text:
C 327/24 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 24.10.98
 MareÂs Salvador, Madrid, og med valgt adresse i Luxem- tale sagsùgeren dagpenge i henhold til artikel 10 i bilag VII
 bourg hos advokatfirmaet Lorang et AssocieÂs, 51, rue til vedtñgten i hele hans prùvetid og en måned efter prùve-
 Albert 1er, mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles- tidens udlùb, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af
 skaber (befuldmñgtigede: Ana Maria Alves Vieira og afdelingsformanden, P. Lindh, og dommerne K. Lenaerts
 Blanca VilaÂ Costa), hvori der er nedlagt påstand dels om, og J. D. Cooke; justitssekretñr: H. Jung, den 20. august
 at meddelelserne om de generelle udvñlgelsesprùver EUR/ 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 LA/97 og EUR/LA/98 (EFT C 62 A af 1.3.1996) annulle-
 res i medfùr af EF-traktatens artikel 173, stk. 4, dels om,
 at Kommissionen tilpligtes at ñndre sin vejledning for
 ansùgere, der ùnsker at deltage i en interinstitutionnel
 udvñlgelsesprùve eller en generel udvñlgelsesprùve Ð 1) Regionsudvalget frifindes, da sagen er åbenbart ugrun-
 navnlig ñndring af den vejledning, som fùlger med medde- det.
 lelser om udvñlgelsesprùver Ð samt annullation af andre
 af de offentliggjorte regler for adgang til stillinger ved De
 Europñiske Fñllesskabers institutioner, med den fùlge, at
 eksamensbeviset som teknisk ingeniùr (»Ingeniería TeÂc- 2) Hver part bñrer sine omkostninger.
 nica«) nñvnes blandt »de nationale uddannelsesbeviser,
 der giver adgang til de generelle udvñlgelsesprùver«, har
 Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman- (1) EFT C 199 af 28.6.1997.
 den, J. Azizi, og dommerne R. García-Valdecasas og M.
 Jaeger; justitssekretñr: H. Jung, den 20. juli 1998 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1) Sagen afvises.
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 2) Sagsùgeren betaler sagens omkostninger. den 19. august 1998
 i sag T-160/97, Hans Gevaert mod Kommissionen for De
 (1) EFT C 180 af 22.6.1996. Europñiske Fñllesskaber (1)
 (Tjenestemñnd Ð dom fra Retten Ð ansùgning om
 ñndret indplacering i lùnklasse Ð påstand om afvisning
 Ð vñsentlig ny omstñndighed Ð formaliteten)
 (98/C 327/45)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 20. august 1998 (Processprog: fransk)
 i sag T-132/97, Michael Collins mod Den Europñiske
 Unions Regionsudvalg (1)
 (Tjenestemñnd på prùve Ð dagpenge Ð varighed Ð I sag T-160/97, Hans Gevaert, tjenestemand i Kommissio-
 åbenbart ugrundet sag) nen for De Europñiske Fñllesskaber, Merelbeke (Belgien),
 ved advokat Nicolas LhoeÈst, Bruxelles, og med valgt
 (98/C 327/44)
 adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30,
 rue de Cessange, mod Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber (befuldmñgtigede: Gianluigi Valsesia og
 Christine Berardis-Kayser), angående en påstand om
 (Processprog: engelsk)
 annullation af Kommissionens afgùrelse af 26. august
 1996 om ikke at imùdekomme sagsùgerens ansùgning om
 ñndret indplacering i lùnklasse, har Retten (Fùrste Afde-
 ling), sammensat af prñsidenten, B. Vesterdorf, og dom-
 I sag T-132/97, Michael Collins, tjenestemand ved Den merne J. Pirrung og P. Mengozzi; justitssekretñr: H. Jung,
 Europñiske Unions Regionsudvalg, Bruxelles, ved advokat den 19. august 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 Vassilis N. Akritidis, Athen og solicitor Jonathan R. Bran- således:
 ton, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 ArseÁne Kronshagen, 12, boulevard de la Foire, mod
 Den Europñiske Unions Regionsudvalg (befuldmñgtiget:
 Nicholas Forwood), angående en påstand om annullation
 af en afgùrelse truffet af Regionsudvalget om ikke at udbe- 1) Sagen afvises.
 ---pagebreak--- 24.10.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 327/25
 2) Hver part bñrer sine omkostninger. KENDELSE AFSAGT AF PRáSIDENTEN
 FOR RETTEN I FéRSTE INSTANS
 (1) EFT C 228 af 26.7.1997. den 14. august 1998
 i sag T-44/98 R, Emesa Sugar (Free Zone) NV mod Kom-
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (Ordningen for de oversùiske landes og territoriers associe-
 ring Ð afgùrelse 91/482/EéF og 97/803/EF Ð forordning
 (EF) nr. 2553/97 Ð begñring om forelùbige forholdsregler
 Ð intervention Ð uopsñttelighed Ð foreligger ikke)
 KENDELSE AFSAGT AF PRáSIDENTEN
 FOR RETTEN I FéRSTE INSTANS (98/C 327/47)
 den 14. august 1998
 i sag T-43/98 R, Emesa Sugar (Free Zone) NV mod Rådet
 for Den Europñiske Union (Processprog: nederlandsk)
 (Ordningen for de oversùiske landes og territoriers associe-
 ring Ð afgùrelse 91/482/EéF og 97/803/EF Ð begñring
 om forelùbige forholdsregler Ð intervention Ð uopsñtte- I sag T-44/98 R, Emesa Sugar (Free Zone) NV, Oranjestad
 lighed Ð foreligger ikke) (Aruba), ved advokat ved Nederlandenes Hoge Raad
 Gerard van der Wal, og med valgt adresse i Luxembourg
 (98/C 327/46)
 hos advokat Aloyse May, 31, Grand-Rue, mod Kommissi-
 onen for De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtiget:
 Thomas van Rijn), stùttet af Rådet for Den Europñiske
 (Processprog: nederlandsk) Union (befuldmñgtigede: Jürgen Huber og Guus Hout-
 tuin), Kongeriget Spanien (befuldmñgtigede: Rosario Silva
 de Lapuerta og Monica Lopez-Monis Gallego) og Den
 Franske Republik (befuldmñgtiget: Claude Chavance),
 I sag T-43/98 R, Emesa Sugar (Free Zone) NV, Oranjestad angående en begñring, dels om udsñttelse af gennemfùrel-
 (Aruba), ved advokat ved Nederlandenes Hoge Raad sen af Kommissionens beslutning af 23. december 1997
 Gerard van der Waal, og med valgt adresse i Luxembourg (VI/51329) om afslag på sagsùgerens ansùgning om
 hos advokat Aloyse May, 31, Grand-Rue, mod Rådet for udstedelse af importlicens med henblik på import af suk-
 Den Europñiske Union (befuldmñgtigede: Jürgen Huber ker, dels om forelùbige forholdsregler, således at det forby-
 og Guus Houttuin), stùttet af Kommissionen for De Euro- des Kommissionen at anvende artikel 108b i Rådets afgù-
 pñiske Fñllesskaber (befuldmñgtiget: Thomas van Rijn), relse 91/482/EéF af 25. juli 1991 om de oversùiske landes
 Kongeriget Spanien (befuldmñgtigede: Rosario Silva de og territoriers associering med Det Europñiske ékonomi-
 Lapuerta og Monica Lopez-Monis Gallego) og Den Fran- ske Fñllesskab (EFT L 263 af 19.9.1991, s. 1), med senere
 ske Republik (befuldmñgtiget: Claude Chavance), ñndringer, og/eller Kommissionens forordning (EF)
 angående en begñring om delvis udsñttelse af gennem- nr. 2553/97 af 17. december 1997 om udstedelse af
 fùrelsen af Rådets afgùrelse 97/803/EF af 24. november importlicenser for visse produkter henhùrende under KN-
 1997 om midtvejsrevision af Rådets afgùrelse 91/482/EéF kode 1701, 1702, 1703 og 1704 med AVS-OLT-kumula-
 om de oversùiske landes og territoriers associering med tion af oprindelsen (EFT L 349 af 19.12.1997, s. 26), har
 Det Europñiske ékonomiske Fñllesskab (EFT L 329 af Rettens prñsident den 14. august 1998 afsagt kendelse,
 29.11.1997, s. 50), har Rettens prñsident den 14. august hvis konklusion lyder således:
 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1) Det tillades den arubanske regering at indtrñde i sagen
 1) Det tillades den arubanske regering at indtrñde i sagen om forelùbige forholdsregler til stùtte for sagsùgerens
 om forelùbige forholdsregler til stùtte for sagsùgerens påstande.
 påstande.
 2) Begñringen om forelùbige forholdsregler tages ikke til
 2) Begñringen om forelùbige forholdsregler tages ikke til fùlge.
 fùlge.
 3) Afgùrelsen om sagens omkostninger udsñttes. 3) Afgùrelsen om sagens omkostninger udsñttes.


