text:
26.9.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 299/23
 c) Kunne Retten med fùje konkludere, at Kommissionen c) Selv om Retten i Fùrste Instans havde ret i den opfat-
 ved udùvelsen af dette valg var berettiget til at adres- telse, at Kommissionen kunne vñlge, om kartonbeslut-
 sere kartonbeslutningen til SCA Holding Ltd? ningen skulle adresseres til SCA Holding Ltd (eller til
 en anden retlig enhed), begik den en fejl ved ikke at
 tage hensyn til denne valgmulighed ved efterprùvelsen
 SCA Holding Ltd's opfattelse vedrùrende disse spùrgsmål af stùrrelsen af de bùder, der blev pålagt SCA Holding
 kan sammenfattes som fùlger: Ltd. Det var uretfñrdigt, urimeligt strengt og havde
 ikke nogen som helst afskrñkkende virkning udeluk-
 kende at drage SCA Holding Ltd til ansvar for over-
 a) Der opstår et spùrgsmål vedrùrende succession, trñdelsen, når kartonbeslutningen også kunne have
 såfremt en overtrñdelse begås af en virksomhed, der vñret stilet til Ð og bùderne (helt eller delvis) pålagt
 Ð uanset at den har skiftet ejer en eller flere gange Ð retlige enheder, der tilhùrte andre selskabskoncer-
 under eller efter den periode, hvor overtrñdelsen fandt ner.
 sted Ð opretholder funktionel og ùkonomisk kontinui-
 tet igennem den periode, hvor overtrñdelsen fandt
 sted, og indtil beslutningens dato i det vñsentlige fort- (1) EFT C 386 af 31.12.1994, s. 15.
 sñtter med at bestå i den form, den havde på datoen (2) EFT L 243 af 19.9.1994, s. 1.
 for beslutningen, og er en juridisk person på datoen (3) Rådets forordning nr. 17/62 of 6. februar 1962, fùrste forord-
 for beslutningen. Rettens antagelse om, at der i denne ning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85
 og 86 (EFT 1959-1962, s. 81).
 sag ikke var noget spùrgsmål om succession, hviler på
 en mangelfuld argumentation og er i strid med princip-
 perne i lovgivningen og med retspraksis ved Fñllesska-
 bets retsinstanser.
 b) Retten begik en retlig fejl, da den antog, at Kommissi-
 onen var berettiget til mellem enheder, der hùrte til
 forskellige selskabskoncerner, at vñlge, hvilken enhed Appel ivñrksat den 29. juli 1998 af Metsä-Serla Sales Oy
 der skulle vñre adressat for kartonbeslutningen. (tidligere Finnish Board Mills Association Ð Finnboard)
 til prùvelse af dom afsagt den 14. maj 1998 af De Euro-
 pñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje Udvidede
 c) Rettens behandling af spùrgsmålet om, hvorvidt Kom- Afdeling) i sag T-338/94, Finnish Board Mills Association
 missionen udùvede denne valgmulighed korrekt, var Ð Finnboard mod Kommissionen for De Europñiske
 mangelfuld. Selv om Kommissionen var berettiget til at Fñllesskaber
 vñlge (hvilket bestrides), hvilken enhed inden for de (Sag C-298/98 P)
 forskellige selskabskoncerner der skulle gùres til adres-
 sat for kartonbeslutningen, begik Retten en retlig fejl, (98/C 299/36)
 da den fandt, at Kommissionens valg ikke med fùje
 kunne anfñgtes.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 Bùderne 29. juli 1998 ivñrksat appel af Metsä-Serla Sales Oy (tidli-
 gere Finnish Board Mills Association Ð Finnboard) ved
 advokat Hans Hellmann, Am Morsdorfer Hof 16, D-
 Såfremt Domstolen finder, at Retten i Fùrste Instans ikke
 50933 Köln, og advokat Hans-Joachim Hellmann, LL.M.,
 med urette fandt, at SCA Holding Ltd var den rigtige (eller
 advokatfirmaet Schilling, Zutt & Anschütz, Otto-Beck-
 en rigtig) adressat for kartonbeslutningen, gùr SCA Hol-
 Straûe 42, D-68165 Mannheim, og med valgt adresse hos
 ding Ltd gñldende, at Retten i Fùrste Instans begik en fejl
 advokaterne Loesch og Wolter, 11, rue Goethe, B.P. 1107,
 ved anvendelsen af dens ubegrñnsede befùjelse til judiciel
 L-1011 Luxembourg, til prùvelse af dom afsagt den
 kontrol af den bùde, som Kommissionen pålagde selska-
 14. maj 1998 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste
 bet, hvorved der foreligger en tilsidesñttelse af traktatens
 Instans (Tredje Udvidede Afdeling) i sag T-338/94, Finnish
 artikel 172 og af artikel 17 i forordning nr. 17/62 (3). SCA
 Board Mills Association Ð Finnboard mod Kommissionen
 Holding Ltd har fremfùrt tre anbringender i forbindelse
 for De Europñiske Fñllesskaber.
 med denne del af appellen:
 a) Retten i Fùrste Instans begik en retlig fejl, da den Appellanten har nedlagt fùlgende påstande:
 antog, at SCA Holding Ltd's holdning under den
 administrative procedure ved Kommissionen ikke
 begrundede en nedsñttelse af den bùde, der var pålagt
 selskabet. Ð Dommen afsagt af Retten i Fùrste Instans den 14. maj
 1998 i sag T-338/94, Finnish Board Mills Association
 Ð Finnboard mod Kommissionen, ophñves Ð med
 b) Retten i Fùrste Instans begik en retlig fejl, da den undtagelse af den del af domskonklusionens punkt 1,
 antog, at den mangelfulde begrundelse for beslutnin- der vedrùrer annullationen af beslutningens artikel 2,
 gen for så vidt angår de pålagte bùder ikke berettigede, stk. 1-4, hvorved sagsùgeren gives medhold Ð og rets-
 at SCA Holding Ltd's bùde blev ophñvet eller nedsat. sagen afgùres endeligt som fùlger:
 ---pagebreak--- C 299/24 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 26.9.98
 Ð Kommissionens beslutning af 13. juli 1994 om en Appel ivñrksat den 31. juli 1998 af CPL Imperial 2 SpA
 procedure i henhold til traktatens artikel 85 (IV/C/ og Unifrigo Gadus Srl til prùvelse af dom afsagt den 9. juni
 33.833 Ð Karton), som blev tilsendt sagsùgeren 1998 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans
 den 5. august 1994 og blev offentliggjort i EF- (Tredje Udvidede Afdeling) i de forenede sager T-10/97 og
 Tidende af 19. september 1994, annulleres, for så T-11/97, Unifrigo Gadus Srl og CPL Imperial 2 SpA mod
 vidt som den berùrer sagsùgeren. Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (Sag C-299/98 P)
 Subsidiñrt:
 (98/C 299/37)
 Bùden nedsñttes.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 Ð Sagsùgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. 31. juli 1998 ivñrksat appel af CPL Imperial 2 SpA,
 Pescara (Italien), og Unifrigo Gadus Srl, Napoli (Italien),
 ved advokat Giuseppe Celona, Milano, og med valgt
 Ð Mere subsidiñrt: adresse i Luxembourg hos advokat Georges Margue, 20,
 rue Philippe II, til prùvelse af dom afsagt den 9. juni 1998
 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans
 Den anfñgtede dom ophñves, og sagen hjemvises til
 (Tredje Udvidede Afdeling), i de forenede sager T-10/97 og
 Retten i Fùrste Instans til afgùrelse.
 T-11/97, Unifrigo Gadus Srl og CPL Imperial 2 SpA mod
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber.
 Anbringender og vñsentligste argumenter:
 Appellanterne har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Tilsidesñttelse af pligten i medfùr af EF-traktatens
 artikel 190 til at begrunde individuelle beslutninger: Ð Sagen admitteres.
 Retten fastslog, at der for så vidt angår de relevante
 kriterier for fastsñttelse og udmåling af bùdens stùr-
 relse foreligger en tilsidesñttelse af begrundelsesplig- Ð Den af Retten i Fùrste Instans (Tredje Udvidede Afde-
 ten, men drog ikke den uomgñngelige retlige konse- ling) den 9. juni 1998 afsagte dom i de forenede sager
 kvens vedrùrende annullation. Retten har dermed med T-10/97 og T-11/97 ophñves, og fùlgelig ophñves
 urette opstillet retsregler for fremtiden uden at bringe Kommissionens beslutning af 8. oktober 1996.
 dem i anvendelse i den sag, der forelå til afgùrelse. Da
 der er tale om objektiv retsanvendelse, kan Kommis-
 sionens subjektive viden på det tidspunkt, da dens Subsidiñrt:
 beslutning blev truffet, ikke tillñgges nogen betydning.
 Ð Det fastslås, at denne afgùrelse ikke har den virkning,
 at spùrgsmålet om, hvorvidt betingelserne for at gen-
 Ð Retlig mangelfuld skùnsudùvelse ved fortolkningen og
 nemfùre efteropkrñvning af tolden er opfyldt, anses
 anvendelsen af artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17:
 for afgjort, idet dette spùrgsmål herom skal afgùres
 Der savnes enhver retlig hjemmel for det ydede nedslag
 ved de nationale domstole.
 på to tredjedele af bùden for en »tilståelse« eller af en
 tredjedel for »ikke-bestridelse« af de vñsentlige klage-
 punkter, og de pågñldendes grundlñggende ret til for- Under alle omstñndigheder:
 svar er herved tilsidesat.
 Ð Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostnin-
 (Subsidiñrt) ger i begge instanser.
 Ð Retlig urigtig fortolkning og anvendelse af artikel 15, Anbringender og vñsentligste argumenter:
 stk. 2, i forordning nr. 17, idet der i den omsñtning,
 der er bestemmende for udmålingen af bùden, er
 medregnet udenforstående virksomheders omsñtning. CPL Imperial 2 SpA og Unifrigo Srl har anfñgtet Rettens
 dom af fùlgende grunde:
 Ð Urigtig anvendelse af artikel 15, stk. 2, i forordning
 nr. 17 med henblik på prisaftalens manglende virknin- Ð Tilsidesñttelse af retten til kontradiktion; Retten har
 ger på markedet. afvist, at Kommissionen er forpligtet til at fastslå, om
 samtlige de elementer, som er en forudsñtning for
 behandlingen af det foreliggende tilfñlde, specielt fordi
 Ð Magtfordrejning og forskelsbehandling ved vilkårlig de berùrte parter står helt uden for sagen, findes i
 afrunding opad af bùden som fastsat ved anvendelse af praksis.
 beregningsmetoden i artikel 15, stk. 2, i forordning
 nr. 17.
 Ð Tilsidesñttelse af artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning
 (EéF) nr. 1697/79 (1) og artikel 220, stk. 1, litra b), i
 Rådets forordning (EéF) nr. 2913/92 (2), idet der er


