text:
C 289/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23.11.2002
 beregningen af sagsøgernes dumpingmargen. Ved brugen af Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 denne teknik bliver de transaktioner, som sagsøgerne har
 foretaget til en højere pris end gennemsnitsprisen, bragt ned
 til en pris, der svarer til gennemsnitsprisen. Ifølge sagsøgerne Sagsøgeren er en sammenslutning af mere end 230 multinatio-
 benyttede Kommissionen ikke metoden med sammenligning nale selskaber, der tilsammen har investeret flere hundrede
 mellem gennemsnit og transaktioner korrekt som følge af millioner EUR i etableringen af koordinationscentre i Belgien.
 brugen af »nulstillingsteknikken«. Sagsøgerne har gjort gælden- Investeringen blev foretaget på grundlag af lovgivningen fra
 de, at formålet med metoden med sammenligning mellem begyndelsen af 1980’erne, der tillod etablering af koordina-
 gennemsnit og transaktioner er at sikre en fair sammenligning tionscentre for multinationale selskaber. Sagsøgeren har forkla-
 og ikke at give højere dumpingmargener. ret, at Kommissionen ved to forskellige lejligheder i 1984 og
 1987 fandt, at denne lovgivning ikke var omfattet af fælles-
 skabsbestemmelserne om statsstøtte og at sagsøgeren, der blev
 opmuntret af disse vurderinger, investerede i koordinations-
 ( 1) Kommissionens forordning (EF) nr. 2479/2001 af 17.12.2001
 centre i Belgien, og sagsøgeren har i løbet af de sidste 15 år
 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af
 compactdiske til indspilning med oprindelse i Taiwan (EFT L 334,
 udvidet sin tilstedeværelse væsentligt i Belgien.
 s. 8).
 ( 2) Rådets forordning (EF) nr. 1050/2002 af 13.6.2002 om indførelse
 af en endelig antidumpingtold på importen af compactdiske til
 Sagsøgeren har anført, at Kommissionens beslutning om at
 indspilning med oprindelse i Taiwan og om endelig opkrævning
 indlede proceduren i artikel 88, stk. 2, EF i relation til
 af den midlertidige told (EFT L 160, s. 2). den belgiske lovgivning (den anfægtede beslutning), uventet,
 ( 3) Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22.12.1995 om beskyttelse vilkårligt og uden en passende begrundelse nykvalificerer
 mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det lovgivningen som støtte som omhandlet i artikel 87, stk. 1, EF
 Europæiske Fællesskab (EFT L 56, s. 1). og når frem til foreløbige, negative konklusioner for så
 vidt angår dens forenelighed med fællesmarkedet, hvorved
 Kommissionen »med et slag« fjerner retssikkerheden og tilside-
 sætter de belgiske koordinationscentres berettigede forvent-
 ninger.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionens beslutning
 er ulovlig, idet den er i strid med artikel 1, litra b), nr. v), i
 forordning nr. 659/1999, og ikke i øvrigt er hjemlet i
 Sag anlagt den 12. september 2002 af Forum 187 asbl fællesskabsretten. Kommissionens alternative hjemmel for
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber dens beslutning om, at den er berettiget til at omgøre en
 beslutning, der blev truffet 15 år tidligere (enten i henhold til
 artikel 1, litra b), nr. v), eller i henhold til almindelige
 (Sag T-276/02) forvaltningsretlige principper) har heller ikke hjemmel i fælles-
 skabsretten, hvorfor den skal annulleres. Denne alternative
 hjemmel for Kommissionens beslutning tilsidesætter navnlig
 (2002/C 289/52)
 retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den
 berettigede forventning. Sagsøgeren finder derfor, navnlig når
 (Processprog: engelsk) henses til den nye hjemmel, med hvilken beslutningen angiver
 at være blevet truffet, og den betydelige økonomiske interesse,
 der er involveret, ikke, at beslutningen opfylder begrundelses-
 kravet i artikel 253 EF, hvorfor den skal annulleres.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 12. september 2002 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Forum 187 asbl, Bruxelles
 (Belgien), ved barrister Alastair Sutton og barrister James
 Killick.
