text:
18.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/32
 Sag anlagt den 18. februar 2009 — Soliver mod Kommissionen
 (Sag T-68/09)
 2009/C 90/50
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Soliver NV (Roeselare, Belgien) (ved advocaten H. Gilliams og J. Bocken)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af artikel 1 i Kommissionens beslutning af 12. november 2008 i sag COMP/39.125 — Autoglas, for så vidt som det herved er blevet fastslået, at sagsøgeren deltog i den i beslutningen fastslåede overtrædelse i perioden fra den 19. november 2001 til den 11. marts 2003.
 —
 Annullation af artikel 2 i Kommissionens beslutning af 12. november 2008 i sag COMP/39.125 — Autoglas, for så vidt som der herved er blevet pålagt sagsøgeren en bøde på 4 396 000 EUR.
 —
 Subsidiært, nedsættelse af den bøde, der er blevet pålagt sagsøgeren.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren for det første gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af artikel 81 EF og artikel 53 i EØS-aftalen samt begrundelsespligten, og at der er blevet foretaget en åbenbart urigtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder. Sagsøgeren har gjort gældende, at det med urette er anført i den anfægtede beslutning, at sagsøgeren i perioden fra den 19. november 2001 til den 11. marts 2003 deltog i den i artikel 1 i den anfægtede beslutning fastslåede overtrædelse.
 Sagsøgeren har for det andet gjort gældende, at der ikke foreligger nogen begrundelse for den af Kommissionen anvendte værdi af afsætningen, at den ikke er i overensstemmelse med retningslinjerne for beregning af bøder, at sagsøgeren ikke har haft lejlighed til at forsvare sig og at uskyldsformodningen og ligebehandlingsprincippet dermed er blevet tilsidesat.
 Sagsøgeren har for det tredje har gjort gældende, at ligebehandlingsprincippet, proportionalitetsprincippet og retningslinjerne for beregning af bøder samt begrundelsespligten er blevet tilsidesat. Ifølge sagsøgeren foretog Kommissionen ved beregningen af bødens grundbeløb en for høj ansættelse af værdien af afsætningen.
 Sagsøgeren har for det fjerde gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af proportionalitets- og ligebehandlingsprincippet og at Kommissionen har foretaget en åbenbart urigtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder, idet Kommissionen gangede sagsøgerens salg med antallet af år, som ansøgeren angiveligt havde deltaget i den i beslutningens artikel 1 fastslåede overtrædelse.
 Sagsøgeren har for det femte gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af forbuddet mod tilbagevirkende kraft. Ifølge sagsøgeren har Kommissionen anvendt retningslinjerne for beregning af bøder fra 2006 (1) på en overtrædelse, der allerede var ophørt, da disse retningslinjer trådte i kraft.
 Sagsøgeren har for det sjette gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af ligebehandlings- og proportionalitetsprincippet og at der er foretaget en åbenbart urigtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder, idet Kommissionen har forhøjet grundbeløbet for den bøde, der er blevet pålagt sagsøgeren, med 16 % af værdien af afsætningen.
 For det syvende har sagsøgeren gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af artikel 81 EF og retningslinjerne for beregning af bøder, idet Kommissionen har undladt at tage formildende omstændigheder, der talte til fordel for sagsøgeren, i betragtning ved beregningen af sagsøgerens bøde.
 (1) Retningslinjer for beregning af bøder efter artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1/2003 (EØS-relevant tekst) (EUT 2006 C 210, s. 2).


text:
17.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/33
 Sag anlagt den 13. april 2006 — DeTeMedien mod KHIM (suchen.de)
 (Sag T-117/06)
 (2006/C 143/66)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: DeTeMedien, Deutsche Telekom Medien GmbH (Frankfurt, Tyskland) (ved Rechtsanwälte J. Fesenmair og I. Gehring)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 30. januar 2006 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 287/2005-1 annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det EF-varemærke, der søges registreret: Ordmærket »suchen.de« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16, 35, 36, 38 og 42 (ansøgning nr. 3 915 329)
 Undersøgerens afgørelse: Delvis afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Det ansøgte varemærke har det fornødne særpræg og er ikke rent beskrivende. Som følge heraf er de absolutte registreringshindringer i artikel 7, stk. 1, litra b) og c), samt i artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 40/94 (1) ikke til hinder for registrering af dette varemærke.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
Nr. C 119/4 I DA | De Europæiske Fællesskabers Tidende 13 . 5 . 95
 Anmodning om préjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 1 , februar 1995 af VAT and Duties Tribunal i afsagt den 21 . februar 1995 af Hôgsta Domstolen i sagen
 sagen Conoco Ltd mod The Commissioners of Customs and 1 ) Data Delecta Aktiebolag, 2 ) Ronny Forsberg mod MSL
 Excise Dynamics Ltd
 (Sag C-40/95 ) ( Sag C-43/95 )
 ( 95/C 119/07) ( 95/C 119/08 )
 Ved kendelse afsagt den 1 , februar 1995 , indgået til Ved kendelse afsagt den 21 . februar 1995 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 20 . februar 1995 , har VAT Domstolens Justitskontor den 24. februar 19 95 , har Hôgsta
 and Duties Tribunal, London, i sagen Conoco Ltd mod The Domstolen i sagen 1 ) Data Delecta Aktiebolag, 2 ) Ronny
 Commissioners of Customs and Excise forelagt De Euro Forsberg mod MSL Dynamics Ltd forelagt De Europæiske
 pæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 ciel afgørelse af følgende spørgsmål: relse af følgende spørgsmål:
 I henhold til § 1 i lagen ( 1980: 307) om skyldighet for
 Hvorledes skal artikel 11 , punkt A, stk. 1 , litra a ), og
 utländska kärande att ställa säkerhet for rattegångskostna
 artikel 11 , punkt C, stk. 1 , i Rådets sjette direktiv
 der skal en udenlandsk juridisk person, som ønsker at
 77/388/EØF af 17. juli 1977 om harmonisering af medlems
 anlægge sag ved en svensk domstol mod en svensk stats
 staternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles
 borger eller en svensk juridisk person, på sagsøgtes begæring
 merværdiafgiftssystem : ensartet beregningsgrund (*) fortol
 stille sikkerhed for de sagsomkostninger, som den uden
 kes med henblik på fastlæggelsen af beskatningsgrundlaget
 landske juridiske person kan blive tilpligtet at betale i
 for en leverandør i samme situation som Conoco Ltd ( som
 henhold til en retskraftig afgørelse i sagen. I henhold til
 lagt til grund i afsnit 5 i den foreløbige afgørelse ) i tilfælde,
 hvor
 lovens § 5 er udenlandske juridiske personer fritaget for
 denne forpligtelse, i det omfang der er indgået aftale herom i
 internationale overenskomster, som Sverige er bundet af. I
 a ) leverandøren sørger for udstedelsen af en » money-off« regeringens tillkännagivande ( 1991:112 ) om befrielse i vissa
 kupon, som en forhandler, der har indvilget i at deltage i fall för utländska kärande att ställe säkerhet for råttergångs
 en salgskampagne, kan få indløst med det angivne beløb kostnader m.m., er der ikke nævnt sådanne overenskomster
 (som påtrykt kuponen) hos leverandøren med hensyn til britiske juridiske personer.
 b ) forhandleren i henhold til kontrakten mellem leveran I en tingsrått-sag om betaling for leverede varer har de
 døren og forhandleren skal acceptere at modtage svenske sagsøgte fremsat begæring om, at sagsøgeren, et
 kuponen, som er uddelt til en potentiel kunde som led i britisk selskab, skal stille sikkerhed for sagsomkostningerne
 i henhold til bestemmelserne i ovennævnte lov .
 salgskampagnen, fra kunden — som afleverer den i
 forbindelse med køb af mere end en bestemt mindste
 mængde motorbrændstof hos forhandleren — forudsat Er det i strid med Rom-traktaten — navnlig artikel 6
 at kuponen er gyldig (tidligere artikel 7) — at afkræve en sagsøger, som er en
 britisk juridisk person, en sådan sikkerhedsstillelse, når
 dette ikke kan ske i forhold til svenske juridiske perso
 c) kunden ved aflevering af kuponen i forhold til forhand ner ?
 leren er berettiget til en nedsættelse på et nærmere
 angivet beløb i forhold til forhandlerens normale
 detailsalgspris på motorbrændstof
 d ) leverandøren har leveret motorbrændstoffet til forhand
 leren til en pris, der er fastsat i en eksisterende Sag anlagt den 24. februar 1995 af Kommissionen for De
 leveringskontrakt; og Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 ( Sag C-45/95 )
 e ) forhandleren, efter at have accepteret at modtage 95/C 119/09
 kuponen ved salg af motorbrændstof til kunden, frem
 sender den til leverandøren og får udbetalt det angivne
 beløb . Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 24. februar 1995 anlagt sag mod Den Italienske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Enrico
 Er beskatningsgrundlaget for leverandøren den pris, der er Traversa, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt
 fastsat i leveringskontrakten, eller denne pris minus det adresse i Luxembourg hos Georgios Kremlis, Wagner
 angivne beløb ? Centret, Kirchberg.
 (M EFT nr. L 145 af 13 . 6 . 1977, s. 1 . Sagsøgeren har nedlagt følgende påstand:
 Det fastslås, at Den Italienske Republik ikke har overholdt
 sine forpligtelser i henhold til artikel 13 , punkt B, litra c ), i


text:
9.5.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 116/23
 Sag anlagt den 28. februar 2008 — TNC Kazchrome og ENRC Marketing mod Rådet og Kommissionen
 (Sag T-107/08)
 (2008/C 116/43)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Joint stock company »Transnational Company Kazchrome« (TNC Kazchrome) (Actobe, Kasakhstan), ENRC Marketing AG (Kloten, Schweiz) (ved lawyers L. Ruessmann og A. Willems)
 Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Den anfægtede forordning annulleres i det omfang den indfører antidumpingforanstaltninger på import af siliciummangan, der er produceret og/eller solgt af sagsøgerne.
 —
 Rådet og Kommissionen tilpligtes in solidum at betale sagsøgerne erstatning for skade, herunder renter, som følge af den urigtige indledning af sagen, faktiske fejl, fejlagtig bedømmelse, herunder Kommissionens tilsidesættelse af grundlæggende fællesskabsretlige principper samt den fejlagtige vedtagelse af Rådets forordning (EF) nr. 1420/2007.
 —
 Kommissionen og Rådet tilpligtes at bære deres egne omkostninger og at betale sagsøgernes omkostninger.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at bære sine egne omkostninger og til in solidum at betale sagsøgernes omkostninger, for så vidt som de ikke dækkes af Rådet.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne, der er henholdsvis producent og eksportør af siliciummangan til Den Europæiske Union, har nedlagt påstand om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 1420/2007 af 4. december 2007 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af siliciummangan med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Kasakhstan og afslutning af proceduren vedrørende importen af siliciummangan med oprindelse i Ukraine (1).
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne gjort gældende, at de sagsøgte begik åbenbare skønsfejl, tilsidesatte grundforordningen (2), og undlod at angive en begrundelse i overensstemmelse med artikel 253 EF ved at lade Kasakhstan være omfattet af antidumpingundersøgelserne, mens Indien ikke omfattes heraf; ved at afvise sagsøgernes påstand om, at de opererer som en uadskillelig økonomisk enhed; ved fastsættelsen af sagsøgernes eksportpriser, ved bedømmelsen af, hvorvidt og i hvilket omfang importen af siliciummangan fra Kasakhstan har forvoldt EF-erhvervsgrenen skade; ved at kumulere importen fra Kasakhstan med importen fra Kina med henblik på denne bedømmelse og ved bedømmelsen af Fællesskabets interesse.
 Sagsøgerne har endvidere gjort gældende, at fællesskabsinstitutionerne tilsidesatte deres ret til at blive hørt og principperne om god forvaltningsskik, beskyttelsen af den berettigede forventning, om forbud mod forskelsbehandling, og proportionalitet, da sagsøgerne bl.a. ikke fik adgang til oplysninger, der var relevante for fællesskabsinstitutionernes konklusioner, og da sagsøgerens tilbud om tilsagn blev afvist.
 (1) EUT L 317, s. 5.
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22.12.1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EFT 1996 L 56, s. 1).


