text:
23.9.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 273/5
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i 1) Appellen forkastes.
 henhold til artikel 12 EF, 43 EF og 49 EF ved at opretholde
 lovregler, som kræver, at EF-borgere, der som tjenesteydere 2) Dorsch Consult Ingenieurgesellschaft mbH betaler sagens
 udøver virksomhed som speditør i Italien, efter at have indhentet omkostninger.
 indenrigsministerens godkendelse skal være indskrevet i det
 særlige register hos handelskamrene.
 (1) EFT C 278 af 5.9.1998.
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 281 af 2.10.1999.
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 DOMSTOLENS DOM
 af 15. juni 2000
 (Femte Afdeling)
 i de forenede sager C-418/97 og C-419/97, ARCO Chemie
 af 15. juni 2000 Nederland Ltd mod Minister van Volkshuisvesting, Ruim-
 telijke Ordening en Milieubeheer (sag C-418/97) og Vere-
 niging Dorpsbelang Hees m.fl. mod Directeur van de
 i sag C-237/98 P, Dorsch Consult Ingenieurgesellschaft dienst Milieu en Water van de provincie Gelderland (sag
 mbH mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommis- C-419/97) (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1) Nederlandse Raad van State) (1)
 (»Appel — erstatningsansvar uden for kontraktforhold — (»Miljø — direktiv 75/442/EØF — begrebet “affald”«)
 handelsembargo mod Irak — lovlig handling — tab«)
 (2000/C 273/09)
 (2000/C 273/08)
 (Processprog: nederlandsk)
 (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- gjort i Samling af Afgørelser)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I de forenede sager C-418/97 og C-419/97, angående anmod-
 I sag C-237/98 P, Dorsch Consult Ingenieurgesellschaft mbH, ninger, som som Nederlandse Raad van State (Nederlandene) i
 München (Tyskland), ved professor K.M. Meessen, og med medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) har
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat P. Kinsch, 100, indgivet til Domstolen for i de for nævnte ret verserende sager,
 boulevard de la Pétrusse, angående appel af dom afsagt den ARCO Chemie Nederland Ltd mod Minister van Volkshuis-
 28. april 1998 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første vesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer (sag C-418/97)
 Instans (Anden Afdeling) i sag T-184/95 (Dorsch Consult mod og Vereniging Dorpsbelang Hees, Stichting Werkgroep Weurt+
 Rådet og Kommissionen, Sml. II, s. 667), hvori der er nedlagt og Vereniging Stedelijk Leefmilieu Nijmegen mod Directeur
 påstand om ophævelse af denne dom og om, at appellanten van de dienst Milieu en Water van de provincie Gelderland,
 gives medhold i de påstande, som denne har nedlagt i første procesdeltager: Elektriciteitsproductiemaatschappij Oost- en
 instans — de andre parter i appelsagen: Rådet for Den Noord-Nederland NV (Epon) (sag C-419/97), at opnå en
 Europæiske Union (befuldmægtigede: S. Marquardt og A. Tan- præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets direk-
 ca) og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld- tiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald (EFT L 194, s. 47),
 mægtigede: A. Rosas og J. Sack) — har Domstolen (Femte som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 18. marts
 Afdeling), sammensat af formanden for Første Afdeling, L. Se- 1991 (EFT L 78, s. 32), har Domstolen (Femte Afdeling),
 vón, som fungerende formand for Femte Afdeling, og dommer- sammensat af afdelingsformanden, D.A.O. Edward, og dom-
 ne P.J.G. Kapteyn (refererende dommer), P. Jann, H. Ragne- merne J.C. Moitinho de Almeida, L. Sevón (refererende dom-
 malm og M. Wathelet; generaladvokat: A. La Pergola; justitssek- mer), C. Gulmann og J.-P. Puissochet; generaladvokat: S. Alber;
 retær: ekspeditionssekretær D. Louterman-Hubeau, den justitssekretær: ekspeditionssekretær D. Louterman-Hubeau,
 15. juni 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: den 15. juni 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- C 273/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23.9.2000
 Sag C-418/97 der fremgår af artikel 1, litra a), i direktiv 75/442, som ændret
 ved direktiv 91/156, dvs. på grundlag af handlingen, hensigten
 eller forpligtelsen til at skille sig af med det pågældende stof,
 1) Den blotte omstændighed, at et stof som LUWA-bottoms er hvorved der skal tages hensyn til direktivets formål, og det skal
 genstand for en behandling, der nævnes i bilag II B til Rådets påses, at dets virkning ikke begrænses.
 direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald, som ændret
 ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 18. marts 1991, er ikke Ved afgørelsen af, om anvendelsen af et stof som træflis som
 tilstrækkelig til, at det kan fastslås, at der er tale om at skille brændsel skal anses for at skille sig af med det, er det uden
 sig af med dette stof, og at stoffet derfor skal anses for affald i betydning, at stoffet kan nyttiggøres som brændsel på en
 direktivets forstand. miljømæssigt forsvarlig måde og uden indgribende bearbejd-
 ning.
 2) Ved afgørelsen af, om anvendelsen af et stof som LUWA- Den omstændighed, at anvendelsen som brændsel er en
 bottoms som brændsel skal anses for at skille sig af med stoffet, almindelig metode til nyttiggørelse af affald, og det forhold, det
 er det uden betydning, at stoffet kan nyttiggøres som brændsel er den almindelige opfattelse i samfundet, at dette produkt er
 på en miljømæssigt forsvarlig måde og uden indgribende affald, kan tages i betragtning som indicier for, at der foreligger
 bearbejdning. en handling, intention eller forpligtelse til at skille sig af med
 det i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 1, litra a),
 i direktiv 75/442, som ændret ved direktiv 91/156. Om der
 Den omstændighed, at anvendelsen som brændsel er en faktisk foreligger affald i direktivets forstand, skal imidlertid
 almindelig metode til nyttiggørelse af affald, og det forhold, at undersøges på grundlag af samtlige omstændigheder, hvorved
 det er den almindelige opfattelse i samfundet, at stoffet er affald, der skal tages hensyn til direktivets formål, og det skal påses, at
 kan tages i betragtning som indicier for, at der foreligger en dets virkning ikke begrænses.
 handling, intention eller forpligtelse til at skille sig af med det i
 den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 1, litra a), i
 direktiv 75/442, som ændret ved direktiv 91/156. Om der (1) EFT C 41 7.2.1998. EFT C 55 af 20.2.1998.
 faktisk foreligger affald i direktivets forstand, skal imidlertid
 undersøges på grundlag af samtlige omstændigheder, hvorved
 der skal tages hensyn til direktivets formål, og det skal påses, at
 dets virkning ikke begrænses.
 Såfremt et stof, der anvendes som brændsel, er et restprodukt,
 der fremkommer ved produktion af et andet stof, såfremt
 dette stof ikke kan anvendes på nogen anden måde end til
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 bortskaffelse, såfremt stoffets sammensætning ikke er tilpasset
 se afsagt den 21. februar 2000 af Hessisches Finanzgericht
 dets anvendelse, eller såfremt anvendelsen skal ledsages af
 i sagen Lohmann GmbH & Co. KG mod Oberfinanzdirek-
 særlige sikkerhedsforanstaltninger til beskyttelse af miljøet, kan
 tion Koblenz
 disse omstændigheder betragtes som indicier for, at der foreligger
 en handling, intention eller forpligtelse til at skille sig af med
 stoffet i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i direktivets (Sag C-262/00)
 artikel 1, litra a). Om der faktisk foreligger affald i direktivets
 forstand, skal imidlertid undersøges på grundlag af samtlige
 omstændigheder, hvorved der skal tages hensyn til direktivets (2000/C 273/10)
 formål, og det skal påses, at dets virkning ikke begrænses.
 Ved kendelse afsagt den 21. februar 2000, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 28. juni 2000, har Hessisches Finanzge-
 Sag C-419/97 richt i sagen Lohmann GmbH & Co. KG mod Oberfinanzdirek-
 tion Koblenz forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1) Den blotte omstændighed, at et stof som træflis er genstand for
 en behandling, der nævnes i bilag II B til direktiv 75/442, som 1. Omfatter varebetegnelsen »ortopædiske artikel« i
 ændret ved direktiv 91/156, er ikke tilstrækkelig til, at det kan pos. 9021 i den kombinerede nomenklatur et albuebind,
 fastslås, at der er tale om at skille sig af med dette stof, og at et såkaldt epX Elbow Basic og en albuebandage, en såkaldt
 stoffet derfor skal anses for affald i direktivets forstand. epX Elbow Dynamic, der består af et 1 mm tykt ensfarvet,
 trelags fladt materiale med to yderlag af elastisk vævet
 tekstil og et mellemlag af kunststof, som er sammensyet i
 2) Den omstændighed, at et stof er resultatet af en form for slangeform med en længde på henholdsvis 8 cm (al-
 nyttiggørelse som omhandlet i direktivets bilag II B, udgør kun buebind) og 22 cm (albuebandage, der desuden er anato-
 en af de faktorer, der skal tages i betragtning ved afgørelsen af, misk formsyet), som trækkes over underarmen og bæres
 om dette stof fortsat er affald, men dette spørgsmål kan ikke som en art manchet over albuen, og som er udstyret med
 afgøres endeligt alene på grundlag af den nævnte omstændighed. en indarbejdet trykpude (pelotte), over hvilken der går en
 Om der er tale om affald, skal undersøges på grundlag af cirkulær rem med en elastisk og trækfast del, og som er
 samtlige omstændigheder, sammenholdt med den definition, forsynet med burrelukningsbånd?