text:
7.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/60
 Rettens kendelse af 9. juni 2015 — Schumacher Packaging mod Kommissionen
 (Sag T-265/14) (1)
 ((Statsstøtte - foranstaltninger vedtaget af Tyskland til fordel for el fra vedvarende energikilder og elektrointensive forbrugere - afgørelse om at indlede proceduren i artikel 108, stk. 2, TEUF - vedtagelse af den endelige afgørelse efter sagens anlæggelse - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2015/C 294/73)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Schumacher Packaging GmbH (Schwarzenberg, Tyskland) (ved advokaterne H. Janssen og G.-R. Engel)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche og R. Sauer, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne A. Luke og C. Maurer)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens afgørelse C(2013) 4424 final af 18. december 2013 om at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, TEUF vedrørende foranstaltninger iværksat af Forbundsrepublikken Tyskland til fordel for el fra vedvarende energikilder og energiintensive forbrugere (statsstøtte SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN))
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse om den begæring om intervention, som EFTA-Tilsynsmyndigheden har fremsat.
 3)
 Schumacher Packaging GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 4)
 EFTA-Tilsynsmyndigheden bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 223 af 14.7.2014.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
C 131/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 1.6.2002
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 — Det fastslås, at Den Franske Republik ikke har overholdt
 de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 13 i 1. Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine
 direktiv 76/160/EØF af 8. december 1975 (1), idet den forpligtelser i henhold til EF-traktaten, idet den ikke
 ikke har givet Kommissionen nogen oplysninger om inden for den fastsatte frist har udstedt de nødvendige
 badevandskvaliteten i Frankrig i badesæsonen 1999. bestemmelser og truffet de nødvendige foranstaltninger
 for at efterkomme Kommissionens direktiv 2000/24/EF
 af 28. april 2000 (1) om ændring af bilagene til Rådets
 — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- direktiv 76/895/EØF, 86/362/EØF, 86/363/EØF og 90/
 ninger. 642/EØF om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for
 pesticidrester i og på korn, levnedsmidler af animalsk
 oprindelse og visse produkter af vegetabilsk oprindelse,
 herunder frugt og grøntsager.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 2. Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Kommissionen har anført, at den arbejdsretlige konflikt, der
 hævdes at være baggrunden for den påtalte undladelse, ikke
 kan begrunde den. Selv om en begivenhed, der samtidig Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 frembyder tre kendetegn, nemlig at den skal være udefra
 kommende (i forhold til staten), uforudsigelig (med hensyn til
 dens opståen) og uafvendelig (med hensyn til dens virkninger) Da bestemmelserne i artikel 249, stk. 3, EF og artikel 10, stk. 1,
 i henhold til et generelt princip, der er fælles for medlemsstater- EF er bindende, er medlemsstaterne forpligtet til at gennemføre
 nes retsordener, er udtryk for force majeure, opfylder den i et direktiv, der er rettet til dem, således, at det ved udløbet af
 den foreliggende sag omtvistede arbejdsretlige konflikt ikke gennemførelsesfristen har fuld virkning i national ret. Den
 denne definition. Det forhold, at kontrolforanstaltningerne frist, der er fastsat i direktivets artikel 5, stk. 2, udløb den
 fortsat måtte blive foretaget på stedet, således som det kræves 31. december 2000, uden at Republikken Østrig havde udstedt
 i henhold til direktivet, kan ikke medføre, at Den Franske de nødvendige bestemmelser.
 Republik fritages for sine forpligtelser i henhold til direktivets
 artikel 13, der har et selvstændigt formål. Kommissionen har i
 øvrigt fastslået, at såvel ved udløbet af den i den begrundede (1) EFT 2000 L 107, s. 28.
 udtalelse fastsatte frist som ved indleveringen af stævningen
 har de franske myndigheder stadig ikke tilstillet Kommissionen
 nogen oplysninger om badevandskvaliteten i Frankrig i bade-
 sæsonen 1999.
 Sag anlagt den 9. april 2002 af Kommissionen for De
 (1) EFT L 31 af 5.2.1976, s. 1.
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-132/02)
 (2002/C 131/23)
 Sag anlagt den 9. april 2002 af Kommissionen for De Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 9. april
 Europæiske Fællesskaber mod Den Østrigske Republik 2002 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber ved M. Patakia, som befuldmægti-
 get, og med valgt adresse i Luxembourg.
 (Sag C-131/02)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 (2002/C 131/22) følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat de
 forpligtelser, der påhviler det i henhold til Europa-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 9. april Parlamentets og Rådets direktiv 98/5/EF af 16. februar
 2002 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommissionen for 1998 om lettelse af adgangen til varig udøvelse af
 De Europæiske Fællesskaber ved Gerald Braun, Kommissionens advokaterhvervet i en anden medlemsstat end den, hvor
 Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse beskikkelsen er opnået (1), idet det ikke har vedtaget de
 i Luxembourg hos Luis Escobar Guerrero, Kommissionens love og administrative bestemmelser, der er nødvendige
 Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, kontor C 254, Kirchberg. for at efterkomme direktivet.
 ---pagebreak--- 1.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 131/13
 2. Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 ninger.
 Fristen for gennemførelse af direktivet er udløbet den 29. maj
 1999.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter
 (1) EFT L 181 af 9.7.1997, s. 1.
 Gennemførelsesfristen udløb den 14. marts 2000.
 (1) EFT L 77 af 14.3.1998, s. 36.
 Sag anlagt den 16. april 2002 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet
 Luxembourg
 (Sag C-142/02)
 (2002/C 131/25)
 Sag anlagt den 11. april 2002 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 Tyskland
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 16. april
 2002 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg af
 (Sag C-135/02) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved M. Patakia,
 som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 (2002/C 131/24)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsi-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 11. april desat de forpligtelser, der påhviler det i henhold til
 2002 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kom- Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/5/EF af 16. fe-
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Josef Christian bruar 1998 om lettelse af adgangen til varig udøvelse af
 Schieferer, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmæg- advokaterhvervet i en anden medlemsstat end den, hvor
 tiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Luis Escobar beskikkelsen er opnået (1), idet det ikke har vedtaget de
 Guerrero, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret love og administrative bestemmelser, der er nødvendige
 C 254, Kirchberg. for at efterkomme direktivet.
 2. Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: omkostninger.
 1. Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilside-
 sat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten og Europa-
 Parlamentets og Rådets direktiv 97/23/EF af 29. maj Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter
 1997 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes
 lovgivning om trykbærende udstyr (1), idet den ikke
 inden for den fastsatte frist har vedtaget de love eller Gennemførelsesfristen udløb den 14. marts 2000.
 administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 efterkomme direktivet, henholdsvis ikke har givet Kom-
 missionen meddelelse herom.
 (1) EFT L 77 af 14.3.1998, s. 36.
 2. Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.


text:
10.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/27
 Sag anlagt den 26. marts 2015 — Ben Ali mod Rådet
 (Sag T-149/15)
 (2015/C 262/37)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Sirine (Cyrine) Bent Zine El Abidine Ben Haj Hamda Ben Ali (Tunis, Tunesien) (ved advokat S. Maktouf)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse 2011/72/FUSP af 31. januar 2011 om restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Tunesien (EUT L 28, s. 62) og Rådets forordning (EU) nr. 101/2011 af 4. februar 2011 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Tunesien (EUT L 31, s. 1), som regelmæssigt fornyet (1) og ændret (2) (herefter »de anfægtede afgørelser«), annulleres, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1. Første anbringende om et åbenbart urigtigt skøn. Sagsøgeren gør gældende, at i betragtning af de politiske forandringer, der har fundet sted i Tunesien, er begrundelsen for sanktionerne ikke længere gyldig.
 2. Andet anbringende om et åbenbart urigtigt skøn, idet den nationale straffesag, der er blevet indledt mod sagsøgeren, forhales, således at det ikke kan hævdes, at hun er genstand for en reel efterforskning for så vidt angår de overtrædelser, som har begrundet pålæggelsen af sanktioner.
 3. Tredje anbringende om utilstrækkelig begrundelse, idet den af Rådet angivne begrundelse for at opføre sagsøgeren på listen blot gentager det bagvedliggende rationale for sanktionerne.
 4. Fjerde anbringende om tilsidesættelse af grundlæggende rettigheder, idet sagsøgeren har været genstand for en vilkårlig pålæggelse af foranstaltninger, som har til formål at lette den fremtidige konfiskation af aktiver. Således er sagsøgerens ejendomsret og uskyldsformodningen blevet tilsidesat.
 5. Femte anbringende om et åbenbart urigtigt skøn, idet den af Rådet angivne begrundelse og de nationale bestemmelser, der ligger til grund herfor, ikke stemmer overens med begrundelsen for sanktionerne.
 (1) Rådets afgørelse 2012/50/FUSP af 27.1.2012 om ændring af afgørelse 2011/72/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Tunesien (EUT L 27, s. 11) og Rådets afgørelse 2013/72/FUSP af 31.1.2013 om ændring af afgørelse 2011/72/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Tunesien (EUT L 32, s. 20).
 (2) Rådets afgørelse 2014/49/FUSP af 30.1.2014 om ændring af afgørelse 2011/72/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Tunesien (EUT L 28, s. 38) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 81/2014 af 30.1.2014 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 101/2011 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Tunesien (EUT L 28, s. 2).


text:
13.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/15
 Sag anlagt den 22. august 2012 — France Télécom mod Kommissionen
 (Sag T-385/12)
 2012/C 311/20
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: France Télécom (Paris, Frankrig) (ved advokaterne S. Hautbourg og S. Cochard-Quesson)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har i stævningen nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse K(2011) 9403 endelig af 20. december 2011, som under visse betingelser erklærer den statsstøtte, Den Franske Republik har gennemført til fordel for France Télécom i forbindelse med reformen af finansieringen af pensionerne til tjenestemandsansatte i France Télécom (statsstøtte nr. C 25/2008 (ex NN 23/2008)), forenelig med det indre marked.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.
 1)
 Det første anbringende vedrører principalt retlige fejl og urigtige skøn samt tilsidesættelse af begrundelsespligten, da Kommissionen kvalificerede nedsættelsen af det arbejdsgiverbidrag, som skal betales til staten for pensionerne til tjenestemandsansatte i France Télécom, som statsstøtte i artikel 107, stk. 1, TEUF’s forstand. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har begået følgende fejl:
 —
 ved at konstatere, at der forelå en økonomisk fordel
 —
 ved at finde, at foranstaltningen er selektiv
 —
 ved at finde, at foranstaltningen er egnet til at fordreje konkurrencevilkårene, og
 —
 ved at konstatere, at der foreligger statsstøtte, selv om Kommissionen anerkender, at fordelen blev opvejet i hvert fald indtil den 31. december 2010 af betalingen af et ekstraordinært engangsbidrag.
 2)
 Det andet anbringende vedrører, subsidiært, retlige fejl og urigtige skøn, da Kommissionen betingede den påståede støttes forenelighed af overholdelsen af betingelserne i den anfægtede afgørelses artikel 2. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har begået disse retlige fejl ved at finde, at sagsøgeren var pålagt lavere sociale bidrag end konkurrenternes bidrag og ved at afvise at overføre fortilfældet »La Poste« på France Télécoms procedure.
 3)
 Det tredje anbringende vedrører, subsidiært, retlige fejl og en tilsidesættelse af begrundelsespligten ved vurderingen af den periode, hvori den i afgørelsen fastlagte støtte opvejes af det ekstraordinære engangsbidrag. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har begået følgende fejl:
 —
 ved at medtage byrderne for kompensation og overkompensation i beregningen af reduktionen af de byrder, som følger af nedsættelsen af arbejdsgiverbidraget, og
 —
 ved at konstatere, at det ekstraordinære engangsbidrag skal kapitaliseres med en diskonteringssats på 5,53 % og ikke 7 %.
 4)
 Det fjerde anbringende vedrører, subsidiært, en tilsidesættelse af sagsøgerens processuelle rettigheder.


text:
7.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 410/27
 Sag anlagt den 21. september 2016 – C=Holdings mod EUIPO – Trademarkers (C=commodore)
 (Sag T-672/16)
 (2016/C 410/38)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: C=Holdings BV (Oldenzaal, Nederlandene) (ved advokaterne P. Maeyaert og K. Neefs)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Trademarkers NV (Antwerpen, Belgien)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: C=Holdings BV
 Det omtvistede varemærke: International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, af figurmærket, der indeholder ordbestanddelen »C=commodore« — International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, nr. 907 082
 Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 13. juli 2016 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2585/2015-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som sagsøgerens klage afslås og sagen hjemvises til appelkammeret.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 51, stk. 1, litra a), og artikel 75 i forordning nr. 207/2009.