text:
31.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Luxembourg) den 12. maj 2010 — Miguel Remy mod Landsbanki Luxembourg SA, under konkurs
 (Sag C-237/10)
 ()
 2010/C 209/30
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Miguel Remy
 Sagsøgt: Landsbanki Luxembourg SA, en liquidation
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 1, 2 og 3 i Rådets direktiv 98/59/EF af 20. juli 1998 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser (1) fortolkes således, at bestemmelserne finder anvendelse i de situationer, hvor en virksomheds drift ophører som følge af, at arbejdsgiveren erklæres konkurs, eller som følge af en retsafgørelse, der indebærer, at arbejdsgiveren (et kreditinstitut) opløses og likvideres på grund af insolvens i henhold til artikel 61, stk. 1, litra a) og b), i lov af 5. april 1993 om finanssektoren med senere ændringer, idet den nationale lovgivning for så vidt angår disse ophørsgrunde fastsætter, at ansættelseskontrakter ophører med øjeblikkelig virkning?
 2)
 Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende spørges, om artikel 1, 2 og 3 i direktiv 98/59/EF skal fortolkes således, at kurator eller likvidator skal sidestilles med en arbejdsgiver, der har påtænkt at foretage kollektive afskedigelser, og som i den forbindelse er i stand til at udføre de i direktivets artikel 2 og 3 omhandlede handlinger og foretage sådanne afskedigelser (sag C-323/08, præmis 39, 40 og 41) (2)?
 (1) EFT L 225, s. 16.
 (2) Dom af 10.12.2009, Rodríguez Mayor m.fl., endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser.


text:
28.8.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 246/9
 Anbringender og væsentligste argumenter Anbringender og væsentligste argumenter
 Retten har begået en retlig fejl hvad angår spørgsmålet Retten har baseret sig på ukorrekte forudsætninger, nemlig en
 om magtfordrejning og om tilsidesættelse af EF-traktatens delvis faktisk vildfarelse, og har herved ulovligt begrænset
 artikel 176 (nu artikel 233): Kommissionen gør gældende, at klagefristen og tilsidesat appellantens ret til forsvar. Retten har
 den blotte omstændighed, at den — efter den oprindelige med urette fastslået, at en skrivelse fra appellantens advokat,
 annullation af X’s udnævnelse — besluttede at tilbagekalde hvoraf det klart fremgik, at appellanten endnu ikke havde
 meddelelsen om ledig stilling og erstatte den med en anden, i truffet afgørelse om at indgive klage, udgjorde en klage,
 sig selv ikke på nogen måde kan være tilstrækkelig til at udgjorde en klage som omhandlet af artikel 90, stk. 2, i
 bevise magtfordrejning, idet man i modsat fald overtræder tjenestemandsvedtægten.
 EF-traktatens artikel 176 selv og princippet om magtfordeling,
 som nødvendigvis skal bestå mellem den udøvende og døm-
 mende magt i EF. Ansættelsesmyndighedens vide skøn ved
 fastsættelsen af betingelserne for at beklæde en stilling på
 grundlag af tjenestens krav kan ikke berøres, selv ikke i det
 tilfælde, at ansættelsesproceduren delvis er blevet annulleret
 ved en dom afsagt af EF’s retsinstanser. For at det kan antages,
 at der foreligger en vilkårlig, måske ligefrem mislig affattelse af
 den nye meddelelse om ledig stilling, skulle Retten forinden
 have fastslået, at det var irrelevant, at det nye stillingsopslag
 nævnte de i særlig grad ønskelige kvalifikationer.
 Sag anlagt den 20. april 1999 af Europa-Parlamentet mod
 Société d’aménagement et d’équipement de la région de
 (1) EFT C 160 af 5.6.1999, s. 19. Strasbourg (S.E.R.S.) og Strasbourg kommune
 (Sag C-167/99)
 (1999/C 246/18)
 Appel iværksat den 26. April 1999 af Corrado Politi til Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 20. april
 prøvelse af kendelse afsagt den 9. februar 1999 af De 1999 anlagt sag mod Société d’aménagement et d’équipement
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden de la région de Strasbourg (S.E.R.S) og Strasbourg kommune
 Afdeling) i sag T-124/98, Corrado Politi mod Det Euro- af Europa-Parlamentet ved afdelingschef Timothy Millet og
 pæiske Erhvervsuddannelsesinstitut Olivier Caisou-Rousseau, begge Parlamentets Juridiske Tje-
 neste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg på Europa-Parlamentets Generalsekretariat, bâtiment
 (Sag C-154/99 P) Tour, kontor 017.
 (1999/C 246/17)
 Europa-Parlamentet har nedlagt følgende påstande:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 26. april
 1. S.E.R.S. tilpligtes at betale dagbøder for forsinkelse fra den
 1999 iværksat appel af Corrado Politi ved advokaterne Jean-
 9. januar 1998, hvor bygningen IPE IV i henhold til
 Noël Louis, Greta-Françoise Parmentier og Véronique Peere,
 kontrakten skulle være færdiggjort, til og med den 14. de-
 Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire
 cember 1998, som er dagen før afleveringen af bygningen,
 Myson Sarl, 30, rue Cessange, til prøvelse af kendelse afsagt
 subsidiært dagbøder for forsinkelse fra den dag, hvor
 den 9. februar 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 bygningen efter Domstolens skøn i henhold til kontrakten
 Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-124/98, Corrado Politi
 skulle være færdiggjort.
 mod Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut.
 2. Det fastslås, at de forsinkelser, der er indtrådt efter den
 Appellanten har nedlagt følgende påstande: 9. januar 1998, hvor bygningen IPE IV i til kontrakten
 skulle være færdiggjort, er uberettigede, og at Europa-
 — Kendelsen fra De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Parlamentet dermed ikke har pligt til at betale byggerenter
 Instans (Anden Afdeling) af 9. februar 1999 i sag fra den nævnte dato til den 14. december 1998, som
 T-124/98, Corrado Politi mod Det Europæiske Erhvervsud- er dagen før afleveringen af bygningen, subsidiært at
 dannelsesinstitut ophæves. Europa-Parlamentet ikke har pligt til at betale byggerenter
 fra den dato, hvor bygningen efter Domstolens skøn i
 — Sagen hjemvises til Retten med henblik på, at denne henhold til kontrakten skulle være færdiggjort.
 træffer afgørelse vedrørende de af appellanten fremført
 anbringender.
 3. Forligsudvalgets udtalelse annulleres.
 Spørgsmålet om sagens omkostninger afgøres efter gældende
 ret. 4. De sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 ---pagebreak--- C 246/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28.8.1999
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter hvorefter det ved ethvert valg af tjenestemand skal tilstræbes,
 at institutionen sikres medarbejdere, der opfylder de højeste
 Sagen er anlagt i henhold til en voldgiftsbestemmelse og krav til kvalifikationer indsats og integritet.
 baseret på en rammekontrakt indgået i henhold til fransk ret.
 Appel iværksat den 31. maj 1999 af Kommissionen for
 Appel iværksat den 10. maj 1999 af Europa-Parlamentet De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt
 til prøvelse af dom afsagt den 9. marts 1999 af De den 25. marts 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-76/98, Claudine
 Afdeling) i sag T-273/97, Pierre Richard mod Europa- Hamptaux mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 Parlamentet skaber
 (Sag C-174/99 P) (Sag C-207/99 P)
 (1999/C 246/19) (1999/C 246/20)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. maj Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 31. maj
 1999 iværksat appel af Europa-Parlamentet ved João Sant’An- 1999 iværksat appel af Kommissionen for De Europæiske
 na, Parlamentets Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, bistå- Fællesskaber ved Christine Berardis-Kayser og F. Duvieusart-
 et af advokat Denis Waelbroeck, og med valgt adresse i Clotuche, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmæg-
 Luxembourg på Europa-Parlamentets Generalsekretariat, Afde- tiget, bistået af advokat Denis Waelbroeck, og med valgt
 lingen for Posttjeneste og Registrering, bâtiment Tour, kontor adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagner-
 017, til prøvelse af dom afsagt den 9. marts 1999 af De centret, Kirchberg, til prøvelse af dom afsagt den 25. marts
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte Afdeling) 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 i sag T-273/97, Pierre Richard mod Europa-Parlamentet. (Fjerde Afdeling) i sag T-76/98, Claudine Hamptaux mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 — Ophævelse af den anfægtede afgørelse, Rettens dom afsagt Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 den 9. marts 1999 i sag T-273/97, Pierre Richard mod
 Europa-Parlamentet. — Appellen antages til realitetsbehandling og kendes be-
 grundet.
 — Hjemvisning til Retten af den af sagsøgeren anlagte sag.
 — Følgelig ophæves den anfægtede dom og appellanten
 — Afgørelsen af sagens omkostninger udsættes indtil den frifindes.
 endelige afgørelse.
 — Subsidiært henvises sagen til Retten.
 Anbringender og væsentligste argumenter — Afgørelsen af sagens omkostninger udsættes.
 Tilsidesættelse af fællesskabsretten, navnlig artikel 29 i tjeneste-
 mandsvedtægten: Retten har i den anfægtede dom foretaget en Anbringender og væsentligste argumenter
 fundamental ændring af fortolkningen af vedtægtens arti-
 kel 29, stk. 1. Retten har i stedet for at anse bestemmelsen for Modsigende begrundelse og retsvildfarelse med hensyn til den
 at angive en procedure til besættelse af en ledig stilling ved anvendte forfremmelsesprocedure ved Kommissionen: Retten
 forskellige fremgangsmåder, hvorved ansættelsesmyndigheden har med urette — og i strid med sin egen fastlæggelse af de
 har mulighed for efterfølgende at finde frem til den mest faktiske omstændigheder — fastslået, at den af Kommissionen
 egnede person, anlagt den fortolkning, hvorefter artikel 29 anvendte forfremmelsesprocedure indebærer, at de tjeneste-
 snarere inholder fire separate og efterfølgende stadier eller mænd, som allerede figurerede på listen over de mest forfrem-
 faser, som hver formelt skal indledes og afsluttes, inden melsesværdige i det foregående år uden dog at være forfrem-
 ansættelsesmyndigheden kan gå videre til næste fase. Retten met, fortsat forbliver på listen over de mest forfremmelsesvær-
 fastslog således, at når der på den første fase af artikel 29 dige tjenestemænd. Det fremgår imidlertid af de af Retten
 foreligger en kvalificeret ansøger, er institutionen afskåret fra fastlagte omstændigheder, at disse tjenestemænd ikke automa-
 at udvide sine valgmuligheder ved at gennemgå de muligheder, tisk figurerer på denne liste og heller ikke automatisk forfrem-
 som de i vedtægtens artikel 29, stk. 1, andre fremgangsmåder mes, eftersom Kommissionen i hvert tilfælde efterprøver, om
 efterfølgende angiver. Retten har herved i den anfægtede dom de fortsat bør opføres på listen, altså om de fortsat skal
 ikke taget hensyn til to fundamentale princippet, som skal indstilles til forfremmelse, hvilket nødvendigvis indebærer en
 overholdes ved enhver ansættelse af tjenestemænd i en stilling. sammenligning af deres fortjenester.
 Først princippet i vedtægtens artikel 7, stk. 1, hvorefter der
 ved udnævnelse udelukkende skal tages hensyn til tjenstlige
 synspunkter, og endvidere princippet i vedtægtens artikel 27,


text:
9.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 204/9
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 12. maj 2011 — Europa-Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-453/09) (1)
 (Traktatbrud - merværdiafgift - direktiv 2006/112/EF - anvendelse af en nedsat afgiftssats - levende dyr, der normalt er bestemt til anvendelse ved tilberedning af levnedsmidler eller foder til mennesker eller dyr - levering, indførsel og erhvervelse af visse levende dyr, navnlig heste)
 2011/C 204/16
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved D. Triantafyllou og B.-R. Killmann, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland (ved J. Möller og C. Blaschke, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Den Franske Republik (ved G. de Bergues og B. Beaupère-Manokha, som befuldmægtigede), Kongeriget Nederlandene (ved C. M. Wissels og M. Noort, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 96 og 98 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, sammenholdt med direktivets bilag III (EUT L 347, s. 1) — nedsat sats — levering, indførsel og erhvervelse af visse levende dyr (navnlig heste), der ikke skal anvendes til tilberedning eller produktion af levnedsmidler eller foder til mennesker eller dyr
 Konklusion
 1)
 Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 96 og 98 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, i forening med bilag III, idet den anvender en nedsat momssats på alle leveringer, indførsler og erhvervelser af heste inden for Fællesskabet.
 2)
 Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 3)
 Den Franske Republik og Kongeriget Nederlandene bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 24 af 30.1.2010.