text:
C 135/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13.5.2000
 Søgsmålsgrunde: — Tilsidesættelse af artikel 7, — Uretmæssig anvendelse af »Sharing-key« -dokumenter.
 stk. 1, litra b), i forordning
 nr. 40/94 Anvendelsen af anonymt tilvejebragte bevismidler er gene-
 — Tilsidesættelse af artikel 7, relt uretmæssig.
 stk. 1, litra c), i forordning
 nr. 40/94 — Manglende begrundelse.
 Særlig er formuleringerne i den anfægtede beslutnings
 betragtning 68 som bevis for, at der foreligger en effektiv
 beskyttelse af hjemmemarkedet, selvmodsigende og tvivl-
 somme.
 — Ukorrekt anvendelse af artikel 81, stk. 1, EF på aftalen med
 Sag anlagt den 28. februar 2000 af Mannesmannröhren- British Steel.
 Werke AG mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber Denne aftale er udarbejdet konkret og indeholder ingen
 eksklusivaftaler eller aftaler om horisontal samordning.
 (Sag T-44/00) Den valgte procentuelle sammenhæng til British Steel’s
 samlede behov såvel som den valgte prismodel kan ikke
 (2000/C 135/37) anfægtes retsligt.
 — Ukorrekt anvendelse af retningslinierne for fastsættelse af
 (Processprog: tysk) bøder.
 Ved bødens fastsættelse er der anvendt et ukorrekt skøn,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 idet der ikke er taget behørigt hensyn til de pågældende
 den 28. februar 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 virksomheders forskellige markedsandele. Desuden er der
 Europæiske Fællesskaber af Mannesmannröhren-Werke AG,
 ikke taget rimeligt hensyn til yderligere formildende om-
 Mülheim a.d. Ruhr (Forbundsrepublikken Tyskland) ved advo-
 stændigheder for sagsøgerens vedkommende samt til sag-
 kat dr. Martin Klusmann, Bruckhaus Westrick Heller Löber,
 søgerens medvirken til sagens oplysning.
 Düsseldorf, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokatfir-
 maet Bonn & Schmidt, 7, Val Ste. Croix.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionens beslutning K (1999) 4154 endelig udg. af
 8. december 1999 annulleres i forhold til sagsøgeren.
 — Subsidiært nedsættes den bøde, der er fastsat i beslutning Sag anlagt den 29. februar 2000 af Conseil National
 K (1999) 4154 endelig udg., til et rimeligt beløb. des Professions de l’Automobile (C.N.P.A.) m.fl. mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (Sag T-45/00)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2000/C 135/38)
 Sagsøgeren er producent af sømløse stålrør. I den anfægtede
 beslutning har Kommissionen fastslået, at sagsøgeren og
 flere andre virksomheder har overtrådt artikel 81, stk. 1, EF. (Processprog: fransk)
 Søgsmålet støttes særlig på følgende søgsmålsgrunde:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 — Tilsidesættelse af proceduremæssige rettigheder. den 29. februar 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Conseil National des Professions
 Visse dele af undersøgelsesbilagene har været unddraget de l’Automobile (C.N.P.A.), Suresnes (Frankrig), Fédération
 sagsøgerens aktindsigt. Nationale des Distributeurs, Loueurs et Réparateurs de Maté-
 riels de Bâtiment-Travaux Publics et de Manutention (D.L.R.),
 — Tilsidesættelse af retten til forsvar. Joinville-Le-Pont (Frankrig), Société Auto Contrôle 31 og
 Société Yam 31 SARL, Toulouse (Frankrig), Société Roux
 På grund af for korte frister til besvarelse af klagepunkterne SA, Saint-Denis-De-Saintonge (Frankrig), ved Marc Foucher-
 har sagsøgeren ikke haft tilstrækkelig mulighed for forsvar. Créteau, Paris, og Société Verdier Distribution SARL, Juvignac
 Yderligere har Kommissionen i den endelige version af (Frankrig), ved advokat Christian Bourgeon, Paris, og med valgt
 beslutningen fraveget væsentlige klagepunkter uden at give adresse i Luxembourg hos advokat François Brouxel, 6, rue
 sagsøgeren adgang til fornyet stillingtagen. Zithe.
 ---pagebreak--- 13.5.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 135/21
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande: Sag anlagt den 23. februar 2000 af AS Kvitsjøen mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Det fastslås, at Kommissionen i forbindelse med hørings-
 procedurerne har tilsidesat de nødvendige formkrav.
 (Sag T-46/00)
 — Det fastslås, at forordning (EF) nr. 2790/1999 af 22. de-
 cember 1999 ikke nævner misbrug af økonomisk afhæn-
 (2000/C 135/39)
 gighed blandt de konkurrencebegrænsninger, som er defi-
 neret i forordningens artikel 4, selv ikke for så vidt angår
 den samlede virkning af et sådant misbrug.
 (Processprog: nederlandsk)
 — Forordning (EF) nr. 2790/1999 af 22. December 1999
 annulleres.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. den 23. februar 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af AS Kvitsjøen, Norge, ved advokat
 K. Storalm, Stavanger (Norge), advokat J.P. Hoekstra, Amster-
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter dam (Nederlandene) og advokat G. Vanquathem, Knokke-Heist
 (Belgien), og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 M. Michel, Avenue de la Gare 48.
 Sagsøgerne anfægter forordning (EF) nr. 2790/1999 af 22. De-
 cember 1999 om anvendelse af EF-traktatens artikel 81, stk. 3,
 på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis (1). Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Denne retsakt er en forordning, som fastsætter generelle
 undtagelser, således at forstå, at den omfatter alle former for
 såkaldt vertikale aftaler inden for alle sektorer af økonomien. — Sagen antages til realitetsbehandling, og der gives sagsøge-
 Den omfatter også eneforhandling og selektiv distribution af ren medhold.
 motorkøretøjer for det tilfælde, at den nugældende forordning
 på området ikke forlænges, inden den træder ud af kraft. — Følgelig annulleres Kommissionens beslutning
 SG(99)D/10760 af 22. december 1999.
 Til støtte for deres påstande gør sagsøgerne bl.a. gældende, at
 høringerne forud for den anfægtede forordnings vedtagelse — Der træffes afgørelse om sagens omkostninger efter gæl-
 ikke skete i overensstemmelse med traktatens formål, navnlig dende bestemmelser.
 ikke med artikel 83, stk. 1, som forudsætter overholdelse af
 visse mindstekrav til gennemskueligheden ved behandlingen
 af indvendinger og et minimum af imødegåelse heraf. Generelt
 blev det såkaldte »moderniseringsprograms« reelle virkning Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 for konkurrencen hvad angår den stilling, som de små og
 mellemstore virksomheder fik, og den betydelige forværring af
 disses økonomiske afhængighed, som det medførte, forbigået i De nederlandske myndigheder har truffet foranstaltninger mod
 tavshed og holdt skjult for de beslutningstagende myndigheder fartøjet M600 (sagsøgerens ejendom) på grund af brug af
 eller de hørte instanser, for hvem disse oplysninger netop var ulovlige net og målrettet fiskeri efter søtunger.
 helt nødvendige.
 Endvidere anfører sagsøgerne, at de ændringer, der blev indført Ifølge sagsøgeren gør de nederlandske myndigheder alt for at
 ved den anfægtede forordning, blev fremstillet, som om de holde bestemte norske fiskerfartøjer ude af Fællesskabets
 udelukkende var procedurespørgsmål, der hverken kunne farvande og således at skabe yderligere fangstmuligheder for
 begrunde nogen traktatændringer, eller som indebar nogen navnlig fartøjer, der fører nederlandsk flag. De nederlandske
 sådanne ændringer. Efter sagsøgernes opfattelse ændrer den myndigheder skal have forsøgt at overtale Kommissionen til at
 anfægtede forordning imidlertid traktatens formål, selv om inddrage bestemte norske fartøjers fiskerilicens.
 den ikke berører dens ordlyd. Den bringer nemlig tvivl om den
 hidtidige retsstilling på visse områder, navnlig hvad angår de
 tilbagevirkende følger af ophævelsen af princippet om, at Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Kommissio-
 forbudte aftaler ikke har nogen retsvirkning, hvilket princip nens beslutning SG(99)D/10760 af 22. december 1999 om
 udtrykkeligt er opretholdt i traktatens artikel 81, stk. 2, inddragelse af fiskerfartøjet »Kvitsjøen«’s fiskerilicens og særlige
 og princippet om forbuddet mod konkurrencebegrænsende fiskeritilladelse forud for den 30. juni 2000.
 aftaler, som også udtrykkeligt er opretholdt i artikel 81, stk. 1.
 Forholdet mellem De Europæiske Fællesskaber og Norge er
 (1) EFT L 336 af 29.12.1999, s. 21. reguleret ved Rådets forordning (EF) nr. 50/1999 af 18. decem-
 ber 1998 om fastsættelse for 1999 af visse foranstaltninger til
 bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne, som finder
 anvendelse på fartøjer, der fører norsk flag.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
16.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 296/12
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 7. juni 2016 — Mehrdad Ghezelbash mod Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch — Nederlandene)
 (Sag C-63/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - forordning (EU) nr. 604/2013 - afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der i en af medlemsstaterne er indgivet af en tredjelandsstatsborger - artikel 12 - udstedelse af opholdstilladelser eller visa - artikel 27 - retsmidler - omfanget af domstolsprøvelsen))
 (2016/C 296/16)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Mehrdad Ghezelbash
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 Konklusion
 Artikel 27, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 af 26. juni 2013 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger eller en statsløs i en af medlemsstaterne, sammenholdt med 19. betragtning til denne forordning, skal fortolkes således, at en asylansøger i en situation som den i hovedsagen omhandlede inden for rammerne af en prøvelse af en afgørelse om overførsel af den pågældende kan påberåbe sig en fejlagtig anvendelse af et ansvarlighedskriterium i nævnte forordnings kapitel III, herunder navnlig kriteriet i samme forordnings artikel 12 om udstedelse af et visum.
 (1) EUT C 138 af 27.4.2015.


text:
24.3.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/12
 Sag anlagt den 7. februar 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-59/07)
 (2007/C 69/27)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Condou-Durande og A. Alcover San Pedro, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2003/109/EF (1) af 25. november 2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding, idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2003/109/EF udløb den 23. januar 2006.
 (1) EUT 2004 L 16, s. 44.


text:
10.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 175/48
 Sag anlagt den 8. april 2014 — Gmina Miasto Gdynia og Port Lotniczy Gdynia Kosakowo mod Kommissionen
 (Sag T-215/14)
 2014/C 175/67
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøgere: Gmina Miasto Gdynia (Gdynia, Polen) og Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (Gdynia) (ved advokat T. Koncewicz)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af 11. februar 2014 i sag SA.35 388, hvormed det blev fastsat, at Polen skal kræve den uretmæssigt udbetalte statsstøtte til lufthavnen Gdynia-Kosakowo tilbagebetalt, annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.
 1.
 Første anbringende:
 —
 Kommissionen har handlet vilkårligt og begået en åbenbar fejl ved fastlæggelsen af de faktiske omstændigheder, der ligger til grund for den anfægtede afgørelse, og følgelig misbrugt skønsbeføjelsen samt foretaget en åbenbar urigtig bevisvurdering.
 2.
 Andet anbringende:
 —
 Kommissionen har ikke foretaget en efterprøvelse af de faktorer og omstændigheder, der er relevante for den retlige bedømmelse af investeringerne i lufthavnen Gdynia-Kosakowo.
 3.
 Tredje anbringende:
 —
 Kommissionen har misbrugt skønsbeføjelsen i henhold til retspraksis, hvorefter et organ, der råder over en skønsbeføjelse, skal redegøre for, hvorfor bestemte beviser og faktiske omstændigheder tages i betragtning, mens andre derimod forkastes.
 4.
 Fjerde anbringende:
 —
 En tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF sammenholdt med et almindeligt princip i EU-retten — princippet om retssikkerhed og et organs loyalitet over for retssubjekterne — som følge af urigtig anvendelse og fortolkning.
 5.
 Femte anbringende
 —
 Tilsidesættelse som følge af en urigtig retlig subsumption af de faktiske omstændigheder og beviserne, hvorfor den anfægtede afgørelse er i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF, idet det lægges til grund, at betingelserne for at fastslå, at sagsøgerens foranstaltninger er i overensstemmelse med kriteriet om den private investor, ikke var opfyldt, og det ikke var godtgjort, at investeringsprojektet ville være blevet gennemført af en privat investor — med den konsekvens, at investeringerne i lufthavnen Gdynia-Kosakowo blev anset for retsstridig statsstøtte.