text:
7.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/17
 Sag anlagt den 23. oktober 2015 — Jenkinson mod Rådet m.fl.
 (Sag T-602/15)
 (2016/C 090/25)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Liam Jenkinson (Keery, Irland) (ved advokaterne N. de Montigny og J.-N. Louis)
 Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen, Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EEAS) og Den Europæiske Unions fælles aktion »EULEX Kosovo«
 Sagsøgerens påstande
 Principalt:
 – 1.
 Hvad angår de rettigheder, der følger af den privatretlige kontrakt:
 —
 Sagsøgerens kontraktforhold ændres til en tidsubegrænset kontrakt.
 —
 Det fastslås, at de sagsøgte har tilsidesat, deres kontraktlige forpligtelser og bl.a. tilsidesat pligten til at give varsel i forbindelse med, at en tidsubegrænset ansættelseskontrakt bringes til ophør.
 Følgelig fastslås det, at de sagsøgte som erstatning for det tab, der er lidt på grund af misbrug af på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter med heraf følgende lang tids usikkerhed for sagsøgeren og tilsidesættelsen af pligten til at give varsel om opsigelse af kontrakten:
 —
 Tilpligtes at betale sagsøgeren en godtgørelse for manglende overholdelse af opsigelsesvarslet på 176 601,55 EUR, beregnet på grundlag af hans anciennitet ved Den Europæiske Unions missioner.
 —
 Subsidiært, tilpligtes at betale sagsøgeren en godtgørelse for manglende overholdelse af opsigelsesvarslet på 45 985,15 EUR, beregnet under hensyn til den tid, han har været i tjenesten hos den fjerde sagsøgte.
 —
 Det fastslås, at afskedigelsen af sagsøgeren er ulovlig og følgelig, at de sagsøgte tilpligtes at betale ham en erstatning, der efter ret og billighed er opgjort til 50 000 EUR.
 —
 Det fastslås, at de sagsøgte ikke har foranlediget udarbejdelse af de lovbestemte arbejdsretlige dokumenter i forbindelse med kontraktens ophør og
 —
 De sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 100,00 EUR for hver dags forsinkelse at regne fra anlæggelsen af den foreliggende sag.
 —
 De sagsøgte tilpligtes at tilsende sagsøgeren de lovbestemte arbejdsretlige dokumenter i forbindelse med kontraktens ophør.
 —
 De sagsøgte tilpligtes at betale renter af de ovennævnte beløb, beregnet efter den belgiske lovbestemte sats.
 – 2.
 Hvad angår magtmisbrug og den eksisterende forskelsbehandling:
 —
 Det fastslås, at de tre første sagsøgte udsatte sagsøgeren for forskelsbehandling, uden nogen objektiv begrundelse herfor, under hans beskæftigelse ved de missioner, som disse havde oprettet, for så vidt angår hans vederlag, pensionsrettigheder og dertil knyttede ydelser, samt for så vidt angår hans sikkerhed for efterfølgende ansættelse.
 —
 Det fastslås, at sagsøgeren burde være blevet ansat som midlertidig ansat ved én af de tre sagsøgte.
 —
 Det tre første sagsøgte tilpligtes at erstatte sagsøgeren det løntab og det tab af pensionsrettigheder og dertil knyttede ydelser og privilegier, han blev påført ved ovennævnte tilsidesættelse af fællesskabsretten.
 De sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren renter af disse beløb, beregnet efter den belgiske lovbestemte sats.
 —
 Der fastsættes en frist for parterne til at fastsætte den nævnte erstatning under hensyntagen til den lønklasse og det løntrin, som sagsøgeren burde have været ansat i, den gennemsnitlige lønstigning, sagsøgerens karriereudvikling og de ydelser som han således burde have fået i henhold til denne kontrakt som midlertidigt ansat, og der foretages en sammenligning af de opnåede resultater med den løn, som sagsøgeren faktisk har oppebåret.
 Subsidiært:
 —
 Det fastlås, at de sagsøgte har tilsidesat deres forpligtelser.
 —
 De sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren erstatning for det tab, der fulgte af de nævnte tilsidesættelser, der efter ret og billighed er opgjort til 150 000,00 EUR.
 Under alle omstændigheder:
 De sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført otte anbringender.
 1.
 Første anbringende om retsmisbrug begået af de sagsøgte ved anvendelsen af på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter og disse sidstnævntes tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
 2.
 Andet anbringende om de sagsøgtes tilsidesættelse af beskyttelsen af arbejdstagerne i forbindelse med en kollektiv opsigelse.
 3.
 Tredje anbringende om de sagsøgtes tilsidesættelse af princippet om ligebehandling og om forbud mod forskelsbehandling.
 4.
 Fjerde anbringende om de sagsøgtes tilsidesættelse af sagsøgerens ret til at blive hørt.
 5.
 Femte anbringende om den retsusikkerhed, som de sagsøgte udsatte sagsøgeren for, og disse sidstnævntes tilsidesættelse af retten til god forvaltning.
 6.
 Sjette anbringende om de sagsøgtes tilsidesættelse af princippet om høring af personalerepræsentanterne.
 7.
 Syvende anbringende om de sagsøgtes tilsidesættelse af den europæiske kodeks for god forvaltningsskik.
 8.
 Ottende anbringende om de sagsøgtes tilsidesættelse af arbejdstagernes ret til fri bevægelighed.


text:
17.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/8
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 2. maj 2006 — Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland mod Europa-Parlamentet, Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-217/04) (1)
 (Forordning (EF) nr. 460/2004 - Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed - valg af hjemmel)
 (2006/C 143/16)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved M. Bethell, som befuldmægtiget, bistået af Lord Goldsmith og N. Paines, QC, og barrister T. Ward)
 Sagsøgte: Europa-Parlamentet (ved K. Bradley og U. Rösslein, som befuldmægtigede), Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Veiga og A. Lopes Sabino, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for de andre parter i sagen: Republikken Finland (ved T. Pynnä og A. Guimaraes-Purokoski, som befuldmægtigede), Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved F. Benyon og M. Shotter, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 460/2004 af 10. marts 2004 om oprettelse af et europæisk agentur for net- og informationssikkerhed (EFT L 77, s. 1) — valg af retsgrundlag
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler sagens omkostninger.
 3)
 Republikken Finland og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 201 af 7.8.2004.