 Sag anlagt den 10. september 2002 af Dyson Limited
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: (Varemærker og Design)
 (Sag T-278/02)
 — Kommissionens meddelelse af dens beslutning om at
 indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2,
 som offentliggjort i EFT C 147, s. 2, den 20. juni 2002, (2002/C 289/53)
 annulleres.
 (Processprog: engelsk)
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 — Retten iværksætter i øvrigt de andre eller yderligere Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 foranstaltninger, den måtte finde nødvendige. den 10. september 2002 anlagt sag mod Kontoret for
 ---pagebreak--- 23.11.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 289/29
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af De Europæiske Fællesskaber af J.J. Pikaart m.fl. ved advocaten
 Dyson Limited, Malmesbury, Wilshire (Det Forenede Kongeri- M.J. van Dam og R.D. Ouwerling.
 ge), ved lawyers D. Barron, C. Jones og C. Loweth.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers beslut-
 — Afgørelse truffet den 2. juli 2002 af Første Appelkammer ning af 16. juli 2002, referencenummer E1/L 02157
 ved Harmoniseringskontoret i sag R 655/2001-1 annul- D(2002) 11796, annulleres.
 leres.
 2) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 — Sagen hjemvises til appelkammeret til videre behandling
 for så vidt angår de andre absolutte registreringshindrin-
 ger, der er anført af undersøgeren under henvisning til
 artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 7, stk. 3, i forordning
 nr. 40/94. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagsøgerens
 omkostninger. Sagsøgerne ejer skibet »Factotum«, der anvendes i indenlands-
 skibsfarten. I 1997 blev »Factotums« midt- og forskib udskiftet.
 Samtidig blev »Factotums« tonnage forøget ved en forlængelse
 af midt- og forskibet. Sagsøgerne genanvendte ikke det gamle
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter midt- og forskib. Den oprindelige plan om at omdanne disse
 dele til en skubbebåd blev ikke gennemført som følge af
 de eventuelle »gammelt-for-nyt-forpligtelser«, der følger af
 Det omhandlede EF-va- »Varebeskrivelse« som »en gen- forordning nr. 1101/89 (1).
 remærke: nemsigtig beholder eller et støv-
 opsamlingskammer, der udgør en
 del af en støvsugers ydre overfla- Den nederlandske fond pålagde imidlertid sagsøgerne en afgift
 de« — ansøgning nr. 522144 i medfør reglen om »gammelt-for-nyt« i forordning nr. 1101/
 89. Derved blev »Factotum« ifølge sagsøgerne anset som et
 Varer eller tjenesteydel- »Maskiner til rengøring, boning nybygget motorskib.
 ser: og vask af gulve og tæpper; støv-
 sugere; tæppevaskemaskiner; bo-
 nemaskiner; dele og tilbehør til Herefter forespurgte sagsøgerne Kommissionen om, hvordan
 alle disse varer« i klasse 7 i Nice-
 artikel 8 i forordning nr. 1101/89 skulle fortolkes i det
 arrangementet konkrete tilfælde. Sagsøgerne har med den foreliggende sag
 bestridt den fortolkning, Kommissionen har givet.
 Den for appelkammeret Undersøgerens afslag på registre-
 påklagede afgørelse: ring
 Søgsmålsgrunde: Fejlagtig fortolkning af artikel 7, Sagsøgerne har anført, at der i tilfældet med ombygningen af
 »Factotum« ikke var tale om et nybygget skib og heller ikke
 stk. 1, litra a), i forordning nr. 40/
 om et af de andre tilfælde, der er nævnt i artikel 8 i forordning
 94
 nr. 1101/89. Ifølge sagsøgerne medfører udskiftningen af
 »Factotums« midt- og forskib kun en forøgelse af indenlands-
 skibsfartens totale kapacitet, for så vidt som forlængelsen af
 »Factotum« indvirker på denne kapacitet. Med andre ord skal
 de forpligtelser, der er knyttet til »gammelt-for-nyt«, begrænses
 til den forøgede tonnage.