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/19
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 10. september 2009 — Plantanol GmbH & Co. KG mod Hauptzollamt Darmstadt (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hessisches Finanzgericht, Kassel — Tyskland)
 (Sag C-201/08) (1)
 (Direktiv 2003/30/EF - fremme af anvendelsen af biobrændstoffer og andre fornyelige brændstoffer i transportsektoren - direktiv 2003/96/EF - fællesskabsregler om afgift på energiprodukter og el - blanding af vegetabilsk olie, tilsætningsstoffer og brændstof - biobrændstoffer - nationale regler - afgiftslettelse - afgiftslettelse erstattet af en pligt til at overholde en minimumsandel af biobrændstoffer i brændstoffer - forenelighed med direktiv 2003/30/EF og 2003/96/EF - retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning)
 2009/C 267/33
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Hessisches Finanzgericht, Kassel
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Plantanol GmbH & Co. KG
 Sagsøgt: Hauptzollamt Darmstadt
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hessisches Finanzgericht — fortolkning af artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/30/EF af 8. maj 2003 om fremme af anvendelsen af biobrændstoffer og andre fornyelige brændstoffer til transport (EUT L 123, s. 42) samt af retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af de berettigede forventninger — national lovgivning, der inden udløbet af det tidsrum, der er fastsat i den tidligere lovgivning, erstatter ordningen med afgiftslettelser for biobrændstoffer, der er indeholdt i brændstofblandinger, med en forpligtelse til at tilsætte biobrændstoffer til konventionelle brændstoffer til skade for de producenter, der var begunstigede af disse fritagelser.
 Konklusion
 1)
 Artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/30/EF af 8. maj 2003 om fremme af anvendelsen af biobrændstoffer og andre fornyelige brændstoffer til transport skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning som den, der er omhandlet i hovedsagen, og som udelukker et produkt som det i hovedsagen omhandlede, der er en blanding af vegetabilsk olie, fossilt diesel og særlige tilsætningsstoffer, fra den i lovgivningen fastsatte afgiftslettelsesordning for biobrændstoffer.
 2)
 Retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning er som udgangspunkt ikke til hinder for, at en medlemsstat ophæver en afgiftslettelsesordning for et produkt som det i hovedsagen omhandlede før den udløbsdato, der oprindeligt var fastsat i den nationale lovgivning. Under alle omstændigheder kræver en sådan ophævelse ikke, at der foreligger ekstraordinære omstændigheder. Det tilkommer den forelæggende ret ud fra en konkret helhedsvurdering at afgøre, om de nævnte principper er blevet overholdt i hovedsagen, idet den skal tage hensyn til samtlige relevante omstændigheder i sagen.
 (1) EUT C 183 af 19.7.2008.


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/48
 Sag anlagt den 23. februar 2007 — BYK-Chemie mod KHIM — (Substance for Success)
 (Sag T-58/07)
 (2007/C 95/96)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: BYK-Chemie (Wesel, Tyskland) (ved advokaterne J. Kroher og A. Hettenkofer)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 9. januar 2007 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 816/2006-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det EF-varemærke, der søges registreret: Ordmærket »Substance for Success «for varer og tjenesteydelser i klasse 1 og klasse 40-42 (ansøgning nr. 3 660 552)
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen.
 Appelkammerets afgørelse: Afvisning af klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 40/94 (1), da det ansøgte varemærke hverken mangler fornødent særpræg eller skal holdes fri til brug i handelen.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
5.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 328/20
 Sag anlagt den 4. august 2015 — Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi e Negro mod Kommissionen
 (Sag T-436/15)
 (2015/C 328/21)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøgere: Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi (Otranto, Italien) og Negro Daniele (Otranto) (ved advokaterne V. Pellegrino og A. Micolani)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Principalt udsættes gennemførelsen af den anfægtede afgørelse inden for grænserne for sagsøgernes interesse i medfør af artikel 278 TEUF.
 —
 Det fastslås, at Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2015/789, og navnlig dens artikel 9 og bilag I, er ulovlig for så vidt som Vitis-arten kvalificeres blandt de, arter, der er modtagelige for de europæiske og ikke-europæiske isolater af Xylella fastidiosa, og de dermed indfører et forbud mod, at de flyttes »inden for Unionen — inden for eller ud af de afgrænsede områder«, og dermed annulleres afgørelsen, for så vidt som den berører sagsøgerne.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at træffe enhver anden foranstaltning, som Retten måtte finde nødvendig, herunder supplerende sagsoplysning, også gennem EFSA.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har til støtte for deres påstande gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og af artikel 5 TEUF og 296 TEUF, at væsentlige formforskrifter er tilsidesat i form af mangel på og/eller urigtig begrundelse, ligesom der foreligger magtfordrejning ved urigtige faktiske og retlige forudsætninger, manglende sagsoplysning og iboende selvmodsigelser.
 Sagsøgerne har gjort gældende, at søgsmålet er støttet på studier foretaget af forskere ved CNR di Bari, som på grundlag af iagttagelser, analyser og forsøg i felten og på et laboratorium godtgør, at:
 —
 Den isolerede bakterie i Salento er en anden underart og stamme end den, der normalt er ansvarlig for plantesygdomme på kontinenterne uden for Europa.
 —
 Fra 2013 til i dag har de vinstokke, der dyrkes i Provincia di Lecce, ikke udvist symptomer på hverken Pierces Sygdom eller på andre udtørringer på grund af sygdom.
 —
 I den samme periode er der på disse vinstokke heller ikke fundet spor af bakterien, endsige i de tilgrænsende områder med direkte kontakt til de inficerede oliventræer.
 —
 De reagensglasforsøg, der er gennemført i laboratorier (ved inokulum og/eller vektorkontakt), har alle været negative, både hvad angår udviklingen af infektionen og hvad angår selve tilstedeværelsen af bakterien i assymptomatisk form.
 Eftersom druer blev omfattet af de udspecificerede planter, bliver ulovligheden ifølge sagsøgerne tydeligere, eftersom den ikke tager hensyn til resultatet af sagsoplysningen, hvoraf fremgår en vis immunitet for druen over for bakterien, der er udbredt i det inficerede område.
 Bestemmelsen er ligeledes selvmodsigende, eftersom Kommissionen efter den første udtalelse EFSA 26/11/2013, hvori man bemærkede det begrænsede kendskab til Xylella fastidiosas stamme opstået i Salento, i de tidligere afgørelser nr. 87 og nr. 497 af 2014 ikke havde omfattet den blandt modtagelige planter, hvorimod den uventet senere havde indført den, hvorved det blev forbudt at flytte planten, selv efter at EFSA og de italienske myndigheder havde indhentet grundigere studier, som viste, at planten var immun over for bakterien isoleret i Salento.


text:
1.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 292/5
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 25. juni 2014 — Europa-Kommissionen mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-76/13) (1)
 ((Traktatbrud - direktiv 2002/22/EF - elektronisk kommunikation - net og tjenester - udpegning af virksomheder, der er pålagt forsyningspligt - ukorrekt gennemførelse - Domstolens dom om fastslåelse af traktatbrud - manglende opfyldelse - artikel 260, stk. 2, TEUF - økonomiske sanktioner - tvangsbøde - fast beløb))
 2014/C 292/06
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved P. Guerra e Andrade, G. Braun, L. Nicolae og M. Heller, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik (ved L. Inez Fernandes, som befuldmægtiget, bistået af advogado L. Morais)
 Konklusion
 1)
 Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 260, stk. 1, TEUF, idet den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger til at gennemføre dommen Kommission mod Portugal (C-154/09, EU:C:2010:591).
 2)
 Den Portugisiske Republik betaler Europa-Kommissionen et fast beløb på 3 mio. EUR på kontoen »Den Europæiske Unions egne indtægter«.
 3)
 Den Portugisiske Republik betaler Europa-Kommissionen en tvangsbøde på 10 000 på kontoen »Den Europæiske Unions egne indtægter« for hver dags forsinkelse af iværksættelsen af de nødvendige foranstaltninger til at gennemføre dommen Kommissionen mod Portugal (EU:C:2010:591) at regne fra datoen for afsigelsen af nærværende dom, indtil nævnte dom opfyldes.
 4)
 Den Portugisiske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 123 af 27.4.2013.


text:
18.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 49/12
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 21. december 2011 — Evroetil AD mod Direktor na Agentsia »Mitnitsi« (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Varhoven administrativen sad — Bulgarien)
 (Sag C-503/10) (1)
 (Direktiv 2003/30/EF - artikel 2, stk. 2, litra a) - begrebet bioethanol - produkt, der er fremstillet på grundlag af biomasse, som har et ethanolindhold på over 98,5% og ikke er denatureret - relevansen af den faktiske anvendelse som biobrændstof - forordning (EØF) nr. 2658/87 - kombineret nomenklatur - tarifering af bioethanol med henblik på opkrævning af punktafgifter - direktiv 2003/96/EF - energiprodukter - direktiv 92/83/EØF - artikel 20, første led, og artikel 27, stk. 1, litra a) og b) - begrebet ethanol - fritagelse for harmoniseret punktafgift - denaturering)
 2012/C 49/19
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Varhoven administrativen sad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Evroetil AD
 Sagsøgt: Direktor na Agentsia »Mitnitsi«
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Varhoven administrativen sad — fortolkning af artikel 2, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/30/EF af 8. maj 2003 om fremme af anvendelsen af biobrændstoffer og andre fornyelige brændstoffer til transport (EUT L 123, s. 42), og bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og Den Fælles Toldtarif (EFT L 256, s. 1), som ændret ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 2587/91 af 26. juli 1991 (EFT L 259, s. 1) — fortolkning af artikel 2, stk. 1, i Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (EUT L 283, s. 51) og artikel 20, stk. 1, første led, i Rådets direktiv 92/83/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer (EFT L 316, s. 21) — produkt, der er fremstillet på grundlag af biomasse, der indeholder estere, højere alkoholer og aldehyder, og som indeholder mere end 98,5% alkohol, og ikke har været genstand for denaturering — begrebet bioethanol — tarifering i underpos. 2207 20 00 (Ethanol (ethylalkohol) o.a. spiritus, denatureret, uanset alkoholindholdet) eller i underpos. 2207 10 00 (Ethanol (ethylalkohol), ikke denatureret, med et alkoholindhold ≥ 80 %), med henblik på opkrævning af punktafgifter
 Konklusion
 1)
 Definitionen af bioethanol i artikel 2, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/30/EF af 8. maj 2003 om fremme af anvendelsen af biobrændstoffer og andre fornyelige brændstoffer til transport skal fortolkes således, at den omfatter et produkt som det i hovedsagen omhandlede, som bl.a. er fremstillet på grundlag af biomasse, og som har et ethanolindhold på over 98,5%, såfremt det udbydes til salg som biobrændstof til transport.
 2)
 EU-retten skal fortolkes således, at et produkt som det i hovedsagen omhandlede, som har et ethanolindhold på over 98,5%, og som ikke er blevet denatureret i henhold til en udtrykkeligt fastsat denatureringsproces, skal pålægges punktafgifter i henhold til artikel 19, stk. 1, i Rådets direktiv 92/83/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer, selv om produktet er fremstillet på grundlag af biomasse ved hjælp af en anden teknologi end den, der anvendes til fremstilling af ethanol på basis af landbrugsprodukter, og indeholder stoffer, der gør det uegnet til konsum, samt opfylder kravene i forslaget til europæisk standard prEN 15376 for bioethanol, der anvendes som brændstof, og selv om produktet eventuelt svarer til definitionen af bioethanol i artikel 2, stk. 2, litra a), i direktiv 2003/30.
 (1) EUT C 346 af 18.12.2010.