text:
Nr . C 46/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17 . 2 . 96
 Appel iværksat den 13 . december 1995 af 1 . Antillean Rice Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Mills NV, 2. European Rice Brokers AVV og 3 . Guyana
 Investments AVV til prøvelse af dom afsagt den 14 . sep
 tember 1995 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første — Tilsidesættelse og/eller urigtig anvendelse af traktatens
 Instans ( Fjerde Udvidede Afdeling ) i de forenede sager fjerde del og/eller traktatens artikel 190 og/eller OLT
 T-480/93 og T-483/93 , 1 . Antillean Rice Mills NV, 2 . Tra afgørelsen ( 3 ), eller i hvert fald af fællesskabsrettens
 ding & Shipping Co., Ter Beek BV, 3 . European Rice almindeligt gældende principper, idet Retten har udtalt
 Brokers AVV, 4. Alesia Curagao NV og 5 . Guyana Invest og bestemt som beskrevet i den appellerede doms
 ments AVV mod Kommissionen for De Europæiske Fælles præmis 90 til og med 97, navnlig idet Retten har
 skaber, støttet af Rådet for Den Europæiske Union, Den statueret, at Rådet er berettiget til i gennemførelsesbe
 Franske Republik og Den Italienske Republik slutninger i henhold til artikel 136, stk . 2, at indsætte
 ( Sag C-390/95 P) bestemmelser om beskyttelsesforanstaltninger, som
 muliggør begrænsninger af den frie indførsel af land
 ( 96/C 46/10 ) brugsvarer fra OLT.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 13 . december 1995 iværksat appel af 1 . Antillean Rice Mills — Tilsidesættelse og/eller urigtig anvendelse af traktatens
 NV, 2 . European Rice Brokers AW og 3 . Guyana Invest fjerde del og/eller traktatens artikel 190 og/eller OLT
 ments AW, ved advokaterne P. Glazener og W. Knibbeler, afgørelsen eller i hvert fald af fællesskabsrettens almin
 Rotterdam, og advokat J. Pel . Amsterdam, og med valgt deligt gældende principper, idet Retten har udtalt og
 adresse i Luxembourg hos advokat N. Loesch, 11 , rue bestemt som anført i den her appellerede doms præ
 Goethe, til prøvelse af dom afsagt den 14 . december 1995 af mis 1 19 til og med 131 , navnlig idet Retten har statueret,
 at Kommissionen kunne komme til det resultat, at der
 De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ( Fjerde
 Udvidede Afdeling ) i de forenede sager T-480/93 og var opstået vanskeligheder som ville kunne medføre en
 T-483/93 , 1 . Antillean Rice Mills NV, 2 . Trading & Ship forringelse af dyrkning af Indica-ris i Fællesskabet.
 ping Co., Ter Beek BV, 3 . European Rice Brokers AW,
 4 . Alesia Curacao NV og 5 . Guyana Investments AW mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, støttet af — Tilsidesættelse og/eller urigtig anvendelse af OLT-afgø
 relsens artikel 109, stk . 2 , eller i hvert fald af fælles
 Rådet for Den Europæiske Union, Den Franske Republik og
 Den Italienske Republik. skabsrettens almindeligt gældende principper, idet Ret
 ten har udtalt og bestemt som anført i den appellerede
 doms præmis 149, 150 og 151 , navnlig idet Retten har
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande : statueret, at mindsteprisen i den anden beslutning ikke
 gik ud over, hvad der var absolut nødvendigt i den i
 artikel 109 , stk . 2 , forudsatte betydning.
 1 . Den appellerende dom (') ophæves, for så vidt der ikke
 fuldt ud er givet sagsøgerne medhold i deres på
 stande .
 — Tilsidesættelse og/eller urigtig anvendelse af traktatens
 artikel 190 og/eller traktatens artikel 215. eller i hvert
 2 . Der gives sagsøgende fuldt ud medhold i de påstande, de fald af fællesskabsrettens almindeligt gældende princip
 allerede har nedlagt for Retten ( 2 ), navnlig: per, idet Retten har udtalt og bestemt som anført i den
 appellerede doms præmis 41 og 177 til og med 186 ,
 2.1 . Kommissionens beslutning 93/127/EØF af 25 . fe navnlig idet Retten har statueret, at Fællesskabet under
 bruar 1993 om indførelse af beskyttelsesforan de foreliggende omstændigheder kun kan ifalde ansvar,
 staltninger vedrørende ris med oprindelse i De såfremt der foreligger en tilstrækkeligt kvalificeret kræn
 Nederlandske Antiller og Kommissionens beslut kelse af en højere retsregel til beskyttelse af private.
 ning 93/21 l /EØF af 13 . april 1993 om ændring af
 beslutning 93/127/EØF om indførelse af beskyt
 telsesforanstaltninger vedrørende ris med oprin — Tilsidesættelse og/eller urigtig anvendelse af traktatens
 delse i De Nederlandske Antiller annulleres i deres artikel 190 og/eller traktatens artikel 215 eller i hvert
 helhed . fald af fællesskabsrettens almindeligt gældende princip
 per, idet Retten har udtalt og bestemt som anført i den
 2.2 . Fællesskabet tilpligtes at erstatte sagsøgerne den appellerede doms præmis 190 til og med 194, navnlig
 skade, de har lidt som følge af disse beslutnin idet Retten har undladt at prøve, om der har været tale
 ger .
 om en kvalificeret krænkelse af fællesskabsretten, og
 endvidere ved at Retten med urette ved vurderingen af de
 anfægtede beslutninger har lagt afgørende vægt på en
 2.3 . Kommissionen tilpligtes at betale omkostningerne bestemmelse udstedt af De Nederlandske Antiller.
 i appelsagen og i sagen for Retten i Første
 Instans .
 — Tilsidesættelse og/eller urigtig anvendelse af traktatens
 3 . Sagsøgerne har principalt begæret, at Domstolen i artikel 190 og/eller artikel 215 eller i hvert fald af
 henhold til artikel 54 i statutten for Domstolen selv fællesskabsretten almindeligt gældende principper, idet
 træffer endelig afgørelse, subsidiært at den hjemviser Retten har udtalt og bestemt som anført i den appelle
 den til Retten til afgørelse . rede doms præmis 207, navnlig idet Retten til sin
 ---pagebreak--- 17. 2. 96 | DA | De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 46/7
 konstatering af, at det pågældende tab ikke på nogen fornødne kompetence — også må kræves, at den
 måde var uforudsigeligt, knytter den konklusion, at forholdsregel, der ønskes truffet, skal ( kunne ) få vir
 appellanternes tab ikke overskrider de økonomiske kning i den pågældende kontraherende stat, indebærer
 risici, som er forbundet med virksomhed i denne dette da , at den begærede afgørelse skal kunne fuldbyr
 sektor . des i den kontraherende stat, og er det da nødvendigt, at
 denne betingelse er opfyldt på det tidspunkt, hvor kravet
 (') EFT nr . C 286 af 28 . 10 . 1995 , s . 10 . om den foreløbige foranstaltning fremsættes, eller er det
 ( 2 ) EFT nr . C 171 af 22 . 6 . 1993 , s . 11 , jf. s . 12 . tilstrækkeligt, at det må forventes, at betingelsen vil
 ( 3 ) Rådets afgørelse 91 /482/EØF af 25 . juli 1991 ( EFT 1991 L263 , være opfyldt på et senere tidspunkt ?
 s . 1 ).
 4 ) Falder den adgang, der i henhold til artikel 289 ff. i
 Wetboek van Burgerlijke Rechtsvordering ( den neder
 landske civilproceslov ) består til af uopsættelige grunde
 og på forhånd at fremsætte begæring for Arrondisse
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom mentsrechtbank's præsident om en umiddelbart gæl
 afsagt den 8 . december 1995 af Hoge Raad der Nederlanden dende forholdsregel, ind under udtrykket » foreløbige
 i sagen Van Uden Maritime BV, som også driver virksom retsmidler « i EF-domskonventionens artikel 24 ?
 hed under navnet Van Uden Africa Line, mod 1 . Komman
 ditgesellschaft in Firma Deco-Line, Peter Determann KG,
 2 . Peter Determann 5 ) Skal spørgsmål 4 besvares anderledes, såfremt der er
 anlagt en hovedsag eller kan anlægges en hovedsag og
 ( Sag C-391/95 )
 har det i bekræftende fald betydning, at der i det
 ( 96/C 46/ 11 ) konkrete tilfælde var indledt en voldgiftssag ?
 Ved dom afsagt den 8 . december 1995 , indgået til Domsto
 lens Justitskontor den 14 . december 1995 , har Hoge Raad 6 ) Skal spørgsmål 4 besvares anderledes, såfremt den
 der Nederlanden i sagen Van Uden Maritime BV, som også forholdsregel , der er nedlagt påstand om i sagen om
 driver virksomhed under navnet Van Uden Africa Line, mod foreløbige forholdsregler, er, at modparten tilpligtes at
 1 . Kommanditgesellschaft in Firma Deco-Line , Peter Deter opfylde en betalingsforpligtelse som omtalt i spørg
 smål 1 ?
 mann KG, 2 . Peter Determann, forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 relse af følgende spørgsmål :
 7 ) Såfremt spørgsmål 4 skal besvares bekræftende, skal
 artikel 24 — i tilfælde hvor » en ret i en anden
 1 ) Såfremt en forpligtelse til betaling af, hvad der skyldes i kontraherende stat i medfør af denne konvention er
 henhold til en kontrakt, skal opfyldes i en kontra kompetent til at påkende sagens realitet « — og navnlig
 herende stat — således at fordringshaveren ifølge henvisningen i artikel 24 til de » foreløbige, herunder
 EF-domskonventionens artikel 5 , nr. 1 , kan sagsøge sikrende retsmidler, der er fastsat i en kontraherende
 skyldneren, der ikke har opfyldt sin forpligtelse, ved stats lovgivning «, da forstås således, at den ret, der
 retterne i den pågældende kontraherende stat med behandler sagen om foreløbige forholdsregler ( uden
 påstand om opfyldelse af forpligtelsen, også selv om videre ) har den fornødne kompetence, såfremt den er
 skyldneren har bopæl på en anden kontraherende stats kompetent efter de nationale kompetenceregler, også
 område — har retterne i den førstnævnte stat da tillige selv om der er tale om bestemmelser som dem, der er
 ( og uden videre ) kompetence til at påkende et af nævnt i EF-domskonventionens artikel 3 , stk . 2 , eller er
 fordringshaveren over for skyldneren fremsat krav retten da kun kompetent, såfremt yderligere betingelser
 under en sag om foreløbige forholdsregler, som går ud er opfyldt, f.eks . at den begærede foreløbige forholds
 på, ved hjælp af en umiddelbart gældende forholdsregel regel skal ( kunne ) få virkning i den pågældende kontra
 og på forhånd, at opnå , at skyldneren pålægges at herende stat ?
 betale, hvad han — ifølge den retsinstans der behandler
 sagen om foreløbige forholdsregler — med stor sand
 synlighed skylder fordringshaveren, eller gælder der da 8 ) Såfremt spørgsmål 7 skal besvares således, at det også er
 med hensyn til , om den retsinstans, der skal træffe en betingelse for, at den ret, der behandler sagen om
 afgørelse om de foreløbige forholdsregler, har den foreløbige forholdsregler, har den fornødne kompe
 fornødne kompetence, yderligere betingelser, f.eks. at tence, at den begærede forholdsregel skal ( kunne ) få
 den begærede foreløbige forholdsregel skal ( kunne ) få virkning i den pågældende kontraherende stat, indebæ
 virkning i den pågældende kontraherende stat ? rer dette da, at den afgørelse, som ønskes truffet, skal
 kunne fuldbyrdes i den kontraherende stat, og er det da
 2 ) Skal spørgsmål 1 besvares anderledes, såfremt den af nødvendigt, at denne betingelse er opfyldt på det
 parterne indgåede kontrakt indeholder en voldgifts tidspunkt, hvor kravet om en foreløbig forholdsregel
 klausul, og har det i bekræftende fald betydning, hvor fremsættes, eller er det tilstrækkeligt, at det må forven
 voldgiften ifølge klausulen skal finde sted ? tes, at den vil blive opfyldt på et senere tidspunkt ?
 3 ) Såfremt spørgsmål 1 skal besvares således, at det — for
 at retten i sagen om foreløbige forholdsregler har den


text:
C 200/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.7.2001
 M. Patakia og G. Bisogni) mod Den Italienske Republik Sadam Castiglionese SpA, Bologna, Sadam Abruzzo SpA,
 (befuldmægtigede: U. Leanza, bistået af O. Fiumara), angående Bologna, Zuccherificio del Molise SpA, Termoli (Italien) og
 en påstand om, at det fastslås, at Den Italienske Republik har Società Fondiaria Industriale Romagnola SpA (SFIR), Cesena
 tilsidesat sine forpligtelser efter EF-traktatens artikel 52 og 59 (Italien) ved avvocati V. Cerulli Irelli, G. Pittalis og G. Fanzini,
 (efter ændring nu artikel 43 EF og 49 EF) ved at indføre angående appel af kendelse afsagt den 8. december 1998 af De
 restriktioner, der hindrer udøvelsen af virksomhed som færd- Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Udvidede
 selskonsulent, har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af Afdeling) i sag T-39/98, Sadam Zuccherifici m.fl. mod Rådet
 afdelingsformar C. Gulmann, og dommerne V. Skouris, R. (Sml. II, s. 4207), som berigtiget ved kendelse af 29. januar
 Schintgen (refererende dommer), N. Colneric og J.N. Cunha 1999 (ikke trykt i Samling af Afgørelser), hvori der er nedlagt
 Rodrigues; generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: R. Grass, påstand om ophævelse af den første kendelse — den anden
 den 29. maj 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (befuld-
 mægtigede: J. Carbery og I. Dı́ez Parra) — har Domstolen
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. La
 påhviler den i medfør af EF-traktatens artikel 52 og 59 (efter Pergola, og dommerne D.A.O. Edward og C.W.A. Timmermans
 aendring nu artikel 43 EF og 49 EF), ved i henhold til (refererende dommer); generaladvokat: C. Stix-Hackl; justits-
 legge no 264/91, disciplina dell’actività di consulenza per la sekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 31. maj 2001 afsagt
 circolazione dei mezzi di trasporto (lov nr. 264 om virksomhed dom, hvis konklusion lyder således:
 som færdselskonsulent) af 8. august 1991, under strafansvar
 at betinge udøvelsen af virksomhed som færdselskonsulent af 1) Appellen forkastes.
 besiddelsen af en administrativ tilladelse og ved at betinge
 udstedelsen af denne af, at statsborgere fra de andre medlemssta- 2) Sadam Zuccherifici, divisione della SECI — Società Esercizi
 ter har bopæl i Italien og stiller en kaution. Commerciali Industriali SpA, Sadam Castiglionese SpA,
 Sadam Abruzzo SpA, Zuccherificio del Molise SpA og Società
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger. Fondiaria Industriale Romagnola SpA (SFIR) betaler sagens
 omkostninger.
 (1) EFT C 281 af 2.10.1999.
 (1) EFT C 100 af 10.4.1999.
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling) af 31. maj 2001
 af 31. maj 2001 i sag C-43/99, Ghislain Leclere og Alina Deaconescu mod
 Caisse nationale des prestations familiales [anmodning om
 i sag C-41/99 P, Sadam Zuccherifici, divisione della SECI præjudiciel afgørelse fra Conseil supérieur des assurances
 — Società Esercizi Commerciali Industriali SpA m.fl. mod sociales (Luxembourg)] (1)
 Rådet for Den Europæiske Union (1)
 (»Forordning (EØF) nr. 1408/71 og nr. 1612/68 — moder-
 skabs- barsels- og børnepasningsydelse fra Luxembourg —
 (»Appel — sukker — forordning (EF) nr. 2613/97 —
 bopælskrav — rettighederne for en pensionist, der ikke er
 støtte til producenter af sukkerroesukker — indstilling
 bosat i den medlemsstat, der er kompetent med hensyn til
 — produktionsåret 2001/2002 — annullationssøgsmål —
 pensionen — familieydelser og børnetilskud — begrebet
 fysiske eller juridiske personer — afvisning«)
 »arbejdstager« og »social fordel««)
 (2001/C 200/42) (2001/C 200/43)
 (Processprog: italiensk) (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-41/99 P, Sadam Zuccherifici, divisione della SECI — I sag C-43/99, angående en anmodning, som Conseil supérieur
 Società Esercizi Commerciali Industriali SpA, Bologna (Italien), des assurances sociales (Luxembourg) i medfør af EF-traktatens
 ---pagebreak--- 14.7.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 200/25
 artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i 5) En invalidepensionist, der er bosat i en anden medlemsstat end
 den for nævnte ret verserende sag, Ghislain Leclere og Alina den, der udreder hans pension, er ikke en arbejdstager som
 Deaconescu mod Caisse nationale des prestations familiales, at omhandlet i artikel 7 i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68
 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende dels fortolkningen af af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed
 artikel 48 og 51 i EF-traktaten (efter ændring nu artikel 39 EF inden for Fællesskabet og har kun rettigheder som arbejdstager
 og 42 EF), af artikel 1, litra u, 10a, 73 og 77 i Rådets i kraft af sin tidligere beskæftigelse.
 forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse
 af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige
 erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden (1) EFT C 100 af 10.4.1999.
 for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forord-
 ning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 (EFT 1997 L 28,
 s. 1), samt af artikel 7 i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68
 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed
 inden for Fællesskabet (EFT 1968 II, s. 467), og dels gyldighe-
 den af artikel 1, litra u, i), og 10a, samt bilag I og II til
 forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved Rådets
 forordning nr. 118/97, har Domstolen, sammensat af præsi-
 denten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene C. Gul- DOMSTOLENS KENDELSE
 mann og A. La Pergola, samt dommerne D.A.O. Edward,
 J.-P. Puissochet (refererende dommer), P. Jann, R. Schintgen, (Femte Afdeling)
 N. Colneric, S. von Bahr, J.N. Cunha Rodrigues og C.W.A. Tim-
 mermans; generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: afde-
 lingschef D. Louterman-Hubeau, den 31. maj 2001 afsagt af 26. oktober 2000
 dom, hvis konklusion lyder således:
 i sag C-165/99, Republikken Østrig mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (»Søgsmål for sent anlagt — afvisning«)
 1) Gennemgangen af det første spørgsmål ha intet frembragt, der
 kan anfægte gyldigheden af artikel 1, litra u, i), eller af bilag II (2001/C 200/44)
 til Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971
 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere,
 selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der
 flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved (Processprog: tysk)
 Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, for
 så vidt som disse bestemmelser ikke er til hinder for et
 bopælskrav som forudsætning for at opnå de luxembourgske (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 prænatale ydelser samt barselsydelser. gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-165/99, Republikken Østrig (befuldmægtiget: H. Dossi,
 bistået af advokat M. Schütte) mod Kommissionen for De
 2) Bilag IIa til forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: V. Kreuschitz og
 ved forordning nr. 118/97 er ugyldigt, for så vidt som der i D. Triantafyllou), angående en påstand om annullation af
 punkt I. Luxembourg, litra b, er medtaget den luxembourgske Kommissionens beslutning 1999/779/EF af 3. februar 1999
 moderskabsydelse. om den støtte som Østrig yder i form af fritagelse for
 drikkevareafgift på vin og andre gærede drikkevarer, som
 sælges direkte på produktionsstedet til forbrug (EFT L 305,
 s. 27), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afde-
 lingsformanden, A. La Pergola, og dommerne M. Wathelet
 3) En ydelse som den luxembourgske børnepasningsydelse er ikke
 (refererende dommer), P. Jann, L. Sevón og C.W.A. Timmer-
 omfattet af de familieydelser, der i henhold til artikel 77 i
 mans; generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass,
 forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved forord-
 den 26. oktober 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 ning nr. 118/97, skal udredes til personer, der modtager
 således:
 pension eller rente i anledning alderdom, invaliditet, arbejds-
 ulykke elIer erhvervssygdom, uanset i hvilken medlemsstat de er
 bosat. 1) Sagen afvises.
 2) Republikken Østrig betaler sagens omkostninger.
 4) En invalidepensionist kan ikke af artikel 73 i forordning (1) EFT C 226 af 7.8.1999.
 nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved forordning
 nr. 118/97, udlede en ret til andre former for børnetilskud, end
 de familieydelser, der er omhandlet i forordningens artikel 77.