 Sag anlagt den 15. september 2002 af J.J. Pikaart m.fl. mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Endvidere har sagsøgerne gjort gældende, at dersom det gamle
 midt- og forskib blev ombygget til en skubbebåd, ville der ikke
 være grund til at pålægge »Factotums« motorskibstonnage
 (Sag T-280/02) forpligtelserne med hensyn til »gammelt-for-nyt«. Ifølge sagsø-
 gerne vedrører denne forøgelse tonnagen for skubbebåde, for
 (2002/C 289/54) hvilke forpligtelserne med hensyn til »gammelt-for-nyt« er
 mindre strenge end for motorskibstonnage.
 (Processprog: nederlandsk)
 (1 ) Rådets forordning (EØF) nr. 1101/89 af 27.4.1989 om strukturel
 sanering inden for indlandsskibsfarten (EFT L 116, s. 25).
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 15. september 2002 anlagt sag mod Kommissionen for


text:
1.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 279/7
 Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 14. april 2016 — John Dalli mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-394/15 P) (1)
 ((Appel - undersøgelsesrapport fra OLAF angående et medlem af Europa-Kommissionen - påstået mundtlig afgørelse truffet af formanden for Kommissionen om at bringe den berørte kommissærs hverv til ophør - annullations- og erstatningssøgsmål))
 (2016/C 279/10)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: John Dalli (ved avocats L. Levi og S. Rodrigues)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved J. Baquero Cruz, B. Smulders og J.-P. Keppenne, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 John Dalli betaler appelsagens omkostninger.
 (1) EUT C 311 af 21.9.2015.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
15.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/20
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 10. juli 2014 — Apple, Inc. mod Deutsches Patent- und Markenamt (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundespatentgericht — Tyskland)
 (Sag C-421/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - varemærker - direktiv 2008/95/EF - artikel 2 og 3 - tegn, der kan udgøre et varemærke - fornødent særpræg - gengivelse ved en afbildning af indretningen af en ledende forretning (»flagship store«) - registrering som varemærke for »tjenesteydelser« vedrørende varer, der udbydes til salg i en sådan forretning))
 2014/C 315/30
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundespatentgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Apple, Inc.
 Sagsøgt: Deutsches Patent- und Markenamt
 Konklusion
 Artikel 2 og 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at en gengivelse af indretningen af et salgssted for varer ved en enkel afbildning uden oplysning om størrelse eller proportioner kan registreres som varemærke for tjenesteydelser, der består i ydelser, der vedrører disse varer, men som ikke indgår som en integrerende del af salget af disse, på betingelse af, at gengivelsen er egnet til at adskille registreringsansøgningens ophavsmands tjenesteydelser fra andre virksomheders, og at ingen af de registreringshindringer, der er anført i nævnte direktiv, er til hinder herfor.
 (1) EUT C 313 af 26.10.2013.


text:
26.5.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 117/37
 Sag anlagt den 21. marts 2007 — Potoms og Scillia mod Parlamentet
 (Sag F-26/07)
 (2007/C 117/58)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Gerrit Potoms (Malines, Belgien) og Mario Scillia (Bruxelles, Belgien) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgernes påstande
 —
 Det fastslås, at artikel 5 og 12 i vedtægtens bilag XIII er ulovlige.
 —
 De individuelle afgørelser, hvorved sagsøgerne udnævnes til en stilling som fuldmægtig, annulleres, for så vidt som sagsøgernes indplacering herved fastsættes i medfør af artikel 5, stk. 2, i vedtægtens bilag XIII.
 —
 Det fastslås, at gennemførelsesforanstaltningerne vedrørende tildeling af fortjenestes- og forfremmelsespoints er ugyldige, idet det deri foreskrives, at fortjenestes- og forfremmelsespoints bortfalder ved overgang fra en ansættelsesgruppe til en anden.
 —
 De individuelle afgørelser om at slette de fortjenestes- og forfremmelsespoints, som sagsøgerne har optjent i deres tidligere kategori, annulleres.
 —
 De individuelle afgørelser om at anvende en multiplikationsfaktor, der er mindre end én, med henblik på at fastsætte sagsøgernes løn, annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har fremført anbringender, der er meget lig dem, der er fremsat i sag F-31/06 (1).