text:
25.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/7
 DOMSTOLENS DOM
 (Store Afdeling)
 af 10. januar 2006
 i sag C-302/04, Ynos kft mod János Varga (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Szombathelyi Városi Bíróság) (1)
 (Artikel 234 EF - direktiv 93/13/EØF - forbrugere - urimelige kontraktvilkår - national lovgivning bragt i overensstemmelse med direktivet efter en tredjestats indgåelse af en associeringsaftale med De Europæiske Fællesskaber og før denne stats tiltrædelse af Den Europæiske Union - Domstolen ikke kompetent)
 (2006/C 48/14)
 Processprog: ungarsk
 I sag C-302/04, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Szombathelyi Városi Bíróság (Ungarn) ved afgørelse af 10. juni 2004, indgået til Domstolen den 14. juli 2004, i en sag anlagt af Ynos kft mod János Varga, har Domstolen (Store Afdeling), sammensat af præsidenten, V. Skouris, afdelingsformændene P. Jann, A. Rosas, K. Schiemann og J. Makarczyk, samt dommerne C. Gulmann, A. La Pergola, K. Lenaerts, P. Kūris, E. Juhász, G. Arestis, M. Ilešič (refererende dommer) og A. Ó Caoimh; generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: fuldmægtig B. Fülöp, den 10. januar 2006 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Under omstændigheder som dem, der foreligger i tvisten i hovedsagen, hvor de faktiske omstændigheder ligger forud for en stats tiltrædelse af Den Europæiske Union, har Domstolen ikke kompetence til at besvare det første og det andet spørgsmål.
 (1) EUT C 251 af 9.10.2004.


text:
C 233/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28.9.2002
 Sag anlagt den 25. juli 2002 af Kommissionen for De bestemmelser eller forhold i sin nationale retsorden til støtte
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik for, at forpligtelser, der påhviler den i henhold til fællesskabs-
 retten, ikke overholdes. En medlemsstat kan under ingen
 omstændigheder knytte betingelser til opfyldelsen af en dom.
 (Sag C-274/02)
 Den nye opgave, AFSSA er blevet pålagt af den franske
 regering, nemlig at undersøge om der er sammenlignelighed
 (2002/C 233/25) mellem DBES-produkter og franske produkter, medfører, at
 der rejses tvivl om fællesskabsrettens forrang. Argumentet om
 den påståede kompleksitet af dommen af 13. december 2001
 kan på ingen måde retfærdiggøre en forsinket gennemførelse.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 25. juli Desuden er domskonklusionen meget klar; den forpligter
 2002 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen nemlig Den Franske Republik til at acceptere markedsføring af
 for De Europæiske Fællesskaber ved D. Booss og G. Berscheid, DBES-produkter på fransk område, så længe produkterne er
 som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg. behørigt mærket eller forsynet med etiket.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt Subsidiært: En medlemsstat kan ikke under en traktatbrudssag
 følgende påstande: vedrørende manglende gennemførelse af beslutninger, som er
 rettet til staten, med føje gøre gældende, at beslutningerne er
 — Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der ulovlige, hverken i forbindelse med en procedure i henhold til
 påhviler den i henhold til artikel 228 i traktaten om artikel 226 EF, eller så meget desto mere i forbindelse med en
 oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, idet det fastslås, procedure i henhold til artikel 228 EF.
 at den har undladt at træffe de nødvendige foranstalt-
 ninger til at opfyldelse af De Europæiske Fællesskabers
 Domstols dom af 13. december 2001 i sag C-1/00 (1), Hvad angår bødens størrelse henviser Kommissionen til sine
 hvor Den Franske Republik blev dømt for at træffe de meddelelser af 21. august 1996 (5) og 28. februar 1997 (6) og
 foranstaltninger, der var nødvendige for efterkomme. anvender en grundsats på 500 EUR, der skal multipliceres med
 Rådets beslutning 98/256/EF af 16. marts 1998 om en koefficient på 15 (muligt maximum: 20) for så vidt angår
 hasteforanstaltninger til beskyttelse mod bovin spongi- overtrædelsens karakter, med en koefficient på 1 (muligt
 form encephalopati, om ændring af beslutning 94/474/ maximum: 3) for så vidt angår overtrædelsens varighed
 EF og om ophævelse af beslutning 96/239/EF (2), som og med en koefficient på 21.1 som udtryk for Frankrig
 affattet ved Kommissionens beslutning 98/692/EF af betalingsevne.
 25 november 1998 (3), særligt artikel 6 og bilag III,
 og Kommissionens beslutning 1999/514/EF af 23. juli
 ( 1) Sml. 2001 I, s. 9989.
 1999 (4) om fastsættelse af den dato, på hvilken forsendel-
 ( 2) EFT L 113 af 15.4.1998, s. 33.
 se af kvægprodukter fra Det Forenede Kongerige under ( 3) EFT L 328 af 4.12.1998, s. 35.
 den datobaserede eksportordning kan indledes i henhold ( 4) EFT L 195 af 28.7.1999, s. 42.
 til artikel 6, stk. 5, i Rådets beslutning 98/256/EF, ( 5) EFT C 242, s. 6.
 herunder særligt artikel 1, navnlig ved at nægte på dens ( 6) EFT C 63, s. 2.
 område at tillade markedsføring af produkter, der er
 omfattet af den nævnte ordning og som er korrekt
 mærket eller forsynet med etiket, efter den 30. december
 1999, hvilket er en tilsidesættelse af de forpligtelser, der
 påhviler Den Franske Republik i henhold til de to
 beslutninger, særligt de ovennævnte bestemmelser.
 — Den Franske Republik tilpligtes at betale en tvangsbøde Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 på 158 250 EUR for hver dags forsinkelse med gennemfø- se afsagt den 5. juli 2002 af Court of Appeal (England &
 relsen af de fornødne foranstaltninger til opfyldelse af Wales) (Civil Division) i sagen Andrew Owusu mod
 Domstolens dom i sag C-1/00, regnet fra afsigelsen af 1) N.B. Jackson (Villa Holidays Bal-Inn Villas), 2) Mammee
 den nævnte dom. Bøden skal indbetales til Kommissionen Bay Resorts Ltd, 3) Mammee Bay Club Ltd, 4) The
 på kontoen »EF’s egne indtægter«. Enchanted Garden Resorts & Spa Ltd, 5) Consulting
 Services Ltd, 6) Town & Country Resorts Ltd
 — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. (Sag C-281/02)
 (2002/C 233/26)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den blotte omstændighed, at Domstolen har fastslået et Ved kendelse afsagt den 5. juli 2002, indgået til Domstolens
 traktatbrud, forpligter medlemsstaten til at afhjælpe traktat- Justitskontor den 31. juli 2002, har Court of Appeal (England
 bruddet. En medlemsstat kan ikke påberåbe sig konkrete & Wales) (Civil Division) i sagen Andrew Owusu mod


text:
4.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/35
 Sag anlagt den 6. juni 2007 — Agencja Wydawnicza Technopol mod KHIM (»222«)
 (Sag T-200/07)
 (2007/C 183/68)
 Stævningen er affattet på polsk
 Parter
 Sagsøger: Agencja Wydawnicza »Technopol« sp. z o.o. (Częstochowa, Polen) (ved radca prawny D. Rzążewska)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 22. marts 2007 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1276/2006-4) annulleres i sin helhed.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det EF-varemærke, der søges registreret: Ordmærket »222« for varer i klasse 16.
 Den til appelkammeret påklagede afgørelse: Ansøgningen afslås.
 Appelkammerets afgørelse: Klagen afvises.
 Søgsmålsgrunde: Urigtig anvendelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker (1), da tegnet »222« ifølge sagsøgeren hverken er beskrivende eller uden særpræg for de pågældende varer.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993, EFT L 11, s. 1.


text:
Nr . C 269/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14 . 9 . 96
 Slettelse af sag C-5/96 ( ) Slettelse af sag C-413/93 ( )
 ( 96/C 269/46 ) ( 96/C 269/50 )
 Ved kendelse af 23 . maj 1996 har præsidenten for De Ved kendelse af 19 . juni 1996 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-5/96 , Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kon 413/93 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura
 geriget Spanien, skal slettes af registret. circondariale di Trapani ), straffesag mod Matteo Peralta ,
 skal slettes af registret.
 (') EFT nr. C 77 af 16 . 3 . 1996 .
 (>) EFT nr. C 300 af 6 . 11 . 1993 .
 Slettelse af sag C-387/95 ( )
 Slettelse af sag C-121 /94 ( )
 ( 96/C 269/47 )
 ( 96/C 269/51 )
 Ved kendelse af 3 . juni 1996 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C Ved kendelse af 28 . juni 1996 har præsidenten for De
 387/95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 mod Irland, skal slettes af registret. 121 /94 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesso
 zialgericht), Domingo Gonzålez-Rodriguez mod Bundesan
 (') EFT nr . C 31 af 3 . 2 . 1996 . stalt fur Arbeit, skal slettes af registret.
 (') EFT nr . C 174 af 25 . 6 . 1994 .
 Slettelse af sag C-394/95 ( )
 ( 96/C 269/48 ) Slettelse af sag C-3 85/95 (')
 Ved kendelse af 3 . juni 1996 har præsidenten for De ( 96/C 269/52 )
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 394/95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Ved kendelse af 28 . juni 1996 har præsidenten for De
 mod Irland , skal slettes af registret. Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 385/95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (') EFT nr . C 31 af 3 . 2 . 1996 . mod Den Portugisiske Republik, skal slettes af registret.
 (!) EFT nr . C 31 af 3 . 2 . 1996 .
 Slettelse af sag C-40/96 ( )
 ( 96/C 269/49 ) Slettelse af sag C-393/95 ( )
 Ved kendelse af 5 . juni 1996 har præsidenten for De ( 96/C 269/53 )
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 40/96 , Kommisionen for De Europæiske Fællesskaber mod Ved kendelse af 9 . juli 1996 har præsidenten for De
 Kongeriget Spanien , skal slettes af registret. Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 393/95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 C ) EFT nr . C 95 af 30 . 3 . 1996 . mod Kongeriget Belgien, skal slettes af registret.
 (') EFT nr . C 31 af 3 . 2 . 1996 .


