte kontakt med jorden, optages en meget betydelig
 del af det anvendte fosfat og kvælstof af afgrøderne,
 således at der ikke kan være tale om en reel belastning af
 (Sag C-159/01) jorden.
 — Tilsidesættelse af begrundelsespligten: Kommissionen har
 med urette undladt at argumentere for, hvorfor de
 (2001/C 212/14)
 skønsmæssigt fastsatte mængder på 460 kg fosfat og
 800 kg kvælstof pr. hektar efter dens opfattelse er for
 høje til at anse fritagelsen for berettiget af ordningens art
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 13. april eller struktur.
 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af Kongeriget Nederlandene ved H.G. van Seven-
 ster og J. van Bakel som befuldmægtigede.
 (1) EFT 1991 L 275, s. 1.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1. Kommissionens beslutning af 21. december 2000
 (K(2000)4404 endelig udg.) om den fritagelse for mine-
 ralafgifter efter gødningsloven, som Nederlandene påtæn-
 ker at indrømme, annulleres.
 Sag anlagt den 20. april 2001 af Kommissionen for De
 2. Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostninger. Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-173/01)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2001/C 212/15)
 — Tilsidesættelse af artikel 87, stk. 1, EF: Fritagelsen har ikke Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 20. april
 til formål at give nogen fordel, men blot at fjerne en 2001 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissio-
 utilsigtet ulempe, som dyrkere af afgrøder i væksthuse og nen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent
 på vækstmedium er udsat for som følge af, at den Maria Kontou-Durande, Kommissionen.
 nederlandske gødningslov ikke tager hensyn til den
 faktiske fraførsel af mineraler fra bedriften via plantepro- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 dukter, der dyrkes i væksthuse eller på vækstmedium. Der følgende påstande:
 er heller ikke tale om en fritagelse i egentlig forstand,
 men om en korrektion, der har til formål at korrigere en — det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 urimelighed, der følger af gødningsloven for bestemte forpligtelser i henhold til traktaten og Rådets direktiv
 landbrugere; fritagelsesordningen er dermed efter sin art 1999/20/EF (1) af 22. marts 1999 om ændring af direktiv
 ikke en fordel, der gives af staten (eller finansieres med 70/524/EØF om tilsætningsstoffer til foderstoffer, direktiv
 statsmidler). Derudover tjener afgifterne ikke til at skabe 82/471/EØF om visse produkter, der anvendes i foder-
 indtægter for staten, men har til formål at regulere brugen stoffer, direktiv 95/53/EF om principperne for tilrettelæg-
 af gødning og dermed belastningen af miljøet. Fritagelsen gelse af offentlig kontrol på foderstofområdet og direktiv
 har ingen ugunstig indvirkning på samhandelen mellem 95/69/EF om betingelser og bestemmelser for godkendel-
 medlemsstaterne. se og registrering af visse foderstofvirksomheder og
 mellemhandlere, idet den ikke inden for den fastsatte frist
 har vedtaget de love og administrative bestemmelser, som
 Kommissionen kan som led i proceduren efter arti- er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 kel 88 EF ikke gøre gældende, at fritagelsesordningen
 ikke er forenelig med nitratdirektivet (91/676/EØF) (1). — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 Kommissionens opfattelse vedrørende en foranstaltnings ninger.
 (u)forenelighed med det fælles marked er nemlig begræn-
 set til en økonomisk vurdering. Nitratdirektivet har
 imidlertid ikke noget økonomisk formål. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I hvert fald er der efter den nederlandske regerings I henhold til artikel 249, stk. 3, i traktaten om oprettelse af
 opfattelse ikke tale om, at fritagelsesordningen er uforene- Det Europæiske Fællesskab er et direktiv med hensyn til det
 lig med nitratdirektivet. Ved dyrkning på vækstmedium tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat, som det rettes
 anvendes der ikke mineraler på landbrugsjord. For så vidt til.