 (1) EUT C 131 af 3.6.2006, s. 50.


text:
12.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/18
 Rettens dom af 2. februar 2011 — Oyster Cosmetics mod KHIM — Kadabell (Oyster cosmetics)
 (Sag T-437/09) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsesprocedure - ansøgning om EF-figurmærket Oyster cosmetics - ældre EF-figurmærke Kadus oystra AUTO STOP PROTECTION - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2011/C 80/34
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Oyster Cosmetics SpA (Castiglione delle Stiviere, Italien) (ved advokaterne A. Perani og P. Pozzi)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Kadabell GmbH & Co. KG (Darmstadt, Tyskland) (ved advokat K. Sandberg)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 5. august 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1367/2008-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Kadabell GmbH & Co. KG og Oyster Cosmetics SpA.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Oyster Cosmetics SpA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 11 af 16.1.2010.


text:
15.9.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 259/11
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS B. O’Connor og advokaterne I. Vigliotti og P. Crocetta, og med
 valgt adresse i Luxembourg, støttet af Comité européen des
 den 30. maj 2001 fabricants de sucre, Bruxelles, ved avocat B. Garcia Porras, og
 med valgt adresse i Luxembourg, mod Rådet for Den Europæi-
 i sag T-348/00, Artin Barth mod Kommissionen for De ske Union (befuldmægtigede: I. Diez Parra og J.-P. Hix),
 Europæiske Fællesskaber (1) støttet af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtiget: P. Ziotti), hvori der er nedlagt påstand dels
 (Tjenestemænd — husstandstillæg — tilbagesøgning af om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 1580/96 af
 fejlagtigt udbetalte beløb) 30. juli 1996 om fastsættelse for produktionsåret 1996/97 af
 de afledte interventionspriser for hvidt sukker, interventions-
 (2001/C 259/17) prisen for råsukker, minimumspriserne for A-sukkerroer og B-
 sukkerroer, samt refusionsbeløbet til udligning af lageromkost-
 ninger (EFT L 206, s. 9), dels om, at det fastslås, at Rådets
 (Processprog: nederlandsk) forordning (EØF) nr. 1785/81 af 30 juni 1981 om den fælles
 markedsordning for sukker (EFT L 177, s. 4) — som ændret
 I sag T-348/00, Artin Barth, tidligere tjenestemand ved Kom- ved Rådet forordning (EF) nr. 1101/95 af 24. april 1995 (EFT
 missionen for De Europæiske Fællesskaber, Lenzkirch (Tysk- L 110, s. 1) — er uanvendelig, samt påstand om erstatning af
 land), ved advokaterne E.J.H. Moons og J. Vercammen, og med det tab, som sagsøgerne hævder at have lidt, har Retten
 valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De (Første Afdeling), sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf, og
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Currall og dommerne M. Vilaras og N.J. Forwood, justitssekretær: H. Jung,
 W. Wils), angående en påstand om annullation af Kommissio- den 11. maj 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 nens beslutning af 17. august 2000 om fra den 1. oktober således:
 1998 at suspendere det hidtil til sagsøgeren udbetalte
 husstandstillæg og at tilbagesøge dette for perioden fra den 1) Sagen afvises for så vidt angår påstanden om annullation af
 1. oktober 1998 til den 29. februar 2000, har Retten, sat artikel 1, litra f), i forordning nr. 1580/96.
 af dommer M. Vilaras; justitssekretær: ekspeditionssekretær
 B. Pastor, den 30. maj 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder 2) Sagen fastslås at savne ethvert retligt grundlag for så vidt angår
 således: påstanden om at tilpligte Rådet at betale det tab, som
 sagsøgerne hævder at være blevet påført på grund af vedtagelsen
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. og anvendelsen af forordning nr. 1580/96.
 2) Hver part bærer sine omkostninger. 3) Sagsøgerne betaler deres egne omkostninger in solidum samt de
 af Rådet afholdte omkostninger.
 (1) EFT C 45 af 10.2.2001. 4) Kommissionen og Comité européen des fabricants de sucre
 betaler deres egne omkostninger.
 (1) EFT C 54 af 22.2.1997.