text:
27.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/9
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 6. september 2012 — Chemische Fabrik Kreussler & Co. GmbH mod Sunstar Deutschland GmbH, tidligere John O. Butler GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Tyskland)
 (Sag C-308/11) (1)
 (Direktiv 2001/83/EF - humanmedicinske lægemidler - artikel 1, nr. 2), litra b) - begrebet «funktionslægemiddel» - definition af begrebet »farmakologisk virkning«)
 (2012/C 331/13)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberlandesgericht Frankfurt am Main
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Chemische Fabrik Kreussler & Co. GmbH
 Sagsøgt: Sunstar Deutschland GmbH, tidligere John O. Butler GmbH
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberlandesgericht Frankfurt am Main — fortolkning af artikel 1, stk. 2, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler (EFT L 311, s. 67), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/27/EF af 31. marts 2004 (EUT L 136, s. 34) — betegnelse af et produkt som lægemidler — de chlorhexidinholdig mundskyllemiddel 0,12 % — begrebet »farmakologisk virkning«
 Konklusion
 1)
 Artikel 1, nr. 2), litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/27/EF af 31. marts 2004, skal fortolkes således, at det er muligt med henblik på at fastlægge begrebet »farmakologisk virkning« i denne bestemmelses forstand at tage hensyn til definitionen af dette begreb i det vejledende dokument — som er udarbejdet i fællesskab af Kommissionens tjenestegrene og medlemsstaternes kompetente myndigheder — om afgrænsningen mellem direktiv 76/768 om kosmetiske midler og direktiv 2001/83 om lægemidler.
 2)
 Artikel 1, nr. 2), litra b), i direktiv 2001/83, som ændret ved direktiv 2004/27, skal fortolkes således, at det ikke er nødvendigt for at kunne antage, at et stof har en »farmakologisk virkning« i denne bestemmelses forstand, at der sker en vekselvirkning mellem molekylerne, som det består af, og en cellestruktur i brugerens legeme, idet en vekselvirkning mellem nævnte stof og en hvilken som helst cellestruktur i brugerens legeme kan være tilstrækkelig.
 (1) EUT C 282 af 24.9.11.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
21.4.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 118/43
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Slettelse af sag T-116/98 (1)
 (2001/C 118/116)
 Sagsøgeren, som er tjenestemand i lønklasse A 3, gør indsigelse
 mod ansættelsesmyndighedens afgørelse om som led i reorga-
 nisationen af GD SANCO at omplacere sagsøgeren til en
 (Processprog: spansk)
 stilling som rådgiver for chefen for enheden »Food law and
 biotechnology« ved Direktorat D (enhed D4), selv om han
 hidtil havde gjort tjeneste hos generaldirektøren. Ved kendelse af 14. december 2000 har formanden for Anden
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans besluttet, at sag T-116/98, Compañı́a Trasmedi-
 Han anfører i den forbindelse, at hans udnævnelse i stillingen terránea, SA, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 som rådgiver for generaldirektøren var resultatet af en aftale ber, skal slettes af registeret.
 mellem ham og generaldirektøren for Administration (tidligere
 GD IX), som blev underskrevet den 6. juli 1993.
 (1) EFT C 340 af 7.11.1998.
 Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren gældende, at der
 foreligger en tilsidesættelse
 — af vedtægten, navnlig artikel 7, stk. 1, og artikel 25, stk. 2
 og 3, af visse almindelige retsgrundsætninger, såsom
 princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, Slettelse af sag T-244/99 (1)
 retssikkerhedsprincippet, omsorgspligten, princippet om
 en loyal opfyldelse af aftaler, samt ansættelsesmyndighe-
 dens forpligtelse til at træffe afgørelser, der hviler på (2001/C 118/117)
 relevante grunde, og som ikke er behæftet med nogen
 faktisk eller retlig vildfarelse
 (Processprog: italiensk)
 — af de regler for opfyldelse af aftaler, som er almindeligt
 anerkendt i medlemsstaterne. Ved kendelse af 12. december 2000 har formanden for Femte
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-244/99, Sadam Abruzzo SpA mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 20 af 22.1.2000.
 Slettelse af sag T-205/96 (1)
 (2001/C 118/115) Slettelse af sag T-245/99 (1)
 (2001/C 118/118)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: italiensk)
 Ved kendelse af 15. januar 2001 har De Europæiske Fællesska-
 bers Ret i Første Instans (sat af dommer J. Azizi) besluttet, at Ved kendelse af 12. december 2000 har formanden for Femte
 sag T-205/96, Roland Bieber mod Europa-Parlamentet, skal Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 slettes af registeret. besluttet, at sag T-245/99, Sadam Castiglionese SpA mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af
 registeret.
 (1) EFT C 54 af 22.2.1997.
 (1) EFT C 20 af 22.1.2000.


text:
28.1.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/7
 Sag anlagt den 15. november 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-399/05)
 (2006/C 22/13)
 Processprog: græsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol den 15. november 2005 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent M. Patakia, og af A.X.P. Lewis, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgere har nedlagt følgende:
 —
 Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat forpligtelser, som er påhviler den i henhold til artikel 4, stk. 2, i 93/38/EØF (1) samt princippet om gennemsigtighed og ligebehandling af udbudsdeltagere, idet DEI (Sammenslutningen af EL-værker) har tilladt to selskaber, som ikke opfylder udbudsbekendtgørelsen og dens forpligtelser at deltage i den sidste del af det udbud, som var bekendtgjort med henblik på opførelse og iværksættelse af et varmekraftværk i Lavrio.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentlige argumenter
 —
 Kommissionen har modtaget en klage vedrørende nævnte udbudsprocedure, nærmere bestemte vedrørende den manglende overholdelse af betingelserne i den udbudsbekendtgørelse, som var udskrevet af DEI med henblik på opførelse og iværksættelse af et varmekraftværk i Lavrio.
 —
 I henhold til Domstolens praksis hævder Kommissionen, at DEI af gennemsigtighedshensyn burde have udelukket bydende selskaber, som ikke opfyldte de betingelser, som fastsat i bekendtgørelsen og i udbudsbekendtgørelserne, nemlig en erfaring i et sådant projekt i kontrakter vedrørende metoden Turn-Key samt levering med henblik på vedligeholdelsen af en gasturbine udelukkende fra dennes producent.
 —
 Kommissionen har anført, at rækkevidden af disse betingelser var klare, og at disse burde være strengt overholdt af DEI med henblik på at sikre en lige-behandling ikke blot mellem de bydende, men også de selskaber, som havde kunnet deltage i udbuddet, såfremt de havde været bekendt med, at udbudsgiveren ville anvende andre betingelser, end dem, der var fastsat i udbudsbekendtgørelsen.
 —
 Kommissionen har desuden anført, at det af de græske myndigheder anførte, hvorefter det var nødvendigt at gennemføre en hurtig udvælgelse af de pågældende kontrakter under udbudsproceduren, ikke var begrundet, og ikke kan berettige tilsidesættelsen af de i udbudsbekendtgørelsen fastsatte betingelser.
 —
 Kommissionen har anført, at Den Hellenske Republik har tilsidesat forpligtelser, som påhviler den i henhold til artikel 4, stk. 2 i direktiv 93/38/EØF samt princippet om gennemsigtighed og ligebehandling af udbudsdeltagere.
 (1) EFT L 199 af 9.8.1993, s. 84.


text:
25.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 145/32
 Appel iværksat den 26. februar 2016 af Nicole Clarke, Sigrid Dickmanns og Elisavet Papathanasiou til prøvelse af Personalerettens dom af 15. december 2015 i de forenede sager F-101/14, F-102/14 og F-103/14, Clarke m.fl. mod EUIPO
 (Sag T-89/16 P)
 (2016/C 145/39)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellanter: Nicole Clarke (Alicante, Spanien), Sigrid Dickmanns (Gran Alacant, Spanien) og Elisavet Papathanasiou (Alicante) (ved advokat H. Tettenborn)
 Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret
 Appellantens påstande
 —
 Retten for EU-Personalesagers dom (Tredje Afdeling) af 15. december 2015 i de forenede sager F-101/14, F-102/14 og F-103/14 ophæves i sin helhed.
 —
 Der træffes afgørelse i overensstemmelse med de påstande, der er nedlagt af sagsøgerne i de pågældende sager.
 —
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret tilpligtes at betale omkostningerne ved hele sagen, dvs. sagen for Retten for EU-Personalesager og sagen for Den Europæiske Unions Ret.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har appellanterne fremsat fire appelanbringender.
 1.
 Første appelanbringende: Fejlagtig retsanvendelse af de opsigelsesbestemmelser, der indgår i appellanternes ansættelseskontrakter, såvel som af de »genindtrædelsesprotokoller«, der er indgået mellem EUIPO og hver af appellanterne, for så vidt som de nærværende udvælgelsesprøver ikke er »de næste« udvælgelsesprøver efter opsigelsesbestemmelsen.
 2.
 Andet appelanbringende: Fejlagtig retsanvendelse af de opsigelsesbestemmelser, der indgår i appellanternes ansættelseskontrakter, for så vidt som de nærværende udvælgelsesprøver ikke vedrører specialiseringsområdet »industriel ejendomsret«, der er indeholdt i opsigelsesbestemmelsen, og derfor ikke kan udløse opsigelsesbestemmelserne.
 Appellanterne gør i forbindelse med det første og det andet appelanbringende gældende, at Personaleretten i den appellerede dom har tilsidesat opsigelsesbestemmelsernes ordlyd, betydning og formål samt tidsgrænserne og den tidsmæssige anvendelighed.
 3.
 Tredje appelanbringende: Fejlagtig retsanvendelse af artikel 8, stk. 1, i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union
 Appellanterne har i denne forbindelse anført, at Personaleretten i den appellerede dom ikke forstod, at de genindtrædelsesprotokoller, der var indgået mellem appellanterne og EUIPO, hver især udgjorde en kontraktmæssig aftale om i det mindste en anden forlængelse af appellanternes ansættelseskontrakter, hvilket i henhold til artikel 8, stk. 1, i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte har den følge, at appellanternes ansættelseskontrakter skulle anses for at være tidsubegrænsede kontrakter.
 4.
 Fjerde appelanbringende: Fejlagtig retsanvendelse af omsorgspligten og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
 Det anføres i denne forbindelse, at Personaleretten fejlagtigt henviste til tidspunktet for genindtrædelsen og ikke til tidspunktet for indgåelsen af opsigelsesbestemmelserne med henblik på vurderingen af spørgsmålet om, hvorvidt Harmoniseringskontoret har efterkommet sin omsorgspligt eller tilsidesat princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, idet det først ni år efter indgåelsen af opsigelsesbestemmelserne har gennemført en udvælgelsesprøve, der skal afgøre appellanternes fremtidige arbejdsliv.


text:
3.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 104/13
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 1. februar 2017 — Portovesme Srl mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-606/14 P) (1)
 ((Appel - støtte ydet af Den Italienske Republik til fordel for Portovesme Srl - ordninger med fordelagtige elektricitetspriser - afgørelse, hvorved støtteforanstaltningen erklæres uforenelig med det indre marked))
 (2017/C 104/19)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Portovesme Srl (ved avvocati G. Dore, M. Liberati, A. Vinci og F. Ciulli)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved V. Di Bucci og É. Gippini Fournier, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Portovesme Srl betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 89 af 16.3.2015.