 ---pagebreak--- C 212/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28.7.2001
 I henhold til traktatens artikel 10, stk. 1, træffer medlemsstater- »der foreligger ganske særlige omstændigheder«, uden at
 ne alle almindelige eller særlige foranstaltninger, som er egnede bestemmelsen indeholder nogen nærmere definition heraf
 til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, som følger af
 traktaten eller af retsakter foretaget af Fællesskabets institu- — §§ 20(4) og 40(5) i lov om kørekort sammenholdt med
 tioner. § 20(4) er i modstrid med direktivet, for så vidt som disse
 bestemmelser ikke fastsætter periodiske og regelmæssige
 lægeundersøgelser for indehavere af kørekort i kategori C.
 Den Hellenske Republik anfægter ikke, at den skal træffe
 alle foranstaltninger med henblik på at efterkomme det
 ovennævnte direktiv.
 (1) EFT 1991 L 237, s. 1.
 Kommissionen konstaterer, at Den Hellenske Republik til dato
 ikke har truffet de foranstaltninger, som er egnede til fuldt ud
 at gennemføre direktivet i græsk retsorden.
 (1) EFT L 80 af 25.3.1999, s. 20.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 30. marts 2001 af Oberlandesgericht Köln i
 straffesagen mod Hüseyin Gözütok
 Sag anlagt den 24. april 2001 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig (Sag C-187/01)
 (Sag C-178/01) (2001/C 212/17)
 (2001/C 212/16)
 Ved kendelse afsagt den 30. marts 2001, indgået til Domstol-
 ens Justitskontor den 30. april 2001, har Oberlandesgericht
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 24. april Köln i straffesagen mod Hüseyin Gözütok i henhold til EU-
 2001 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommissionen for traktatens artikel 35, stk. 1, sammenholdt med § 1, stk. 2,
 De Europæiske Fællesskaber ved Gerald Braun, Kommissionens i Europäischer Gerichtshof-Gesetz forelagt De Europæiske
 Juridiske Tjeneste, og Marie Wolfcarius, som befuldmægtigede Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 og med valgt adresse hos Gérard Berscheid, Kommissionens af følgende spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 54 i
 Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg, Luxembourg. konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen af
 14. juni 1985 om gradvis ophævelse af kontrollen ved de
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: fælles grænser af 19. juni 1990 (herefter »gennemførelseskon-
 ventionen«):
 1. Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til artikel 3, første afsnit, femte led,
 i Rådets direktiv 91/439/EØF (1) af 29. juli 1991 om Er Forbundsrepublikken Tyskland i medfør af gennemførel-
 kørekort, idet den har vedtaget § 2(1)3.1.c i lov om seskonventionens artikel 54 afskåret fra at rejse tiltale, såfremt
 kørekort; at Republikken Østrig har tilsidesat sine forplig- adgangen til at rejse tiltale for samme forhold ifølge ne-
 telser i henhold til dette direktivs bilag III, punkt 4, idet derlandsk ret er udtømt?
 den har vedtaget §§ 20(4) og 40(5) sammenholdt med
 20(4) i lov om kørekort.
 Er dette ligeledes tilfældet, såfremt statsadvokatens beslutning
 2. Republikken Østrig betaler sagens omkostninger. om at indstille forfølgningen, idet vilkår for et tiltalefrafald,
 som i henhold til lovgivningen i andre kontraherende stater
 havde krævet rettens medvirken (nederlandsk »transactie«), er
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter blevet opfyldt, hvorefter der ikke længere er adgang til
 forfølgning for en nederlandsk ret?
 — § 2, stk. 1, nr. 3.1, litra c i lov om kørekort formulerer
 retten til at føre biler i kategori C bredere end direktivets
 artikel 3 foreskriver, idet bestemmelsen tillader, at flere
 personer kan føre køretøjer uden passagerer på ture, hvor


text:
5.7.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 158/21
 Slettelse af sag C-395/01 (1) Slettelse af sag C-426/01 ( 1)
 (2003/C 158/36) (2003/C 158/38)
 Ved kendelse af 19. marts 2003 har præsidenten for De Ved kendelse af 27. marts 2003 har formanden for Femte
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-395/ Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet,
 01, Herbert Bregenzer (anmodning om præjudiciel afgørelse at sag C-426/01, ACCEA Finance SA mod Christian Giner
 indgivet af Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarl- (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal
 berg), skal slettes af registeret. d’instance de Vienne), skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 3 af 5.1.2002.