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 11. maj 2001
 i sag T-178/96, Eridania SpA m.fl. mod Rådet for Den KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Europæiske Union (1)
 den 2. maj 2001
 (Sukker — prisordning — regionalisering — underskudsom-
 råder — klassificering af Italien — produktionsåret i sag T-208/00, Jeremias Augusto Barleycorn Mongolue
 1996/1997 — forordning nr. 1580/96 og nr. 1785/81 — og Marc Boixader Rivas mod Rådet for Den Europæiske
 annullationssøgsmål — åbenbart, at det skal afvises — Union og Europa-Parlamentet (1)
 erstatningssøgsmål, som savner ethvert retligt grundlag)
 (Tjenestemænd — annullationssøgsmål — adgangsbetingel-
 (2001/C 259/18)
 ser for en udvælgelsesprøve — spanske tekniske ingeniører
 — krav om en bestemt type universitetsuddannelse —
 (Processprog: italiensk) afvisning)
 I sag T-178/96, Eridania SpA, Genova (Italien), ISI — Industria (2001/C 259/19)
 Saccarifera Italiana Agroindustriale SpA, Padova (Italien),
 Sadam Zuccherifici Divisione della SECI — Società Esercizi
 Industriali SpA, Bologna (Italien), Sadam Castiglionese SpA, (Processprog: spansk)
 Bologna, Sadam Abruzzo SpA, Bologna, Zuccherificio del
 Molise SpA, Termoli (Italien), SFIR — Società Fondiaria I sag T-208/00, Jeremias Augusto Barleycorn Mongolue og
 Industriale Romagnola SpA, Cesena (Italien), alle ved solicitor Marc Boixader Rivas, Madrid, ved advokat D. López Garrido,
 ---pagebreak--- C 259/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.9.2001
 og med valgt adresse i Luxembourg, mod Rådet for Den KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 Europæiske Union (befuldmægtigede: F. Anton og G. Ramos FØRSTE INSTANS
 Ruano) og Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: M. Gómez
 Leal og F. de Wachter), hvori der er nedlagt påstand om den 8. maj 2001
 annullation af vejledningen for ansøgere til udvælgelsesprøven
 med henblik på oprettelse af reservelister over spansksprogede
 fuldmægtigede og spansksprogede assisterende fuldmægtige i sag T-95/01 R, Gérard Coget m.fl. mod Revisionsretten
 (EUR/A/159/2000 og PE/90/A), og meddelelsen herom, som for De Europæiske Fællesskaber
 blev offentliggjort i EFT C 162 A af 10. juni 2000, har
 Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, (Sag om foreløbige forholdsregler — tjenestemænd — intern
 A.W.H. Meij, og dommerne A. Potocki og J. Pirrung; justitsse- udvælgelsesprøve — formaliteten)
 kretær: H. Jung, den 2. maj 2001 afsagt kendelse, hvis
 konklusion lyder således:
 (2001/C 259/21)
 1) Sagen afvises.
 (Processprog: fransk)
 2) Hver part betaler sine omkostninger, herunder omkostningerne
 i sagen om foreløbige forholdsregler.
 I sag T-95/01 R, Gérard Coget, tjenestemand ved Revisionsret-
 ten for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Hettange-
 (1) EFT C 316 af 4.11.2000. Grande (Frankrig), Pierre Hugé, tjenestemand ved Revisionsret-
 ten for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Luxembourg,
 og Emmanuel Gabolde, tjenestemand ved Revisionsretten for
 De Europæiske Fællesskaber, ved advokat A. Soulier, og med
 valgt adresse i Luxembourg, mod Revisionsretten for De
 Europæiske Fællesskaber, angående en begæring om udsættelse
 af gennemførelsen af Revisionsrettens afgørelse af 22. februar
 2001 om besættelse med virkning fra den 1. juli 2001 af
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I stillingen som generalsekretær for Revisionsretten, har Rettens
 FØRSTE INSTANS præsident den 8. maj 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion
 lyder således:
 den 21. maj 2001
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler afvises.
 i sag T-52/01 R, Jürgen Schaefer mod Kommissionen for 2) Afgørelsen om sagen omkostninger udsættes.