text:
1.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/20
 Sag anlagt den 29. marts 2015 — Rumænien mod Kommissionen
 (Sag T-145/15)
 (2015/C 178/20)
 Processprog: rumænsk
 Parter
 Sagsøger. Rumænien (ved R. Radu, V. Angelescu, R. Mangu og D. Bulancea, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/103 af 16. januar 2015 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) annulleres delvist.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører uretmæssig udøvelse af Europa-Kommissionens kompetence til at udelukke beløb fra EU-finansiering
 —
 Kommissionen har ved at anvende den faste korrektion, der blev fastsat i gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/103, udøvet sin kompetence uretmæssigt under tilsidesættelse af bestemmelserne i artikel 52 i forordning (EU) nr. 1306/2013 af 17. december 2013 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 352/78, (EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, (EF) nr. 814/2000, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 485/2008 samt Kommissionens retningslinjer for finansielle korrektioner, som defineret i Kommissionens dok. nr. VI/5330/97 af 23. december 1997 om »Retningslinjer for beregning af de finansielle følger ved udarbejdelsen af beslutningen om regnskabsafslutning for EUGFL, Garantisektionen«.
 —
 Kommissionen var forpligtet til at fastsætte korrektionerne på grundlag af en identifikation af de beløb, som Rumænien havde anvendt uretmæssigt, og til ikke at anvende faste takster, eftersom situationens karakter for det første ikke tilsagde det og for det andet, at den rumænske stat over for Kommissionen havde stillet de nødvendige oplysninger til beregning af korrektionerne til rådighed. I det foreliggende tilfælde kan det ikke lægges til grund, at det var nødvendigt med en uforholdsmæssigt stor indsats fra Kommissionens side til fastlæggelsen af faste korrektioner.
 2.
 Andet anbringende vedrører en utilstrækkelig og urigtig begrundelse af den anfægtede afgørelse.
 —
 Gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/103 er ikke tilstrækkeligt og korrekt begrundet, eftersom Kommissionen ikke på tidspunktet for dens vedtagelse angav grundene til, at den valgte at anvende en fast takst på de uregelmæssigheder, der blev konstateret i forbindelse med kontrolbesøgene, og ikke har givet en behørig begrundelse af, hvorfor de af Rumænien fremførte argumenter vedrørende muligheden for at anvende en fast korrektion ikke kan tiltrædes og tages i betragtning i forbindelse med fastsættelsen af den endelige korrektion.
 3.
 Tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
 —
 Den anfægtede afgørelse er ikke i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, for så vidt som anvendelsen af faste satser for korrektion, på henholdsvis 10 % vedrørende udgifter for ansøgningsåret 2009 og 5 % for ansøgningsåret 2010 indebar en overvurdering af tabet af EU-midler, der fulgte af de uregelmæssigheder, der blev konstateret i forbindelse med kontrolbesøgene, eftersom de nævnte satser ikke tager hensyn til karakteren og grovheden af tilsidesættelsen eller til tilsidesættelsens finansielle virkninger for EU-budgettet.


text:
C 212/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28.7.2001
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling) (Fjerde Afdeling)
 af 14. juni 2001 af 14. juni 2001
 i sag C-84/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Den Franske Republik (1) i sag C-207/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Den Italienske Republik (1)
 (»Traktatbrud — EF-traktatens artikel 30 (efter ændring nu
 artikel 28 EF) — markedsføring af ædelmetalarbejder — (»Traktatbrud — manglende gennemførelse af direktiv
 lovgivning om anerkendte holdigheder«) 97/36/EF om ændring af direktiv 89/552/EØF — samord-
 ning af visse love og administrative bestemmelser i medlems-
 staterne vedrørende udøvelse af tv-spredningsvirksomhed«)
 (2001/C 212/06)
 (2001/C 212/07)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: italiensk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 I sag C-84/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber gjort i Samling af Afgørelser)
 (befuldmægtiget: R. Wainwright) mod Den Franske Republik
 (befuldmægtigede: K. Rispal-Bellanger og S. Seam) angående
 en påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik har I sag C-207/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 tilsidesat de forpligtelser, som påhviler den i henhold til EF- ber (befuldmægtigede: K. Banks og L. Pignataro) mod Den
 traktatens artikel 30 (efter ændring nu artikel 28 EF), idet den Italienske Republik (befuldmægtiget: U. Leanza, bistået af
 ikke accepterer markedsføring i Frankrig af ædelmetalarbejder I.M. Braguglia) angående en påstand om, at det fastslås, at Den
 fra andre medlemsstater med angivelse af holdigheden Italienske Republik ikke har overholdt de forpligtelser, der
 »999 promille«, skønt denne holdighed er almindeligt anvendt påhviler den i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets
 i handelsmæssig praksis, har Domstolen (Tredje Afdeling), direktiv 97/36/EF af 30. juni 1997 om ændring af Rådets
 sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne direktiv 89/552/EØF om samordning af visse love og admi-
 F. Macken og J.N. Cunha Rodrigues (refererende dommer); nistrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvel-
 generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær: R. Grass, den 14. juni se af tv-spredningsvirksomhed (EFT L 202, s. 60), da den ikke
 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er
 nødvendige for at efterkomme direktivet, navnlig dets artikel 1,
 nr. 1), som ændrer artikel 1, litra c), i Rådets direktiv
 1) Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, som 89/552/EØF af 3. oktober 1989 om samordning af visse love
 påhviler den i henhold til EF-traktatens artikel 30 (efter ændring og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende
 nu artikel 28 EF), idet den ikke accepterer markedsføring i udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed (EFT L 298, s. 23),
 Frankrig af ædelmetalarbejder fra andre medlemsstater med artikel 1, nr. 2), som træder i stedet for artikel 2 i direktiv
 angivelse af holdigheden »999 promille«. 89/552, bortset fra stk. 3, 4, 5 og 6, artikel 1, nr. 3), som
 indsætter artikel 2a i direktiv 89/552, artikel 1, nr. 4), som
 2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger. indsætter artikel 3a, stk. 3, i direktiv 89/552, artikel 1, nr. 12),
 som træder i stedet for artikel 10 i direktiv 89/552, bortset fra
 stk. 2, artikel 1, nr. 14), som ændrer affattelsen af indledningen
 til artikel 12 i direktiv 89/552, artikel 1, nr. 15), som træder i
 stedet for artikel 13 i direktiv 89/552, og endelig artikel 1,
 (1) EFT C 163 af 10.6.2000. nr. 18), som tilføjer et stk. 2 til artikel 16 i direktiv 89/552,
 har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 manden, A. La Pergola, og dommerne D.A.O. Edward (refere-
 rende dommer) og S. von Bahr; generaladvokat: S. Alber;
 justitssekretær: R. Grass, den 14. juni 2001 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- 28.7.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 212/5
 1) Den Italienske Republik har ikke overholdt de forpligtelser, der — artikel 3, 4, 5 og 7 i Rådets direktiv 76/464/EØF af 4. maj
 påhviler den i henhold til Rådets direktiv 89/552/EØF af 1976 om forurening, der er forårsaget af udledning af
 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative visse farlige stoffer i Fællesskabets vandmiljø (EFT L 129,
 bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv- s. 23),
 spredningsvirksomhed, som affattet ved Europa-Parlamentets
 og Rådets direktiv 97/36/EF af 30. juni 1997, idet den ikke — artikel 3, 4, 5, 7 og 10 i Rådets direktiv 80/68/EØF af
 inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrati- 17. december 1979 om beskyttelse af grundvandet mod
 ve bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme bestem- forurening forårsaget af visse farlige stoffer (EFT L 20,
 melserne i direktivets artikel 1, litra c), artikel 2, stk. 1 og 2, s. 43),
 artikel 2a, artikel 3a, stk. 3, artikel 10, stk. 1, 3 og 4,
 artikel 12, for så vidt som bestemmelsen regulerer teleshopping, — artikel 3, 4, 9 og 10 i Rådets direktiv 84/360/EØF af
 samt artikel 13 og artikel 16, stk. 2. 28. juni 1984 om bekæmpelse af luftforurening fra
 industrianlæg (EFT L 188, s. 20),
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 — artikel 2 og 8 i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni
 1985 om vurdering af visse offentlige og private projek-
 ters indvirkning på miljøet (EFT L 175, s. 40)
 (1) EFT C 211 af 22.7.2000.
 og EF-traktatens artikel 189 (nu artikel 249 EF), idet det
 ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative
 bestemmelser for fuldt ud at gennemføre direktiv 75/442,
 76/464, 80/68, 84/360 og 85/337, har Domstolen (Tredje
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og
 dommerne J.-P. Puissochet og J.N. Cunha Rodrigues (refereren-
 de dommer); generaladvokat: M. Mischo; justitssekretær:
 R. Grass, den 14. juni 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således:
 DOMSTOLENS DOM
 1) Kongeriget Belgien har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler
 (Tredje Afdeling) det i henhold til
 af 14. juni 2001 — artikel 9 i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975
 om affald, som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF
 af 18. marts 1991,
 i sag C-230/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Kongeriget Belgien (1) — artikel 3, 4, 5 og 7 i Rådets direktiv 76/464/EØF af
 4. maj 1976 om forurening, der er forårsaget af
 udledning af visse farlige stoffer i Fællesskabets vandmiljø,
 (»Traktatbrud — manglende gennemførelse af direktiv
 75/442/EØF, 76/464/EØF, 80/68/EØF, 84/360/EØF og
 — artikel 3, 4, 5, 7 og 10 i Rådets direktiv 80/68/EØF af
 85/337/EØF — forurening og gener — affald — farlige
 17. december 1979 om beskyttelse af grundvandet mod
 stoffer — forurening af vandmiljøet — luftforurening«)
 forurening forårsaget af visse farlige stoffer,
 (2001/C 212/08) — artikel 3, 4, 9 og 10 i Rådets direktiv 84/360/EØF af
 28. juni 1984 om bekæmpelse af luftforurening fra
 industrianlæg og
 (Processprog: nederlandsk)
 — artikel 2 og 8 i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni
 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters
 indvirkning på miljøet,
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative
 bestemmelser for fuldt ud at gennemføre direktiv 75/442,
 76/464, 80/68, 84/360 og 85/337.
 I sag C-230/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtiget: H. van Lier, bistået af M.H. van der
 Woude og T.E.M. Chellingsworth) mod Kongeriget Belgien 2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 (befuldmægtiget: A. Snoecx) angående en påstand om, at det
 fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat de forpligtelser, der
 påhviler det i henhold til (1) EFT C 233 af 12.8.2000.
 — artikel 9 i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975
 om affald (EFT L 194, s. 39), som ændret ved Rådets
 direktiv 91/156/EØF af 18. marts 1991 (EFT L 78, s. 32),