text:
20.7.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 207/25
 Appel iværksat den 2. maj 2013 af Manutencoop Soc. coop., tidligere Manutencoop Soc. coop. arl og Astrocoop Universale Pulizie og Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. rl til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 20. februar 2013 i de forenede sager T-278/00 — T-280/00, T-282/00 — T-286/00 og T-288/00 — T-295/00, Albergo Quattro Fontane m.fl. mod Kommissionen
 (Sag C-246/13 P)
 2013/C 207/39
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellanter: Manutencoop Soc. coop., tidligere Manutencoop Soc. coop. r.l. og Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. r.l. (ved avvocati A. Vianello, A. Bortoluzzi og A. Veronese)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og »Comitato Venezia vuole vivere«
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande
 —
 Kendelse afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 20. februar 2013 i de forenede sager T-280/00 og T-285/00 og forkyndt den 25. februar 2013 ophæves og/eller ændres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanterne har til støtte for appellen fremsat to anbringender.
 For det første er Rettens kendelse behæftet med en retlig fejl hvad angår anvendelsen af de principper, som Domstolen har fastslået i dommen i sagen »Comitato Venezia vuole vivere« vedrørende Kommissionens pligt til at begrunde sine afgørelser på statsstøtteområdet. Navnlig har Retten ikke overholdt Domstolens afgørelse, hvori det blev fastslået, at Kommissionens beslutning »skal indeholde alle de oplysninger, der er nødvendige for, at de nationale myndigheder kan gennemføre den«. Selv om den anfægtede beslutning ikke indeholdt de oplysninger, der var nødvendige for, at de nationale myndigheder kunne gennemføre den, konstaterede Retten ingen mangel i den metode, som Kommissionen anvendte i den anfægtede beslutning, hvilket udgør en retlig fejl.
 For det andet er kendelsen behæftet med en retlig fejl hvad angår anvendelsen af de principper, som Domstolen har fastslået i dommen i sagen »Comitato Venezia vuole vivere« for fordelingen af bevisbyrden for så vidt angår forudsætningerne i artikel 107, stk. 1, TEUF. På grundlag af de af Domstolen fastlagte principper tilkommer det i forbindelse med en tilbagesøgning medlemsstaten — og således ikke støttemodtageren — fra sag til sag at påvise, at forudsætningerne i artikel 107, stk. 1, TEUF foreligger. I den foreliggende sag har Kommissionen imidlertid i den anfægtede beslutning undladt at præcisere »metoden« for en sådan vurdering. Følgelig, og uden at råde over de nødvendige oplysninger for i forbindelse med tilbagesøgningen at påvise, at de indrømmede fordele for støttemodtagerne udgør statsstøtte, har Den Italienske Republik vendt bevisbyrden., og pålagt den enkelte virksomhed, som modtager støtten tildelt i form af fritagelse for sociale bidrag at bevise, at de pågældende fordele hverken fordrejer konkurrencen eller påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne idet det i modsat fald antages, at den indrømmede fordel har en sådan karakter, at den fordrejer konkurrencen og påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.


text:
4.5.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 109/43
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 af 30. januar 2002 af 17. januar 2002
 i sag T-54/99, max.mobil Telekommunikation Service
 i sag T-47/00, Rica Foods (Free Zone) NV mod Kommissio-
 GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 nen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 ber (1)
 (»EF-traktatens artikel 90, stk. 3 (nu artikel 86, stk. 3, (»Associeringsordning for oversøiske lande og territorier —
 EF) — afgiftsbeløb pålagt GSM-operatører af Republikken indførsler af sukker og sukker- og kakaoblandinger —
 Østrig — klage — delvis afvisning af klagen — formaliteten forordning (EF) nr. 2423/1999 — beskyttelsesforanstalt-
 — tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 86 (nu artikel 82 ninger — annullationssøgsmål — afvisning«)
 EF) og af EF-traktatens artikel 90 — begrundelse«)
 (2002/C 109/86)
 (2002/C 109/85)
 (Processprog: nederlandsk)
 (Processprog: tysk)
 I sag T-54/99, max.mobil Telekommunikation Service GmbH, I sag T-47/00, Rica Foods (Free Zone) NV, Oranjestad (Aruba),
 Wien (Østrig), ved Rechtsanwälte S. Köck, M. Pflügl, M. Esser- ved avocat G. van der Wal, og med valgt adresse i Luxembourg,
 Wellié og M. Oder, og med valgt adresse i Luxembourg, mod støttet af: Kongeriget Nederlandene (befuldmægtiget: H. Seven-
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- ster), mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 gede: W. Mölls og K. Wiedner), støttet af: Kongeriget Nederlan- (befuldmægtigede: T. van Rijn og C. van der Hauwaert),
 dene (befuldmægtigede: M.A. Fierstra, J. van Bakel og H.G. Se- støttet af: Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: N. Dı́az Abad),
 venster), angående en påstand om delvis annullation af Kom- angående en påstand om annullation af Kommissionens
 missionens beslutning IV-C1/ROK D(98) af 11. december forordning (EF) nr. 2423/1999 af 15. november 1999 om
 1998, i det omfang den afviser sagsøgerens klage over, at beskyttelsesforanstaltninger for sukker henhørende under KN-
 Republikken Østrig har tilsidesat EF-traktatens artikel 86 og kode 1701 og for sukker- og kakaoblandinger henhørende
 artikel 90, stk. 1 (nu artikel 82 EF og artikel 86, stk. 1, EF), ved under KN-kode 1806 10 30 og 1806 10 90, med oprindelse i
 fastsættelsen af det afgiftsbeløb, sagsøgeren skulle betale for de oversøiske lande og territorier (EFT L 294, s. 11), har Retten
 opnåelse en GSM-koncession, har Retten (Anden Udvidede (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Azizi,
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A.W.H. Meij, og og dommerne K. Lenaerts og M. Jaeger; justitssekretær: fuld-
 dommerne K. Lenaerts, M. Jaeger, J. Pirrung og N.J. Forwood; mægtig J. Plingers; den 17. januar 2002 afsagt dom, hvis
 justitssekretær: H. Jung; den 30. januar 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 konklusion lyder således:
 1) Sagen afvises.
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler Kommis-
 2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Kommis- sionens omkostninger.
 sionens omkostninger.
 3) Intervenienterne bærer deres egne omkostninger.
 3) Kongeriget Nederlandene bærer sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 100 af 10.4.1999. (1) EFT C 135 af 13.5.2000.


text:
19.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 16/7
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 13. november 2014 — Riccardo Nencini mod Europa-Parlamentet
 (Sag C-447/13 P) (1)
 (Appel - medlem af Europa-Parlamentet - godtgørelse, som har til formål dække udgifterne i forbindelse med udøvelsen af det parlamentariske hverv - tilbagesøgning af fejlagtigt udbetalte beløb - inddrivelse - forældelse - rimelig frist)
 (2015/C 016/09)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Riccardo Nencini (ved avvocato M. Chiti)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Parlamentet (ved S. Seyr og N. Lorenz, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Den af Den Europæiske Unions Ret afsagte dom i sagen Nencini mod Parlamentet (T-431/10 og T-560/10, EU:T:2013:290) ophæves, for så vidt som den vedrører sag T-560/10.
 2)
 Afgørelsen truffet af Europa-Parlamentets generalsekretær den 7. oktober 2010 vedrørende tilbagesøgning af visse beløb, der med urette var blevet udbetalt til Riccardo Nencini, der er tidligere medlem af Europa-Parlamentet, som godtgørelse for rejseudgifter og parlamentarisk assistance, samt debetnota nr. 315653 af 13. oktober 2010 fra generaldirektøren for Europa-Parlamentets Generaldirektorat for Finans annulleres.
 3)
 Parlamentet bærer sine egne omkostninger og betaler tre fjerdedele af de omkostninger, som Riccardo Nencini har afholdt i forbindelse med denne appel.
 4)
 Parlamentet betaler sagsomkostningerne vedrørende proceduren i første instans i sag T-560/10.
 5)
 I øvrigt frifindes Parlamentet.
 (1) EUT C 304 af 19.10.2013.


text:
15.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 59/23
 Sag anlagt den 19. november 2015 — Guardian Europe mod Den Europæiske Union
 (Sag T-673/15)
 (2016/C 059/26)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Guardian Europe Sàrl (Bertrange, Luxembourg) (ved advokat F. Louis og solicitor C. O’Daly)
 Sagsøgte: Den Europæiske Union ved Europa-Kommissionen og Den Europæiske Unions Domstol
 Sagsøgerens påstande
 —
 (1) Sagsøgeren tilkendes erstatning for de følgende skader forårsaget ved Rettens undladelse af at træffe afgørelse inden for en rimelig frist: (a) omkostninger til garantistillelse på 936 000 EUR, (b) offeromkostninger/tabt fortjeneste på 1 671 000 EUR og (c) ikke-økonomisk skade på 14,8 mio. EUR.
 —
 (2) Sagsøgeren tilkendes renter af de under pkt. (1) ovenfor krævede beløb, for så vidt som det er relevant, med den gennemsnitlige sats, der anvendes af Den Europæiske Centralbank på dens vigtigste refinansieringstransaktioner på det relevante tidspunkt, forhøjet med to procentpoint.
 —
 (3) Sagsøgeren tilkendes erstatning for de skader, der er forårsaget af Kommissionens og Rettens tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, som er følgende beløb: (a) omkostninger til garantistillelse på 1 547 000 EUR, (b) offeromkostninger/tabt fortjeneste på 9 292 000 EUR og (c) ikke-økonomisk skade på 14,8 mio. EUR.
 —
 (4) Sagsøgeren tilkendes renter af de under pkt. (3) ovenfor krævede beløb, for så vidt som det er relevant, med den gennemsnitlige sats, der anvendes af Den Europæiske Centralbank på dens vigtigste refinansieringstransaktioner på det relevante tidspunkt, forhøjet med to procentpoint.
 —
 (5) De sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger i forbindelse med søgsmålet.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at sagsøgeren har ret til erstatning fra Den Europæiske Union i henhold til artikel 268 og 340, stk. 2, TEUF som følge af Rettens tilsidesættelse af selskabets rettigheder i henhold til artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og selskabets ret til, at der træffes afgørelse inden for en rimelig frist i henhold til artikel 6, stk. 1, i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder. Undladelsen af at træffe afgørelse inden for en rimelig frist påførte sagsøgeren tre former for tab mellem den 12. februar 2010 og den 27. september 2012: (1) øgede omkostninger til en garantistillelse for den del af bøden, som sagsøgeren ikke umiddelbart betalte til Kommissionen efter vedtagelsen af beslutning nr. K(2007) 5791 endelig af 28. november 2007 i sag COMP/39 165 — Planglas, (2) offeromkostninger, fordi den lave rentesats på den del af bøden, som med forsinkelse blev tilbagebetalt til sagsøgeren efter Domstolens dom i 2014, var meget lavere end det potentielle afkast, som sagsøgeren kunne have opnået, hvis selskabet i stedet for at betale disse penge til Kommissionen i 2008 havde investeret dem i sin forretning, og (3) ikke-økonomisk skade som følge af at beslutningen i november 2007 fejlagtigt pålagde sagsøgeren den højeste bøde, og at dette, som følge af Rettens undladelse af at træffe afgørelse inden for en rimelig frist, først med forsinkelse blev afhjulpet af Domstolen i november 2014.
 2.
 Andet anbringende om, at sagsøgeren har ret til erstatning fra Den Europæiske Union i henhold til artikel 268 og artikel 340, stk. 2, TEUF, fordi Europa-Kommissionen og Retten begge åbenbart tilsidesatte ligebehandlingsprincippet og forskelsbehandlede sagsøgeren. Beslutning nr. K(2007) 5791 endelig af 28. november 2007 i sag COMP/39 165 — Planglas udelukkede fejlagtigt bundne salg ved beregningen af de bøder, som de andre af beslutningens adressater blev pålagt, og undlod at korrigere den deraf følgende forskelsbehandling af sagsøgeren, der som ikke-integreret producent ikke havde noget bundet salg. Retten forværrede Kommissionens fejl ved at fastholde afgørelsens udelukkelse af disse bundne salg. Denne fejl blev først rettet af Domstolen i november 2014, da den nedsatte afgørelsens bøde med 44,4 mio. EUR. Imidlertid kompenserede denne nedsættelse ikke for sagsøgerens tab fra november 2007 til november 2014, som var forårsaget af, at sagsøgeren uretmæssigt blev pålagt en højere bøde, hvilket antydede, at selskabet bar et særligt ansvar for planglas-kartellet og også medførte yderligere økonomiske omkostninger. Kommissionens og Rettens uretmæssige handling påførte sagsøgeren de samme tre former for tab, som er beskrevet under det første anbringende, men over den længere periode fra november 2007 til november 2014.