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/6
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 26. juni 2008 — Matthias Zerche (sag C-334/06) og Manfred Seuke (sag C-336/06) mod Landkreis Mittweida, og Steffen Schubert (sag C-335/06) mod Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgericht Chemnitz — Tyskland)
 (Forenede sager C-334/06 — C-336/06) (1)
 (Direktiv 91/439/EØF - gensidig anerkendelse af kørekort - inddragelse af kørekort i en medlemsstat på grund af brug af euforiserende stoffer eller alkohol - nyt kørekort udstedt i en anden medlemsstat - nægtelse af anerkendelse af førerretten i førstnævnte medlemsstat - bopæl, som ikke er i overensstemmelse med direktiv 91/439/EØF)
 (2008/C 209/08)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgericht Chemnitz
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Matthias Zerche (sag C-334/06), Manfred Seuke (sag C-336/06) og Steffen Schubert (sag C-335/06)
 Sagsøgte: Landkreis Mittweida og Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis
 Sagens genstand
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse — Verwaltungsgericht Chemnitz — fortolkning af artikel 1, stk. 2, og artikel 8, stk. 2 og 4, i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort (EFT L 237, s. 1) — afslag på at anerkende gyldigheden af et kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat efter udløbet af et midlertidigt forbud mod at erhverve nyt kørekort, i en situation hvor indehaverens nationale kørekort har været inddraget på grund af kørsel i beruset tilstand, og den pågældende har været ude af stand til at fremlægge en medicinsk-psykologisk erklæring, der kræves for at opnå et nyt kørekort i hans bopælsstat — retsmisbrug.
 Konklusion
 Artikel 1, stk. 2, artikel 7, stk. 1, og artikel 8, stk. 2 og 4, i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 af 29. september 2003, skal fortolkes således, at de er til hinder for, at en medlemsstat under omstændigheder som dem, der foreligger i hovedsagerne, på sit område nægter at anerkende den førerret, der følger af et kørekort, som er udstedt af en anden medlemsstat på et senere tidspunkt, der ligger uden for en periode med forbud mod at ansøge om et nyt kørekort, som er fastsat for den pågældende persons vedkommende, og dermed gyldigheden af dette kørekort, så længe dets indehaver ikke har opfyldt betingelserne i den førstnævnte medlemsstats lovgivning for udstedelse af et nyt kørekort efter en inddragelse af et tidligere udstedt kørekort, herunder en undersøgelse af egnetheden til at føre motorkøretøj, hvorved det attesteres, at de omstændigheder, der begrundede inddragelsen, ikke længere foreligger.
 Under de samme omstændigheder er nævnte bestemmelser ikke til hinder for, at en medlemsstat på sit område nægter at anerkende den førerret, der følger af et kørekort, som er udstedt af en anden medlemsstat på et senere tidspunkt, hvis det på grundlag af angivelser på selve kørekortet eller andre uanfægtelige oplysninger, der hidrører fra udstedelsesmedlemsstaten, står fast, at indehaveren, som på den førstnævnte medlemsstats område har været omfattet af en foranstaltning, hvorved et tidligere udstedt kørekort er blevet inddraget, ikke havde sædvanlig bopæl på udstedelsesmedlemsstatens område på det tidspunkt, hvor kørekortet blev udstedt.
 (1) EUT C 261 af 28.10.2006.


text:
4.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/25
 Sag anlagt den 3. oktober 2008 — CISAC mod Kommissionen
 (Sag T-442/08)
 (2009/C 82/46)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: International Confederation of Societies of Authors and Composers CISAC (Neuilly-sur-Seine) (ved lawyers J.-F. Bellis og K. Van Hove)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 3 i Kommissionens beslutning af 16. juli 2008 om en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/C2/38.698 — CISAC) annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med dette søgsmål har sagsøgeren i henhold til artikel 230 EF nedlagt påstand om annullation af artikel 3 i Kommissionens beslutning af 16. juli 2008 (sag COMP/C2/38.698 — CISAC), hvori det fastslås, at 24 af CISAC's selskaber i EØS har anvendt en samordnet praksis i strid med artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 »ved at have samordnet de territoriale afgrænsninger af de gensidige repræsentationsbemyndigelser, de hver især var tildelt, på en måde, som begrænser en licens til hvert forvaltningsselskabs nationale område«.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet gjort gældende, at beslutningen begrænser konstateringen af overtrædelsen til tre særlige former for udnyttelse af fremførelsesrettigheder (internet, satellittransmission samt viderespredning pr. kabel), hvorimod aftalerne om gensidig repræsentation generelt dækker alle former for udnyttelse af fremførelsesrettigheder.
 Sagsøgeren har gjort to hovedanbringender gældende til støtte for søgsmålet:
 (i)
 Ifølge sagsøgeren begik Kommissionen en skønsfejl og tilsidesatte artikel 81 EF og artikel 253 EF ved at fastslå, at den parallelle territoriale afgrænsning, der følger af de aftaler om gensidig repræsentation, som blev indgået af CISAC-medlemmer inden for EØS, er resultatet af en samordnet praksis. Det er sagsøgerens opfattelse, at en eventuel klausul om territoriel begrænsning i alle de aftaler om gensidig repræsentation, som dens medlemmer har indgået, ikke er resultatet af en samordnet praksis for at begrænse konkurrencen. Denne situation foreligger snarere, fordi alle selskaberne fandt, at det var i deres medlemmer interesse at optage en sådan klausul i deres aftaler om gensidig repræsentation.
 (ii)
 Subsidiært har sagsøgeren gjort gældende, at såfremt der foreligger en samordnet praksis vedrørende territoriale afgrænsninger, udgør denne ikke en begrænsning af konkurrencen i henhold til artikel 81 EF af to årsager. For det første er den påståede samordnede praksis vedrørende territoriale afgrænsninger ikke ulovlig, fordi den omhandler en form for konkurrence, som ikke er beskyttelsesværdig. For det andet er den påståede praksis, selv om den måtte anses for at begrænse konkurrencen, ikke i strid med artikel 81, stk. 1, EF, fordi den er nødvendig og står i et rimeligt forhold til et legitimt mål.


text:
18.9.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 309/29
 Appel iværksat den 4. juli 2017 af JYSK sp. z o.o. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 4. maj 2017 i sag T-403/15, JYSK sp. z o.o. mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-402/17 P)
 (2017/C 309/38)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: JYSK sp. z o.o. (ved advokat H. Sønderby Christensen)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstand
 Rettens dom, hvorved JYSK’s søgsmål blev afvist, idet selskabet ikke var umiddelbart og individuelt berørt af Kommissionens afgørelse C(2015) 3228 final af 11. maj 2015, ophæves, da den er i strid med princippet om en effektiv retsbeskyttelse.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har gjort gældende, at den indirekte adgang til Domstolen gennem en anmodning om en præjudiciel afgørelse fra de polske retsinstanser ikke yder den beskyttelse, der tilsigtes ved artikel 6, stk. 1, i den europæiske menneskerettighedskonvention.
 Appellanten har fortsat gjort gældende, at selskabet er umiddelbart og individuelt berørt af den ovennævnte kommissionsafgørelse.


text:
17.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/15
 Rettens dom af 27. september 2012 — Dura Vermeer Groep mod Kommissionen
 (Sag T-351/06) (1)
 (Konkurrence - karteller - det nederlandske marked for asfalt - beslutning, der fastslår en tilsidesættelse af artikel 81 EF - tilregnelse af ulovlig adfærd)
 2012/C 355/27
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Dura Vermeer Groep NV (Rotterdam, Nederlandene) (ved advokat M. Slotboom)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved A. Bouquet og A. Nijenhuis, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne F. Wijckmans, F. Tuytschaever og L. Gyselen, derefter ved A. Bouquet, A. Nijenhuis og F. Ronkes Agerbeek, som befuldmægtigede, bistået af F. Wijckmans og F. Tuytschaever)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4090 endelig af 13. september 2006 vedrørende en procedure i henhold til artikel 81 [EF] (sag COMP/F/38.456 — Asfalt (Nederlandene)), for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Dura Vermeer Groep NV betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 20 af 27.1.2007.


text:
9.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/45
 Sag anlagt den 31. oktober 2016 — Crédit Agricole mod ECB
 (Sag T-758/16)
 (2017/C 006/56)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Crédit Agricole SA (Montrouge, Frankrig) (ved advokaterne A. Champsaur og A. Delors)
 Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse ECB/SSM/2016 — 969500TJ5KRTCJQWXH05/165 vedtaget af Den Europæiske Centralbank den 24. august 2016 annulleres på grundlag af artikel 256 TEUF og 263 TEUF.
 —
 Den Europæiske Centralbank tilpligtes at betale samtlige sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1.
 Det første anbringende vedrører en retlig fejl, som Den Europæiske Centralbank (ECB) har begået i fortolkningen af bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (EUT 2013, L 176, s. 1, herefter »forordning nr. 575/2013«).
 Sagsøgeren har således bl.a. gjort gældende, at ECB’s afgørelse af 24. august 2016, hvorved sagsøgerens anmodning om at opnå tilladelse til at udeholde eksponeringer mod det offentlige fra beregningen af gearingsgrad blev afvist (herefter »den anfægtede afgørelse«)
 —
 er i strid med EU-lovgivers hensigt og de formål, der forfølges med forordning nr. 575/2013
 —
 fratager nævnte forordnings artikel 429, stk. 14, enhver effektiv virkning
 —
 udgør et indgreb fra ECB’s side i EU-lovgivers beføjelser.
 2.
 Det andet anbringende vedrører en åbenbar fejl, som den anfægtede afgørelse er behæftet med i vurderingen af den forsigtighedsrisiko, der er tilknyttet den lovpligtige opsparing, idet ECB har undladt at tage hensyn til lovgivningsrammen for og de empiriske data vedrørende denne opsparing, samt til Den Europæiske Banktilsynsmyndigheds relevante vurderinger, og har foretaget et sådant urigtigt skøn både med hensyn til gearingsrisiko og andre hertil knyttede forsigtighedsrisici.
 3.
 Det tredje anbringende vedrører den anfægtede afgørelses tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, for så vidt som den dels tilsidesætter det almindelige proportionalitetsprincip i artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union, dels ikke overholder de specifikke krav til proportionalitetsprincippet inden for tilsyn, som kræver, at de tilsynsmæssige krav tilpasses bankens forretningsmodel og de risici, der er relateret hertil for den finansielle sektor og økonomien.


text:
10.3.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 56/45
 Sag anlagt den 26. januar 2007 — Suvikas mod Rådet
 (Sag F-6/07)
 (2007/C 56/85)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Risto Suvikas (Helsinki, Finland) (ved avocat M.-A. Lucas)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af den rådgivende udvælgelseskomités afgørelse om ikke at opføre sagsøgeren på listen over de bedste ansøgere ved udvælgelsen i forbindelse med Rådets stillingsopslag B/024.
 —
 Annullation af denne liste samt af Rådets afgørelser om i de ledige stillinger at ansætte de ansøgere, som var opført herpå, og om ikke at ansætte sagsøgeren.
 —
 Rådet tilpligtes i erstatning for sagsøgerens forringede karrieremuligheder i seks år at betale sagsøgeren forskellen mellem den løn, han ville have oppebåret, såfremt han var blevet ansat, og den løn, han modtager i en anden stilling, og at betale 25 000 EUR for det ikke-økonomiske tab.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Rådet bekendtgjorde den 14. oktober 2005 et stillingsopslag vedrørende 8 stillinger som midlertidigt ansat »Duty Officer«. Sagsøgeren, som allerede havde arbejdet som sådan i egenskab af udstationeret national ekspert, indgav ansøgning. Den 20. februar 2006 fik han meddelelse om, at han ikke var blevet opført på den efter udvælgelsesproceduren begrænsede liste.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet anført tre anbringender.
 Med det første anbringende har sagsøgeren anført, at der er sket tilsidesættelse af punkt 4 i stillingsopslaget samt af principperne om objektivitet, gennemsigtighed og ligebehandling. Sagsøgeren har navnlig anført, at mens de eksterne ansøgere blev bedømt af den rådgivende udvælgelseskomité på grundlag af samtaler og en vurdering af deres eksamensbeviser, blev de ansøgere, der allerede havde arbejdet som »Duty Officers« i egenskab af udstationerede nationale eksperter, bedømt på grundlag af udtalelser fra deres overordnede vedrørende den måde, hvorpå de havde udført deres arbejde. Rådet har ikke godtgjort, at denne uregelmæssighed ikke har påvirket resultaterne af udvælgelsen.
 Med det andet anbringende har sagsøgeren anført, at der er sket tilsidesættelse af retten til kontradiktion, for så vidt som de interne ansøgere, som blev bedømt efter den ovenfor beskrevne procedure, på forhånd burde have haft tilsendt udtalelsen fra deres overordnede med henblik på at kunne imødegå denne.
 Det tredje anbringende om, at der er sket tilsidesættelse af artikel 9 og 12, stk. 1, i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte samt af principperne om upartiskhed, objektivitet og ligebehandling, består af tre led.
 Med det første led har sagsøgeren anført, at visse medlemmer af udvælgelseskomitéen befandt sig i en interessekonflikt med hensyn til visse ansøgere, og at visse ansøgere som følge heraf ikke blev bedømt i henhold til den udvælgelsesprocedure, der var fastsat i stillingsopslaget.
 Med det andet led har sagsøgeren anført, at udvælgelseskomitéen har bedømt ansøgernes eksamensbeviser uden hensyntagen til niveauet, varigheden og den specifikke karakter af ansøgernes uddannelse og erhvervserfaring.
 Med det tredje led har sagsøgeren anført, at selv om det antages, at bedømmelsen af de interne ansøgere på grundlag af udtalelserne fra deres overordnede principielt kan være tilladt, er proceduren ikke desto mindre ulovlig, i det omfang der ikke er blevet taget korrekt hensyn til nævnte udtalelser ved udfærdigelsen af listen over beståede ansøgere, og dette navnlig som følge af førnævnte interessekonflikt.