text:
C 101/40 DA Den Europæiske Unions Tidende 26.4.2003
 23. januar 2003 i Kommissionens Repræsentation, Mar- Luxembourg, at godtgøre sørejsen fra Brindisi til de
 seille, udspredte urigtige eller i hvert fald fortrolige, forskellige græske lokaliteter (Corfu, Igoumenitsa, Patras)
 oplysninger. på grundlag af billetprisen for »aircraft type seats«,
 annulleres.
 — Kommissionen tilpligtes at betale samtlige udgifter, der
 kan kræves erstattet, hvilket er et beløb på 10 000 EUR. — Sagsøgernes lønsedler, som er udarbejdet i henhold til de
 påklagede afgørelser, annulleres.
 — De beløb, der som konsekvens af de påklagede afgørelser
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter ikke er udbetalt sagsøgerne, tilbagebetales disse med
 tillæg af renter i henhold til loven.
 Sagsøgeren har anført, at under et møde afholdt i Marseille den
 — Kommissionen tilpligtes at betale udgifter, omkostninger
 23. januar 2003 har Kommissionens repræsentant udspredt
 samt honorarer.
 urigtige og i hvert fald fortrolige oplysninger. Dette har ført til,
 at sagsøgeren har lidt et tab, hvorfor sagsøgeren ved nærværen-
 de søgsmål kræver erstatning. Til støtte for sin påstand har
 sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen har pådraget sig
 ansvar uden for kontraktforhold i henhold til artikel 288 EF, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 og at der er tale om en tilsidesættelse af den fortrolighedspligt,
 som påhviler Kommissionens repræsentant i henhold til
 artikel 287 EF. I denne sag har sagsøgerne nedlagt påstand om annullation af
 Kommissionens afgørelse om at ændre den metode, som
 anvendes til beregning af årlige rejseudgifter til Grækenland.
 Til støtte for annullationspåstandene (den principale og subsi-
 diære påstand) har sagsøgerne nærmere bestemt fremført seks
 anbringender. Det første anbringende er, at tjenestemandsved-
 Sag anlagt den 7. februar 2003 af Giorgio Lebedef m.fl. tægtens artikel 71 samt artikel 7 og 8 i vedtægtens bilag VII er
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilsidesat, det andet, at der er sket tilsidesættelse af princippet
 om forbud mod forskelsbehandling, det tredje, at kontradik-
 tionsprincippet er tilsidesat, det fjerde, at princippet om forbud
 (Sag T-44/03) mod vilkårlig fremgangsmåde og begrundelsespligten er tilside-
 sat, det femte, at der er sket tilsidesættelse af princippet om
 (2003/C 101/73) beskyttelse af den berettigede forventning og af princippet
 »patere legem quam ipse fecisti« samt det sjette, at omsorgsplig-
 ten er tilsidesat.
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 7. februar 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Giorgio Lebedef, Senningerberg
 (Luxembourg) og 49 andre tjenestemænd, ved avocat Gilles
 Bounéou og med valgt adresse i Luxembourg. Sag anlagt den 6. februar 2003 af Riva Acciaio SpA mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande: (Sag T-45/03)
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om i årene 1993,
 1994 og 1995 eller i den periode i løbet af disse år, (2003/C 101/74)
 hvor sagsøgerne var tjenestemænd ved Kommissionen i
 Luxembourg, at ændre den procedure, som blev anvendt
 til beregning af de årlige rejseudgifter til Grækenland for (Processprog: italiensk)
 så vidt angår ruten via Brindisi, der benyttes til visse
 destinationer, annulleres,
 eller subsidiært: Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 6. februar 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om i årene 1993, Europæiske Fællesskaber af Riva Acciaio SpA, ved avvocati
 1994 og 1995 eller i den periode i løbet af disse år, Aurelio Pappalardo, Massimo Merola, Marurizio Pappalardo
 hvor sagsøgerne var tjenestemænd ved Kommissionen i og Federica Martin.
 ---pagebreak--- 26.4.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 101/41
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Principalt — I medfør af EF-traktatens artikel 230 annulleres Rådets
 afgørelse 2002/947/EF af 12. december 2002 om gen-
 1) Den anfægtede beslutnings artikel 1 annulleres, for så nemførelse af artikel 2, stk. 3, i Rådets forordning (EF)
 vidt som det heri fastslås, at sagsøgeren har deltaget i en nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger
 samlet, kompleks og vedvarende aftale med hensyn til det mod visse personer og enheder med henblik på at
 italienske marked for armeringsstål i stave og i ruller, og bekæmpe terrorisme og om ophævelse af afgørelse 2002/
 som havde til formål eller til følge at fastsætte priserne, 460/EF (EFT L 337, s. 85) delvis, og mere specielt
 også i kraft af en begrænsning af og en kontrol med annulleres artikel 1, pkt. 1.25, i den nævnte afgørelse og
 produktionen og salget. artikel 1, pkt. 2.14, annulleres delvis, for så vidt sagsøgers
 navn er nævnt.
 2) Artikel 2 i Kommissionens beslutning, hvorefter sagsøge-
 ren pålægges en bøde på 26,9 mio. EUR, annulleres. — I medfør af EF-traktatens artikel 241 fastslås det, at Rådets
 forordning (EF) nr. 2580/2001 af 27. december 2001 om
 Subsidært specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer
 og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme (EFT
 L 344, s. 7) er retsstridig.
 — Den bøde på 26,9 mio EUR, sagsøgeren er blevet pålagt i
 henhold til beslutningens artikel 2, nedsættes.
 — I medfør af artikel 235 og 288 tilpligtes Fællesskabet at
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. betale sagsøgeren skadeserstatning, der efter billighed
 fastsættes til ikke under 100 000 EUR.
 — Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Den foreliggende sag er anlagt til prøvelse af den samme
 beslutning, som er anfægtet i sag T-27/03, S.P. SpA mod
 Kommissionen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 som i sag T-27/03. Sagsøgeren bor i Nederlandene, hvor han i 1992 blev aner-
 kendt som flygtning i medfør af FN’s konvention om flygtnin-
 ges retstilling, fordi han havde en velbegrundet frygt for
 forfølgelse på Filippinerne. Sagsøgeren var aktiv i Filippinernes
 Kommunistparti og er konsulent for den Nationale Demokrati-
 ske Fronts forhandlingskomité i fredsforhandlingerne med
 regeringen.
 Sag anlagt den 6. februar 2003 af José Maria Sison mod Den 28. oktober 2002 traf Rådet afgørelse 2002/848/EF (1),
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for hvori sagsøgeren nævnes på en liste under henvisning til
 De Europæiske Fællesskaber artikel 2, stk. 3, i forordning nr. 2580/2001 om specifikke
 restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder
 (Sag T-47/03) med henblik på at bekæmpe terrorisme (2). Sagsøgeren var
 ligeledes nævnt på listen i afgørelse 2002/974/EF ( 3) af 12. de-
 cember 2002. Det er denne sidste retsakt, der anfægtes i
 (2003/C 101/75) nærværende sag.
 (Processprog: engelsk)
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren påberåbt sig, at
 begrundelsespligten er blevet tilsidesat, at der er foretaget et
 åbenbart urigtigt skøn, og at princippet om god forvaltnings-
 skik er blevet tilsidesat. Sagsøgeren har gjort gældende, at han
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der ikke går under dæknavnet Armando Liwang, og at han ikke
 den 6. februar 2003 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske leder den Nationale Demokratiske Front. Sagsøgeren har
 Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af yderlige gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er i
 José Maria Sison, Utrecht, Nederlandene, ved advokat Jan strid med proportionalitetsprincippet og adgangen til frie
 Fermon. kapitalbevægelser.


text:
1.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 154/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale civile di Bolzano den 28. marts 2006 — Eurodomus Srl mod Comune di Bolzano
 (Sag C-166/06)
 (2006/C 154/15)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale civile di Bolzano
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Eurodomus Srl
 Sagsøgt: Comune di Bolzano
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Tilsidesættes fællesskabsretten, når en forvaltning med kompetence til at udstede generelle regler, hvis udøvelse kan påvirke sagsøgerens grundlæggende økonomiske stilling, under en sag udsteder regler, der medfører, at en dom afsagt af en administrativ domstol ikke finder anvendelse?
 2)
 Blev fællesskabsretten tilsidesat af ovennævnte offentlige institution fra Bolzano, ved at Provincia Autonoma di Bolzano udarbejdede artikel 107, stk. 25, i provinslov nr. 13/1999, som ved at ændre bestemmelserne om byplanlægning fjernede erhvervstilladelsen fra bygninger, der var opført med bygningstilladelse i henhold til de tidligere gældende regler om byplanlægning, der tillod, at disse bygninger var beregnet til erhverv?
 3)
 Tilsidesatte den italienske regerings repræsentant ligeledes fællesskabsretten ved uden videre at vedtage og anvende Provincia autonoma di Bolzanos ovennævnte restriktive foranstaltning?


text:
4.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/24
 Rettens dom af 26. februar 2016 — Bodson m. fl. mod EIB
 (Sag T-240/14 P) (1)
 ((Appel - personalesag - ansatte i EIB - ansættelsesforholdets kontraktmæssige karakter - ændring af EIB’s løn- og lønudviklingsordning - begrundelsespligt - urigtig gengivelse - retlige fejl))
 (2016/C 118/25)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellanter: Jean-Pierre Bodson (Luxembourg, Luxembourg), Dalila Bundy (Cosnes-et-Romain, Frankrig), Didier Dulieu (Roussy-le-Village, Frankrig), Marie Christel Heger (Nospelt, Luxembourg), Evangelos Kourgias (Senningerberg, Luxembourg), Manuel Sutil (Luxembourg), Patrick Vanhoudt (Gonderange, Luxembourg) og Henry von Blumenthal (Bergem, Luxembourg) (ved advokat L. Levi)
 Den anden part: Den Europæiske Investeringsbank (EIB) (ved C. Gómez de la Cruz, T. Gilliams og G. Nuvoli, som befuldmægtigede, bistået af advokat P. E. Partsch)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten for EU-Personalesager (Tredje Afdeling) den 12. februar 2014, Bodson m.fl. mod EIB (F-73/12, Sml. Pers. EU:F:2014:16), med påstand om ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Jean-Pierre Bodson og de andre sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget bærer deres egne omkostninger og betaler de af Den Europæiske Investeringsbank (EIB) afholdte omkostninger i forbindelse med appelsagen.
 (1) EUT C 223 af 14.7.2014.


text:
20.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 236/10
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 21. maj 2015 — Finanzamt Ulm mod Ingeborg Wagner-Raith (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)
 (Sag C-560/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - frie kapitalbevægelser - undtagelse - kapitalbevægelser, der vedrører levering af finansielle tjenesteydelser - national lovgivning, som fastsætter fast beskatning af kapitalindtægter fra kapitalandele i udenlandske investeringsfonde - sorte fonde))
 (2015/C 236/12)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzhof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Finanzamt Ulm
 Sagsøgt: Ingeborg Wagner-Raith
 Procesdeltager: Bundesministerium der Finanzen
 Konklusion
 Artikel 64 TEUF skal fortolkes således, at en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som fastsætter en fast beskatning af indtægter oppebåret af indehavere af kapitalandele i ikke-hjemmehørende investeringsfonde, såfremt sidstnævnte ikke har opfyldt visse lovkrav, udgør en foranstaltning, som omhandler kapitalbevægelser, der vedrører levering af finansielle tjenesteydelser som omhandlet i nævnte bestemmelse.
 (1) EUT C 24 af 25.1.2014.