text:
19.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/23
 Rettens kendelse af 16. december 2010 — Herbert Meister mod KHIM
 (Sag T-48/10 P) (1)
 (Appel - personalesag - tjenestemænd - forfremmelse - forfremmelsesår 2008 - afgørelse om tildeling af points for forfremmelsesår - bemærkning om points optjent i tidligere forfremmelsesår - forvanskning af de faktiske omstændigheder - sagens omkostninger - åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ubegrundet)
 2011/C 55/42
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Herbert Meister (Muchamiel, Spanien) (ved advokat H.-J. Zimmermann)
 Den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og design) (ved I. de Medrano Caballero og G. Faedo, som befuldmægtigede, bistået af advokater D. Waelbroeck og E. Winter)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af Personaleretten (Første Afdeling) den 30. november 2009 i sag F-17/09, Meister mod KHIM, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, med påstand om ophævelse af denne kendelse.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Herbert Meister bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er blevet afholdt af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i appelsagen.
 (1) EUT C 100 af 17.4.2010.


text:
11 . 11 . 95 1 DA | De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 299/9
 Sag anlagt den 1 . september 1995 af Kongeriget Spanien Kommissionen kan ikke inden for rammerne af det
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber gældende samarbejde tiltage sig en beføjelse, hvorved
 ( Sag C-292/95 ) den ensidigt indfører bestemte foranstaltninger eller
 genindfører dem med tilbagevirkende gyldighed , og
 ( 95/C 299/ 14 )
 dermed ensidigt fastsætter gyldighedsperioden for en
 forpligtelse, som påhviler medlemsstaterne .
 (Processprog: spansk)
 — Foranstaltningernes tilbagevirkende gyldighed : Kom
 missionen erkender selv, at de egnede foranstaltninger,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den som den foreslår i henhold til artikel 93 , stk . 1 , men som
 1 . september 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De ikke accepteres af en medlemsstat, og som giver anled
 Europæiske Fællesskaber af Kongeriget Spanien ved Direc ning til anvendelse af proceduren i henhold til artikel 93 ,
 tor General de Coordinacion Juridica e Institucional Comu stk . 2 , ikke kan tillægges tilbagevirkende gyldighed .
 nitaria Alberto Navarro Gonzålez og af Abogado del Estado
 del Servicio Juridico ante el Tribunal de Justicia de las Ifølge den spanske regering er der tale om en forudsæt
 Comunidades Europeas Miguel Bravo-Ferrer Delgado, og ning om et fast og regelmæssigt samarbejde, hvori det
 med valgt adresse i Luxembourg på Den Spanske Ambas ikke er rimeligt at indpasse ensidige foranstaltninger af
 sade , 4-6 , boulevard E. Servais . så indgribende karakter, som det er at tillægge de
 omhandlede rammebestemmelser tilbagevirkende gyl
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : dighed , idet dette reelt er ensbetydende med en fornyet
 indførelse af rammebestemmelserne .
 1 . Kommissionens beslutning af 6 . juli 1995 , hvorved
 beslutningen af 23 . december 1992 blev forlænget med — Opfattelsen om, at usædvanlige omstændigheder be
 tilbagevirkende kraft fra den 1 . januar 1995 , annulle grunder foranstaltningernes tilbagevirkende gyldighed
 res .
 Efter den spanske regerings opfattelse kan det ikke
 retfærdiggøres at tillægge foranstaltninger, som er truf
 2 . Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkost fet i henhold til traktatens artikel 93 , stk . 1 , tilbagevir
 ninger. kende gyldighed, når de er truffet ensidigt og med forsæt
 til , at den procedure og den ordning for et periodisk , fast
 og regelmæssigt samarbejde, som er foreskrevet i trak
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: taten , adskilles fra hinanden . Det gælder navnlig, når
 dette strider mod dompraksis vedrørende den af Kom
 — Det er udelukket at forlænge en beslutning, hvis gyldig missionen påberåbte lovhjemmel ( traktatens artikel 93 ,
 hed allerede er udløbet . Det er kun muligt at forlænge stk . 1 ), hvorefter egnede foranstaltninger truffet i
 gyldigheden af en retsakt, som er tidsmæssigt begrænset, henhold til denne traktatbestemmelse ikke kan tillægges
 såfremt datoen for udløbet af retsaktens gyldighed ikke tilbagevirkende gyldighed, heller ikke i det tilfælde, hvor
 er overskredet .
 de gennemføres ved en beslutning vedtaget efter gen
 nemførelse af proceduren i henhold til artikel 93 ,
 — Den anfægtede forlængelse af den pågældende retsakts stk . 2 .
 gyldighed med tilbagevirkende kraft udgør i virkelighe
 den et middel til at gennemføre de omhandlede ramme (') Vedrørende anlægget af denne sag, se EFT nr . C 139 af 18 . 5 .
 bestemmelser uden at opfylde kravet om en høring af 1993 , s . 11 , og vedrørende dommen i sagen EFT nr. C 229 af
 medlemsstaterne : Udfyldningen af det juridiske tomrum 2 . 9 . 1995 .
 efter de oprindelige rammebestemmelser med de genind
 førte rammebestemmelser indebærer, at disse sidste
 bestemmelser må anses for nye retsakter. Disse » nye «
 rammebestemmelser må imidlertid reelt anses for foran
 staltninger, som Kommissionen anser for nødvendige og
 foreslår iværksat i henhold til traktatens artikel 93 , Appel iværksat den 8 . september 1995 af fiskeriaktieselska
 stk . 1 . Ifølge dommen af 29 . juni 1995 i sag C-135/93 , bet » Ogiditria « til prøvelse af dom afsagt den 6. juli 1995 af
 Spanien mod Kommissionen ('), kræver denne traktat De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ( Første
 bestemmelse, at der indføres et » fast og regelmæssigt Afdeling ) i sag T-5 72/93 , Odigitria AAE mod Rådet for Den
 samarbejde « mellem Kommissionen og medlemssta Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 terne . Fællesskaber
 ( Sag C-293/95 P)
 Kommissionen har i det sjette afsnit af beslutningen af
 ( 95/C 299/ 15 )
 6 . juli 1995 hævdet, at den med afholdelsen af det
 multilaterale møde af 4 . juli 1995 har opfyldt det
 udtrykkelige krav om høring af medlemsstaterne, under Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 hvilket møde delegationerne imidlertid enten først kort 8 . september 1995 iværksat appel af Ogiditria AAE ved
 tid forinden havde modtaget det dokument, som de advokaterne E. Marias, G. Stefanakis og A. Chatzitzani ,
 skulle drøfte ( førnævnte dom ), og som havde givet Athen, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat E.
 anledning til afholdelsen af mødet, eller ikke havde Thill-Kamitaki, 15 , avenue du Bois, L-1251 Luxembourg,
 kendskab til dokumentet . til prøvelse af dom afsagt den 6 . juli 1995 af De Europæiske


text:
22.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/8
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 23. april 2015 — Property Development Company NV mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Beroep te Gent — Belgien)
 (Sag C-16/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - afgifter - sjette momsdirektiv - artikel 11, punkt A - udtagelse af goder sidestilles med levering af goder mod vederlag - udtagelse af en ejendom til en aktivitet, der er momsfritaget - beskatningsgrundlaget for denne udtagelse - byggerenter betalt under ejendommens opførelse))
 (2015/C 205/10)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van Beroep te Gent
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Property Development Company NV
 Sagsøgt: Belgische Staat
 Konklusion
 Artikel 11, punkt A, stk. 1, litra b), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag skal fortolkes således, at beskatningsgrundlaget for beregningen af merværdiafgiften for en udtagelse i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i dette direktivs artikel 5, stk. 7, litra b), af en ejendom, som en afgiftspligtig person har ladet opføre, i et tilfælde som det i hovedsagen omhandlede er købsprisen på tidspunktet for denne udtagelse af ejendomme, hvis beliggenhed, størrelse og andre væsentlige kendetegn er sammenlignelige med den omhandlede ejendom. Det er i denne forbindelse uden betydning, om en del af denne købspris stammer fra betaling af byggerenter.
 (1) EUT C 102 af 7.4.2014.


text:
C 239/8 DA Den Europæiske Unions Tidende 4.10.2003
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 3. juli 2003 den 3. juli 2003
 i sag T-257/01, Frosch Touristik GmbH mod Kontoret i sag T-34/03, André Hecq og Syndicat des Fonctionnaires
 for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Internationaux et Européens (SFIE) mod Kommissionen
 Design) (KHIM) (1) for De Europæiske Fællesskaber ( 1)
 (EF-varemærker — indsigelse — mindelig løsning — ufornø-
 (Afvisning af sagen — privatretlig juridisk person —
 dent at træffe afgørelse)
 advokatens fuldmagt)
 (2003/C 239/10)
 (2003/C 239/11)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: fransk)
 I sag T-257/01, Frosch Touristik GmbH, München (Tyskland),
 ved advokaterne G. Zeiner og B. Heaman-Dunn, og med valgt I sag T-34/03, André Hecq, tjenestemand ved Kommissionen,
 adresse i Luxembourg, mod Kontoret for Harmonisering i det Mondercange (Luxembourg), Syndicat des Fonctionnaires In-
 Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægti- ternationaux et Européens (SFIE), Bruxelles (Belgien), ved
 get: G. Schneider), intervenient i sagen for Retten var Air Marin avocat L. Vogel, mod Kommissionen for De Europæiske
 Flugreisen GmbH, Bonn (Tyskland), ved advokat C. Donle, Fællesskaber angående en påstand dels om annullation af
 angående et søgsmål til prøvelse af afgørelse truffet den 31. juli Kommissionens afgørelse af 4. oktober 2002 om afvisning af
 2001 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering den af André Hecq i dennes egenskab af såvel privatperson
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 789/1999- som formand for fagforeningen SFIE indgivne klage over
 2) vedrørende en indsigelsesprocedure mellem Frosch Touristik Kommissionens afgørelser om fastsættelse af regler vedrørende
 GmbH og Air Marin Flugreisen GmbH, har Retten i Første de midler, der pr. 1. januar 2002 er til rådighed til personalere-
 Instans (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, præsentation, samt over afgørelsen vedrørende de budgetmid-
 V. Tiili, og dommerne P. Mengozzi og M. Vilaras; justitssekre- ler, der skal tildeles den af Hecq ledede fagforeningen SFIE, og
 tær: H. Jung, den 3. juli 2003 afsagt kendelse, hvis konklusion dels om erstatning, har Retten (Femte Afdeling), sammensat
 lyder således: af afdelingsformanden, R. García-Valdecasas, og dommerne
 P. Lindh og J.D. Cooke; justitssekretær: H. Jung, den 3. juli
 2003 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1) Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse i sagen.
 1) Sagen afvises for så vidt angår Syndicat des Fonctionnaires
 2) Frosch Touristik GmbH bærer sine egne omkostninger og
 Internationaux et Européens (SFIE).
 betaler Harmoniseringskontorets omkostinger.
 3) Air Marin Flugreisen GmbH bærer sine egne omkostninger. 2) SFIE betaler sine egne omkostninger.
 ( 1) EFT C 3 af 5.1.2002. (1 ) EUT C 101 af 26.4.2003.


text:
22.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/27
 Sag anlagt den 20. februar 2006 — Elini mod KHIM
 (Sag T-67/06)
 (2006/C 96/45)
 Stævningen er affattet på nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Elini N.V. (Antwerpen, Belgien) (ved advocaten F. Cornette og S. Tilsley)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Anden part i sagen for appelkammeret: Rolex S.A. (Genève, Schweiz)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 12. december 2005 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 725-2004-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Elini N.V.
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »Elini« for varer i klasse 14 (juvelerarbejder, urværk, armbåndsure, glas og kæder til ure samt ædelstene)
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Rolex S.A.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-figurmærket »Cellini« bl.a. for varer i klasse 14 (registreringsnummer 1 456 102)
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på indsigelsen
 Appelkammerets afgørelse: Indsigelsesafdelingens afgørelse annulleres og ansøgningen afslås
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94.