 (1 ) EFT C 3 af 5.1.2002.
 Slettelse af sag C-417/01 (1)
 Slettelse af sag C-432/01 ( 1)
 (2003/C 158/37)
 (2003/C 158/39)
 Ved kendelse af 25. marts 2003 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-417/
 01, Herbert Bregenzer (anmodning om præjudiciel afgørelse Ved kendelse af 25. marts 2003 har præsidenten for De
 indgivet af Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarl- Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-432/01,
 berg), skal slettes af registeret. Helmut Gunz (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet
 af Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg),
 skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 3 af 5.1.2002.
 (1 ) EFT C 3 af 5.1.2002.


text:
4.5.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 109/59
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Europæiske Fællesskaber af Banca di Roma spa ved avvocati
 prof. Franco Gallo og Gabriele Escalar.
 1. Kommissionens beslutning af 11. december 2001 annul-
 leres som følge af, at der er tale om tilsidesættelse af
 væsentlige formforskrifter og/eller af, at beslutningen er Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 ubegrundet, selvmodsigende og/eller ikke tilstrækkeligt
 begrundet som omhandlet i artikel 253 EF, sammenholdt — Principalt, at den anfægtede kommissionsbeslutning an-
 med artikel 87 og 77 EF og med Rådets forordning nulleres.
 nr. 659/1999.
 — Subsidiært annulleres den anfægtede kommissionsbeslut-
 2. Subsidiært annulleres beslutningen helt eller delvis i ning, for så vidt som det heri pålægges Italien at »træffe
 medfør af artikel 230, stk. 2, EF, som følge af tilsidesættel- alle de fornødne foranstaltninger med henblik på at
 se eller fejlagtig anvendelse af artikel 87, stk. 1, EF, eller, tilbagesøge den ydede støtte hos støttemodtagerne«.
 subsidiært, af artikel 87, stk. 3, litra b) eller c), EF.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 3. Mere subsidiært fastslås det, såfremt Retten måtte finde,
 at bestemmelserne i lov nr. 461 af 23. december 1998
 og i lovbekendtgørelse nr. 153 af 17. maj 1999, som den
 anfægtede beslutning vedrører, udgør en statsstøtteord-
 ning, som er uforenelig med fællesmarkedet, at de private Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter
 støttemodtagere ikke skal tilbagebetale en sådan støtte,
 eller i hvert fald, at den anfægtede kommissionsbeslutning
 ikke kan tillægges nogen tilbagevirkende gyldighed, og at Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 denne del af beslutningen må annulleres, idet Kommissio- som i sag T-36/02, ABI mod Kommissionen.
 nen ikke har udøvet sin mulighed for at foretage en
 undersøgelse inden for en rimelig frist, og/eller idet de
 angivne oplysninger er utilstrækkelige eller som følge
 af tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den
 berettigede forventning og/eller proportionalitetsprincip-
 pet og/eller retssikkerhedsprincippet, jf. artikel 14 i
 forordning nr. 659/1999.
 Sag anlagt den 21. februar 2002 af Mediocredito Centrale
 spa mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter
 (Sag T-41/02)
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 som i sag T-36/02, ABI mod Kommissionen.
 (2002/C 109/114)
 (Processprog: italiensk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Sag anlagt den 21. februar 2002 af Banca di Roma spa den 21. februar 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Europæiske Fællesskaber af Mediocredito Centrale spa ved
 avvocati Franco Gallo og Gabriele Escalar.
 (Sag T-40/02)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (2002/C 109/113)
 — Principalt, at den anfægtede kommissionsbeslutning an-
 (Processprog: italiensk) nulleres.
 — Subsidiært annulleres den anfægtede kommissionsbeslut-
 ning, for så vidt som det heri pålægges Italien at »træffe
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der alle de fornødne foranstaltninger med henblik på at
 den 21. februar 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De tilbagesøge den ydede støtte hos støttemodtagerne«.