text:
30.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 194/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Sofia-grad (Bulgarien) den 16. april 2012 — Stoilov i Ko EOOD mod Nachalnik na Mitnitsa Stolichna
 (Sag C-180/12)
 2012/C 194/18
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad Sofia-grad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Stoilov i Ko EOOD
 Sagsøgt: Nachalnik na Mitnitsa Stolichna
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal varen — ruller af fiberdug til fremstilling af rullegardiner — ud fra sine egenskaber tariferes i den kombinerede nomenklatur af 2009, der er bilag til Kommissionens forordning (EF) nr. 1031/2008 af 19. september 2008 om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (1), under KN-kode 5407 61 30 som »vævet stof« eller ud fra sit eneste anvendelsesformål — til rullegardiner — i KN-kode 6303 92 10, hvorved følgende bør tages i betragtning:
 a)
 begrebet »konfektionerede varer« som omhandlet i bestemmelse 7 til kapitel 63 (»andre konfektionerede tekstilvarer; håndarbejdssæt; brugte beklædningsgenstande og brugte tekstilvarer; klude«) i afsnit XI (tekstilstoffer) i den kombinerede nomenklatur af 2009, fortolket i sammenhæng med de almindelige tariferingsbestemmelsers [del A] nr. 2, litra a), vedrørende begreberne »ukomplette eller ufærdige varer« under hensyntagen til det i bestemmelse 7, litra c), nævnte tilfælde, den i sagen omhandlede vares egenskaber og den omstændighed, at der kun kan fremstilles et slutprodukt af den
 b)
 spørgsmålet, om begrebet »vævet stof« i kapitel 54, underposition 5407 61 30 i KN-nomenklaturen af 2009 omfatter stofstrimler, der ligesom slutproduktet, som er deres eneste anvendelsesformål — rullegardiner —, også har en sammenfæstnet kant på de lange sider, idet dette produkt udtrykkeligt nævnes i nomenklaturens underposition 6303 92 10?
 2)
 Er der nogen rimelig grund til at antage, at den deklarerende og forpligtede person i henhold til vareindførslen havde en berettiget forventning mht. varens tarifering og til, at varen i henhold til artikel 71, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (2) og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning ville blive tariferet i den toldposition, der var angivet i toldangivelsen, såfremt der i sagen på tidspunktet for indgivelsen af toldangivelsen forelå følgende omstændigheder:
 a)
 for en tidligere indgivet toldangivelse for tilsvarende varer med det samme tarifnummer udtog toldmyndighederne efter en protokolleret varekontrol inklusive en kontrol med henblik på tariferingen ingen prøver til analyse, og det konkluderedes, at varerne stemte overens med oplysningerne i angivelsen
 b)
 der fandt ingen senere kontrol sted efter overdragelse af varerne i henhold til fem tidligere angivelser af tilsvarende varer med det samme tarifnummer, både før og efter datoen for protokollen om toldkontrollen, hvori det blev konstateret, at tarifnummeret var korrekt?
 3)
 Skal artikel 243, stk. 1, i forordning nr. 2913/92 i betragtning af sikringen af retskraftprincippet fortolkes således, at der kun kan indgives retsmidler mod foranstaltninger truffet i henhold til denne bestemmelse, når foranstaltningen skyldes manglende indbetaling til tiden og samtidigt fastsætter importafgifternes størrelse og efter national ret er fuldbyrdelsesgrundlag for inddrivelse af afgifterne?
 4)
 Skal artikel 41, stk. 2, litra a), og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder fortolkes således, at når den forpligtigede efter at have modtaget underretning i henhold til artikel 221, stk. 1, i forordning nr. 2913/92 har indgivet anmodning om bevisoptagelse ved en uafhængig sagkyndig, som toldmyndighederne ikke udtrykkeligt har imødekommet og ikke omtalt i senere afgørelser, foreligger der en uomgørlig krænkelse af retten til god forvaltning og retten til forsvar i forvaltningssager, som ikke længere kan afhjælpes under sagen, fordi den pågældende under omstændigheder som i hovedsagen kun ved en ret i første instans kan godtgøre sine indsigelser vedrørende tariferingen af varen, idet han stiller spørgsmål til en uafhængig sagkyndig?
 (1) EUT L 291, s. 1.
 (2) EFT L 302, s. 1.


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/42
 Sag anlagt den 12. juli 2013 — Frankrig mod Kommissionen
 (Sag T-366/13)
 2013/C 252/70
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Den Franske Republik (ved E. Belliard, G. de Bergues, D. Colas og N. Rouam, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse K(2013) 1926 endelig af 2. maj 2013 vedrørende statsstøtte nr. SA.22843 2012 iværksat af Frankrig til fordel for Société Nationale Corse Méditerranée og Compagnie Méridionale de Navigation annulleres i sin helhed.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har i stævningen nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse K(2013) 1926 endelig af 2. maj 2013, hvorved Kommissionen indledningsvis kvalificerede den finansielle kompensation, der ydes til Société Nationale Corse Méditerranée (SNCM) og Compagnie Méridionale de Navigation (CNM) i forbindelse med en søtransporttjeneste, der udføres mellem Marseille og Korsika for perioden 2007-2013 i medfør af aftale om offentlig tjeneste, som statsstøtte. Kommissionen erklærede dernæst den kompensation, der ydes til SNCM og CNM for transporttjeneste, som udføres i løbet af året (herefter »basistjenesten«), for forenelig med det indre marked, men erklærede den kompensation, der ydes i forbindelse med den tjeneste, der udføres i perioder med spidsbelastning, som udgøres af juleperioden, februar, forår-efterår og/eller sommer (herefter »den supplerende tjeneste«) for uforenelig med det indre marked. Kommissionen bestemte endelig, at den støtte, der blev erklæret for uforenelig med det indre marked, skulle tilbagebetales (statsstøttesag nr. SA.22843 (2012/C) (ex 2012/NN)).
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1)
 Første anbringende, der er opdelt i to led, vedrører en tilsidesættelse af begrebet statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, idet Kommissionen har kvalificeret den kompensation, som blev ydet til SNCM og CNM, som statsstøtte for så vidt som det første og det fjerde kriterium, der blev fastsat af Domstolen i dom af 24. juli 2003, Altmark Trans og Regierungspräsidium Magdeburg (sag C-280/00, Sml. I, s. 7747), ikke var fuldt ud opfyldt.
 —
 Sagsøgeren har med det første led af dette anbringende anført, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter begrebet statsstøtte, idet Kommissionen ikke anser det første kriterium i Altmark-dommen for opfyldt. Det er i denne henseende sagsøgerens opfattelse:
 —
 for det første, at Kommissionen ved at sondre mellem »basistjeneste« og »supplerende tjeneste« har begået en fejl vedrørende de faktiske omstændigheder og tilsidesat den brede skønsmargin, som medlemsstaterne råder over ved definitionen af tjeneste af almindelig økonomisk interesse.
 —
 for det andet, at de tjenester, der er omfattet af aftalen om offentlig tjeneste, som er indgået mellem SNCM og CNM på den ene side og Office des Transports de la Corse og Collectivité territoriale de Corse på den anden side, samlet set udgør en tjeneste af almindelig økonomisk interesse, og at den nævnte aftale opfylder det første kriterium i Altmark-dommen.
 —
 for det tredje, at selv om der ved den nævnte tjeneste skal sondres mellem »basistjeneste« og »supplerende tjeneste«, udgør »den supplerende tjeneste« ligesom »basistjenesten« en tjeneste af almindelig økonomisk interesse, eftersom den regulære linjesøtransporttjeneste er utilstrækkelig i en situation med fri konkurrence.
 —
 Sagsøgeren har med det andet led af dette anbringende anført, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter begrebet statsstøtte, idet Kommissionen ikke anser det fjerde kriterium i Altmark-dommen for opfyldt. Det er sagsøgerens opfattelse, at proceduren for indgåelse af aftalen om offentlig tjeneste gjorde det muligt at sikre en effektiv konkurrence og dermed udvælgelsen af det bud, der er mest økonomisk fordelagtigt for samfundet.
 2)
 Andet anbringende er subsidiært og vedrører en tilsidesættelse af artikel 106, stk. 2, TEUF, idet Kommissionen finder, at den kompensation, der er ydet til SNCM i forbindelse med »den supplerende tjeneste«, udgør statsstøtte, der er uforenelig med det indre marked for så vidt som denne tjeneste ikke udgør en tjeneste af almindelig økonomisk interesse.


text:
15.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/34
 Kendelse afsagt af EU-Personaleretten (Første Afdeling) den 31. maj 2006 — Franklin m.fl. mod Kommissionen
 (Sag F-91/05 R) (1)
 (Pension - overførsel af pensionsrettigheder optjent i Belgien - afslag på sagsøgernes ansøgninger om bistand)
 (2006/C 165/67)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Jacques Franklin (Sorée, Belgien) m.fl. (ved avocat F. Frabetti)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Martin og L. Lozano Palacios, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels annullation af Kommissionens stiltiende afvisning af at yde sagsøgerne bistand i henhold til bestemmelserne i artikel 24 i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber, dels erstatning for de tab, sagsøgerne mener at have lidt som følge af dette afslag.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 315 af 10.12.2005 (sag oprindeligt registreret ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans under nr. T-359/05 og henvist til Retten for EU-Personalesager ved kendelse af 15.12.2005).


text:
30.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 107/5
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 22. januar 2015 — Vasiliki Balazs mod Casa Judeţeană de Pensii Cluj (C-401/13) og Casa Judeţeană de Pensii Cluj mod Attila Balazs (C-432/13) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Cluj — Rumænien)
 (Forenede sager C-401/13 og C-432/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - social sikring af vandrende arbejdstagere - forordning (EØF) nr. 1408/71 - artikel 7, stk. 2, litra c) - anvendeligheden af overenskomsterne om social sikring mellem medlemsstater - tilbagevendt flygtning, der stammer fra en medlemsstat - ansættelsesperioder, der er tilbagelagt på en anden medlemsstats område - ansøgning om tildeling af en alderdomsydelse - afslag))
 (2015/C 107/05)
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel Cluj
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Vasiliki Balazs (C-401/13) og Casa Judeţeană de Pensii Cluj (C-432/13)
 Sagsøgte: Casa Judeţeană de Pensii Cluj (C-401/13) og Attila Balazs (C-432/13)
 Konklusion
 Artikel 7, stk. 2, litra c), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1992/2006 af 18. december 2006, skal fortolkes således, at en bilateral aftale om sociale sikringsydelser til statsborgere i en af signatarstaterne, som har haft status som politiske flygtninge på den anden signatarstats område, der er indgået på et tidspunkt, hvor den ene af de to signatarstater endnu ikke var tiltrådt Unionen, og ikke er opført i bilag III til denne forordning, ikke finder anvendelse i en situation med politiske flygtninge, der er vendt tilbage til deres oprindelsesstat inden indgåelsen af den bilaterale aftale og ikrafttrædelsen af den nævnte forordning.
 (1) EUT C 298 af 12.10.2013.


text:
3.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/11
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 4. maj 2017 — Oussama El Dakkak og Intercontinental SARL mod Administration des douanes et droits indirects (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)
 (Sag C-17/16) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - forordning (EF) nr. 1889/2005 - kontrol med likvide midler, der indføres til eller forlader Den Europæiske Union - artikel 3, stk. 1 - fysiske personer, der rejser ind i eller forlader Unionen - angivelsespligt - det internationale transitområde i en medlemsstats lufthavn))
 (2017/C 213/11)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Oussama El Dakkak og Intercontinental SARL
 Sagsøgt: Administration des douanes et droits indirects
 Konklusion
 Artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1889/2005 af 26. oktober 2005 om kontrol med likvide midler, der indføres til eller forlader Fællesskabet, skal fortolkes således, at den i denne bestemmelse fastsatte angivelsespligt finder anvendelse i det internationale transitområde i en medlemsstats lufthavn.
 (1) EUT C 90 af 7.3.2016.