text:
8.4.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 102/5
 Spørgsmålet om, hvorvidt en hotelvirksomheds modtagelse af tv-sig- 2) Foreløbige forholdsregler over for en myndighed, som ikke er en
 naler via satellit eller jordtransmission og videresendelse heraf pr. fællesskabsmyndighed, må kun fastsættes af en national ret i
 kabel til de enkelte værelser på hotellet er en »tilgængeliggørelse for tilfælde af en umiddelbart forestående tilsidesættelse af fælles-
 almenheden« eller en »modtagelse af almenheden«, er ikke reguleret i skabsretten, når:
 Rådets direktiv 93/83/EØF af 27. september 1993 om samordning
 af visse bestemmelser vedrørende ophavsrettigheder og ophavsretsbe- — Retten nærer alvorlig tvivl med hensyn til gyldigheden af de
 slægtede rettigheder i forbindelse med radio- og tv-udsendelse via fællesskabsbestemmelser, som myndigheden har iværksat, og
 satellit og viderespredning pr. kabel, hvorfor spørgsmålet må afgøres retten, såfremt Domstolen ikke allerede er blevet anmodet
 på grundlag af national ret. om at tage stilling til de anfægtede bestemmelsers gyldighed,
 selv forelægger spørgsmålet herom for Domstolen.
 (1) EFT C 299 af 26.9.1998. — Der foreligger uopsættelighed, og sagsøgeren risikerer et
 alvorligt og uopretteligt tab.
 — Retten tager behørigt hensyn til Fællesskabets interesse.
 Det forhold, at sådanne foreløbige forholdsregler træffes af en
 national domstol i en medlemsstat over for en myndighed i et
 DOMSTOLENS DOM oversøisk land eller territorium i henhold til bestemmelserne i
 national ret, ændrer ikke ved de betingelser, hvorunder den
 foreløbige beskyttelse af borgerne skal sikres ved de nationale
 af 8. februar 2000 domstole, såfremt indsigelsen er baseret på fællesskabsretten.
 i sag C-17/98, Emesa Sugar (Free Zone) NV mod Aruba
 (1) EFT C 94 af 28.3.1998.
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Arrondisse-
 mentsrechtbank, Haag) (1)
 (»Associeringsordningen for de oversøiske lande og territo-
 rier — Rådets afgørelse 97/803/EF — indførsel af sukker —
 AVS/OLT-kumulation af oprindelse — prøvelse af gyldighed
 — national domstol — foreløbige forholdsregler«)
 DOMSTOLEN DOM
 (2000/C 102/07)
 (Sjette Afdeling)
 (Processprog: nederlandsk)
 af 10. februar 2000
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- i sag C-50/96, Deutsche Telekom AG mod Lilli Schröder
 gjort i Samling af Afgørelser) (anmodning om præjudciel afgørelse fra Landesarbeitsge-
 richt Hamburg) (1)
 I sag C-17/98, angående en anmodning, som Arrondissements-
 rechtbank, Haag (Nederlandene), i medfør af EF-traktatens (»Lige løn til mænd og kvinder — EF-traktatens artikel 119
 artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i (EF-traktatens artikel 117-120 er blevet erstattet af arti-
 den for nævnte ret verserende sag, Emesa Sugar (Free Zone) kel 136 EF — 143 EF) — protokol ad EF-traktatens arti-
 NV mod Aruba, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende kel 119 — erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger —
 gyldigheden af Rådets afgørelse 97/803/EF af 24. november deltidsansatte udelukket fra at blive tilsluttet en erhvervstil-
 1997 om midtvejsrevision af Rådets afgørelse 91/482/EØF om knyttet ordning, der giver ret til tillægspension — tilslutning
 de oversøiske landes og territoriers associering med Det med tilbagevirkende kraft — ret til at oppebære en pension
 Europæiske Økonomiske Fællesskab (EFT L 329, s. 50), — forholdet mellem national ret og fællesskabsretten«)
 har Domstolen, sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez
 Iglesias, afdelingsformændene J.C. Moitinho de Almeida og (2000/C 102/08)
 D.A.O. Edward, samt dommerne P.J.G. Kapteyn, J.-P. Puis-
 sochet, G. Hirsch, P. Jann, H. Ragnemalm og M. Wathelet
 (refererende dommer); generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colo-
 (Processprog: tysk)
 mer; justitssekretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 8. fe-
 bruar 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Gennemgangen af spørgsmålene har intet frembragt, der kan (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 rejse tvivl om gyldigheden af Rådets afgørelse 97/803/EF af gjort i Samling af Afgørelser)
 24. november 1997 om midtvejsrevision af Rådets afgørelse
 91/482/EØF om de oversøiske landes og territoriers associering I sag C-50/96, angående en anmodning, som Landesarbeitsge-
 med Det Europæiske Økonomiske Fællesskab. richt Hamburg (Tyskland) i medfør af EF-traktatens artikel 177
 ---pagebreak--- C 102/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.4.2000
 (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i den for DOMSTOLENS DOM
 nævnte ret verserende sag, Deutsche Telekom AG, tidligere
 Deutsche Bundespost Telekom, mod Lilli Schröder, at opnå en
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens (Sjette Afdeling)
 artikel 119 (EF-traktatens artikel 117-120 er blevet erstattet af
 artikel 136 EF — 143 EF) og af den protokol ad artikel 119 i
 traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, der er af 10. februar 2000
 knyttet som bilag til EF-traktaten, har Domstolen (Sjette
 Afdeling), sammensat af formanden for Anden Afdeling,
 R. Schintgen (refererende dommer), som fungerende formand in de forenede sager C-234/96 og C-235/96, Deutsche
 for Sjette Afdeling, og dommerne G. Hirsch og H. Ragnemalm; Telekom AG mod Agnes Vick (sag C-234/96) og Ute
 generaladvokat: G. Cosmas; justitssekretær: ekspeditionssekre- Conze (sag C-235/96) (anmodninger om præjudiciel af-
 tær H.A. Rühl, den 10. februar 2000 afsagt dom, hvis konklu- gørelse fra Landesarbeitsgericht Hamburg) (1)
 sion lyder således:
 1) En udelukkelse af deltidsansatte fra en erhvervstilknyttet pensions- (»Lige løn til mænd og kvinder — EF-traktatens artikel 119
 ordning som den i hovedsagen omhandlede udgør en form for (EF-traktatens artikel 117-120 er blevet erstattet af arti-
 forskelsbehandling, der er forbudt i henhold til EF-traktatens kel 136 EF — 143 EF) — protokol ad EF-traktatens arti-
 artikel 119 (EF-traktatens artikel 117-120 er blevet erstattet af kel 119 — erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger —
 artikel 136 EF — 143 EF), såfremt udelukkelsen i procent deltidsansatte udelukket fra at blive tilsluttet en erhvervstil-
 rammer langt flere kvinder end mænd og ikke er begrundet i knyttet ordning, der giver ret til tillægspension — tilslutning
 objektive faktorer, som intet har at gøre med forskelsbehandling med tilbagevirkende kraft — ret til at oppebære en pension
 på grundlag af køn. — forholdet mellem national ret og fællesskabsretten«)
 2) Såfremt udelukkelsen af deltidsansatte fra en erhvervstilknyttet (2000/C 102/09)
 pensionsordning udgør en indirekte forskelsbehandling, der er
 forbudt i henhold til traktatens artikel 119, er muligheden for at
 påberåbe sig denne bestemmelses direkte virkning tidsmæssigt
 begrænset på den måde, at sådanne arbejdstageres beskæftigelses- (Processprog: tysk)
 perioder kun kan tages i betragtning med virkning fra den
 8. april 1976, hvor Defrenne II-dommen (sag 43/75) blev
 afsagt, for så vidt angår deres ret til at blive tilsluttet en sådan
 ordning med tilbagevirkende kraft og beregningen af de ydelser, de (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 har ret til, undtagen for arbejdstagere eller deres ydelsesberettigede gjort i Samling af Afgørelser)
 pårørende, der inden denne dato har anlagt søgsmål eller
 indbragt en dertil svarende klage.
 I de forenede sager C-234/96 og C-235/96, angående anmod-
 3) Den tidsmæssige begrænsning af muligheden for at påberåbe sig ninger, som Landesarbeitsgericht Hamburg (Tyskland) i medfør
 den direkte virkning af traktatens artikel 119, der følger af af EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til
 Defrenne II-dommen, er ikke til hinder for nationale bestemmel- Domstolen for i de for nævnte ret verserende sager, Deutsche
 ser, som opstiller et lighedsprincip, hvorefter deltidsansatte under Telekom AG mod Agnes Vick (sag C-234/96) og Ute Conze
 omstændigheder som de in hovedsagen foreliggende har ret til (sag C-235/96), at opnå en præudiciel afgørelse vedrørende
 at blive tilsluttet en erhvervstilknyttet pensionsordning med fortolkningen af EF-traktatens artikel 119 (EF-traktatens arti-
 tilbagevirkende kraft og til at få udbetalt en pension i henhold til kel 117-120 er blevet erstattet af artikel 136 EF — 143 EF) og
 den pågældende ordning. af den protokol ad artikel 119 i traktaten om oprettelse af Det
 Europæiske Fællesskab, der er knyttet som bilag til EF-traktaten,
 4) Fællesskabsretten, navnlig princippet om forbud mod forskelsbe- har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af formanden for
 handling på grundlag af nationalitet og traktatens artikel 119, Anden Afdeling, R. Schintgen (refererende dommer), som
 er ikke til hinder for bestemmelser i en medlemsstat, hvorved fungerende formand for Sjette Afdeling, og dommerne
 der opstilles et lighedsprincip, hvorefter deltidsansatte under G. Hirsch og H. Ragnemalm; generaladvokat: G. Cosmas;
 omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende har ret til justitssekretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 10. fe-
 at blive tilsluttet en erhvervstilknyttet pensionsordning med bruar 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 tilbagevirkende kraft og til at få udbetalt en pension i henhold til
 den pågældende ordning, selv om der kan opstå konkurrencefor- 1) Den tidsmæssige begrænsning af muligheden for at påberåbe sig
 drejning mellem erhvervsdrivende i de forskellige medlemsstater til den direkte virkning af EF-traktatens artikel 119 (EF-traktatens
 skade for arbejdsgivere, der er etableret i førstnævnte medlemsstat. artikel 117-120 er blevet erstattet af artikel 136 EF — 143
 EF), der følger af dom af 8. april 1976 (sag 43/75 (Defrenne
 II), er ikke til hinder for nationale bestemmelser, som opstiller et
 (1) EFT C 133 af 4.5.1996. lighedsprincip, hvorefter alle deltidsansatte under omstændighe-
 der som de i hovedsagerne foreliggende har ret til at blive tilsluttet
 en erhvervstilknyttet pensionsordning med tilbagevirkende kraft
 og til at få udbetalt en pension i henhold til den pågældende
 ordning.