text:
C 176/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24.6.2000
 3) Er en bestemmelse om en tidligere gennemgang med Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 deltagelse af parterne, uden at den virksomhed, som anses se afsagt den 31. marts 2000 af High Court of Justice
 for at have givet et unormalt bud, har sikkerhed for, at den (England og Wales) i sagen The Queen mod 1) The
 kan fremføre sine grunde efter åbningen af buddene og Monopolies and Mergers Commission 2) Secretary of
 før afgørelsen om udelukkelse træffes, til hinder for State for Trade and Industry, ex. parte: Milk Marque Ltd
 anvendelsen af artikel 30, stk. 4, i direktiv 93/37? og The Queen mod 1) The Competition Commission
 2) Secretary of State for Trade and Industry 3) Director
 General of Fair Trading, ex. parte: National Farmers’
 4) Er en bestemmelse om, at den ordregivende myndighed
 Union
 kun kan tage hensyn til begrundelser, der vedrører bespa-
 relser i forbindelse med byggeprocessen, de anvendte
 tekniske løsninger, eller den bydendes usædvanligt gunstige (Sag C-137/00)
 betingelser, til hinder for anvendelsen af artikel 30, stk. 4,
 i direktiv 93/37?
 (2000/C 176/18)
 5) Er kravet om begrundelser, der undtagelsesfrit skal være
 baseret på elementer, hvis mindsteværdier er fastsat i Ved kendelse afsagt den 31. marts 2000, indgået til Domsto-
 administrative bestemmelser eller kan konstateres på lens Justitskontor den 11. april 2000, High Court of Justice
 grundlag af offentligt tilgængelige fortegnelser, til hinder (England og Wales) i sagen The Queen mod 1) The Monopolies
 for anvendelsen af artikel 30, stk. 4, i direktiv 93/37? and Mergers Commission 2) Secretary of State for Trade and
 Industry, ex. parte: Milk Marque Ltd og The Queen mod 1) The
 Competition Commission 2) Secretary of State for Trade and
 (1) Rådets direktiv 93/37/EØF af 14. juni 1993 om samordning af Industry 3) Director General of Fair Trading, ex. parte: National
 fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- Farmers’ Union har forelagt De Europæiske Fællesskabers
 og anlægskontrakter (EFT L 199 af 9.8.1993, s. 54). Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål:
 1. Skal artikel 32-38 EF (tidligere artikel 38-46), Rådets
 forordning nr. 26/62/EØF (1) og Rådets forordning
 nr. 804/68 (2), som ændret, fortolkes således, at de er til
 hinder for, at en medlemsstat anvender national lovgiv-
 ning, som f.eks. Fair Trading Act 1973 og Competition
 Act 1998, på de omstændigheder, hvorunder mælkeprodu-
 center vælger at organisere sig i kooperativer og selv
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- forestå salg og forarbejdning af deres mælk:
 se afsagt den 22. marts 2000 af Kuopion Hallinto-Oikeus
 i den af Rolf Dieter Danner anlagte sag (a) under alle omstændigheder; eller
 (Sag C-136/00) (b) hvor den tilsigtede eller faktiske virkning er at fratage
 producenterne muligheden for at øge den pris, de
 opnår for deres mælk; eller
 (2000/C 176/17)
 (c) hvor den tilsigtede eller faktiske virkning er at reducere
 Ved kendelse afsagt den 22. marts 2000, indgået til Domsto- den pris, producenterne opnår for deres mælk, hvor
 lens Justitskontor den 10. april 2000, har Kuopion Hallinto- denne pris allerede ligger under den indikativpris, der
 Oikeus i den af Rolf Dieter Danner anlagte sag forelagt fastsættes i medfør af artikel 3 i forordning nr. 804/68;
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om eller
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (d) på en måde, som ikke er forenelig med et eller flere af
 følgende punkter:
 Er den ovenfor i forelæggelseskendelsen beskrevne begræns-
 ning, som er fastsat i § 96, stk. 9, første punktum, i lov om
 indkomstskat, af retten til skattefradrag for pensionsforsik- (i) målsætningen i artikel 33 EF (tidligere artikel 39);
 ringspræmier, som betales fra Finland til udlandet, i strid med og/eller
 EF-traktatens artikel 59 (nu artikel 49 EF), som er nævnt i
 søgsmålet, eller mod de øvrige artikler (6, 60, 73 B. 73 D og (ii) politikken, målsætningerne og virkningen af den
 92) og de tilsvarende nye artikler (12, 50, 56, 58 og 87), som fælles markedsordning for mælk og mejeriproduk-
 er nævnt i søgsmålet? ter; og/eller
 (iii) politikken i medfør af artikel 36 EF (tidligere artikel
 42) og forordning nr. 26?
 ---pagebreak--- 24.6.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 176/11
 2. Afskærer funktionen af indikativprisen for mælk, som Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 fastsættes af Radet i henhold til forordning (EØF) se afsagt den 30. marts 2000 af Verwaltungsgerichtshof i
 nr. 804/68 en medlemsstat fra: sagerne 1) Solida Raiffeisen Immobilien Leasing GmbH,
 2) Tech Gate Vienna Wissenschafts- und Technologiepark
 (a) at anvende indikativprisen som indikator for aktuelle GmbH mod Finanzlandesdirektion für Wien, Niederöster-
 pristendenser som følge af den fælles landbrugspolitik; reich und Burgenland
 og
 (Sag C-138/00)
 (b) at anse den omstændighed, at et kooperativ af land-
 brugsproducenter i denne stat på vegne af sine medlem-
 mer har opnået mælkepriser, der ligger under indikativ-
 (2000/C 176/19)
 prisen, men nærmere indikativprisen i en periode end
 i en anden, som støtte for den antagelse, at kooperativet
 indtager en markedspåvirkende stilling, der bidrager
 til, at priserne er højere, end de ville have været under Ved kendelse afsagt den 30. marts 2000, indgået til Domsto-
 mere konkurrenceprægede vilkår. lens Justitskontor den 10. april 2000, har Verwaltungsgerichts-
 hof i sagerne 1) Solida Raiffeisen Immobilien Leasing GmbH,
 2) Tech Gate Vienna Wissenschafts- und Technologiepark
 3. Skal artikel 28-30 EF (tidligere artikel 30, 34 og 36) og GmbH mod Finanzlandesdirektion für Wien, Niederösterreich
 artikel 49-55 EF (tidligere artikel 59 og 66) fortolkes und Burgenland forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 således, at de afskærer en medlemsstat fra at anvende en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 national lov, som f.eks. Fair Trading Act 1973 og Competi-
 tion Act 1998, for at forbyde et kooperativ af mælkeprodu-
 center, der indtager en markedspåvirkende stilling, at sende
 mælk fra sine medlemmer til forarbejdning hos andre Er ydelser, som erlægges til et kapitalselskab af en ikke-
 virksomheder, herunder i andre medlemsstater, med den selskabsdeltager for erhvervelsen af udbytterettigheder, »ind-
 begrundelse at kooperativet anvender dette skridt til at skud af enhver art, der er ydet eller skal ydes af deltagerne« i
 udnytte sin stilling på markedet til egen fordel? den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 5, stk. 1, litra
 a), i Rådets direktiv af 17. juli 1969 om kapitaltilførselsafgifter
 (69/335/EØF) (1)?
 4. Hvor der findes store vertikalt integrerede mejerikooperati-
 ver, som må virke i andre medlemsstater, skal det generelle
 princip om forbud mod forskelsbehandling da, enten
 selvstændigt eller som en særlig virkning i henhold til (1) EFT 1969 II, s. 405.
 artikel 12 EF og/eller artikel 34 EF (tidligere artikel 6 og
 artikel 40), fortolkes således, at en medlemsstat er afskåret
 fra at anvende national ret, som f.eks. Fair Trading Act
 1973 og Competition Act 1998 for at forbyde, at et
 kooperativ af mælkeproducenter, der er konstateret at
 indtage en markedspåvirkende stilling:
 (a) erhverver eller bygger nye anlæg til forarbejdning af
 mælk, som produceres af dets medlemmer, hvilket ville
 give kooperativet adgang til yderligere at udnytte sin
 markedspåvirkende stilling til egen fordel, eller
 Sag anlagt den 12. april 2000 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongerige
 (b) sender mælk, som produceres af dets medlemmer, til
 Storbritannien og Nordirland
 forarbejdning hos andre virksomheder, enten i den
 pågældende medlemsstat eller i en anden medlemsstat,
 med den begrundelse at kooperativet anvender dette
 skridt til at udnytte sin stilling på markedet til egen (Sag C-140/00)
 fordel?
 (2000/C 176/20)
 (1) Rådets forordning nr. 26 om anvendelse af visse konkurrencereg-
 ler inden for produktion og handel med landbrugsvarer (EFT
 1959-1962, s. 120). Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 12. april
 (2) Rådets forordning (EØF) nr. 804/68 af 27.6.1968 om den fælles
 2000 anlagt sag mod Det Forenede Kongerige Storbritannien
 markodsordning for mælk og mejeriprodukter (EFT 1968 (I), og Nordirland af Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 s. 169). ber ved juridisk konsulent Thomas van Rijn og Keir Fitch,
 der udstationeret som national ekspert ved Kommissionens
 Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse
 i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens
 Juridiske Tjeneste, Wagnercentret.