 ---pagebreak--- C 109/60 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.5.2002
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. påløbet forud for kravet om tilbagebetaling, og i det
 mindste for så vidt angår de renter, der er forældet.
 — Under alle omstændigheder:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Der træffes bestemmelse om alle yderligere foranstalt-
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme ninger, som Retten måtte finde hensigtsmæssige eller
 som i sag T-36/02, ABI mod Kommissionen. passende.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sag anlagt den 21. februar 2002 af Banca Monte dei
 Paschi di Siena mod Kommissionen for De Europæiske Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 Fællesskaber som i sag T-36/02, ABI mod Kommissionen.
 (Sag T-42/02)
 (2002/C 109/115)
 (Processprog: italiensk)
 Sag anlagt den 26. februar 2002 af Dresdner Bank AG
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 21. februar 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Banca Monte dei Paschi di Siena (Sag T-44/02)
 ved avvocati Prof. Cristoforo Osti, Giuseppe Pizzonia, Alessan-
 dra Prastaro og Marcello Valenti.
 (2002/C 109/116)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Processprog: tysk)
 Principalt:
 — 1) Kommissionens beslutning af 11. december 2001
 annulleres.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 2) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkost- den 26. februar 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 ninger. Europæiske Fællesskaber af Dresdner Bank AG, Frankfurt am
 Main (Tyskland), ved Rechtsanwälte M. Hirsch og W. Bosch.
 — Subsidiært:
 1) Annullation af den anfægtede beslutnings artikel 1, Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 for så vidt Ciampi-lovens artikel 24, stk. 1, herved
 erklæres uforenelig med fællesmarkedet.
 — Kommissionens beslutning af 11. december 2001 i sag
 2) Annullation af den anfægtede beslutnings artikel 4, COMP/E-1/37.919 — Gebyrer i forbindelse med veksling
 hvorefter der skal ske tilbagesøgning af de udbetalte af eurozonevalutaer — Tyskland (Dresdner Bank AG)
 støttebeløb, med tillæg af renter, med virkning fra annulleres i medfør af EF-traktatens artikel 231, stk. 1,
 det tidspunkt, hvor støtten er blevet disponibel. subisidiært nedsættes den bøde, Dresdner Bank er pålagt
 i henhold til den anfægtede beslutnings artikel 3.
 — Mere subsidiært:
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes
 Den anfægtede beslutning annulleres, for så vidt det i medfør af artikel 87, stk. 2, i procesreglementet for De
 herved er fastsat, at de støttebeløb, der skal tilbagesøges, Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans at betale
 forhøjes med renter, i det mindste de renter, der er sagens omkostninger.


text:
11.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Korkein hallinto-oikeus (Finland) den 30. maj 2014 — Kansaneläkelaitos, Suomen Palvelutaksit ry og Oulun Taksipalvelut Oy
 (Sag C-269/14)
 2014/C 261/22
 Processprog: finsk
 Den forelæggende ret
 Korkein hallinto-oikeus
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Kansaneläkelaitos, Suomen Palvelutaksit ry, Oulun Taksipalvelut Oy
 De andre parter: Suomen Taksiliitto ry, Turun Seudun Invataksit ry, Hämeen Taksi Oy, Itä-Suomen Maakunnallinen Taksi Oy, Kainuun Taksivälitys Oy, Keski-Suomen Taksi Oy, Lounais-Suomen Taxidata Oy og Pohjois-Suomen Taksi Oy
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal Den Europæiske Unions Domstols retspraksis vedrørende koncessionsaftaler om tjenesteydelser forstås således, at den ikke gælder for en samlet ordning, der dels omfatter betaling af refusioner, som en myndighed har ansvaret for at organisere, i form af et direkte refusionssystem, og dels et system til bestilling af kørsler, som myndigheden ikke har ansvaret for?«
 2)
 Hvilken betydning skal man tillægge den indirekte konsekvens af ordningen, at bestillingssystemet medvirker til at begrænse de kørselsudgifter, som Kansaneläkelaitos skal betale af offentlige midler?