text:
C 112/24 DA Den Europæiske Unions Tidende 10.5.2003
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Dommernes fordeling mellem afdelingerne valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: C. Cattabriga og
 (2003/C 112/42) A. Dal Ferro), angående en påstand om annullation af Kommis-
 sionens beslutning K(1999) 2183 af 5. august 1999 dels om
 bortfald af den støtte, som var ydet sagsøgeren i henhold til
 Kommissionens beslutning K(91) 654/87 af 29. april 1991
 I medfør af artikel 10 i Rettens procesreglement har De som led i projektet IT/0166/91/01 med overskriften »Moderni-
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 2. april
 sering af et akvakulturproduktionsanlæg i Contarina (Veneto)«,
 2003 i plenum besluttet at tilknytte dommer Martins Ribeiro dels et pålæg om at tilbagebetale Kommissionen
 til Første Afdeling samt til Første Udvidede Afdeling og Femte
 420 810 718 ITL (217 330,59 EUR), har Retten (Anden
 Udvidede Afdeling i perioden indtil den 30. september 2003.
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R.M. Moura
 Ramos, og dommerne J. Pirrung og A.W.H. Meij; justitssekre-
 Beslutningen om afdelingernes sammensætning, truffet den tær: ekspeditionssekretær P. González, den 12. marts 2003
 4. juli 2002 (EFT C 202 af 24.8.2002, s. 19), er således ændret afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 som følger:
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 Første Afdeling
 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger, herunder omkostnin-
 gerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 Præsident Vesterdorf og dommerne Legal og Martins Ribeiro.
 (1 ) EFT C 34 af 5.2.2000.
 Første Udvidede Afdeling
 Præsident Vesterdorf og dommerne Azizi, Jaeger, Legal og
 Martins Ribeiro.
 Femte Udvidede Afdeling
 RETTENS DOM
 Afdelingsformand García-Valdecasas og dommerne Lindh,
 Cooke og Martins Ribeiro.
 af 4. marts 2003
 i sag T-319/99, Federación Nacional de Empresas de
 Instrumentación Científica, Médica, Técnica y Dental
 (FENIN) mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 RETTENS DOM skaber (1)
 af 12. marts 2003
 (»Konkurrence — misbrug af dominerende stilling — offent-
 i sag T-254/99, Maja Srl mod Kommissionen for De lig sundhedssektor — forsinkelse med betaling af regninger
 Europæiske Fællesskaber (1) — klage fra leverandører — begrebet virksomhed«)
 (»Forordning (EØF) nr. 4028/86 — finansiel fællesskabs- (2003/C 112/44)
 støtte — virksomhedsoverdragelse — fremgangsmåde med
 henblik på bortfald af støtte — annullationssøgsmål«)
 (Processprog: spansk)
 (2003/C 112/43)
 (Processprog: italiensk)
 I sag T-319/99, Federación Nacional de Empresas de Instru-
 mentación Científica, Médica, Técnica y Dental (FENIN), Ma-
 I sag T-254/99, Maja Srl, tidligere Ca’Pasta Srl, Padova (Italien), drid (Spanien), ved abogados R. García-Gallardo Gil-Fournier,
 ved advokaterne P. Piva, R. Mastroianni og G. Arendt, og med G. Pérez Olmo og D. Domínguez Pérez, mod Kommissionen
 ---pagebreak--- 10.5.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 112/25
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: W. Wils, DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 É. Gippini-Fournier og J. Rivas Andrés), angående en påstand
 om annullation af Kommissionens beslutning af 26. august
 1999 (SG(99) D/7.040) om afvisning af en klage i medfør af den 6. marts 2003
 artikel 82 EF, har Retten (Første Udvidede Afdeling), sammen-
 sat af præsidenten, B. Vesterdorf, og dommerne K. Lenaerts,
 J. Azizi, N.J. Forwood og H. Legal; justitssekretær: fuldmægtig
 J. Plingers, den 4. marts 2003 afsagt dom, hvis konklusion i sag T-56/00, Dole Fresh Fruit International Ltd mod
 lyder således: Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber ( 1)
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Kommis- (»Bananer — fælles markedsordning — afgørelse 94/800/
 sionens omkostninger. EF — forordning (EF) nr. 478/95 — ordning med eksportcer-
 tifikater — erstatningssøgsmål«)
 ( 1) EFT C 79 af 18.3.2000.
 (2003/C 112/46)
 (Processprog: engelsk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 27. februar 2003
 I sag T-56/00, Dole Fresh Fruit International Ltd, San José
 i sag T-20/00 OP, Kommissionen for De Europæiske mod
 (Costa Rica), ved solicitor B. O’Connor, og med valgt adresse i
 Ivo Camacho-Fernandes ( 1)
 Luxembourg, mod Rådet for Den Europæiske Union (befuld-
 mægtigede. S. Marquardt og J.-P. Hix) og Kommissionen for
 (Tjenestemænd — erhvervssygdom — lægeudvalgets udtalel- De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: først P. Oliver
 se retsstridig — begæring om genoptagelse af udeblivelses- og C. Van der Hauwaert, derefter L. Visaggio og K. Fitch),
 dom) angående en påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren
 hævder at have lidt som følge af indførelsen af ordningen
 (2003/C 112/45) med eksportcertifikater ved Rådets afgørelse 94/800/EF af
 22. december 1994 om indgåelse på Det Europæiske Fælles-
 (Processprog: fransk) skabs vegne af de aftaler, der er resultatet af de multilaterale
 forhandlinger i Uruguay-rundens regi (1986-1994), for så vidt
 angår de områder, der hører under Fællesskabets kompetence
 (EFT L 336, s. 1), og ved Kommissionens forordning (EF)
 I sag T-20/00 OP, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- nr. 478/95 af 1. marts 1995 om supplerende bestemmelser
 ber (befuldmægtigede: J. Currall og J.-L. Fagnart) mod Ivo for anvendelsen af Rådets forordning (EØF) nr. 404/93, for så
 Camacho-Fernandes, tjenestemand ved Kommissionen for vidt angår ordningen vedrørende toldkontingentet for indførsel
 De Europæiske Fællesskaber, Overijse (Belgien), ved avocat af bananer til Fællesskabet og om ændring af forordning (EØF)
 N. Lhoëst, og med valgt adresse i Luxembourg, angående en nr. 1442/93 (EFT L 49. s. 13), har Retten (Femte Afdeling),
 begæring om genoptagelse af en sag, hvori der er afsagt sammensat af afdelingsformanden, J.D. Cooke, og dommerne
 udeblivelsesdom af Retten den 15. november 2000, Camacho- R. García-Valdecasas og P. Lindh; justitssekretær: fuldmægtig
 Fernandes mod Kommissionen (sag T-20/00, Sml. Pers. I-A, J. Palacio González, den 6. marts 2003 afsagt dom, hvis
 s. 249, og II, s. 1149), vedrørende annullation af Kommissio- konklusion lyder således:
 nens afgørelse af 10. februar 1999, hvorved denne nægtede at
 anerkende den lungekræft, som sagsøgerens ægtefælle døde af,
 som erhvervssygdom, har Retten (Første Afdeling), sammensat
 af præsidenten, B. Vesterdorf, og dommerne M. Vilaras og 1) Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 N.J. Forwood; justitssekretær: fuldmægtig D. Christensen, den Europæiske Fællesskaber frifindes.
 27. februar 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 2) Sagsøgeren betaler sine egne samt Rådets og Kommissionens
 1) Begæringen om genoptagelse tages ikke til følge. omkostninger.
 2) Kommissionen betaler omkostningerne i forbindelse med begæ-
 ringen om genoptagelse.
 (1 ) EFT C 135 af 13.5.2000.
 ( 1) EFT C 122 af 29.4.2000.