text:
C 17/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19.1.2002
 G. Houttuin), støttet af Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: medfør af EKSF-traktatens artikel 41 har indgivet til Domstolen
 N. Dı́az Abad), af Den Franske Republik (befuldmægtigede: for i den for nævnte ret verserende sag, H.J. Banks & Co. Ltd
 K. Rispal-Bellanger og C. Chavance), af Den Italienske Republik mod The Coal Authority, Secretary of State for Trade and
 (befuldmægtiget: U. Leanza, bistået af F. Quadri), og af Industry, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortol-
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- kningen af EKSF-traktatens artikel 4, litra b) og c), og Kommis-
 gede: P.J. Kuijper og T. van Rijn), angående en påstand om sionens beslutning 3632/93/EKSF af 28. december 1993 om
 annullation af Rådets forordning (EF) nr. 1036/97 af 2. juni fællesskabsordningen for statsstøtte til kulindustrien (EFT
 1997 om beskyttelsesforanstaltninger over for indførsel af ris L 329, s. 12), har Domstolen, sammensat af præsidenten,
 med oprindelse i de oversøiske lande og territorier (EFT G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene C. Gulmann,
 L 151, s. 8), har Domstolen, sammensat af præsidenten, A. La Pergola, M. Wathelet og V. Skouris, samt dommerne
 G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene P. Jann og D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet (refererende dommer), P. Jann,
 F. Macken (refererende dommer) samt dommerne C. Gulmann, L. Sévon, R. Schintgen og F. Macken; generaladvokat: N. Fen-
 D.A.O. Edward, A. La Pergola, J.-P. Puissochet, L. Sevón, nelly; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 20. september
 M. Wathelet, R. Schintgen og V. Skouris; generaladvokat: 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 P. Léger; justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von
 Holstein, den 22. november 2001 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således:
 1) Sagen afvises.
 2) Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger. 1) Under omstændigheder som dem, der har bestået i hovedsagen
 fra datoen for omstruktureringen og indtil de tilslagsmodtagen-
 3) Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske de private virksomheder fik overdraget anparter i selskaber ejet
 Republik og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Kronen, som efterfulgte British Coal Corporation som
 bærer deres egne omkostninger. driftsherre, er der tale om støtte som omhandlet i EKSF-
 traktatens artikel 4, litra c), men ikke om særlige byrder i denne
 bestemmelses forstand. Det ville være tilfældet, såfremt der ikke
 (1) EFT C 318 af 18.10.1997.
 var væsentlige objektive forskelle mellem situationen for på den
 ene side British Coal Corporation og de selskaber der tilhører
 Kronen, og som efterfulgte dette organ som driftsherre, og
 på den anden side de øvrige erhvervsdrivende, som gjorde
 forskelbehandlingen af de to grupper producenter berettiget.
 DOMSTOLENS DOM
 Under omstændigheder som dem, der har bestået i hovedsagen
 af 20. september 2001 fra det tidspunkt, da anparterne i de selskaber, der tilhørte
 Kronen, som efterfulgte British Coal Corporation som driftsher-
 re, blev overdraget til de tilslagsmodtagende private virksomhed-
 i sag C-390/98, H.J. Banks & Co. Ltd mod The Coal
 er, foreligger der hverken støtte eller særlige byrder som
 Authority, Secretary of State for Trade and Industry
 omhandlet i EKSF-traktatens artikel 4 efter forskelsbehandling
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal
 af producenter som omhandlet i EKSF-traktatens artikel 4,
 (England & Wales) (Civil Division)) (1)
 litra b), når der ikke forelå eller foreligger nogen forskelsbehand-
 ling med hensyn til adgangen til erhvervelse af rettigheder
 (»EKSF-traktaten — licenser til udvinding af uforarbejdet knyttet til bevillinger og koncessioner.
 kul — forskelsbehandling af producenter — særlige byrder
 — statsstøtte — traktatens artikel 4, litra b) og c) —
 beslutning nr. 3632/93/EKSF — kodeks for støtte til kulin-
 dustrien — direkte virkning — Kommissionens og de
 nationale retters respektive kompetencer«)
 2) Traktatens artikel 4, litra b), for så vidt den vedrører forskelsbe-
 (2002/C 17/03) handling af producenter, samt artikel 9, stk. 4, første punktum,
 i Kommissionens beslutning nr. 3632/93/EKSF af 28. decem-
 ber 1993 om fællesskabsordningen for statsstøtte til kulindu-
 (Processprog: engelsk) strien, skaber umiddelbart rettigheder for borgerne, som de
 nationale domstole skal beskytte. Traktatens artikel 4, litra c),
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- skaber derimod ikke i sig selv sådanne rettigheder, for så vidt
 gjort i Samling af Afgørelser) den vedrører støtteforanstaltningers forenelighed med fællesmar-
 kedet. De nationale domstole har dog kompetence til at fortolke
 begrebet støtte som omhandlet i traktatens artikel 4, litra c), og
 artikel 1 i beslutning nr. 3632/93 med henblik på at
 I sag C-390/98, angående en anmodning, som Court of Appeal drage konsekvenserne af en eventuel tilsidesættelse af denne
 (England & Wales) (Civil Division) (Det Forenede Kongerige) i beslutnings artikel 9, stk. 4, første punktum.
 ---pagebreak--- 19.1.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 17/3
 En konstatering af, at der under omstændigheder som de i DOMSTOLENS DOM
 hovedsagen foreliggende er tale om en støtte, som er retsstridig,
 fordi den ikke blev godkendt af Kommissionen, da den blev
 givet, og i givet fald forskelsbehandling af producenter som af 27. september 2001
 omhandlet i EKSF-traktatens artikel 4, litra b), som består i, at
 nogle producenter skal betale afgifter, mens andre er fritaget
 derfor, kan ikke føre til, at de producenter, som har været pålagt
 disse afgifter, er fritaget for dem med tilbagevirkende gyldighed. i sag C-63/99, The Queen mod Secretary of State for the
 Home Department, ex parte: Wieslaw Gloszczuk og
 Elzbieta Gloszczuk (anmodning om præjudiciel afgørelse
 3) En national domstol er berettiget til at fastslå, at der foreligger fra High Court of Justice (England & Wales), Queen’s
 forskelsbehandling af producenter som omhandlet i traktatens Bench Division (Crown Office)) (1)
 artikel 4, litra b), eller støtte som omhandlet i traktatens
 artikel 4, litra b), og artikel 1 i beslutning nr. 3632/93 på
 grund af det i hovedsagen omhandlede afgiftssystem, selv om (»Forbindelser udadtil — associeringsaftalen Fællesskaber-
 Kommissionen har udstedt ne/Polen — etableringsfrihed — indrejsetilladelse opnået
 ved svig«)
 — beslutning 94/995/EKSF af 3. november 1994 om
 finansielle foranstaltninger truffet af Det Forenede Konge-
 rige til fordel for stenkulindustrien i regnskabsåret (2002/C 17/04)
 1994/95 og 1995/96,
 (Processprog: engelsk)
 — beslutningen af 21. december 1994 om tilladelse til, at
 RJB Mining (UK) plc erhverver Central and Northern
 Mining Ltd, og
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 — beslutningerne i skrivelserne af 4. maj og 14. juli 1995
 til National Association of Licensed Opencast Operators
 som svar på denne sammenslutnings klage af 19. august
 1994.
 I sag C-63/99, angående en anmodning, som High Court of
 4) Den omstændighed, at H.J. Banks & Co. Ltd eller National Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Crown
 Association of Licensed Opencast Operators Office) (Det Forenede Kongerige), i medfør af EF-traktatens
 artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i
 den for nævnte ret verserende sag, The Queen mod Secretary
 — ikke har anlagt sag i henhold til EKSF-traktatens arti- of State for the Home Department, ex parte: Wieslaw Gloszc-
 kel 33 med påstand om annullation af beslutning zuk og Elzbieta Gloszczuk, at opnå en præjudiciel afgørelse
 94/995, af beslutningen af 21. december 1994 om vedrørende fortolkningen af artikel 44 og 58 i europaaftalen
 tilladelse til, at RJB Mining (UK) plc erhverver Central om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fælles-
 and Northern Mining Ltd, eller af beslutningerne i skaber og medlemsstaterne på den ene side og Republikken
 skrivelserne af 4. maj og 14. juli 1995 til National Polen på den anden side, indgået og godkendt på Fællesskabets
 Association of Licensed Opencast Operators, vegne ved Rådets og Kommissionens afgørelse 93/743/EF,
 EKSF, Euratom af 13. december 1993 (EFT L 348, s. 1),
 har Domstolen, sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez
 — ikke i henhold til EKSF-traktatens artikel 35 har indledt Iglesias, afdelingsformændene C. Gulmann, A. La Pergola
 en sag med henblik på at tvinge Kommissionen til at (refererende dommer), M. Wathelet og V. Skouris samt dom-
 tage stilling til de hævdede tilsidesættelser af traktatens merne D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet, P. Jann, L. Sévon,
 artikel 4, litra b), for så vidt den omhandler forskelsbe- R. Schintgen og F. Macken; generaladvokat: S. Alber; justitsse-
 handling af producenter, eller af artikel 9, stk. 4, første kretær: assisterende justitssekretær H. von Holstein, den
 punktum, i beslutning nr. 3632/93, 27. september 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 er ikke til hinder for, at H.J. Banks & Co. Ltd påberåber sig
 disse tilsidesættelser for de nationale domstole. 1) Artikel 44, stk 3, i europaaftalen om oprettelse af en associering
 mellem De Europæiske Fællesskaber og medlemsstaterne på den
 ene side og Republikken Polen på den anden side, indgået og
 godkendt på Fællesskabets vegne ved Rådets og Kommissionens
 (1) EFT C 20 af 23.1.1999. afgørelse 93/743/EF, EKSF, Euratom af 13. december 1993,
 skal fortolkes således, at den med hensyn til aftalens anvendel-
 sesområde opstiller et præcist og ubetinget princip, der er
 tilstrækkelig operationelt til at kunne anvendes af en national
 domstol, og som derfor kan regulere borgernes retsstilling. Den