text:
4.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Bíróság (Ungarn) den 26. januar 2009 — Nawras Bolbol mod Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal
 (Sag C-31/09)
 (2009/C 82/28)
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Fővárosi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Nawras Bolbol
 Sagsøgt: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal
 Præjudicielle spørgsmål
 Med henblik på anvendelsen af artikel 12, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 2004/83/EF (1):
 1)
 Kan en person anses for at have krav på beskyttelse og bistand fra et organ under De Forenede Nationer, alene fordi denne person har ret til en sådan beskyttelse eller bistand, eller er det nødvendigt, at personen rent faktisk har haft adgang til en sådan beskyttelse eller bistand?
 2)
 Indebærer et ophold uden for den zone, hvor organet opererer, et ophør af organets virksomhed, et ophør af muligheden for at være omfattet af en sådan beskyttelse eller en sådan bistand fra organet, eller eventuelt en objektiv hindring, som bevirker, at den person, som har ret til beskyttelsen eller bistanden, ikke har adgang hertil, at beskyttelsen eller bistanden fra organet er ophørt?
 3)
 Indebærer retten til at blive omfattet af direktivets bestemmelser en anerkendelse af personen som flygtning eller den ene eller den anden af de to former for beskyttelse, som er omfattet af direktivets anvendelsesområde (anerkendelse af personen som flygtning og ydelse af en subsidiær beskyttelse) efter medlemsstatens valg, eller indebærer retten til at blive omfattet af direktivets bestemmelser i givet fald, at ingen af disse to former for beskyttelse ydes automatisk, men udelukkende, at personen er omfattet af direktivets personelle anvendelsesområde?
 (1) Rådets direktiv 2004/83/EF af 29.4.2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse, EUT L 304, s. 2.


text:
12.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 8/15
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 22. november 2007 — Investire Partecipazioni mod Kommissionen
 (Sag T-102/06) (1)
 (Annullationssøgsmål - EFRU - nedsættelse af økonomisk støtte - ej umiddelbart og individuelt berørt - afvisning)
 (2008/C 8/29)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Investire Partecipazioni SpA (Rom, Italien) (ved avocats G.M. Roberti og A. Franchi)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Velardo og L. Flynn, som befuldmægtigede, bistået af avocat G. Faedo)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2005) 4683 af 25. november 2005 om nedsættelse af den oprindeligt tildelte støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) i henhold til beslutning K (97) 2199 af 27. juli 1997 om godkendelse af støtte ydet af EFRU til interventioner fastsat i det samlede programmeringsdokument for perioden 1997-1999 for regionen Piemonte (Italien), under mål nr. 2.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Investire Partecipazioni SpA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 121 af 20.5.2006.


text:
8.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 379/25
 Sag anlagt den 28. september 2012 — Deutsche Rockwool Mineralwoll mod KHIM — Ceramicas del Foix (Rock & Rock)
 (Sag T-436/12)
 2012/C 379/43
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Tyskland) (ved advokat J. Krenzel)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Ceramicas del Foix, SA (Barcelona, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 10. juli 2012 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 495/2011-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Figurmærket »Rock & Rock« for varer i klasse 2, 19 og 27 — EF-varemærkeregistrering nr. 3468774
 Indehaver af EF-varemærket: Ceramicas del Foix, SA
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG
 Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: Ugyldighedsbegæringen var støttet på relative registreringshindringer i henhold til artikel 53, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009. Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt, påberåbte sig følgende ældre rettigheder: Den tyske varemærkeregistrering nr. 30229274 af ordmærket »Rock« for varer og tjenesteydelser i klasse 1, 6-8, 17, 19, 37 og 42, den tyske varemærkeregistrering nr. 30212141 af ordmærket »MASTERROCK« for varer og tjenesteydelser i klasse 17, 19 og 37, den tyske varemærkeregistrering nr. 39920622 af ordmærket »FIXROCK« for varer i klasse 6, 17 og 19, den tyske varemærkeregistrering nr. 2078534 af ordmærket »FLEXIROCK« for varer i klasse 19, den tyske varemærkeregistrering nr. 39732094 af ordmærket »COVERROCK« for varer i klasse 17 og 19, og den tyske varemærkeregistrering nr. 30306452 af ordmærket »CEILROCK« for varer i klasse 6, 17 og 19
 Annullationsafdelingens afgørelse: Afslag på ugyldighedsbegæringen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
12.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 138/14
 Rettens dom af 28. marts 2012 — Rehbein mod KHIM — Dias Martinho (OUTBURST)
 (Sag T-214/08) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket OUTBURST - det ældre nationale ordmærke OUTBURST - reel brug af det ældre varemærke - artikel 43, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 42, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 207/2009) - fremlæggelse af beviser for første gang for appelkammeret - artikel 74, stk. 2, i forordning nr. 40/94 (nu artikel 76, stk. 2, i forordning nr. 207/2009) - regel 22, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2868/95)
 2012/C 138/23
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Paul Alfons Rehbein (GmbH & Co.) KG (Glinde, Tyskland) (ved advokat T. Lampel)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved D. Botis og P. Geroulakos, som befuldmægtigede)
 De andre parter i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Hervé Dias Martinho og Manuel Carlos Dias Martinho (Le Plessis-Trévise, Frankrig)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 13. marts 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1261/2007-2) vedrørende en indsigelsessag mellem, på den ene side, Paul Alfons Rehbein (GmbH & Co.) KG og, på den anden side, Dias Martinho og Manuel Carlos Dias Martinho
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen truffet den 13. marts 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1261/2007-2) annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 197 af 2.8.2008.


text:
31.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/36
 Rettens dom af 22. juni 2010 — CM Capital Markets mod KHIM — Carbon Capital Markets (CARBON CAPITAL MARKETS Emissions Compliance Solutions & Carbon Finance)
 (Sag T-490/08) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket CARBON CAPITAL MARKETS Emissions Compliance Solutions & Carbon Finance - de ældre nationale og EF-figurmærker CM Capital Markets - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - manglende lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2010/C 209/53
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: CM Capital Markets Holding, SA (Madrid, Spanien) (ved avocats T. Villate Consonni og J. Calderón Chavero)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J.F. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Carbon Capital Markets Ltd (Oxford, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor E. Hardcastle)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 3. september 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 16/2008-1) vedrørende en indsigelsessag mellem CM Capital Markets Holding, SA og Carbon Capital Markets Ltd
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 CM Capital Markets Holding, SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 6 af 10.1.2009.