text:
18.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Det Forenede Kongerige) den 16. marts 2011 — Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd mod Comptroller-General of Patents
 (Sag C-130/11)
 2011/C 179/11
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd
 Sagsøgt: Comptroller-General of Patents
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Ved fortolkningen af artikel 3 i forordning (EØF) nr. 1768/92 (1) [nu forordning (EF) nr. 469/2009] (2) (herefter »SBC-forordningen«) skal forordningens artikel 3, litra d) — når der er blevet udstedt en markedsføringstilladelse (A) for et lægemiddel, som indeholder en aktiv ingrediens — da fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for, at der udstedes et supplerende beskyttelsescertifikat, der beror på en senere markedsføringstilladelse (B), som gælder for et andet lægemiddel, der indeholder den samme aktive ingrediens, idet den beskyttelse, som er opnået ved grundpatentet, ikke omfatter markedsføring af det produkt, der er genstand for den tidligere markedsføringstilladelse som omhandlet i artikel 4?
 2)
 Hvis denne bestemmelse ikke er til hinder for et supplerende beskyttelsescertifikat, følger det deraf, at SBC-forordningens artikel 13, stk. 1, skal fortolkes således, at »den første tilladelse til markedsføring i Fællesskabet« skal være en tilladelse til markedsføring af et lægemiddel, som ikke er mere vidtgående end den beskyttelse, der er opnået ved grundpatentet som omhandlet i artikel 4?
 3)
 Vil disse spørgsmål skulle besvares anderledes, hvis den tidligere markedsføringstilladelse er blevet udstedt for et veterinærlægemiddel, der modsvarer en bestemt indikation, og den senere markedsføringstilladelse er blevet udstedt for et humanmedicinsk lægemiddel, der modsvarer en anden indikation?
 4)
 Vil disse spørgsmål skulle besvares anderledes, hvis den senere markedsføringstilladelse har krævet en fuldstændig ansøgning om markedsføringstilladelse i overensstemmelse med artikel 8, stk. 3, i direktiv 2001/83/EF (3) (tidligere en fuldstændig ansøgning i henhold til artikel 4 i direktiv 65/65/EØF) (4)?
 5)
 Vil disse spørgsmål skulle besvares anderledes, hvis det produkt, der er omfattet af tilladelse (A) til markedsføring af det tilsvarende lægemiddel, er omfattet af beskyttelsen af et andet patent, som tilhører en anden registreret indehaver end den, der ansøger om det supplerende beskyttelsescertifikat?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1768/92 af 18.6.1992 om indførelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler (EFT L 182, s. 1).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6.5.2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler (EUT L 152, s. 1).
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6.11.2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler (EFT L 311, s. 67).
 (4) Rådets direktiv 65/65/EØF af 26.1.1965 om tilnærmelse af lovgivning om medicinske specialiteter (EFT 1965-1966, s. 17).


text:
16.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 56/3
 Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 4. december 2014 — Adiamix mod Direction départementale des finances publiques de l’Orne (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour administrative d’appel de Nantes — Frankrig)
 (Sag C-202/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - statsstøtte - forordning (EF) nr. 659/1999 - artikel 1, litra b) og v) - skattefritagelsesordning til fordel for virksomheder, der overtager en kriseramt virksomhed - Kommissionens beslutning, der erklærer en støtteordning uforenelig med det indre marked - tilbagesøgning af støtte, der er tildelt individuelt i henhold til en støtteordning - bedømmelse af gyldigheden af Kommissionens beslutning - begreberne »eksisterende støtte« og »ny støtte«))
 (2015/C 056/04)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour administrative d’appel de Nantes
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Adiamix
 Sagsøgt: Direction départementale des finances publiques de l’Orne
 Konklusion
 Gennemgangen af det forelagte spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Kommissionens beslutning 2004/343/EF af 16. december 2003 vedrørende den støtteordning, som Frankrig har gennemført vedrørende overtagelse af kriseramte virksomheder.
 (1) EUT C 202 af 30.6.2014.


text:
31.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/21
 Appel iværksat den 6. juli 2017 af Den Hellenske Republik til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 30. marts 2017 i sag T-112/15, Den Hellenske Republik mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-341/17 P)
 (2017/C 249/33)
 Processprog: græsk
 Parter
 Appellant: Den Hellenske Republik (ved G. Kanellopoulos, A. Vasilopoulou og E. Leftheriotou, som befuldmægtigede)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Den appellerede dom afsagt af Retten den 30. marts 2017 i sag Τ-112/15, ophæves, for så vidt som Europa-Kommissionen blev frifundet i Den Hellenske Republiks søgsmål.
 —
 Den Hellenske Republiks søgsmål anlagt den 2. marts 2015 antages til realitetsbehandling.
 —
 Kommissionens afgørelse 2014/950/ΕU af 19. december 2014 annulleres, for så vidt som visse udgifter, som Den Hellenske Republik har afholdt inden for sektoren for arealrelateret støtte, udelukkes fra EU-finansiering for ansøgningsåret 2008, svarende til:
 —
 a) 10 % af de samlede udgifter, der blev afholdt for støtte relateret til græsarealer.
 —
 b) 5 % af de samlede udgifter, der blev afholdt til tilknyttet tillægsstøtte
 —
 c) 5 % af de samlede udgifter, der blev afholdt i sektoren for udvikling af landdistrikterne.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har Den Hellenske Republik fremsat seks appelanbringender:
 A.
 Hvad angår den del af den appellerede dom, som vedrører det første anbringende i første instans om en finansiel korrektion på 10 % vedrørende støtte forbundet med arealer anvendt til græsarealer (den appellerede doms præmis 23-106) fremsættes tre appelanbringender.
 Første appelanbringende vedrører en urigtig fortolkning og anvendelse af artikel 2 i Kommissionens forordning (EF) nr. 796/2004 af 21. april 2004 hvad angår definitionen af græsarealer, en urigtig fortolkning og anvendelse af artikel 296 TEUF og en utilstrækkelig og uegnet begrundelse af den appellerede dom.
 Det andet appelanbringende vedrører en urigtig fortolkning og anvendelse af artikel 296 TEUF og/eller en utilstrækkelig begrundelse af den appellerede dom, for så vidt som Den Hellenske Republiks anbringender om, at begrundelsen for Kommissionens afgørelse var ulovlig, blev forkastet.
 Endvidere gøres det med det tredje appelanbringende gældende, at den appellerede dom blev afsagt i strid med proportionalitetsprincippet samt på grundlag af en urigtig fortolkning og anvendelse af artikel 296 TEUF og med en utilstrækkelig begrundelse.
 B.
 Hvad angår den del af den appellerede dom, der vedrører det andet anbringende i første instans om en finansiel korrektion på 5 % i sektoren for koblet tillægsstøtte til arealer (den appellerede doms præmis 107-137), fremsættes to appelanbringender. Det første (det fjerde appelanbringende) vedrører en urigtig fortolkning og anvendelse af artikel 31 i forordning nr. 1290/2005 og artikel 11 i forordning nr. 885/2006 og en urigtig og/eller utilstrækkelig og selvmodsigende begrundelse af den appellerede dom, mens det med det andet anbringende gøres gældende, at den appellerede doms afgørelse er støttet på en urigtig anvendelse af proportionalitetsprincippet, en urigtig fortolkning og anvendelse af artikel 296 TEUF samt en utilstrækkelig og selvmodsigende begrundelse.
 C.
 Endelig gøres det hvad angår den del af den appellerede dom, som vedrører det tredje anbringende i første instans om den finansielle korrektion på 5 % i sektoren for udvikling af landdistrikterne (den appellerede doms præmis 138-168), gældende, at (det sjette appelanbringende) den appellerede dom blev afsagt uden en begrundelse, for så vidt som Kommissionen blev frifundet for Den Hellenske Republiks påstande.


text:
8.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 285/56
 Sag anlagt den 18. september 2008 — Behmer mod Parlamentet
 (Sag F-76/08)
 (2008/C 285/103)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Joachim Behmer (Bruxelles, Belgien) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 13 i forfremmelsesåret 2007.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelsen om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 13 i forfremmelsesåret 2007.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
2.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/22
 Sag anlagt den 21. december 2012 — Royalton Overseas mod KHIM — SC Romarose Invest (KAISERHOFF)
 (Sag T-556/12)
 2013/C 63/44
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Royalton Overseas Ltd (Road Town, De Britiske Jomfruøer) (ved advokat C. Năstase)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: SC Romarose Invest Srl (Bukarest, Rumænien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 4. oktober 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2535/2011-1) annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Royalton Overseas Ltd
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »KAISERHOFF« for varer i klasse 8 og 21 — EF-varemærkeregistrering nr. 9 242 066
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: SC Romarose Invest Srl
 Det påberåbte varemærke eller tegn: Den rumænske varemærkeregistrering nr. 110 809 af ordmærket »KAISERHOFF« for varer i klasse 11, 21 og 35
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af regel 50, som bekræftet af regel 20, stk. 7, i forordning nr. 2868/95 og artikel 76, stk. 1, og artikel 42, stk. 5, i forordning nr. 2007/2009.


text:
19.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 340/23
 Rettens kendelse af 21. september 2011 — Borax Europe mod ECHA
 (Sag T-346/10) (1)
 (Annullationssøgsmål - REACH - identifikation af borsyre og af dinatriumtetraborat, vandfrit, som særligt problematiske stoffer - ikke umiddelbart berørt - afvisning)
 2011/C 340/48
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Borax Europe Ltd (London, Det Forenede Kongerige) (ved advokat K. Nordlander og solicitor H. Pearson)
 Sagsøgt: Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) (ved M. Heikkilä og W. Broere, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne J. Stuyck og A.-M. Vandromme)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved P. Oliver og E. Manhaeve, som befuldmægtigede, bistået af barrister K. Sawyer)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af beslutning truffet af ECHA og bekendtgjort den 18. juni 2010, hvorved borsyre (EF-nr. 233-139-2) og af dinatriumtetraborat, vandfrit (EF-nr. 215-540-4), identificeres som stoffer, der opfylder kriterierne i artikel 57 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18. december 2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF (EFT L 396, s. 1), og disse stoffer optages på listen over stoffer, der senere skal optages i bilag XIV til forordningen i henhold til forordningens artikel 59.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Borax Europe Ltd bærer sine egne omkostninger og betaler de af Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) afholdte omkostninger.
 3)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 288 af 23.10.2010.


text:
20.11.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 284/22
 Sag anlagt den 30. august 2004 af British Aggregates Association, Healy Bros. Limited og DK Trotter & Sons Limited mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-359/04)
 (2004/C 284/45)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 3. september 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af British Aggregates Association, Lanark (Det Forenede Kongerige), Healy Bros. Limited, Middleton, County Cork (Irland), og DK Trotter & Sons, Manorhamilton, County Leitrim (Irland), ved solicitor C. Pouncey og Lawyer L. Van Den Hende.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens beslutning K(2004) 1614 endelig af 7. maj 2004»Statsstøtte N 2/2004 UK/Aggregates Levy« annulleres.
 —
 Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Det Forenede Kongerige indførte i 2002 Aggregates Levy, en miljøskat på diverse aggregater. Ved en beslutning truffet samme år konkluderede Kommissionen, at bestemmelserne i Aggregates Levy ikke udgjorde statsstøtte. Idet det gøres gældende, at den konkurrencemæssige stilling af dens medlemmer berøres af Aggregates Levy, har sagsøger 1 bestridt denne beslutning i forbindelse med en anden sag for Retten (1).
 Den 5. januar 2004 underrettede Det Forenede Kongerige Kommissionen om en ny fritagelsesordning for Aggregates Levy for Nordirland. Ved den bestridte beslutning fandt Kommissionen, at den nye ordning var forenelig med fællesmarkedet, og afviste derved sagsøgernes klage mod ordningen uden at påbegynde den formelle undersøgelsesprocedure.
 Sagsøgerne har til støtte for deres påstande for det første gjort gældende, at den pågældende ordning er i strid med artikel 23 og 90 EF, og at den derfor ikke kunne være blevet erklæret i overensstemmelse med fællesmarkedet. Sagsøgerne har endvidere gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat sine egne miljøretningslinier (2) og derved begået tre åbenlyse vurderingsfejl, nemlig ved at finde, at den andel på 20 % af afgiften, der skal betales af virksomheder, der er omfattet af fritagelsesordningen, er væsentlig; ved uberettiget at finde, at fritagelsesordningen var blevet fastsat, da Aggregate Levy blev vedtaget, samt ved fejlagtigt at antage, at afgiften har en mærkbar positiv virkning i form af miljøbeskyttelse.
 Sagsøgerne har derudover gjort gældende, at Kommissionen ikke som krævet efter artikel 253 EF har begrundet den anfægtede beslutning, at den har tilsidesat sin forpligtelse til at indlede en formel undersøgelsesprocedure, samt tilsidesatte sine proceduremæssige forpligtelser under den indledende undersøgelse.
 (1) Sag T-210/02, meddelt i EFT C 219 af 14.9.2002, s. 23.
 (2) Fællesskabsretningslinier for statsstøtte til miljøbeskyttelse, EFT C 37af 3.2.2001, s. 3-15.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/42
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 11. december 2006 — Weber mod Kommissionen
 (Sag T-290/05) (1)
 (Aktindsigt i EF-institutionernes dokumenter - afslag - stævning - åbenbart at sagen må afvises - stillingtagen til sagen ufornøden)
 (2006/C 331/93)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Friedrich Weber (Køln, Tyskland) (ved avocat W. Declair)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Costa de Oliveira og C. Ladenburger, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Sag anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 27. maj 2005 af Kommissionens generalsekretær, hvorved der blev givet afslag på sagsøgerens anmodning om aktindsigt i et brev fra generaldirektoratet for konkurrence til den tyske forbundsregering vedrørende en statsstøtteprocedure.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Sagsøgeren betaler sine egne og Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 257 af 15.10.2005.