text:
C 333/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20.11.1999
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Afgørelsen af 16. juni 1999, klage nr. R 216/1998-1 fra
 første appelkammer ved Harmoniseringskontoret for det
 Indre Marked (varemærker og mønstre), annulleres. Den foreliggende sag vedrører Kommissionens beslutning af
 2. juni 1999 om afvisning af den støtte, som er ydet selskabet
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. Seleco SpA dels af Regione Friuli-Venezia Giulia via selskabet
 Friulia SpA, dels af den italienske regering via de foranstalt-
 ninger, som er truffet af società Ristrutturazione Elettronica
 SpA (REL), som navnlig består i REL’s delvise afkald i 1994 på
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 16,8 mia. ITL af en fordring på 82 mia. ITL, Seleco’s indfrielse
 af saldoen på 65,2 mia. ITL til en pris på 20 mia. ITL i 1996,
 Det omhandlede vare- DOUBLEMINT—ansøgning Friulia SpA’s kapitalindskud i 1994 på 13 mia. ITL samt
 mærke: nr. 000218255. sidstnævntes ydelse af et konvertibelt lån på 12 mia. ITL til en
 rentesats på 7 % mod en garanti på fire Seleco-industrimærker.
 Varer eller tjenesteydel- Kosmetik, tandplejeprodukter,
 se: farmaceutiske og veterinærmedi-
 cinske produkter og sundhed-
 spræparater, beklædning, fodbe- Kommissionen har pålagt den italienske regering at vedtage de
 klædning, hovedbeklædning, spil nødvendige foranstaltninger til at kræve støtten tilbage fra
 og legetøj, kaffe, te, kakao, sukker, Seleco, subsidiært fra sagsøgeren, et selskab, som er oprettet af
 ris, tapioka, kiks, kager, forskellige Multimedia under den administrative procedure.
 krydderier, osv. (internationale
 klasser 3, 5, 25, 28 og 30).
 Til støtte for sine krav har sagsøgeren fremført følgende
 Den for appelkammeret Undersøgerens afslag på registre- anbringender:
 påklagede afgørelse: ring.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, — Tilsidesættelse af retten til forsvar. Under den administrati-
 litra c), i Rådets forordning (EF) ve procedure har der på intet tidspunkt været talt om
 nr. 40/94. muligheden for, at Multimedia skulle hæfte som solidarisk
 skyldner for tilbagebetalingen af den støtte, som Kommis-
 sionen anser for retsstridig og uforenelig med fællesmarke-
 det. Under de forskellige faser af proceduren har tvisten
 mellem Kommissionen og den italienske regering udeluk-
 kende vedrørt Friulia’s og Italtel’s erhvervelse af to aktiean-
 dele fra Multimedia. Der er hverken under proceduren eller
 i nogen af de retsakter, som er offentliggjort i Gazzetta
 Ufficiale, været tale om, at Multimedia skulle hæfte solida-
 Sag anlagt den 6. september 1999 af Sim 2 Multimedia spa risk for det beløb, som firmaet Seleco skulle tilbagebetale.
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Sagsøgeren har på intet tidspunkt fået lejlighed til på dette
 punkt at redegøre for sin opfattelse af realiteten.
 (Sag T-195/99)
 — Tilsidesættelse af traktatens artikel 87 og 88, da Kommis-
 (1999/C 333/67) sionen ikke har godtgjort, at de virksomhedsgrene, som
 blev udskilt fra Seleco og overdraget til Multimedia, fik
 tildelt statsstøtte. Enten har sagsøgeren faktisk modtaget
 (Processprog: italiensk) støtte — og i så fald er det uforståeligt, at Seleco pålægges
 at tilbagebetale den støtte, sagsøgeren har modtaget
 — eller sagsøgeren har ikke fået tildelt nogen uberettigede
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der fordele, og i så fald er det uforståeligt, at denne skal
 den 6. september 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De godtgøre det, som Seleco ikke kan tilbagebetale. Hvis det
 Europæiske Fællesskaber af Sim 2 Multimedia spa ved advokat sagsøgende selskab havde fået lejlighed hertil, kunne det
 Allessio Vianello, Venedig, og med valgt adresse i Luxembourg nemlig have bevist, at det har betalt en rimelig pris for de
 hos advokatfirmaet Elvinger, Hoss & Prussen, 15, Côte d’Eich. virksomhedsgrene, der er udskilt fra Seleco, eftersom denne
 pris svarede til den vurdering, som var foretaget af en
 sagkyndig, der var udpeget af den kompetente ret.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Annullation af
 artikel 2, stk. 1, i den del af den anfægtede beslutning, hvorved
 Kommissionen har fastslået, at Italien skal vedtage de nødven-
 dige foranstaltninger til subsidiært at kræve den del af støtten — Manglende kompetence, da det ikke tilkommer Kommis-
 tilbage fra Multimedia, som det ikke har været muligt at opnå sionen at regulere problemet vedrørende overdragelighe-
 hos Seleco, samt at Kommissionen tilpligtes at betale sagens den i civilretlige forhold mellem selskaber, men dette
 omkostninger, herunder advokathonorar. spørgsmål henhører under national ret.
 ---pagebreak--- 20.11.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 333/29
 — Magtfordrejning, da det i givet fald tilkommer Domstolen — Rådet kendes ansvarligt for skade og tab forvoldt ved, at
 under et traktatbrudssøgsmål at fastslå, om de af en Rådet ikke fremsatte indvendinger mod den TAC for
 medlemsstat trufne foranstaltninger kan afhjælpe de over- hellefisk på 27 000 tons, som blev fastsat af NAFO for
 trædelser, som er begået under en procedure vedrørende 1995.
 støtte.
 — Radet og Kommissionen kendes ansvarlige for skade og
 Endelig påberåber sagsøgeren sig, at begrundelsespligten er tab forårsaget af tiltrædelsen og undertegnelsen af den
 tilsidesat. bilaterale aftale mellem EF og Canada samt af udstedelsen
 af forordning (EF) nr. 1761/95.
 — Rådet og Kommissionen kendes ansvarlige for skade og
 tab forvoldt ved udstedelsen af alle eller visse af de
 retsakter, som er omtalt ovenfor.
 — Kommissionen og Rådet tilpligtes at erstatte sagsøgernes
 Sag anlagt den 2. september 1999 af Area Cova SA m.fl. tab som følge af de retsakter, der er udstedt af disse to
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og institutioner.
 Rådet for Den Europæiske Union
 — Kommissionen og Rådet kendes ansvarlige på objektivt
 (Sag T-196/99) grundlag, selv om de ikke har handlet culpøst eller har
 udstedt retsstridige retsakter, og de tilpligtes at erstatte
 sagsøgerne skader og tab.
 (1999/C 333/68)
 — Der træffes bestemmelse om erstatningen vedrørende det
 tab, som sagsøgerne led i 1995, idet dette beløb i samklang
 (Processprog: spansk) med de kriterier, der er angivet i stævningen, mindst skal
 udgøre mellem 23 836 750 EUR og 50 393 979 EUR.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 2. september 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De — Sagens parter tilpligtes i fællesskab, og med forbehold
 Europæiske Fællesskaber og Rådet for Den Europæiske Union for senere domstolsprøvelse og godkendelse, at fastsætte
 af Area Cova, SA (Vigo, Pontevedra, Spanien), Armadora José erstatningen for det tab, som sagsøgerne har lidt i perioden
 Pereira, SA (Vigo, Pontevedra, Spanien), Armadores Pesqueros efter 1995.
 de Aldán, SA (Vigo, Pontevedra, Spanien), Centropesca, SA
 (Vigo, Pontevedra, Spanien), Chymar, SA (Vigo, Pontevedra,
 Spanien), Eloymar, SA (Estribela, Pontevedra, Spanien), Exfau- — Det træffes bestemmelse om størrelsen af den erstatning,
 mar, SA (Bueu, Pontevedra, Spanien), Farpespan, SL (Moaña, som vedrører sagsøgernes ikke-økonomiske skade, idet
 Pontevedra, Spanien), Freiremar, SA (Vigo, Pontevedra, Spani- disse beløb efter deres opfattelse udgør 25 000 EUR pr.
 en), Hermanos Gandón, SA (Cangas, Pontevedra, Spanien), båd, der er berørt af sagen.
 Heroya, SA (Vigo, Pontevedra, Spanien), Hio Pesca, SA (Vigo,
 Pontevedra, Spanien), José Pereira e Hijos, SA (Vigo, Ponteve- — Rådet eller Kommissionen, eller begge, tilpligtes at afholde
 dra, Spanien), Juana Oya Pérez (Marı́n, Pontevedra, Spanien), samtlige omkostninger, som sagsøgerne har haft i forbin-
 Manuel Nores González (Marı́n, Pontevedra, Spanien), Moradi- delse med søgsmålet.
 ña, SA (Cangas, Pontevedra, Spanien), Navales Cerdeiras, SA
 (Camariñas, La Coruña, Spanien), Nugago Pesca, SA (Bueu,
 Pontevedra, Spanien), Pesquera Austral, SA (Vigo, Pontevedra,
 Spanien), Pescaberbés, SA (Vigo, Pontevedra, Spanien), Pesqu- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 era Cı́es, SA (Vigo, Pontevedra, Spanien), Pesca Herculina,
 SA (Vigo, Pontevedra, Spanien), Pesquera Inter, SA (Cangas,
 Pontevedra, Spanien), Pesquerı́as Marinenses, SA (Marı́n, Ponte- De sagsøgende selskaber ønsker erstatning for deres tab som
 vedra, Spanien), Pesquerı́as Tara, SA (Cangas, Pontevedra, følge af de ulovligheder og forsømmelser, Kommissionen og
 Spanien), Pesquera Vaqueiro, SA (Vigo, Pontevedra, Spanien), Rådet efter deres opfattelse har gjort sig skyldig under det
 og Sotelo Dios, SA (Vigo, Pontevedra, Spanien), ved advokat forløb, der er blevet benævnt »hellefisk-krisen«. Nærmere
 Antonio Creus Carreras, Barcelona, samt advokaterne Eva bestemt har de påberåbt sig følgende tre forhold, som udløser
 Contreras Ynzenga og Albert Agustinoy Guilayn, Madrid, de sagsøgte institutioners erstatningsansvar uden for kontrakt-
 advokatfirmaet Bufete Cuatrecasas, Avenue d’Auderghem, 78, forhold:
 Bruxelles.
 — De forhandlinger, som Kommissionen førte under NAFO-
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande: mødet i september 1994 og som førte til fastsættelsen af
 NAFO-reglerne om fiskeri af hellefisk og til fastsættelsen af
 en TAC for denne art for 1995.
 — Kommissionen kendes ansvarlig for den skade og de tab,
 der er forvoldt som følge af Kommissionens holdning
 under forhandlingerne om NAFO-konventionen, der førte — Den adfærd, der blev udvist af Rådet, som ikke fremsatte
 til fastsættelsen af en TAC (samlet tilladt fangstmængde) indvendinger mod forslaget om en TAC for hellefisk på
 for hellefisk for 1995. 27 000 tons.


text:
C 150/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19.5.2001
 — Retten besluttede at træffe afgørelse om sagens formalitet Sag anlagt den 30. marts 2001 af Kommissionen for De
 uden at tage stilling til alle de faktiske og retlige elementer Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 i sagen.
 (Sag C-143/01)
 — Retten har tilsidesat sagsøgerens søgsmålsret ved ikke at
 tage hensyn til partens mulighed for at have tilstrækkeligt
 kendskab til de faktiske omstændigheder i sagen, som (2001/C 150/34)
 ikke var tilgængelige før den 10.5.1995 på grund af
 objektive omstændigheder og Kommissionens adfærd.
 Set ud fra en anden synsvinkel forkortes forældelses- Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 30. marts
 fristen, som ellers er ufravigelig, utilbørligt. 2001 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ved Miguel Dı́az-Llanos La
 Roche og Carlos Gómez de la Cruz Talegón og med valgt
 adresse i Luxembourg hos C. Gómez de la Cruz, Wagnercen-
 tret, C2/254, Kirchberg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Sag anlagt den 28. marts 2001 af Kommissionen for De — Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik forpligtelser i henhold til artikel 12 i Rådets sjette
 direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 (1), idet det ved
 overdragelser og erhvervelser inden for Fællesskabet
 (Sag C-142/01) samt ved indførsel af flaskegas anvender en reduceret
 momssats.
 (2001/C 150/33)
 — Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 28. marts ninger.
 2001 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria Patakia og
 Antonio Aresu som befuldmægtigede.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Kommissionen er ikke enig i de argumenter, der er fremført af
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik ikke har overholdt de spanske myndigheder, og hvorefter butangas er et brændstof
 de forpligtelser, der påhviler den i henhold til Rådets på linje med naturgas og derfor bør være undergivet den
 direktiv 92/51/EØF (1) af 18. juni 1992 om anden gene- samme beskatning. Sjette momsdirektivs artikel 12, stk. 3,
 relle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til litra b), udgør nemlig en undtagelse, og den kan derfor ikke
 supplering af direktiv 89/48/EØF (2), idet den opretholder anvendes analogt.
 artikel 12, nr. 1, i lov nr. 81 af 8. marts 1991, som gør
 anerkendelse af eksamensbeviset som skilærer betinget af
 gensidighed. Ifølge Kommissionen savner det af de spanske myndigheder
 anførte argument, hvorefter levering af butangas, i tilfælde
 hvor denne sker med henblik på anvendelse som brændstof af
 — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- økonomisk dårligere stillede sociale lag, kan anses for at være
 ninger. omfattet af de i bilag H omhandlede »kulturelle og sociale
 ydelser«, der henvises til i artikel 12, stk. 3, litra a), og hvorpå
 der kan anvendes en reduceret momssats, imidlertid hjemmel.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter I punkt 14 i direktivets bilag H er det anført, at levering af
 sådanne goder og tjenesteydelser skal ske fra »velgørende
 organisationer, der af medlemsstaterne er anerkendt som
 Artikel 12, nr. 1, i lov nr. 81/91 er uforenelig med direktiv sådanne, og som arbejder med sigte på velfærd og social
 92/51/EØF, da den opstiller en betingelse om gensidighed for sikring«.
 at opnå anerkendelse af et eksamensbevis som skilærer, der er
 opnået i en anden medlemsstat, og derved føjer en betingelse
 til direktivet, som ikke er fastsat heri.
 (1) om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsæt-
 ningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet bereg-
 (1) EFT L 209 af 24.7.1992, s. 25. ningsgrundlag, EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1.
 (2) EFT L 19 af 24.1.1989, s. 16.