text:
C 318/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18 . 10 . 97
 2 ) Det fastslås, at sagsøgeren har krav på, at hendes Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 oprindelige indplacering ændres, således som begæret
 ved skrivelse af 21 . juni 1996 .
 1 ) Det fastslås, at Kommissionen har udvist passivitet.
 3 ) EF-Kommissionen tilpligtes at betale : 2 ) Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostnin
 ger.
 — de sagsøgeren tilkommende lønforskelle fra den
 dato, på hvilken afgørelsen om ændring af indpla Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 ceringskriterierne trådte i kraft, dvs. den 5 . oktober
 1995, samt renter heraf
 Sagsøgerne har gjort gældende, at sagsøgte ikke har
 opfyldt Rettens domme af 29 . juli 1993 (*) og af 18 . sep
 — 1 000 ECU som godtgørelse for den ikke-økonomi tember 1996 (2). Disse to domme er blevet afsagt som
 ske skade, der er påført hende, og følge af en klage indgivet mod visse virksomheder, som
 beskyldtes for at have truffet aftale om at sikre sig eneret
 ten på markedet for japanske biler i Frankrig under ude
 — de sagsomkostninger, som nærværende sag giver lukkelse af biler af de mærker, som blev indført af sag
 anledning til. søgerne, og for indbyrdes at have opdelt en kvota mellem
 sig i forbindelse med en ordning med såkaldt frivillig
 importbegrænsning, hvorved enhver konkurrence blev ude
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: lukket .
 Ifølge sagsøgerne har Kommissionen — efter at beslutnin
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de gen om afvisning af klagerne var blevet annulleret ved
 samme som dem, der blev gjort gældende i sag T-16/ ovennævnte dom af 29. juni 1993 — fastholdt sin opfat
 97 i 1 ). telse i en skrivelse af 9. marts 1994, der blev gjort til gen
 stand for et nyt annullationssøgsmål, der førte til afsigel
 sen af ovennævnte dom af 18 . september 1996, hvorved
 Sagsøgeren finder navnlig, at ændringen af en intern afgø beslutningen om afvisning af klagerne blev annulleret.
 relse fra Kommissionen som følge af den retslige annulla
 tion af den tidligere lovgivning, hvor denne lovgivning
 havde udgjort grundlaget for en urigtig indplacering, Under disse omstændigheder har selskabet Asia Motor
 udgør en ny faktisk omstændighed, der medfører, at klage France, Jean-Michel Cesbron og selskaberne EAS og
 fristen løber på ny. Monin Automobiles samt deres likvidatorer ved skrivelsen
 af 11 . april 1997 opfordret sagsøgte til at tilsende
 importørerne i Frankrig af biler af mærkerne Honda,
 (') EFT C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27. Mazda, Mitsubishi, Toyota og Nissan en meddelelse af
 klagepunkter, således at der endelig i det mindste kan ske
 konstatering af og pålægges sanktioner for det anfægtede
 kartel .
 Da der nu er forløbet to måneder efter afsendelsen af
 nævnte skrivelse, har sagsøgerne anlagt nærværende sag.
 Sag anlagt den 30. juli 1997 af Asia Motor France m.fl.
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 H Sag T-7/92 ( Sml . II, s. 669 ).
 ( Sag T-225/97) (2 ) Sag T-387/94 ( Sml. II, s. 961 ).
 ( 97/C 318/55 )
 (Processprog: fransk)
 Sag anlagt den 30. juli 1997 af selskabet Guérin Automo
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er biles mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 der den 30 . juli 1997 anlagt sag mod Kommissionen for ( Sag T-226/97)
 De Europæiske Fællesskaber af Asia Motor France, Li
 97/C 318/56
 vange ( Luxembourg), Jean-Michel Cesbron, erhvervsdri
 vende under firmanavnet JMC Automobiles, Livange
 ( Luxembourg), Monin Automobiles, Bourg-de-Péage (Processprog: fransk)
 ( Frankrig ) og Europe Auto Service ( EAS ), Livange
 ( Luxembourg), ved advokat Jean Claude Fourgoux, Paris,
 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Pierrot Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 Schiltz, 4, rue de Béatrix de Bourbon. der den 30. juli 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 ---pagebreak--- 18 . 10 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 318/29
 De Europæiske Fællesskaber af selskabet Guérin Automo Sag anlagt den 4. august 1997 af Irish Sugar plc mod
 biles, Alen^on (Frankrig), ved advokat Jean Claude Four Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 goux, Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos advo ( Sag T-228/97)
 kat Pierrot Schiltz, 4, rue Béatrix de Bourbon.
 ( 97/C 318/57)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 (Processprog: engelsk)
 1 ) Det fastslås, at Kommissionen har gjort sig skyldig i
 en retsstridig passivitet. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 4 . august 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Irish Sugar plc, ved advo
 kat Alexander Bohlke og solicitor Scott Crosby og med
 2 ) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 valgt adresse i Luxembourg hos Elvinger & Dessoy, 31 ,
 rue d'Eich .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren anfører, at selskabet den 3 . august 1992 indgav
 en klage til Kommissionen, hvori det gjorde gældende, at — Kommissionens beslutning K(97) 1315 endelig udg.
 Volvos forhandleraftale stred mod EF-traktatens konkur annulleres .
 renceregler, herunder navnlig mod Kommissionens forord
 ning ( EØF) nr. 123/85 af 12 . december 1984 om anven
 delse af EØF-traktatens artikel 85 , stk. 3 , på kategorier af — Subsidiært nedsættes den bøde, der er pålagt ved
 salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer (*). Da artikel 2, og artikel 3 , stk. 3 og 4, annulleres, for så
 sagsøgeren ikke fik noget svar fra Kommissionen om, vidt som de er for vidtgående i forhold til det misbrug,
 hvorledes denne ville reagere på klagen, indbragte sagsøge der er fastslået i artikel 1 , nr. 5 og 6.
 ren den 5 . maj 1994 et passivitetssøgsmål for De Europæ
 iske Fællesskabers Ret i Første Instans (2 ). Mens sagen ver
 serede, fremsendte Kommissionen en meddelelse i henhold — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 til artikel 6 i forordning nr. 99/63 , hvori den angav grun
 dene til, at den ikke agtede at undersøge sagsøgerens klage
 nærmere, herunder navnlig som følge af behandlingen af Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 andre lignende sager, hvis udfald burde afventes. Retten
 antog, at denne meddelelse var en stillingtagen i henhold
 til EF-traktatens artikel 175 og fandt herefter, at det var
 Den fastslås i den anfægtede beslutning, at sagsøgeren har
 ufornødent at træffe afgørelse om passivitetssøgsmålet. overtrådt EF-traktatens artikel 86 ved at have anvendt
 Sagsøgeren gør gældende, at Domstolen i den appelsag, metoder, der ikke betinger en sædvanlig konkurrence på
 som selskabet indbragte til prøvelse af Rettens dom ( 3 ),
 grundlag af den erhvervsdrivendes præstationer for så vidt
 fastslog, at en meddelelse i henhold til artikel 6 ikke er en angår produkter eller tjenesteydelser, hvilket udgjorde en
 anfægtelig retsakt, idet Domstolen dog bemærkede, at den
 hindring for den aktuelle konkurrence på markedet og for
 pågældende virksomhed altid senere vil kunne opfordre
 en øget konkurrence. Som det ligeledes fremgår af beslut
 Kommissionen til at træffe en endelig afgørelse.
 ningen, blev sagsøgeren pålagt en bøde på 8 800 000 ECU
 for disse overtrædelser.
 Den 2 . og 11 . april 1997 opfordrede sagsøgeren herefter
 Kommissionen til at meddele Volvo en række klagepunk Sagsøgeren gør gældende, at EF-traktatens artikel 86 er
 ter.
 anvendt forkert. Sagsøgeren har bestridt, at der som anta
 get af Kommissionen foreligger en fælles dominerende stil
 ling eller en dominerende stilling på det industrielle suk
 Sagsøgeren gør gældende, at nærværende passivitetssøgs kermarked, samt at der, som hævdet, foreligger misbrug
 mål, der anlægges mere end to måneder senere, og fem år på det industrielle marked samt på detailmarkedet.
 efter indgivelsen af den første klage, kan antages til reali
 tetsbehandling, og at selskabet bør gives medhold.
 Sagsøgeren gør endvidere gældende, at artikel 15, stk. 2, i
 (M EFTL15af 18 . 1 . 1985 , s . 16 . forordning nr. 17 er anvendt forkert. Bøden er fastsat for
 ( 2) Sag T- 1 86/94 , Guérin Automobiles mod Kommissionen, dom højt og er ikke i overensstemmelse med hidtidig praksis.
 af 27. juni 1995 ( Sml . II, s . 1753 ). Bøden tager ikke hensyn til de begrænsninger, der følger af
 ( 3 ) Sag C-282/95 P, Guérin Automobiles mod Kommissionen, EF's sukkerordning, hvorved sagsøgeren behandles ringere
 dom af 18 . marts 1997 ( Sml . I, s. 1531 ). end producenter af industrivarer. Kommissionen har ikke
 alene tilsidesat sin forpligtelse til at tage hensyn til den ret
 lige og økonomiske sammenhæng, som den anfægtede
 praksis indgår i, men har tillige til dels pålagt straf for