text:
25.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 199/23
 Sag anlagt den 4. juli 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-307/07)
 (2007/C 199/37)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved H. Støvlbæk og P. Andrade, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Portugal har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktiv 89/48/EØF (1) hvad angår erhvervet som bio-farmaceut, idet den ikke anerkender eksamensbeviser, der giver adgang til dette erhverv.
 —
 Republikken Portugal tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen finder, at erhvervet som bio-farmaceut er et lovreguleret erhverv omfattet af direktiv 89/48. Den portugisiske gennemførelseslov gennemfører kun direktivet for visse erhverv anført på en liste. Da erhvervet som bio-farmaceut ikke er anført på denne liste, har Republikken Portugal ikke gennemført direktivet i fuldt omfang.
 (1) Rådets direktiv 89/48/EØF af 21.12.1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed (EFT 1989 L 19, s. 16).


text:
22.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/5
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 17. juni 2004
 i sag C-255/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien (1)
 (Traktatbrud - frie varebevægelser - foranstaltninger med tilsvarende virkning - kvalitets- og oprindelsesmærke - »Label de qualité wallon«)
 (2005/C 19/08)
 Processprog: fransk
 I sag C-255/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: C.-F. Durand og F. Simonetti) mod Kongeriget Belgien (befuldmægtiget: E. Dominkovits), angående en påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i henhold til artikel 28 EF, idet det har vedtaget og opretholdt bestemmelser, hvorefter der gives tilladelse til at anvende kvalitetsmærket »le label de qualité wallon« på færdigvarer af en bestemt kvalitet, som er fremstillet eller forarbejdet i Vallonien, har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann (refererende dommer), og dommerne S. von Bahr og R. Silva de Lapuerta; generaladvokat: F.G. Jacobs;justitssekretær: R. Grass, den 17. juni 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kongeriget Belgien har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i henhold til artikel 28 EF, idet det har vedtaget og opretholdt bestemmelser, hvorefter der gives tilladelse til at anvende kvalitetsmærket »le label de qualité wallon« på færdigprodukter af en bestemt kvalitet, som er fremstillet eller forarbejdet i Vallonien.
 2)
 Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 200 af 23.8.2003.


text:
10.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/42
 Kriterier for fordeling af sager til afdelingerne
 (2007/C 269/74)
 Retten i Første Instans har den 25. september 2007 i henhold til procesreglementets artikel 12 fastsat følgende retningslinjer for sagernes fordeling mellem afdelingerne for perioden fra den 25. september 2007 til den 30. september 2008:
 1.
 Appeller, der iværksættes mod afgørelser fra EU-Personaleretten, skal, så snart appelskriftet er indleveret, tildeles appelafdelingen, dog med forbehold af en eventuel senere beslutning i medfør af procesreglementets artikel 14 og 51.
 2.
 Andre sager end de i stk. 1 omhandlede fordeles umiddelbart efter indleveringen af stævningen til afdelinger bestående af tre dommere, dog med forbehold af en eventuel senere beslutning i medfør af procesreglementets artikel 14 og 51.
 De i dette stykke omhandlede sager fordeles mellem afdelingerne efter tur i den rækkefølge, hvori de registreres på Justitskontoret, særskilt for:
 —
 sager vedrørende konkurrencereglerne for virksomheder, reglerne om statsstøtte og reglerne vedrørende handelspolitiske beskyttelsesforanstaltninger
 —
 de i procesreglementets artikel 130, stk. 1, omhandlede sager om intellektuel ejendomsret
 —
 alle andre sager.
 I denne rækkefølge tages de to afdelinger med fire dommere, som sættes af tre dommere, i betragtning to gange ved hver tredje fordeling efter tur.
 Rettens præsident kan fravige rækkefølgen under hensyntagen til sammenhængen mellem visse sager eller med henblik på at sikre en ligelig fordeling af arbejdsbyrden.