text:
23.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 344/69
 Sag anlagt den 3. september 2013 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-81/13)
 2013/C 344/127
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat F. Frabetti)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen om ikke at opføre sagsøgeren på listen over forfremmede tjenestemænd i forfremmelsesåret 2012.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelsen, som blev offentliggjort i Meddelelser fra Administrationen nr. 27/2012 af 26. oktober 2012, om ikke at opføre sagsøgeren på listen over de tjenestemænd, der blev forfremmet i forfremmelsesåret 2012.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
16.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 184/8
 Domstolens kendelse (Første Afdeling) af 3. april 2014 — Katalin Sebestyén mod Zsolt Csaba Kővári, OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt og Raiffeisen Bank Zrt (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Szombathelyi Törvényszék — Ungarn)
 (Sag C-342/13) (1)
 ((Forbrugerbeskyttelse - direktiv 93/13/EØF - aftale om et lån med pant i fast ejendom indgået med en bank - kontraktvilkår, hvorefter en voldgiftsret har enekompetence - oplysninger om voldgiftsproceduren meddelt af banken ved indgåelsen af aftalen - urimelige kontraktvilkår - bedømmelseskriterier))
 2014/C 184/11
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Szombathelyi Törvényszék
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Katalin Sebestyén
 Sagsøgte: Zsolt Csaba Kővári, OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt og Raiffeisen Bank Zrt
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Szombathelyi Törvényszék — fortolkning af artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT L 95, s. 29) — privatperson, der med en bank har indgået en aftale om lån med pant i fast ejendom, der indeholder et kontraktvilkår, hvorefter en voldgiftsret har enekompetence — national lovgivning, der ikke indeholder bestemmelser om appel af voldgiftsafgørelser — banken forklaret voldgiftsproceduren ved indgåelsen af aftalen.
 Konklusion
 Artikel 3, stk. 1 og 3, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, og punkt 1, litra q), i bilaget til dette direktiv skal fortolkes således, at det tilkommer den pågældende nationale ret af afgøre, om et vilkår i en aftale om et lån med pant i fast ejendom, der er indgået mellem en bank og en forbruger, hvorefter en fast voldgiftsret — hvis afgørelser ifølge national ret ikke kan appelleres — tillægges enekompetence til at træffe afgørelse i enhver tvist, der opstår i forbindelse med en sådan aftale, under hensyn til alle de omstændigheder, der forelå på tidspunktet for aftalens indgåelse, skal anses for urimeligt i henhold til disse bestemmelser. I forbindelse med denne bedømmelse skal den nationale ret bl.a.:
 —
 Undersøge, om det pågældende vilkår har haft til formål eller til virkning at ophæve eller indskrænke forbrugerens adgang til at anlægge søgsmål eller iværksætte appel.
 —
 Tage hensyn til, at den omstændighed, at forbrugeren inden aftalens indgåelse var blevet oplyst om de generelle forskelle mellem en voldgiftsprocedure og en almindelig domstolsprøvelse, ikke i sig selv udelukker, at vilkåret kan være urimeligt.
 I bekræftende fald tilkommer det den pågældende ret at drage alle de konsekvenser, der følger heraf efter national lovgivning, for at sikre, at forbrugeren ikke er bundet af nævnte vilkår.
 (1) EUT C 336 af 16.11.2013.


text:
6.6.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 13. marts 2009 — Bundesrepublik Deutschland mod D, Procesdeltagere: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht og Der Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten beim Bundesamt für Migration und Flüchtlinge
 (Sag C-101/09)
 2009/C 129/11
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesverwaltungsgericht
 Parter i hovedsagen
 Appellant: Forbundsrepublikken Tyskland
 Indstævnt: D
 Procesdeltagere: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht og Der Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten beim Bundesamt für Migration und Flüchtlinge
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Foreligger der en alvorlig ikke-politisk forbrydelse eller en handling, der er i strid med De Forenede Nationers mål og grundsætninger som omhandlet i artikel 12, stk. 2, litra b) og c), i Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004, om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse (1), når udlændingen i en længere årrække har deltaget som kæmper og funktionær — i en overgang også som medlem af ledelsesorganet — i en organisation (her PKK), der med sin bevæbnede kamp mod staten (her Tyrkiet) stadig anvender terrormetoder og er opført på listen over personer, grupper og enheder i bilaget til Rådets fælles holdning om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme og anvender terrormetoder, og udlændingen således aktivt har støttet denne organisations væbnede kamp i førnævnte stillinger?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Kan en udlænding kun udelukkes fra at blive anerkendt som flygtning efter artikel 12, stk. 2, litra b) og c), i direktiv 2004/83/EF, hvis vedkommende fortsat udgør en fare?
 3)
 Såfremt det andet spørgsmål besvares benægtende: Kan en udlænding kun udelukkes fra at blive anerkendt som flygtning efter artikel 12, stk. 2, litra b) og c), i direktiv 2004/83/EF på grundlag af en konkret proportionalitetsvurdering?
 4)
 Såfremt det tredje spørgsmål besvares bekræftende:
 a)
 Skal der ved vurderingen af proportionaliteten tages hensyn til, at udlændingen er beskyttet mod udvisning i henhold til artikel 3 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder af 4. november 1950 eller i henhold til nationale bestemmelser?
 b)
 Er en udelukkelse kun uforholdsmæssig i undtagelsestilfælde, hvor særlige omstændigheder gør sig gældende?
 5)
 Er det foreneligt med direktivet i den forstand, hvori begrebet er anvendt i artikel 3 i direktiv 2004/83/EF, at udlændingen anerkendes som asylberettiget efter en national forfatnings bestemmelser, skønt der foreligger en udelukkelsesgrund i henhold til direktivets artikel 12, stk. 2, og trods tilbagekaldelse af flygtningestatus i henhold til direktivets artikel 14, stk. 3?
 (1) EUT L 304, s. 12.


text:
7.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/4
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 11. december 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-293/07) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 79/409/EØF og 92/43/EØF - beskyttelse af vilde fugle - særligt beskyttede områder - utilstrækkelige beskyttelsesforanstaltninger)
 (2009/C 32/06)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Konstantinidis, D. Recchia og M. Patakia, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik (ved E. Skandalou, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 4, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (EFT L 103, s. 1), sammenholdt med artikel 4, stk. 4 i direktivet, som ændret ved artikel 6, stk. 2-4, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (EFT L 206, s. 7) — ingen beskyttelse af særligt beskyttede områder (SBO'er) — aktiviteter, der kan skade SBO'ernes integritet, og som kan have negative indvirkninger på SBO'ernes beskyttelsesformål og de arter, for hvilke disse områder er blevet udpeget
 Konklusion
 1)
 Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle, sammenholdt med direktivets artikel 4, stk. 4, første punktum, som ændret ved artikel 6, stk. 2, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, idet den ikke har vedtaget alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at indføre og iværksætte en sammenhængende, særlig og fuldstændig retlig ordning til sikring af en bæredygtig forvaltning og en effektiv beskyttelse af områder, der er udpeget som særligt beskyttede, henset til formålet med direktivets bestemmelser.
 2)
 I øvrigt frifindes Den Hellenske Republik.
 3)
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 182 af 4.8.2007.


text:
21.4.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 118/29
 Slettelse af sag C-220/00 (1) Slettelse af sag C-248/00 (1)
 (2001/C 118/76) (2001/C 118/79)
 Ved kendelse af 14. december 2000 har præsidenten for De Ved kendelse af 15. januar 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-220/00, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-248/00,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Portugisiske Republik, skal slettes af registeret. Franske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 233 af 12.8.2000. (1) EFT C 233 af 12.8.2000.
 Slettelse af sag C-275/99 (1) Slettelse af sag C-411/99 (1)
 (2001/C 118/77) (2001/C 118/80)
 Ved kendelse af 19. december 2000 har præsidenten for De Ved kendelse af 16. januar 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-275/99, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-411/99,
 Société Adidas Sarragan France mod Directeur des services Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republik-
 fiscaux du Bas-Rhin (anmodning om præjudiciel afgørelse fra ken Østrig, skal slettes af registeret.
 Tribunal administratif de Strasbourg), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 366 af 18.12.1999.
 (1) EFT C 281 af 2.10.1999.
 Slettelse af sag C-236/00 (1) Slettelse af sag C-54/00 (1)
 (2001/C 118/78) (2001/C 118/81)
 Ved kendelse af 9. januar 2001 har præsidenten for De Ved kendelse af 16. januar 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-236/00, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-54/00,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storher- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 tugdømmet Luxembourg, skal slettes af registeret. Italienske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 233 af 12.8.2000. (1) EFT C 211 af 22.7.2000.


text:
8.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 439/24
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale ordinario di Cagliari (Italien) den 2. oktober 2014 — straffesag mod Claudia Concu og Isabella Melis
 (Sag C-457/14)
 (2014/C 439/32)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale ordinario di Cagliari
 Parter i hovedsagen
 Claudia Concu og Isabella Melis
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 49 TEUF ff. og artikel 56 TEUF ff. samt principperne i EU-Domstolens dom af 16. februar 2012 [i de forenede sager C-72/10 og C-77/10] fortolkes således, at de er til hinder for, at der udbydes koncessioner med en kortere varighed end de tidligere udstedte koncessioner, såfremt det omhandlede udbud er blevet afholdt for at afhjælpe konsekvenserne af, at en række erhvervsdrivende ulovligt er blevet udelukket fra udbudsrunderne?
 2)
 Skal artikel 49 TEUF ff. og artikel 56 TEUF ff. samt principperne i EU-Domstolens nævnte dom af 16. februar 2012 [i de forenede sager C-72/10 og C-77/10] fortolkes således, at de er til hinder for, at behovet for omorganisering af systemet, således at udløbstidspunktet for alle koncessioner synkroniseres, kan begrunde, at koncessionerne i udbud har en kortere varighed end de tidligere tildelte koncessioner?


text:
28.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 234/33
 Rettens dom af 8. juli 2010 — Trautwein mod KHIM
 (Gengivelse af en hest)
 (Sag T-386/08) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om registrering af et figurmærke, der gengiver en hest, som EF-varemærke - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2010/C 234/57
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Nadine Trautwein Rolf Trautwein GbR, Research and Development (Leopoldshöhe, Tyskland) (ved avocats C. Czychowski, A. Nordemann og A. Dustmann)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved S. Schäffner, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 7. juli 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1730/2007-1) vedrørende en ansøgning om registrering af et figurmærke, der gengiver en hest, som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Nadine Trautwein Rolf Trautwein GbR, Research and Development betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 313 af 6.12.2008.


text:
12.8.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 190/37
 Sag anlagt den 3. juli 2006 — Van Neyghem mod Kommissionen
 (Sag F-73/06)
 (2006/C 190/70)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kris Van Neyghem (Vissenaken, Belgien) (ved avocats S. Rodrigues, A. Jaume og C. Bernard-Glanz)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelsen fra EPSO's direktør af 1. juni 2005 om ikke at give sagsøgeren adgang til den mundtlige prøve i udvælgelsesprøve EPSO/A/19/04.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en symbolsk erstatning på 1 EUR for det lidte ikke-økonomiske tab.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et efter Rettens skøn fastsat beløb i erstatning for det økonomiske tab, som består i, at sagsøgeren har mistet muligheden for at blive udnævnt til en højere lønklasse.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet først anført, at begrundelsespligten og ligebehandlingsprincippet er tilsidesat, idet hverken den anfægtede afgørelse eller administrationens svar på sagsøgerens klage har gjort det muligt for ham at forstå den karakter, han blev tildelt ved rettelsen af den skriftlige prøve og endnu mindre det skøn, der blev foretaget med hensyn til hans præstationer.
 Sagsøgeren har desuden anført, at princippet om god forvaltningsskik er tilsidesat, for så vidt som bedømmelsesformularen for hans skriftlige prøve er for upræcis og generel, og kopierne af denne prøve ikke indeholder nogen rettelser.