text:
C 83/24 DA Den Europæiske Unions Tidende 5.4.2003
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionens afgørelse om ikke at efterkomme sagsø- — Annullation af afgørelse truffet den 18. november 2002
 gerens ansøgning og ikke give ham adgang til de skriftlige af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering
 prøver i forbindelse med den almindelige udvælgelsesprø- i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 803/
 ve EUR/A/166/01, som meddelt ham ved ansættelses- 2001-2.
 myndighedens afgørelse af 8. april 2002, annulleres.
 — Sagsøgerens indsigelse mod varemærket CARPO tages til
 — Subsidiært tilkendes sagsøgeren erstatning for ikke-øko- følge.
 nomisk skade, hvilken skade foreløbigt er opgjort til
 2 500 EUR. — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger.
 — Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagens om-
 kostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Ansøger om EF-vare- BASF Aktiengesellschaft.
 mærket:
 Sagsøgeren i denne sag anfægter, at hans ansøgning til EF-varemærket, der Ordmærket »CARPO« for varer i
 prøverne i forbindelse med udvælgelsesprøve EUR/A/166/01, søges registreret: klasse 5 (svampe- og ukrudtsdræ-
 som blev afholdt med henblik på oprettelse af en ansættelsesre- bende midler, insekticider, pestici-
 serve af fuldmægtige A7/A6 inden for området revision, ikke der).
 blev efterkommet med den begrundelse, at de af ham fremlagte
 eksamensbeviser og diplomer ikke opfyldte kravene i Indehaver af det i indsi- Sagsøgeren.
 punkt III.B.2 i meddelelsen om udvælgelsesprøven. Udvælgel- gelsessagen påberåbte
 seskomitéen var nemlig af den opfattelse, at sagsøgerens varemærke eller tegn:
 eksamensbeviser som »Ragionere e Perito Commerciale« og
 som »Revisore Contabile« ikke kan ligestilles med et eksamens- Det i indsigelsessagen Det spanske ordmærke »HARPO
 bevis som »Dottore Commercialista«. påberåbte varemærke Z« for varer i klasse 5 (præparater
 eller tegn: til udryddelse af skadedyr, svam-
 pe- og ukrudtsdræbende midler).
 Til støtte for sine påstande anfører sagsøgeren, at meddelelsen
 om udvælgelsesprøven og begrundelsespligten er tilsidesat, Indsigelsesafdelingens Indsigelsen forkastes.
 samt at der i det foreliggende tilfælde er anlagt et klart afgørelse:
 fejlskøn. Sagsøgeren er nærmere bestemt af den opfattelse, at
 udvælgelseskomitéen ikke har vurderet hans eksamens- og Appelkammerets afgø- Klagen afslås.
 kvalifikationsbeviser, erhvervserfaring og kurser på revision- relse:
 sområdet, på grundlag af hvilke han faktisk kan gøre gældende,
 at han er i besiddelse af faglige kvalifikationer på tilsvarende Søgsmålsgrunde: Urigtig anvendelse af artikel 8,
 niveau, korrekt. stk. 1, litra b), i forordning (EF)
 nr. 40/94 (risiko for forveksling).
 Sag anlagt den 31. januar 2003 af Aventis Cropscience SA Sag anlagt den 4. februar 2003 af Open Mobile Alliance
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked Ltd. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design) (Varemærker og Design)
 (Sag T-35/03) (Sag T-37/03)
 (2003/C 83/53) (2003/C 83/54)
 (Processprog: spansk) (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den
 der den 31. januar 2003 anlagt sag mod Kontoret for 4. februar 2003 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af det Indre Marked (Varemærker og Design) af Open Mobile
 Aventis Cropscience SA, Lyon (Frankrig), ved advokat Enrique Alliance Ltd., Reading (Det Forenede Kongerige), ved Attorney
 Armijo Chávarri. at Law Alexandra Dellmeier.
 ---pagebreak--- 5.4.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 83/25
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sagsøgeren har endvidere påberåbt sig, at der foreligger en
 tilsidesættelse af regel 52, stk. 2, i forordning 2868/95 ( 1) og
 — Afgørelse truffet den 20. november 2002 af Tredje af retten til god forvaltning og retten til et effektivt retsmiddel
 Appelkammer annulleres. og en retfærdig rettergang i artikel 41 og artikel 47 i Charteret
 om grundlæggende rettigheder. Sagsøgeren anfører, at afgørel-
 sen ikke var ledsaget af en skriftlig meddelelse, som det kræves
 — Ansøgning nr. 1131739 vedrørende figurmærket »W@P«
 påføres den oprindelige ansøgningsdato, nemlig den i regel 52, stk. 2.
 8. april 1999.
 — Subsidiært påføres datoen 13. oktober 1999 på ansøg- Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at Harmoniseringskon-
 ning nr. 1131739, figurmærket »W@P«, som ansøgnings- toret havde afgivet en udtalelse, men ikke truffet en afgørelse,
 dato, hvilket svarer til den dato, som blev påført ansøg- hvorfor tomånedersfristen i regel 52, stk. 2, i forordning 2868/
 ning nr. 1131705 vedrørende ordmærket »WAP 95 ikke finder anvendelse.
 FORUM«, der ligeledes blev indgivet den 8. april 1999.
 (1 ) Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95 af 13.12.1995 om
 — Subsidiært påføres ansøgning nr. 1131739, figurmærket
 gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 40/94
 »W@P«, datoen 21. december 1999 som ansøgningsdato. om EF-varemærker (EFT L 303, s. 1).
 — Subsidiært skal der ske genindsættelse i medfør af arti-
 kel 78 i Rådets forordning nr. 40/94.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sag anlagt den 4. februar 2003 af Merck Sharp & Dohme
 Sagsøgeren ansøgte den 8. april 1999 om registrering af Limited og 19 andre mod Kommissionen for De Europæi-
 figurmærket »W@P« for varer og tjenesteydelser i klasse 35, 41 ske Fællesskaber og Det Europæiske Agentur for Læge-
 og 42 (ansøgning nr. 1131739). Sagsøgerens daværende middelvurdering
 repræsentanter anmodede om, at registreringsgebyret blev
 trukket fra deres indskudskonto.
 (Sag T-41/03)
 Harmoniseringskontoret underrettede sagsøgeren om, at regis-
 treringsgebyret skulle indbetales inden for en tidsfrist på en (2003/C 83/55)
 måned. Senere meddelte kontoret sagsøgeren, at ansøgningen
 på grund af den manglende betaling af gebyret som ansøg-
 (Processprog: engelsk)
 ningsdato ville få påført den dato, hvor alle manglerne var
 afhjulpet. Sagsøgerens daværende repræsentant anmodede
 på ny om, at registreringsgebyret blev trukket fra deres
 indskudskonto.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 4. februar 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Den 5. september 2000 meddelte Harmoniseringskontoret Europæiske Fællesskaber og Det Europæiske Agentur for
 sagsøgeren, at ansøgningen ville få påført den 17. marts som Lægemiddelvurdering af Merck Sharp & Dohme Limited,
 ansøgningsdato, da dette var dagen, hvor betaling ved en Hoddeston, Det Forenede Kongerige, Merck Sharp & Dohme
 check var blevet modtaget. Sagsøgeren blev endvidere gjort BV, Haarlem, Nederlandene, Laboratoires Merck Sharp &
 opmærksom på, at der på indskudskontoen ikke var de Dohme-Chibret, Paris, Frankrig, MSD Sharp & Dohme GmbH,
 nødvendige midler til betaling af afgiften. Haar, Tyskland, Merck Sharp & Dohme (Italia) SpA., Rom,
 Italien, Merck Sharp & Dohme, LDA., Paço de Arcos, Portugal,
 Merck Sharp & Dohme de Espana S.A., Madrid, Spanien, Merck
 Sagsøgeren anfægtede denne afgørelse for appelkammeret den Sharp & Dohme Ges.m.b.H., Wien, Østrig, Merck & Co. Inc.,
 23. januar 2001. Appelkammeret fandt, at klagen ikke var Whitehouse Station, USA, Dieckmann Arzneimittel GmbH,
 rettidig og fastslog, at den måtte afvises. Haar, Tyskland, Neopharmed SpA, Rom, Italien, Istituto Gentili
 SpA., Pisa, Italien, Laboratórios Químico-Farmacêuticos Chi-
 bret, LDA., Paço de Arcos, Portugal, Laboratoires Sanofi,
 Til støtte for sagsanlægget har sagsøgeren gjort gældende, at Synthelabo France, Paris, Frankrig, Boehringer Ingelheim Phar-
 Harmoniseringskontoret tilsidesatte sin pligt som offentlig ma GmbH & Co.KG, Ingelheim, Tyskland, VIANEX S.A., Nea
 myndighed til at holde øje med kontorets bogføring, og at det Erythrea, Grækenland, Sigma-Tau Industrie Farmaceutiche
 tilsidesatte retten til god forvaltning i artikel 41 i Charteret om Riunite SpA., Rom, Italien, Mediolanum SpA., Milano, Italien,
 grundlæggende rettigheder. Ifølge sagsøgeren har Harmonise- BIOHORM S.A. (Groupo Uriach), Barcelona, Spanien, og
 ringskontoret en pligt til inden for en rimelig tid at gøre LACER S.A., Barcelona, Spanien, ved advokaterne Dr. Georg
 opmærksom på enhver uoverensstemmelse. M. Berrisch og Peter Bogaert.


text:
28.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 25/61
 Sag anlagt den 14. november 2011 — S & S Szlegiel Szlegiel i Wiśniewski mod KHIM — Scotch & Soda (SODA)
 (Sag T-590/11)
 (2012/C 25/117)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: S & S Piotr Szlegiel Jacek Szlegiel i Robert Wiśniewski sp. j. (Gorzów Wielkopolski, Republikken Polen) (ved advokat R. Sikorski)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Scotch & Soda BV (Hoofddorp, Nederlandene)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 25. august 2011 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1570/2010-2) annulleres.
 —
 Indsigelse nr. B 1438250 forkastes i sin helhed.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at registrere det ansøgte varemærke.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: S & S Piotr Szlegiel Jacek Szlegiel i Robert Wiśniewski sp. j.
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »SODA« for varer i klasse 25 — EF-varemærkeansøgning nr. 6970875
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Scotch & Soda BV
 Det påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkeregistrering nr. 3593498 af ordmærket »SCOTCH & SODA« for varer i klasse 25
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på EF-varemærkeansøgningen i sin helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret fejlagtigt undlod (i) at tage i betragtning, at der var tilstrækkelige visuelle, fonetiske og begrebsmæssige forskelle mellem varemærkerne, navnlig i forbindelse med dets analyse af varemærkernes begrebsmæssige betydning, (ii) at foretage en korrekt identifikation og analyse af det dominerende element i de pågældende tegn, og (iii) på behørig vis at tage hensyn til opmærksomhedsniveauet hos gennemsnitsforbrugeren af den omhandlede varekategori.


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/26
 Sag anlagt den 13. juni 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene
 (Sag C-255/08)
 (2008/C 223/40)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. van Beek og J.-B. Laignelot, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Nederlandene
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 2 og 3, sammenholdt med bilag II og III i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (1), som ændret ved direktiv 97/11/EF (2) og direktiv 2003/35/EF (3), idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme dette direktiv.
 —
 Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1.
 Ifølge artikel 249, stk. 3, EF er et direktiv med hensyn til tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat, som det rettes til, men overlader det til de nationale myndigheder at bestemme form og midler for gennemførelsen.
 2.
 Medlemsstaterne skal derfor træffe de nødvendige foranstaltninger til at gennemføre direktiver i national ret inden for den heri fastsatte frist og straks give Kommissionen underretning herom.
 3.
 I den foreliggende sag bestemmer artikel 3, stk. 1, i direktiv 97/11/EF, at medlemsstaterne sætter de nødvendige bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet senest den 14. marts 1999, og at de straks underretter Kommissionen herom. Nederlandene har imidlertid ikke efterkommet denne bestemmelse.
 4.
 Ifølge Kommissionen har Nederlandene derfor endnu ikke truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre en korrekt gennemførelse af artikel 4, stk. 2 og 3, sammenholdt med bilag II og III, i direktiv 85/337/EF, som ændret ved direktiv 97/11 og direktiv 2003/35, da det ikke har anvendt alle kriterier i direktivets bilag III på alle projekter i direktivets bilag II.
 (1) EFT L 175, s. 40.
 (2) EFT L 73, s. 5.
 (3) EUT L 156, s. 17.


text:
25.10.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 272/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundessozialgericht (Tyskland) den 4. august 2008 — Christian Grimme mod Deutsche Angestellten-Krankenkasse
 (Sag C-351/08)
 (2008/C 272/19)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundessozialgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Christian Grimme
 Sagsøgt: Deutsche Angestellten-Krankenkasse
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal bestemmelserne i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Det Schweiziske Forbund på den anden side om fri bevægelighed for personer (1), navnlig artikel 1, 5, 7 og 16, samt artikel 12, 17, 18 og 19 i bilag I fortolkes således, at de er til hinder for, at et bestyrelsesmedlem i et aktieselskab efter schweizisk ret, der er beskæftiget i Tyskland, har pligt til at lade sig forsikre i den tyske pensionsforsikringsordning, når et bestyrelsesmedlem i et aktieselskab efter tysk ret, der er beskæftiget i Tyskland, er fritaget herfor?
 (1) EFT 2002 L 114, s. 6.


text:
16.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 89/42
 Sag anlagt den 27. januar 2015 — ASPLA og Armando Álvarez mod Den Europæiske Unions Domstol
 (Sag T-40/15)
 (2015/C 089/51)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøgere: Plásticos Españoles, SA (ASPLA) (Torrelavega, Spanien) og Armando Álvarez, SA (Madrid, Spanien)) (ved advokaterne M. Troncoso Ferrer, C. Ruixó Claramunt og S. Moya Izquierdo)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Domstol
 Sagsøgernes påstande
 —
 Principalt, Den Europæiske Unions Domstol tilpligtes at erstatte det tab, som Retten har påført sagsøgerne som følge af en tilsidesættelse af artikel 47, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, ved at betale et beløb på 3 4 95 038,66 EUR, hvilket beløb skal forhøjes med de udligningsrenter og morarenter, som Den Europæiske Centralbank anvender til sine vigtigste refinansieringstransaktioner, forhøjet med to point, regnet fra anlæggelsen af det foreliggende søgsmål.
 —
 Som følge heraf tilpligtes Den Europæiske Domstol at betale sagens omkostninger.
 —
 Subsidiært tilpligtes Europa-Kommissionen at erstatte det tab, som Retten har påført sagsøgerne som følge af en tilsidesættelse af artikel 47, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, ved at betale et beløb på 3 4 95 038,66 EUR, hvilket beløb skal forhøjes med de udligningsrenter og morarenter, som Den Europæiske Centralbank anvender til sine vigtigste refinansieringstransaktioner, forhøjet med to point, regnet fra anlæggelsen af det foreliggende søgsmål.
 —
 Som følge heraf tilpligtes Europa-Kommissionen at betale omkostningerne i forbindelse med den foreliggende sag.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har henvist til den forsinkelse, hvormed der blev truffet afgørelse i de søgsmål, som de havde anlagt ved Fællesskabets retsinstanser i sag T-76/06, ASPLA mod Kommissionen, og sag T-78/06, Armando Álvarez mod Kommissionen, ved domme af 16. december 2011 og ved appeldomme af 22. maj 2014.
 Sagsøgerne har til støtte for søgsmålet påberåbt sig en tilsidesættelse af artikel 47, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, som efter sagsøgernes opfattelse udgør en bekræftelse af princippet om effektiv domstolsbeskyttelse, som er et generelt princip i EU-retten.
 Det er sagsøgernes opfattelse, at den omstændighed, at der er udvist en adfærd, der er i strid med ovennævnte bestemmelse, og at der dermed foreligger en tilsidesættelse af princippet om effektiv domstolsbeskyttelse, er tilstrækkeligt godtgjort ved Domstolens domme i sag C-58/12 P, Groupe Gascogne mod Kommissionen, og i sag C-50/12 P, Kendrion NV mod Kommissionen. Det skal i denne forbindelse fremhæves, at begge sagsøgere blev pålagt sanktioner i medfør af den samme beslutning som Kendrion og Groupe Gascogne. Sagsøgerne anlagde ligesom de to nævnte selskaber sag til prøvelse af denne beslutning og blev under en sag for Retten, der lignede, eller var næsten identisk med, Domstolens afgørelse i de to sager, der er nævnt ovenfor, udsat for en tilsidesættelse af kravet om en rimelig frist for afsigelse af en dom.