 De Europæiske Fællesskaber
 (Sag om foreløbige forholdsregler — tjenestemænd — ændret
 placering — formaliteten — fumus boni juris — uopsætte-
 lighed)
 (2001/C 259/20) Sag anlagt den 12. juni 2001 af Rechtsanwalt Jörg Riede-
 mann som kurator for firmaet ZEMAG GmbH mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Processprog: spansk)
 (Sag T-133/01)
 I sag T-52/01 R, Jürgen Schaefer, tjenestemand ved Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, ved advokat J.R. Iturri- (2001/C 259/22)
 agagoitia Bassas, mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Currall og E. Gippini-Fourni-
 er), angående en begæring om dels udsættelse af gennemfø- (Processprog: tysk)
 relsen af Kommissionens afgørelse af 12. februar 2001 om
 placering af sagsøgeren i Bruxelles, dels udsættelse af enhver
 procedure, der er iværksat med henblik på at besætte den Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 stilling, der er blevet ledig som følge af denne ændrede den 12. juni 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 placering, har Rettens præsident den 21. maj 2001 afsagt Europæiske Fællesskaber af Rechtsanwalt Jörg Riedemann som
 kendelse, hvis konklusion lyder således: kurator for firmaet ZEMAG GmbH, Zeitz (Tyskland), ved
 Rechtsanwalt Ulrich Vahlhaus, som befuldmægtiget.
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Kommissionens
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. beslutning af 28. marts 2001 (beslutning K(2001) 1028) om
 den statsstøtte, som Tyskland har ydet til EFBE Verwaltungs
 GmbH & Co. Management KG (nu Lintra Beteiligungs Holding


text:
2 . 3 . 96 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 64/25
 dommene i sagerne T-64/92 og T-536/92, hvori Retten Slettelse af sag T-84/95 ( 1 )
 fastslog, at forordningerne om løntilpasninger var ulovlige, ( 96/C 64/49 )
 idet der efter den 3 . oktober 1990 blev fastsat en justerings
 koefficient for Tyskland på grundlag af leveomkostningsni (Processprog: fransk)
 veauet i Bonn . Trods dette anvendte Kommissionen forord
 ning ( EKSF, EF, Euratom ) nr . 3161/94, hvori den fastslåede Ved kendelse af 12 . januar 1996 har formanden for Første
 ulovlighed først blev rettet med virkning fra 1 . juli 1994 . Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 Endvidere gør sagsøgerne gældende, at ligebehandlingsprin Instans besluttet, at sag T-84/95 , René Bébin mod Kommis
 cippet er overtrådt, idet de ikke efter den 1 . oktober 1990 sionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af
 har haft en købekraft svarende til den købekraft, de øvrige registret.
 tjenestemænd og andre ansatte, der har overført en del af
 deres løn til Tyskland, har haft. (M EFT nr . C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 Endelig gør sagsøgerne gældende, at Kommissionen har
 undladt at sørge for, at der i overensstemmelse med
 vedtægten blev fastsat en justeringskoefficient for Tyskland
 på grundlag af leveomkostningsniveauet i landets hoved Slettelse af sag T-138/95 ( J )
 stad, Berlin, og Kommissionen har dermed tilsidesat den
 omsorgspligt, der har i forhold til sine tjenestemænd . 96/C 64/50 )
 "Kommissionen har heller ikke anlagt annullationssøgsmål
 til prøvelse af den omhandlede forordning, selv om den er (Processprog: tysk)
 åbenbart ulovlig. Kommissionen har dermed ikke levet op til
 sin opgave, nemlig at sikre, at fællesskabsretten overholdes, Ved kendelse af 16 . januar 1996 har formanden for Første
 og denne opgave er også en del af omsorgspligten, når Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 adressaterne for den ulovlige bestemmelse i afledt ret er Instans besluttet, at sag T-138/95 , Friedrich Engelking mod
 tjenestemænd og andre ansatte . Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registret.