text:
13.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/26
 Sag anlagt den 17. december 2009 — Europa-Kommissionen mod Republikken Estland
 (Sag C-527/09)
 2010/C 63/43
 Processprog: estisk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Braun og E. Randvere, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Estland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Estland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF af 17. maj 2006 om lovpligtig revision af årsregnskaber og konsoliderede regnskaber, om ændring af Rådets direktiv 78/660/EØF og 83/349/EØF og om ophævelse af Rådets direktiv 84/253/EØF (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Republikken Estland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet i national ret udløb den 29. juni 2008.
 (1) EFT L 157, s. 87.


text:
C 55/36 DA Den Europæiske Unions Tidende 8.3.2003
 Efter at udvælgelseskomitéen havde konstateret, at der var fejl Anbringender: — Tilsidesættelse af artikel 7,
 i formuleringen af multiple-choice spørgsmål nr. 35 i test b), stk. 1, litra b), i forordning
 besluttede denne at bortse fra dette spørgsmål. (EF) nr. 40/94 ( 1).
 — Tilsidesættelse af artikel 7,
 Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren gældende, at der er stk. 3, i forordning (EF)
 anlagt et klart fejlskøn i forbindelse med rettelsen af spørgs- nr. 40/94.
 mål 21 i prøve a) og spørgsmål nr. 9 i prøve c). Sagsøgeren går
 også gældende, at der i denne sag foreligger magtfordrejning.
 (1 ) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær-
 ker (EFT L 1994 11, s. 1).
 Sag anlagt den 27. december 2002 af August Storck KG
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design) Sag anlagt den 27. december 2002 af August Storck KG
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Sag T-396/02) (Varemærker og Design)
 (2003/C 55/89) (Sag T-402/02)
 (Processprog: tysk) (2003/C 55/90)
 (Processprog: tysk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 27. december 2002 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 August Storck KG, Berlin, ved Rechtsanwälte H. Wrage-
 der den 27. december 2002 anlagt sag mod Kontoret for
 Molkenthin, T. Reher og A. Heise, og med valgt adresse i
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 Luxembourg.
 August Storck KG, Berlin, ved Rechtsanwälte H. Wrage-
 Molkenthin, T. Reher og A. Heise, og med valgt adresse i
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Luxembourg.
 — Annullation af afgørelse truffet den 14. oktober 2002 af Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i
 Det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 187/
 2001-4). — Annullation af afgørelse truffet den 18. oktober 2002 af
 Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i
 Det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 256/
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 2001-2).
 kostninger.
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 EF-varemærket, der Et tredimensionelt mærke i form Anbringender og væsentligste argumenter
 søges registreret: af et lysebrunt karamelbolsje —
 ansøgning nr. 784314.
 EF-varemærket, der Et figurmærke bestående af et af-
 Varer eller tjenesteydel- Varer i klasse 30 (sukkervarer). søges registreret: bildet indpakket bolsje — ansøg-
 ser: ning nr. 784454.
 Den til appelkammeret Undersøgerens afslag på registre- Varer eller tjenesteydel- Varer i klasse 30 (bolsjer).
 påklagede afgørelse: ring. ser:
 Appelkammerets afgø- Afslag på klagen. Den til appelkammeret Undersøgerens afslag på registre-
 relse: påklagede afgørelse: ring.
 ---pagebreak--- 8.3.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/37
 Appelkammerets afgø- Afslag på klagen. civilprocessuelle beføjelser. Sagsøgeren fører i øjeblikket flere
 relse: civile sager mod Bank für Arbeit und Wirtschaft AG for
 østrigske domstole. Sagsøgeren har anført, at foreningen for at
 Anbringender: — Tilsidesættelse af artikel 7, kunne føre disse sager med held, navnlig for også at kunne
 stk. 1, litra b), i forordning støtte de krav, der gøres gældende, på det argument, at bankens
 (EF) nr. 40/94 (1). ukorrekte fremgangsmåde var en del af en systematisk og
 årelang, konkurrencestridig aftalepraksis mellem de østrigske
 — Tilsidesættelse af artikel 7, banker, ansøgte om tilladelse til aktindsigt i de administrative
 stk. 3, i forordning (EF) dokumenter om Kommissionens kartelsag mod østrigske
 nr. 40/94. banker. Kommissionen afslog sagsøgerens ansøgning ved den
 anfægtede beslutning.
 — Tilsidesættelse af artikel 74,
 stk. 1, i forordning (EF)
 nr. 40/94.
 — Tilsidesættelse af artikel 73 i Sagsøgeren gør gældende, at den anfægtede beslutning er i
 forordning (EF) nr. 40/94. strid med den grundlæggende ret til aktindsigt i offentlige
 dokumenter, der sikres unionsborgerne ved artikel 265, stk. 1
 — Tilsidesættelse af kontradik-
 og 2, EF, samt ved artikel 42 i EU-charteret om grundlæggende
 tionsprincippet.
 rettigheder. Desuden er beslutningen i strid med bestemmelser-
 ne i forordning (EF) nr. 1049/2001 (1). En generel undtagelse
 ( 1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær- af samtlige administrative dokumenter fra retten til aktindsigt
 ker (EFT L 1994 11, s. 1). uden nærmere prøvelse af, om det enkelte dokument er egnet
 til offentliggørelse, er ikke i overensstemmelse med denne
 forordnings bestemmelser og harmonerer ikke med Fællesska-
 bets retsinstansers praksis.
 Sag anlagt den 7. januar 2003 af Verein für Konsumen-
 Endvidere har sagsøgeren gjort gældende, at det undtagelsestil-
 teninformation (VKI) mod Kommissionen for De Euro-
 fælde, der nævnes i artikel 4, stk. 2, tredje led, i forordning
 pæiske Fællesskaber nr. 1049/2001, ikke berettiger afslag på aktindsigt, da Kom-
 missionens konkrete inspektionsvirksomhed allerede er afslut-
 (Sag T-2/03) tet. Betingelserne for at anvende undtagelsen om beskyttelse
 af forretningsmæssige interesser er heller ikke opfyldt, da
 (2003/C 55/91) Kommissionen ikke har redegjort for, hvilke af bankernes
 forretningsmæssige interesser, der konkret kunne blive skadet,
 og i hvilket omfang. At forhindre skadelidte forbrugere i at
 (Processprog: tysk)
 gøre berettigede krav gældende er ikke en beskyttelsesværdig
 forretningsmæssig interesse som omhandlet i forordning
 nr. 1049/2001. Heller ikke domstolsbeskyttelsen er til hinder
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der for tilladelse til aktindsigt. Endvidere kan beskyttelsen af
 den 7. januar 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De privatsfæren og den enkeltes integritet let sikres ved anonymi-
 Europæiske Fællesskaber af Verein für Konsumenteninforma- sering af dokumenter.
 tion (VKI), Wien, ved Rechtsanwalt A. Klausner.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Derudover gør sagsøgeren gældende, at der er en overvejende
 — Kommissionens beslutning af 18. december 2002 offentlig interesse i, at sagsøgeren får indsigt i Kommissionens
 D(2002) 330472, hvorved sagsøgerens anmodning om administrative dokumenter, da en kollektiv gennemførelse
 aktindsigt i Kommissionens dokumenter om kartelsagen af skadelidte forbrugeres erstatningskrav vil fremme såvel
 mod østrigske banker, sag COMP/36.571 (»Lombard- gennemførelsen af Fællesskabernes konkurrenceret som Fælles-
 Club«-kartellet) blev afslået i sin helhed, annulleres. skabets forbrugeres kollektive interesser.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1 ) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001
 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Kommissionens dokumenter (EFT L 145 s. 43).
 Sagsøgeren er en forbrugerorganisation stiftet i form af en
 forening efter den østrigske lov om foreninger, som til
 varetagelse af fælles forbrugerinteresser er udstyret med særlige


text:
6.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 232/40
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 28. juni 2011 — De Nicola mod Den Europæiske Investeringsbank
 (Sag F-49/10) (1)
 (Personalesag - Den Europæiske Investeringsbanks personale - sygeforsikring - afvisning af at dække udgifter til lægebehandling - ansøgning om udpegning af en uafhængig læge - rimelig frist)
 2011/C 232/69
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Carlo De Nicola (Strassen, Luxembourg) (ved advokat L. Isola)
 Sagsøgt: Den Europæiske Investeringsbank (ved T. Gilliams og F. Martin, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af sagsøgtes afgørelse om ikke at godtgøre udgifterne til laserterapi-behandlinger.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Investeringsbank frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 221 af 14.8.10, s. 61.


text:
18.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 49/2
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 21. december 2011 — Den Franske Republik mod People’s Mojahedin Organization of Iran, Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen
 (Sag C-27/09 P) (1)
 (Appel - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme - fælles holdning 2001/931/FUSP - forordning (EF) nr. 2580/2001 - indefrysning af midler, der finder anvendelse på en gruppe, som er optaget på en liste, der er udarbejdet, revideret og ændret af Rådet for Den Europæiske Union - retten til forsvar)
 2012/C 49/02
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Den Franske Republik (ved E. Belliard, G. de Bergues og A. Adam, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: People’s Mojahedin Organization of Iran (ved avocat J.-P. Spitzer, D. Vaughan, QC, og barrister M.-E. Demetriou), Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen (ved S. Boelaert og P. Aalto, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Syvende Afdeling) den 4. december 2008, sag T-284/08, People’s Mojahedin Organization of Iran mod Rådet, hvorved Retten annullerede Rådets afgørelse 2008/583/EF af 15. juli 2008 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af afgørelse 2007/868/EF, for så vidt som den vedrører People’s Mojahedin Organization of Iran (EUT L 188, s. 21)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 82 af 4.4.2009.


text:
21.9.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 274/34
 Sag anlagt den 1. august 2013 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-75/13)
 2013/C 274/57
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne D. Abreu Caldas, A. Coolen, É. Marchal, J.-N. Louis og S. Orlandi)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen om ikke at tildele sagsøgeren udlandstillæg.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 4. oktober 2012 om afslag på at tildele sagsøgeren det i artikel 4 i vedtægtens bilag VII fastsatte udlandstillæg.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.