text:
1.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 180/19
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 4. juni 2009 — Pannon GSM Zrt mod Erzsébet Sustikné Győrfi (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Budaörsi Városi Bíróság — Republikken Ungarn)
 (Sag C-243/08) (1)
 (Direktiv 93/13/EØF - urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler - retsvirkninger af et urimeligt kontraktvilkår - den nationale dommers beføjelse og pligt til ex officio at prøve, hvorvidt en værnetingsklausul er urimelig - bedømmelseskriterier)
 2009/C 180/32
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Budaörsi Városi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Pannon GSM Zrt
 Sagsøgt: Erzsébet Sustikné Győrfi
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Budaörsi Városi Bíróság — fortolkning af Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT L 95, s. 29) — værnetingsklausul, hvorefter værnetinget er den retskreds, hvori den erhvervsdrivendes hjemsted er beliggende — den nationale dommers beføjelse til ex officio at prøve, hvorvidt en værnetingsklausul er urimelig, i forbindelse med kontrollen af sin egen kompetence — kriterier for bedømmelsen af, hvorvidt klausulen er urimelig
 Konklusion
 1)
 Artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at et urimeligt kontraktvilkår ikke binder forbrugeren, og at det i denne henseende ikke er nødvendigt, at forbrugeren forudgående har anfægtet vilkåret og fået medhold.
 2)
 Den nationale ret skal ex officio undersøge, om et kontraktvilkår er urimeligt, så snart den råder over de oplysninger om de retlige eller faktiske omstændigheder, som denne prøvelse kræver. Når den anser et sådant vilkår for at være urimeligt, anvender den ikke vilkåret, medmindre forbrugeren gør indsigelse herimod. Denne forpligtelse påhviler også den nationale ret i forbindelse med kontrollen af dens egen stedlige kompetence.
 3)
 Det påhviler den nationale ret at afgøre, hvorvidt et kontraktvilkår som det, der er genstand for tvisten i hovedsagen, opfylder kriterierne for at anses for urimeligt som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv 93/13. Herved skal den nationale ret tage hensyn til den omstændighed, at et vilkår i en aftale, der er indgået mellem en erhvervsdrivende og en forbruger, som er indsat uden at have været genstand for individuel forhandling, og som henlægger enekompetencen til retten i den retskreds, hvor den erhvervsdrivendes hjemsted befinder sig, kan anses for urimeligt.
 (1) EUT C 247 af 27.9.2008.


text:
25.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/9
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 10. januar 2006
 i sag C-373/04 P, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Mercedes Alvarez Moreno (1)
 (Appel - tjenestemænd - hjælpeansat - konferencetolk - søgsmål - ansøgning som omhandlet i vedtægtens artikel 90, stk. 1 - akt, der indeholder et klagepunkt - begreb)
 (2006/C 48/17)
 Processprog: fransk
 I sag C-373/04 P, angående appel i henhold til artikel 56 i EF-statutten for Domstolen, iværksat den 27. august 2004, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: D. Martin og F. Clotuche-Duvieusart), den anden part i appelsagen: Mercedes Alvarez Moreno, Berlin (Tyskland) (ved avocats G. Vandersanden og L. Levi), har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden C.W.A. Timmermans, og dommerne J. Makarczyk, C. Gulmann, G. Arestis (refererende dommer) og J. Klučka; generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær: R. Grass, den 10. januar 2006 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Den af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans afsagte dom af 10. juni 2004 i de forenede sager T-153/01 og T-323/01, Alvarez Moreno mod Kommissionen, ophæves, for så vidt det heri blev fastslået, at søgsmålet til annullation af hr. Walkers skrivelse af 23. februar 2001 kunne antages til realitetsbehandling, og for så vidt Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber blev tilpligtet at bære samtlige omkostninger i forbindelse med søgsmålet i sag T-323/01.
 2)
 I sag T-323/01 frifindes Kommissionen for sagsøgerens påstand om annullation dels af hr. Walkers skrivelse af 23. februar 2001, dels af Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers afgørelsen af 7. september 2001 om afvisning af Alvarez Morenos klage.
 3)
 Hver part bærer sine egne omkostninger i forbindelse med appelsagen og sagen for De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans.
 (1) EUT C 251 af 9.10.2004.


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/42
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 14. juli 2008 — Calebus mod Kommissionen
 (Sag T-366/06) (1)
 (Annullationssøgsmål - direktiv 92/43/EØF - bevaring af naturlige levesteder samt vilde dyr og planter - beslutning 2006/613/EF - liste over lokaliteter af fællesskabsbetydning i det mediterrane biogeografiske område - anfægtelig retsakt - ikke umiddelbart berørt - afvisning)
 (2008/C 223/72)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Calebus, SA (Almería, Spanien) (ved abogado R. Bocanegra Sierra)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Alcover San Pedro og D. Recchia, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Kongeriget Spanien (ved abogado del Estado F. Díez Moreno)
 Sagens genstand
 Annullation af Kommissionens beslutning 2006/613/EF af 19. juli 2006 om vedtagelse af listen over lokaliteter af fællesskabsbetydning i det mediterrane biogeografiske område i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF, i det omfang »Ramblas de Gergal, Tabernas y Sur de Sierra Alhamilla«, hvor en ejendom tilhørende sagsøgeren er beliggende, er opført på den nævnte liste
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Calebus, SA bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 3)
 Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 20 af 27.1.2007.


text:
6.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/22
 Rettens dom af 13. september 2010 — TF1 mod Kommissionen
 (Sag T-193/06) (1)
 (Statsstøtte - støtteordninger til filmproduktion og produktion inden for den audiovisuelle sektor - beslutning om ikke at gøre indsigelse - annullationssøgsmål - manglende væsentlig påvirkning af den konkurrencemæssige stilling - afvisning)
 2010/C 301/34
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Télévision française 1 SA (TF1) (Boulange-Billancourt, Frankrig) (ved avocats J.-P. Hordies og C. Smits)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Giolito, T. Scharf og B. Stromsky, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Den Franske Republik (ved G. de Bergues og L. Butel, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 832 endelig udg. af 22. marts 2006 vedrørende støtteforanstaltninger til filmproduktion og produktion inden for den audiovisuelle sektor i Frankrig (støtte NN 84/2004 og N 95/2004 — Frankrig, støtteordning for filmproduktion og produktion inden for den audiovisuelle sektor).
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Télévision française 1 SA (TF1) bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 3)
 Den Franske Republik bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 224 af 16.9.2006.


text:
30.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 398/78
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 21. oktober 2015 — AQ mod Kommissionen
 (Sag F-57/14) (1)
 ((Personalesag - tjenestemænd - forordning nr. 45/2001 - behandling af personoplysninger indhentet til private formål - administrativ undersøgelse - disciplinærsag - ret til forsvar - begrundelsespligt - disciplinær sanktion - proportionalitet))
 (2015/C 398/92)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: AQ (først ved advokat L. Massaux, derefter ved advokat H. Mignard)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og C. Ehrbar, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om at pålægge sagsøgeren en disciplinær sanktion i form af en irettesættelse efter afslutningen af en disciplinær undersøgelse og tilkendelse af erstatning.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 AQ bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 421 af 24.11.2014, s. 60.


text:
C 352/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.12.1999
 Er bestemmelsen i artikel 11, stk. 1, i italiensk lov nr. 448 af Sag anlagt den 4. oktober 1999 af Kommissionen for De
 23. december 1998 (GURI nr. 302 af 29.12.1998, supplemen- Europæiske Fællesskaber mod Irland
 to ordinario) om, at der skal betales registreringsgebyr med et
 fast årligt beløb, som andrager 750 000 ITL for aktieselskaber
 og kommanditselskaber og 400 000 ITL for selskaber med (Sag C-370/99)
 begrænset hæftelse, for registrering af de andre selskabsdoku-
 menter for hvert år fra 1985 til 1992, i overensstemmelse med (1999/C 352/46)
 fællesskabsretten og navnlig med artikel 10 og 12 i Rådets
 direktiv 335 af 17. juli 1969 (1)?
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 4. okto-
 ber 1999 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for De
 Er bestemmelsen i artikel 11, stk. 3, i italiensk lov Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent Karen Banks
 nr. 448/1998, hvorefter renten af de beløb, der skal tilbagebe- og Manuel Desantes, som er udstationeret som national ekspert
 tales, idet de overstiger de i artiklens stk. 1 fastsatte beløb, skal ved Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i
 beregnes med den fastsatte rentesats, der var gældende på Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens
 datoen for lovens ikrafttræden (2,5 % p.a.), og ikke med den Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg, Luxembourg.
 rentesats, der er fastsat i artikel 5, jf. artikel 1, i lov nr. 29 af
 26. januar 1961 med senere ændringer, lovlig efter fællesskabs-
 retten? Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i
 (1) EFT 1969 II, s. 405. henhold til Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 96/9/EF
 af 11. marts 1996 om retlig beskyttelse af databaser (1),
 idet det ikke har vedtaget eller underrettet Kommissionen
 om de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser,
 som er nødvendige for at efterkomme dette direktiv.
 — Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 21. september 1999 af Landesgericht Kor- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 neuburg (Østrig) i sagen Hugo Boss Aktiengesellschaft
 mod Coalle FA-93 Artikel 249 EF (tidligere EF-traktatens artikel 189), hvorefter
 et direktiv med hensyn til det tilsigtede mål er bindende for
 (Sag C-367/99) enhver medlemsstat, indebærer en forpligtelse for medlemssta-
 terne til at overholde den frist for gennemførelse, som er
 fastsat i direktivet. Denne frist udløb den 1. januar 1998, uden
 (1999/C 352/45) at Irland havde truffet de nødvendige foranstaltninger til at
 gennemføre det ovennævnte direktiv.
 Ved kendelse afsagt den 21. september 1999, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 4. oktober 1999, har Landesge- (1) EFT L 77 af 27.3.1996. s. 20.
 richt Korneuburg (Østrig) i sagen Hugo Boss Aktiengesellschaft
 mod Coalle FA-93 forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål:
 Skal artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 3295/94 af 22. de-
 cember 1994 om foranstaltninger med henblik på at forbyde
 overgang til fri omsætning, udførsel, genudførsel og henførsel
 under en suspensionsprocedure af varemærkeforfalskede og Sag anlagt den 6. oktober 1999 af Kommissionen for De
 piratkopierede varer (De Europæiske Fællesskabers Tidende L 341 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 af 30.12.1994) fortolkes således, at denne forordning også
 finder anvendelse i den situation, hvor varer af den i forordnin-
 gen nærmere angivne art, som er under transit fra en stat, der (Sag C-372/99)
 ikke hører til Det Europæiske Fællesskab, til en stat, der heller
 ikke hører til Det Europæiske Fællesskab, på anmodning fra
 en rettighedsindehaver, hvis virksomhed har hjemsted i en (1999/C 352/47)
 EF-medlemsstat, og som gør gældende, at hans rettigheder
 er blevet krænket, foreløbig standses i en medlemsstat af
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 6. okto-
 medlemsstatens toldmyndigheder under henvisning til den
 ber 1999 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Kommis-
 nævnte forordning?
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved Paolo Stancanelli,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz,
 Wagnercentret, Kirchberg.