text:
20150731030616892015/C 270/423012015TC27020150817DA01DAINFO_JUDICIAL20150608343411Sag T-301/15: Sag anlagt den 8. juni 2015 — Jochen Schweizer mod KHIM (Du bist, was du erlebst.)
 ---documentbreak--- C2702015DA3410120150608DA0042341341Sag anlagt den 8. juni 2015 — Jochen Schweizer mod KHIM (Du bist, was du erlebst.)
 (Sag T-301/15)2015/C 270/42Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Jochen Schweizer GmbH (München, Tyskland) (ved advokat A. González Hähnlein)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket »Du bist, was du erlebst.« — registreringsansøgning nr. 13 250 865
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 9. april 2015 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 3114/2014-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
Nr . C 64/ 10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2 . 3 . 96
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom af europæisk oprindelse, såfremt en national retsinstans
 afsagt den 4. december 1995 af Belgiens Conseil d'Etat i i øvrigt fastslår, at det pågældende organ har sit
 sagen Bie Benelux SA mod État beige hjemsted på medlemsstatens område, og at den faktiske
 ( Sag C- 13/96 ) ledelse, programsammensætningen eller programmon
 tagen finder sted på medlemsstatens område ?
 ( 96/C 64/21 )
 2 ) Hvis det antages, at udsendelser fra et tv/radiospred
 Ved dom afsagt den 4. december 1995 , indgået til Domsto ningsorgan, som er godkendt af en medlemsstat, ikke
 lens Justitskontor den 19 . januar 1996 , har Belgiens Conseil skal betragtes som udsendelser fra et tv/radiospred
 d'Etat i sagen Bie Benelux SA mod Etat beige, ved ningsorgan, der hører under en medlemsstats myndig
 Finansministeren, forelagt De Europæiske Fællesskabers hed i direktivets forstand, kan en anden medlemsstat da
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende — og på hvilke betingelser, specielt under hensyn til
 spørgsmål : traktatens artikel 59 ff. — forbyde eller begrænse
 retransmission af udsendelserne på et bestemt
 område ?
 » Udgør en forpligtelse til forud for overgang til omsætning
 at anbringe et bestemt kendemærke på produkter, som er
 pålagt en afgift på grund af de mijømæssigt skadelige 3 ) Skal direktivets artikel 2 fortolkes således, at en anden
 virkninger, som disse produkter antages at medføre, og en medlemsstat, i tilfælde hvor et tv/radiospredningsorgan
 forpligtelse til at anbringe et andet kendemærke på de hører under en medlemsstats myndighed, ikke kan
 samme produkter, såfremt de leveres med afgiftsfritagelse modsætte sig retransmission på sit område af fjernsyns
 inden for rammerne af en diplomatisk afgiftsfritagelsesord udsendelser fra organet, selv hvis bestemmelserne i
 ning, » tekniske specifikationer « i den forstand, som fremgår direktivets artikel 4 og 5 ikke overholdes ?
 af artikel 1 , nr. 1 , i Rådets direktiv 83/18 9/EØF af 2 8 . marts
 1983 om en informationsprocedure med hensyn til 0 ) EFT nr. L 298 , s . 23 .
 tekniske standarder og forskrifter, som ændret ved direktiv
 88/ 182/EØF af 22 . marts 1988 ( 2 ), eller en » teknisk
 forskrift « i den forstand, som fremgår af samme direktivs
 artikel 1 , nr. 5 ?
 (') EFT nr . L 109 , s . 8 . Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 ( 2 ) EFT nr. L 81 , s . 75 . afsagt den 1 . december 1995 af Arbeitsgericht Hamburg i
 sagen Dr. Kalliope Schoning-Kougebetopoulou mod Freie
 und Hansestadt Hamburg
 ( Sag C-15/96 )
 ( 96/C 64/23 )
 Ved kendelse afsagt den 1 . december 1995 , indgået til
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom Domstolens Justitskontor den 19 . januar 1996 , har Arbeits
 afsagt den 16. januar 1996 af Tribunal de premiere instance gericht Hamburg, 3 . Afdeling, i sagen Dr. Kalliope Scho
 de Bruxelles i straffesagen mod Paul Denuit, borgerlig part: ning-Kougebetopoulou mod Freie und Hansestadt Ham
 den belgiske stat ved vicepremierministeren, trafikminister burg forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 og minister for offentlige foretagender, og ved ministeren anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 for videnskabspolitik mål :
 ( Sag C- 14/96 )
 96/C 64/22 ) 1 ) Foreligger der en tilsidesættelse af EF-traktatens arti
 kel 48 og artikel 7, stk. 1 og 4, i Rådets forordning
 ( EØF ) nr. 1612/68 ( x ) om arbejdskraftens frie bevæge
 Ved dom afsagt, den 16 . januar 1996, indgået til Domsto lighed inden for Fællesskabet, når det i en kollektiv
 lens Justitskontor den 19 . januar 1996 , har Tribunal de overenskomst for offentligt ansatte bestemmes, at
 premiere instance de Bruxelles i straffesagen mod Paul automatisk oprykning til en højere lønramme kun kan
 Denuit, borgerlig part: den belgiske stat ved vicepremiermi ske efter otte års beskæftigelse i en bestemt lønramme i
 nisteren, trafikminister og minister for offentlige foretagen Bundesangestelltentarifvertrag ( kollektiv overenskomst
 der, og ved ministeren for videnskabspolitik, forelagt De for offentligt ansatte funktionærer i Forbundsrepublik
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om ken Tyskland ( BAT)), således at der ikke tages hensyn til
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : tilsvarende beskæftigelse i offentlig tjeneste i en anden
 medlemsstat ?
 1 ) Hvilke betingelser gælder der for, at et tv/radiospred
 ningsorgan skal anses for at høre under en medlemsstats 2 ) Såfremt spørgsmål 1 besvarers bekræftende:
 myndighed i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i
 artikel 2, stk. 1 , i Rådets direktiv af 3 . oktober 1989 Kræver EF-traktatens artikel 48 , sammenholdt med
 ( 89/552/EØF) (*). I hvilket omfang har det betydning, at Rådets forordning ( EØF ) nr. 1612/68 om arbejdskraf
 en større eller mindre del af de udsendte værker ikke er tens frie bevægelighed inden for Fællesskabet, da, at der


text:
25.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 145/35
 Sag anlagt den 8. marts 2016 — Klausner Holz Niedersachsen mod Kommissionen
 (Sag T-101/16)
 (2016/C 145/43)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Klausner Holz Niedersachsen GmbH (Saalburg-Ebersdorf, Tyskland) (ved advokaterne D. Reich, C. Hipp og T. Ilgner)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Europa-Kommissionen har tilsidesat artikel 108 TEUF, sammenholdt med artikel 15, stk. 1, i Rådets forordning (EU) nr. 2015/1589 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, idet den, efter modtagelse af sagsøgerens skrivelse af 13. november 2015, undlod at træffe den i de ovennævnte bestemmelser omhandlede afgørelse om afslutning af den foreløbige undersøgelse i sag SA.37113 og SA.375009 i henhold til førnævnte forordnings artikel 4.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger, også selv om det skulle blive ufornødent at træffe afgørelse i denne sag, fordi Kommissionen har vedtaget en foranstaltning under sagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et enkelt anbringende om, at Kommissionen, selv om den i henhold til artikel 265, stk. 2, TEUF var blevet opfordret til at handle, ikke inden for en rimelig frist traf nogen afgørelse til afslutning af den foreløbige undersøgelse i henhold til artikel 4 stk. 2-4, i forordning (EU) nr. 2015/1589 (1).
 (1) Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13.7.2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT L 248, s. 9).


text:
C 45/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.2.2001
 Sag anlagt den 22. december 2000 af Kommissionen for Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 De Europæiske Fællesskabers mod Den Franske Republik afsagt den 19. december 2000 af Frankrigs Cour de
 cassation, Afdelingen for Handelssager og Finansielle og
 Økonomiske Sager, i sagen Société Ravil mod Société
 Bellon Import og Société SPA Biraghi
 (Sag C-468/00)
 (Sag C-469/00)
 (2001/C 45/30) (2001/C 45/31)
 Ved dom afsagt den 19. december 2000, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 27. december 2000, har Frankrigs Cour
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. de- de cassation, Afdelingen for Handelssager og Finansielle og
 cember 2000 anlagt sag mod Den Franske Republik af Økonomiske Sager, i sagen Société Ravil mod Société Bellon
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk Import og Société SPA Biraghi forelagt De Europæiske Fælles-
 konsulent Bernard Mongin, som befuldmægtiget, og med skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, følgende spørgsmål:
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 Skal artikel 29 (tidligere artikel 34) i traktaten om oprettelse
 af Det Europæiske Fællesskab fortolkes således, at denne
 bestemmelse er til hinder for en national bestemmelse, hvorved
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 oprindelsesbetegnelsen »grana padano« forbeholdes ost, der er
 revet i produktionsområdet, i det omfang et påbud herom ikke
 er en uomgængelig nødvendig foranstaltning for at bevare de
 1. Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de særlige kendetegn, produktet har erhvervet?
 forpligtelser, der påhviler den i til Rådets direktiv
 96/50/EF af 23. juli 1996 om harmonisering af betingel-
 serne for erhvervelse af nationale bådførercertifikater for
 gods- og persontransport ad indre vandveje i Fællesska-
 bet (1), vid ikke at sætte de nødvendige love og administra-
 tive bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv
 eller i hvert fald ved ikke at underrette Kommissionen om
 disse bestemmelser. Slettelse af sag C-502/99 (1)
 (2001/C 45/32)
 2. Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. Ved kendelse af 6. september 2000 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-502/99,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 Søgsmålsgrundene og væsentligste argumenter
 (1) EFT C 234 af 25.7.1998.
 Artikel 249 EF (tidligere EF-traktatens artikel 189), hvorefter
 et direktiv er bindende for enhver medlemsstat, som det rettes
 til, med hensyn til det tilsigtede mål, indebærer en forpligtelse
 for medlemsstaterne til at overholde de i direktiverne fastsatte
 gennemførelsesfrister. Denne frist udløb den 7. april 1998, Slettelse af sag C-318/99 (1)
 uden at Den Franske Republik havde indført de nødvendige
 bestemmelser for at efterkomme det i Kommissionens påstan-
 de nævnte direktiv. (2001/C 45/33)
 Ved kendelse af 19. september 2000 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-318/99,
 (1) EFT L 235 af 17.9.1996, s. 31.
 Den Italienske Republik mod Kommissionen for De Europæi-
 ske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 314 af 30.10.1999.


text:
11.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 60/46
 Sag anlagt den 30. december 2005 — Zwicky mod Kommissionen
 (Sag T-457/05)
 (2006/C 60/86)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Zwicky & Co. AG (Wallisellen, Schweiz) (ved Rechtsanwälte J. Burrichter, B. Kasten og S. Orlikowski-Wolf)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Beslutningens artikel 1, stk. 1, annulleres for så vidt som den fastslår, at sagsøgeren har tilsidesat artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 for så vidt angår Sverige, Norge og Finland, subsidiært for perioden fra januar 1990 til og med december 1993.
 —
 Beslutningens artikel 2 annulleres for så vidt som den pålægger sagsøgeren en bøde på 0,174 mio. EUR.
 —
 Subsidiært nedsættes den bøde, som sagsøgeren er blevet pålagt i medfør af beslutningens artikel 2.
 —
 Artikel 3 i beslutningen annulleres i forhold til sagsøgeren.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning K(2005) 3452 endelig udg. af 14. september 2005 (sag 38.337 — PO/Thread) (som ændret ved sagsøgtes beslutning af 13. oktober 2005). Ved den anfægtede beslutning er sagsøgeren blevet pålagt en bøde for at have tilsidesat artikel 81 EF samt EØS-aftalens artikel 53.
 Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren seks anbringender gældende.
 Først og fremmest henvises til en tilsidesættelse af artikel 7 i forordning nr. 1/2003 (1). Sagsøgeren gør i denne forbindelse gældende, at fastsættelsen af rækkevidden og varigheden af tilsidesættelserne i den anfægtede beslutnings artikel 1, stk. 1, er ukorrekt.
 Sagsøgeren gør med sit andet anbringende gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003. Den henviser til, at bøden, som den er blevet pålagt, overstiger 10 % af dens samlede omsætning i det regnskabsår, der gik forud for beslutningen. Følgelig er fastsættelsen af bøden, som er blevet pålagt sagsøgeren i den anfægtede beslutnings artikel 2, ulovlig.
 Derudover tilsidesætter artikel 2 i sagsøgtes beslutning artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17/1962 (2) og artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003. Denne ulovlighed følger af tilsidesættelsen af væsentlige principper ved bødeudmåling.
 Endvidere har sagsøgte ved den anfægtede beslutnings artikel 2 tilsidesat artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17/1962 og artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 ved at anvende samarbejdsordningen fra 1996 til skade for sagsøgeren.
 Sagsøgeren gør med sit femte anbringende gældende, at den anfægtede beslutnings artikel 2 udgør en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, eftersom der ikke i tilstrækkelig grad er taget hensyn til sagsøgerens egen situation ved bødefastsættelsen.
 Endelig gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen ved i beslutningens artikel 3 at påbyde at bringe overtrædelserne til ophør og forbyde deres senere gentagelse har tilsidesat artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 1/2003, idet denne foranstaltning i sagsøgerens tilfælde hverken var nødvendig eller stod i forhold til overtrædelsen.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).
 (2) EØF Rådet: forordning nr. 17: Første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 (EFT 1959-1962 s. 81).