text:
25.11.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 335/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 (Sjette Afdeling)
 af 13. juli 2000
 af 13. juli 2000
 i sag C-210/98 P, Salzgitter AG mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber og Forbundsrepublikken
 i sag C-243/97, Den Hellenske Republik mod Kommissio- Tyskland (1)
 nen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Appel — beslutning nr. 3855/91/EKSF (den femte kodeks
 (»Afslutning af EUGFL-regnskaber — regnskabsåret 1993«) for støtte til jern- og stålindustrien) — anmeldelse af
 påtænkte støtteforanstaltninger efter udløbet af den fastsatte
 frist — virkninger)
 (2000/C 335/01)
 (2000/C 335/02)
 (Processprog: græsk) (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-210/98, Salzgitter AG, tidligere Preussag Stahl AG,
 I sag C-243/97, Den Hellenske Republik (befuldmægtigede: Salzgitter (Tyskland), ved advokat J. Sedemund, Berlin, og med
 I. Chalkias og E.-M. Mamouna) mod Kommissionen for De valgt adresse i Luxembourg hos advokat A. May, 398, route
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: M. Condou-Duran- d’Esch, angående appel af dom afsagt den 31. marts 1998 af
 de), angående en påstand om delvis annullation af Kommissio- De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje
 nens beslutning 97/333/EF af 23. april 1997 om afslutning af Udvidede Afdeling) i sag T-129/96, Preussag Stahl mod
 medlemsstaternes regnskaber over de udgifter for regnskabs- Kommissionen (Sml. II, s. 609), hvori der er nedlagt påstand
 året 1993, der finansieres af Den Europæiske Udviklings- og om ophævelse af denne dom — de andre parter i appelsagen:
 Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen (EFT Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 L 139, s. 30), for så vidt angår Den Hellenske Republik, har gede: D. Triantafyllou og P. Nemitz) og Forbundsrepublikken
 Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af formanden for Tyskland (befuldmægtiget: C.-D. Quassowski, bistået af advo-
 Anden Afdeling, R. Schintgen, som fungerende formand for kat H. Wissel) — har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat
 Sjette Afdeling, og dommerne P.J.G. Kapteyn, G. Hirsch (refere- af afdelingsformanden, J.C. Moitinho de Almeida, og dommer-
 rende dommer), H. Ragnemalm og V. Skouris; generaladvokat: ne C. Gulmann, J.-P. Puissochet (refererende dommer),
 P. Léger; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 13. juli G. Hirsch og F. Macken; generaladvokat: F.G. Jacobs; justitsse-
 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: kretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 13. juli 2000
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 1) Appellen forkastes.
 2) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger. 2) Salzgitter AG betaler sagens omkostninger.
 3) Forbundsrepublikken Tyskland bærer sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 318 af 18.10.1997.
 (1) EFT C 278 af 5.9.1998.


text:
Nr. C 166/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31 . 5 . 97
 les, ved advokat Nicolas Lhoëst, Bruxelles, og med valgt krete anledning til klagen navnlig, at afslaget på sagsøge
 adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30, rens tilbud, som begrundes med, at det ikke opfyldte de
 rue de Cessange . fastsatte tekniske krav, beroede på den fejlvurdering, at de
 monoblok betonsveller, som SNCB valgte, og de af sag
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: søgeren tilbudte dobbelblok betonsveller ikke er fuldt ud
 substituerbare . Det sagsøgende selskab anfører, at den an
 fægtede beslutning om henlæggelse beror på samme tekni
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 18 . juni
 ske fejlvurdering.
 1996 om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning
 om, at det blev overvejet, hvorvidt bestemmelsen i ved
 tægtens artikel 31 , stk . 2, burde bringes i anvendelse . Kommissionens beslutning om henlæggelse er baseret på
 den betragtning, at Fællesskabet ikke har den fornødne in
 — Om nødvendigt annullation af Kommissionens afgø teresse i at anlægge en eventuel traktatbrudssag mod den
 relse af 27. december 1996 om udtrykkelig afvisning belgiske stat.
 af sagsøgerens klage .
 Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren for det første
 — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af væsentlige
 ger. formforskrifter, dels da Kommissionen på intet tidspunkt
 har hørt sagsøgeren, dels da den ikke har præciseret rets
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: grundlaget for sin beslutning om ikke at fortsætte undersø
 gelsen . Kommissionen kunne ikke lovligt, da den udtalte
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til sig om den pågældende kontrakt, basere sin beslutning på
 søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag nogle abstrakte betragtninger vedrørende Fællesskabets
 T- 16/9 7 P ). retsforskrifter om offentlige kontrakter uden at tage hen
 syn til konkurrencereglerne . Det sagsøgende selskab mener,
 O EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 det bør fastslås, at den anfægtede beslutning er i strid med
 traktatens artikel 86 , sammenholdt med artikel 90 , stk . 2 .
 I den forbindelse anfører det, at SNCB dels har monopol
 på jernbanedrift i Belgien, dels er tillagt beføjelse .til at
 godkende det materiel, som anvendes på jernbanenettet i
 Belgien, og at de tekniske specifikationer, som denne sag
 vedrører, kun hindrer afsætningen af importerede produk
 Sag anlagt den 1 . april 1997 af Société Anonyme de Tra ter.
 verses en Béton Armé ( SATEBA) mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-83/97) Endelig anfører sagsøgeren, at de faktiske omstændigheder
 er fejlbedømt, og at der er begået magtfordrejning. Sags
 ( 97/C 166/45 ) øgeren henviser i den forbindelse til, at Kommissionen kan
 pålægge virksomheder sanktioner ved en overtrædelse af
 (Processprog: fransk) konkurrencereglerne, når de nødvendige betingelser herfor
 er opfyldt. Efter sagsøgerens opfattelse har Kommissionens
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er beslutning om at henlægge sagen vedrørende de handlin
 der den 1 . april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for ger, som kan tilregnes SNCB, i forbindelse med dens kon
 De Europæiske Fællesskaber af Société Anonyme de Tra klusion om, at Fællesskabet ikke har den fornødne inte
 verses en Béton Armé ( SATEBA), Paris, ved advokat Jac resse i at sagsøge den belgiske stat, alene til formål at
 ques Manseau, Paris, og med valgt adresse i Luxembourg omgå Fællesskabets retsforskrifter på området. Ved at sigte
 hos advokat Ernest Arendt, 8-10, rue Mathias Hårdt. efter den belgiske stat og ikke SNCB forsøger Kommissio
 nen at gøre det umuligt at anfægte beslutningen i kraft af
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : den faste domspraksis vedrørende anvendelsen af trakta
 tens artikel 169 .
 — Kommissionens beslutning af 20 . januar 1997 ( nr. XV/
 B3/MM/(96 ) D/2312 ) annulleres .
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Sag anlagt den 3 . april 1997 af Horeca-Wallonie mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgeren, som er et fransk selskab, der er aktiv inden ( Sag T-85/97)
 for sektoren for jernbaneinfrastruktur, anfægter Kommis ( 97/C 166/46 )
 sionens beslutning om at henlægge den klage, som selska
 bet indgav over Société Nationale des Chemins de Fer bel (Processprog: fransk)
 ges ( SNCB ). Denne klage vedrørte betingelserne for proce
 duren ved indgåelse af en offentlig kontrakt om levering af
 monoblok betonsveller på grundlag af en af SNCB etable Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 ret kvalifikationsordning. Ifølge sagsøgeren var den kon der den 3 . april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 ---pagebreak--- 31 . 5 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 166/23
 De Europæiske Fællesskaber af Horeca-Wallonie, Namur Sag anlagt den 4. april 1997 af G. Van Dyck mod Kom
 (Belgien), ved advokat Gilles Bouneou, Luxembourg, og missionen for De Europæiske Fællesskaber
 advokaterne Jean Materne og Alain Bernard, Liège ( Bel ( Sag T-87/97 )
 gien), og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Gilles Bouneou, 15 , avenue du Bois . ( 97/C 166/47 )
 (Processprog: nederlandsk)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 4 . april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 — Beslutningen fra Kommissionen for De Europæiske De Europæiske Fællesskaber af G. Van Dyck, Wuustwezel
 Fællesskaber, som er indeholdt i skrivelsen af 24 . sep ( Belgien ), ved advokaterne G. Vandersanden og M.-A.
 tember 1996 til den belgiske stat, repræsenteret ved Marx, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 udenrigsministeren, annulleres . Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange.
 — Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostnin Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 ger.
 — Sagen antages til realitetsbehandling, og der gives sags
 øgeren medhold .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse af 21 . juni 1996 ,
 Federation d'Hôteliers, Restaurateurs et Cafetiers de Wal hvorved den afslog at indplacere sagsøgeren under an
 vendelse af vedtægtens artikel 31 , stk . 2 , annulleres,
 lonie anfægter den beslutning, som Kommissionen har
 truffet vedrørende et forslag til dekret fra den vallonske re og om nødvendig annulleres ligeledes afgørelsen af
 gering, og hvorved Kommissionen har erklæret forslaget 27. december 1996 om afslag på sagsøgerens klage af
 9 . september 1996 .
 foreneligt med fællesmarkedet og afslået at indlede en pro
 cedure i henhold til EF-traktatens artikel 93 , stk. 2 . Forsla
 get til dekretet vedrører den sociale turisme i regionen Val — Kommissionen tilpligtes at træffe alle de foranstaltnin
 lonien, hvorefter de » sammenslutninger, som er aner ger, som er egnede til at sikre opfyldelsen af den dom,
 kendt « i henhold til dekretets artikel 2 , kan få udbetalt der afsiges, herunder at forrente den løn, der skal efter
 støtte, selv om indtil 49 % af kapaciteten for hvert enkelt betales til sagsøgeren, med rente 8 % p.a . fra sagsøge
 socialt turistcenter stilles til rådighed for gæster, som ikke rens tiltrædelse af tjenesten.
 omfattes af reglerne om social turisme . Sådan som udka
 stet til projektet er affattet, har de sociale turistcentre mu — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 lighed for at konkurrere direkte med virksomhederne i den
 private sektor og dermed for at kunne udøve illoyal kon
 kurrence . Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 — Tilsidesættelse af vedtægtens artikel 31 , stk . 2
 Til støtte for sine påstande anfører sagsøgeren, at de tal,
 Kommissionen har angivet i den skrivelse, som den anfæg
 tede beslutning er indeholdt i, helt og holdent hidrører fra Kommissionen har ved indplaceringen af sagsøgeren
 regionen Vallonien og ikke er i overensstemmelse med de ikke taget hensyn til de særlige omstændigheder —
 faktiske forhold, ligesom de er upræcise . nemlig sagsøgerens uddannelse og erfaring — og har
 således ikke truffet nogen afgørelse om indplacering i
 henhold til vedtægtens artikel 31 , stk . 2 .
 Sagsøgeren anfører at kunne fremlægge en langt mere præ
 cis analyse af virkningerne af den påtænkte støtte, som gi — Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
 ver de sociale turistcentre fordele ud over de strukturelle
 fordele af finansiel og skattemæssig karakter, som de i for
 vejen nyder godt af som sammenslutninger med velgø Kommissionen har tilsidesat ligebehandlingsprincippet
 rende eller almennyttige formål . ved i forbindelse med fastansættelse af midlertidigt an
 satte at tage hensyn til den erhvervserfaring, de har op
 nået som midlertidigt ansatte, mens der ikke tages hen
 Sagsøgeren rejser derfor krav om, at der indledes en pro syn til den erfaring og uddannelse, tjenstemænd på
 cedure til undersøgelse af støtten i medfør af traktatens prøve har.
 artikel 93 , stk. 2, således at de interesserede parter, herun
 der sagsøgeren, får mulighed for at fremsætte deres be — Tilsidesættelse af omsorgspligten og god forvaltnings
 mærkninger på grundlag af et tilgængeligt dokumentmate skik
 riale, der indeholder relevante oplysninger, navnlig af stati
 stisk og finansiel karakter.
 Ved at besvare den på nederlandsk affattede klage på
 fransk og ved ikke i forbindelse med sagsøgerens an
 sættelse at gøre ham opmærksom på rækkevidden af