text:
26.4.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 107/9
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 6. marts 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-196/07) (1)
 (Traktatbrud - konkurrencepolitik - fusioner - manglende gennemførelse af visse af Kommissionen pålagte forpligtelser - E.ON/Endesa)
 (2008/C 107/13)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved V. Di Bucci og E. Gippini Fournier, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien (ved N. Díaz Abad, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende gennemførelse af artikel 2 i Kommissionens beslutning af 26. september 2006 (sag nr. COMP/M.4197 — E.ON/Endesa — K(2006) 4279 endelig udg.) og artikel 2 i Kommissionens beslutning af 20. december 2006 (sag nr. COMP/M.4197 — E.ON/Endesa — K(2006) 7039 endelig udg.)
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 i begge disse beslutninger, idet det ikke har ophævet
 —
 betingelse nr. 1-6, 8 og 17 i Det Nationale Energiråds beslutning, der ved artikel 1 i Kommissionens beslutning af 26. september 2006 (sag COMP/M.4197 — E.ON/Endesa — K(2006) 4279 endelig udg.) blev erklæret for uforenelige med fællesskabsretten, og
 —
 betingelse nr. 1, 10, 11 og 15 i afgørelse truffet af industri-, turisme- og handelsministeren, der ved artikel 1 i Kommissionens beslutning af 20. december 2006 (sag COMP/M.4197 — E.ON/Endesa — K(2006) 7039 endelig udg.) blev erklæret for uforenelige med fællesskabsretten.
 2)
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 155 af 7.7.2007.


text:
14.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 98/58
 Sag anlagt den 2. februar 2016 — Sigma Orionis mod REA
 (Sag T-47/16)
 (2016/C 098/74)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Sigma Orionis SA (Valbonne, Frankrig) (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)
 Sagsøgt: Forvaltningsorganet for Forskning (REA)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at REA har tilsidesat sine kontraktmæssige forpligtelser, der følger af støtteaftale H2020, ved at suspendere alle de betalinger, som sagsøgeren har til gode, på grundlag af en ulovligt udarbejdet undersøgelsesrapport fra OLAF.
 —
 Subsidiært anordnes udpegelse af en sagkyndig med henblik på at fastsætte de beløb, som sagsøgeren ubestrideligt har til gode i medfør af den omtvistede støtteaftale.
 Som følge heraf tilpligtes sagsøgte
 —
 at betale de i henhold til støtteaftale H2020 skyldige beløb, dvs. 425 406,25 EUR, som i henhold til artikel 21, stk. 11, nr. 1, tillægges morarenter, der beregnes fra datoen for de skyldige beløbs forfaldsdato, med den af Den Europæiske Centralbank (ECB) fastsatte sats for de vigtigste refinansieringstransaktioner, forhøjet med 3,5 %
 —
 at betale sagsøgeren en erstatning for det yderligere tab, som denne har lidt, der aktuelt vurderes til 1 500 000 EUR, med forbehold for forhøjelse eller nedsættelse under sagens behandling.
 —
 Forvaltningsorganet for Forskning tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at Forvaltningsorganet for Forskning (REA) ikke kan lægge vægt på en undersøgelsesrapport, der er udarbejdet på grundlag af ulovligt indhentede beviser, med henblik på at suspendere de betalinger, som sagsøgeren har til gode, i det hele. Sagsøgeren har i denne henseende gjort gældende, at såvel suspensionen af betalingerne som opsigelsen af støtteaftalerne er ulovlige, for så vidt som REA har støttet sig på ulovligt indhentede beviser.
 2.
 Andet anbringende om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, for så vidt som de forskellige tekniske revisionsrapporter uden forskel havde konkluderet, at sagsøgeren havde anvendt midlerne i overensstemmelse med principperne om sparsommelighed, effektivitet og forsvarlig økonomisk forvaltning. Det følger heraf, at REA ikke kunne påberåbe sig, at det gyldigt havde fastslået, at sagsøgeren havde begået ulovligheder inden for rammerne af anden støtte, som kunne begrunde, at de omtvistede støtteaftaler blev opsagt, eller at alle betalingerne i de omtvistede støtteaftaler blev suspenderet. Endvidere er deltagelsen i støtteaftalerne sagsøgerens eneste finansieringskilde, og fraværet af nye europæiske projekter vil uundgåeligt medføre sagsøgerens fallit.


text:
16.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 381/49
 Sag anlagt den 11. september 2015 — Korea National Insurance Corporation Zweigniederlassung Deutschland m.fl. mod Rådet og Kommissionen
 (Sag T-533/15)
 (2015/C 381/60)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Korea National Insurance Corporation Zweigniederlassung Deutschland (Hamburg, Tyskland), Kim Il Su (Pyongyang, Republikken Korea), Kang Song Sam (Hamburg), Choe Chun Sik (Pyongyang), Sin Kyu Nam (Pyongyang), Pak Chun San (Pyongyang), So Tong Myong (Pyongyang) (ved barristers M. Lester og S. Midwinter, og solicitors T. Brentnall og A. Stevenson)
 Sagsøgte: Europa-Kommissionen og Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgernes påstande
 —
 Rådets afgørelse (FUSP) 2015/1066 af 2. juli 2015 om ændring af afgørelse 2013/183/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Den Demokratiske Folkerepublik Korea (EUT L 174, s. 25) og Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/1062 af 2. juli 2015 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 329/2007 om restriktive foranstaltninger over for Den Demokratiske Folkerepublik Korea (EUT L 174, s. 16) annulleres, for så vidt som disse foranstaltninger opfører sagsøgerne i bilag V.
 —
 Europa-Kommissionen og Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at sagsøgte ikke har givet en behørig og tilstrækkelig begrundelse for at opføre sagsøgerne på listen.
 2.
 Andet anbringende om, at sagsøgte har begået en åbenbar fejl ved at anse, at nogen af kriterierne for opførelse på listen i de anfægtede foranstaltninger var opfyldt i sagsøgernes tilfælde, idet der ikke foreligger noget faktuelt grundlag for deres opførelse.
 3.
 Tredje anbringende om, at sagsøgte har tilsidesat databeskyttelsesprincipperne.
 4.
 Fjerde anbringende om, at sagsøgte ubegrundet og uforholdsmæssigt har tilsidesat sagsøgernes grundlæggende rettigheder, herunder deres ret til beskyttelse af ejendom, forretning og omdømme.


text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/39
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 27. september 2006 — Avebe mod Kommissionen
 (Sag T-314/01) (1)
 (Konkurrence - karteller - natriumgluconat - artikel 81 EF - bøde - et moderselskabs ansvar for en forening uden egen juridisk retsevnes retsstridige adfærd - artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 - retten til forsvar - dokumenter til støtte for forsvar karakter - proportionalitetsprincippet - begrundelsespligt)
 (2006/C 294/83)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Coöperatieve Verkoop- en Productievereniging van Aardappelmeel en Derivaten Avebe BA (Veendam, Nederlandene) (ved avocat C. Dekker)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Bouquet, A. Whelan og W. Wils, som befuldmægtigede, bistået af avocat M. van der Woude)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af artikel 1 i beslutning K(2001) 2931 endelig udg. af 2. oktober 2001 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (sag nr. COMP/E-1/36.756 — Natriumgluconat), for så vidt som den vedrører sagsøgeren og, subsidiært, påstand om annullation af denne beslutnings artikel 3, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Coöperatieve Verkoop- en Productievereniging van Aardappelmeel en Derivaten Avebe BA betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 68 af 16.3.2002.


text:
3.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 104/47
 Rettens dom af 16. februar 2017 — Gruppe Nymphenburg Consult mod EUIPO (Limbic® Sales)
 (Sag T-517/15) (1)
 ((EU-varemærker - ansøgning om EU-ordmærket Limbic® Sales - manglende beskrivende karakter - absolut registreringshindring - Artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2017/C 104/66)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Gruppe Nymphenburg Consult AG (München, Tyskland) (ved advokaterne R. Kunze og G. Würtenberger)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved M. Fischer, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 23. juni 2015 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1972/2014-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet Limbic® Sales som EU-varemærke
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 23. juni 2015 af Første Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 1972/2014-1) annulleres.
 2)
 EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler omkostningerne afholdt af Gruppe Nymphenburg Consult AG.
 (1) EUT C 354 af 26.10.2015.


text:
26.6.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 202/16
 Rettens dom af 4. maj 2017 — Ralf Schräder mod EF-Sortsmyndigheden (CPVO)
 (Forenede sager T-425/15, T-426/15 og T-428/15) (1)
 ((Plantesorter - begæring om ophævelse af EF-sortsbeskyttelsen af sorten SEIMORA - sortsbeskyttelsesansøgning for sorten SEIMORA - ansøgning om EF-sortsbeskyttelse af sorten SUMOST 02 - sammensætning af appelkammeret ved CPVO - princippet om upartiskhed))
 (2017/C 202/28)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Ralf Schräder (Lüdinghausen, Tyskland) (ved advokat T. Leidereiter)
 Sagsøgt: EF-Sortsmyndigheden (CPVO) (ved M. Ekvad og F. Mattina, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne A. von Mühlendahl og H. Hartwig, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved OCVV og intervenient ved Retten: Jørn Hansson (Søndersø, Danmark) (ved advokaterne G. Würtenberger og R. Kunze)
 Sagens genstand
 I sag T-425/15, søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 24. februar 2015 af appelkammeret ved EF-Sortsmyndigheden (sag A 003/2010) vedrørende en begæring om ophævelse af den tidligere meddelte EF-sortsbeskyttelse for sorten SEIMORA, i sag T-426/15, søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 24. februar 2015 af appelkammeret ved EF-Sortsmyndigheden (sag A 002/2014) vedrørende en begæring om ophævelse af den tidligere meddelte EF-sortsbeskyttelse for sorten SEIMORA, og i sag T-428/15, søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 24. februar 2015 af appelkammeret ved EF-Sortsmyndigheden (sag A 007/2009) vedrørende en ansøgning om EF-sortsbeskyttelse af sorten SUMOST 02.
 Konklusion
 1)
 EF-Sortsmyndigheden (CPVO) frifindes.
 2)
 Ralf Schräder betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 328 af 5.10.2015.


text:
1.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 290/2
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spanien) den 18. juli 2011 — International Bingo Technology, S.A. mod Tribunal Económico Regional de Cataluña (TEARC)
 (Sag C-377/11)
 2011/C 290/03
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Superior de Justicia de Cataluña
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: International Bingo Technology, S.A
 Sagsøgt: Tribunal Económico Regional de Cataluña (TEARC)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Udgør det forhold, at bingospillerne indbetaler den del af bingopladernes pris, som vedrører gevinsterne, et reelt forbrug af varer og tjenesteydelser, med den virkning at disse skal medtages i momsgrundlaget?
 2)
 Skal sjette direktivs artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 17, stk. 5, og artikel 19, stk. 1 (1), fortolkes således, at der med disse artikler indføres en sådan harmoniseringsgrad, at de er til hinder for, at de enkelte medlemsstater kan operere med andre løsninger i national lovgivning eller retspraksis, for så vidt angår spørgsmålet om, hvorvidt der i momsgrundlaget skal medregnes den del af bingopladernes pris, som skal anvendes til udbetaling af gevinster, med den virkning, at der skal foretages en regulering af nævneren i forbindelse med beregningen af pro rata-satsen?
 3)
 Skal sjette direktivs artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 17, stk. 5, og artikel 19, stk. 1, fortolkes således, at disse artikler er til hinder for en national retspraksis, hvorefter der i momsgrundlaget for så vidt angår bingospil medregnes de beløb, som svarer til gevinsternes størrelse, og som de forskellige spillere indbetaler i forbindelse med deres køb af bingoplader, med den virkning, at de skal medtages i nævneren i forbindelse med beregningen af pro rata-satsen?
 (1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1).