 (!) EFT nr. C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 Slettelse af sag T-276/94 H
 ( 96/C 64/48 )
 (Processprog: fransk) Slettelse af sag T-2 13/95 R
 ( 96/C 64/51 )
 Ved kendelse af 23 . januar 1996 har formanden for Tredje
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første (Processprog: nederlandsk)
 Instans besluttet, at sag T-276/94, Adam Buick mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes
 Ved kendelse af 24 . januar 1996 har formanden for Første
 af registret.
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 (M EFT nr. L 304 af 29 . 10 . 1994 . Instans besluttet, at sag T-2 13/95 R, Stichting Certificatie
 Kraanverhuurbedrijfs mod Kommissionen for De Europæi
 ske Fællesskaber, skal slettes af registret.


text:
C 161/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2.6.2001
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 7. februar 2001
 den 6. marts 2000
 i sag T-118/99, Beatrice Bonaiti Brighina mod Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 i sag T-77/99, Girish Ojha mod Kommissionen for De (Tjenestemænd — udvælgelsesprøve — regler om anvendelse
 Europæiske Fællesskaber (1) af sprog — formaliteten — afslag på adgang til de mundtlige
 prøver — aktindsigt)
 (2001/C 161/35)
 (Tjenestemænd — personlige ejendele indført uden afgifter
 — erstatningssøgsmål — tjenestefejl — økonomisk samt
 ikke-økonomisk skade) (Processprog: italiensk)
 I sag T-118/99, Beatrice Bonaiti Brighina, tjenestemand ved
 (2001/C 161/34) Kommissionen, tilknyttet Det Fælles Forskningscenter i Ispra,
 ved advokaterne M. Rizzoglio og F. Colussi, og med valgt
 adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (befuldmægtiget: G. Valsesia), angående en princi-
 pal påstand om annullation af udvælgelseskomitéens afgørelse
 om i udvælgelsesprøve COM/B/18/96 ikke at give sagsøgeren
 (Processprog: fransk)
 adgang til de mundtlige prøver og annullation af den liste, der
 var opstillet efter bedømmelsen af de skriftlige prøver og af
 den endelige liste over ansøgere, der havde bestået udvælgelses-
 I sag T-77/99, Girish Ojha, tjenestemand ved Kommissionen prøven, såvel som af den efterfølgende udnævnelse af disse,
 for De Europæiske Fællesskaber, Bierbeek (Belgien), ved advo- har Retten (Første Afdeling), sammensat af præsidenten, Bo
 katerne A. Ottati og M. Dallemagne, mod Kommissionen for Vesterdorf, og af dommerne M. Vilaras og N.J. Forwood;
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: C. Berardis- justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio González, den 7. februar
 Kayser), angående en påstand om godtgørelse af den økonomi- 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 ske og ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren angiver at
 have lidt som følge af, at han fra den 1. februar 1994 til 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 31. december 1997 var uden bil, har Retten (Første Afdeling),
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf, og dommerne
 M. Vilaras og N.J. Forwood; justitssekretær: fuldmægtig D. Chri-
 stensen, den 6. marts 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder (1) EFT C 226 af 7.8.1999.
 således:
 1) Kommissionen tilpligtes af betale sagsøgeren BEF 35 000 til
 dækning af den lidte ikke-økonomiske skade med rente 6,75 %
 p.a. fra tidspunktet for dommens afsigelse og til betaling sker.
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 2) I øvrigt frifindes Kommissionen. den 6. marts 2001
 i sag T-192/99, Roderick Dunnett m.fl. mod Den Europæi-
 3) Kommissionen bærer sine egne og halvdelen af sagsøgerens
 ske Investeringsbank (1)
 omkostninger.
 (Generelle arbejdsretlige principper, der er fælles for med-
 4) Sagsøgeren bærer halvdelen af sine egne omkostninger. lemsstaterne — høring af personalets repræsentanter —
 ophævelse af en økonomisk fordel)
 (2001/C 161/36)
 ( 1) EFT C 174 af 19.6.1999.
 (Processprog: engelsk)
 I sag T-192/99, Roderick Dunnett, med bopæl i Luxembourg,
 Thomas Hackett, med bopæl i Rameldange (Luxembourg), og
 Mateo Turró Calvet, med bopæl i Rameldange (Luxembourg),


text:
9.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/21
 Sag anlagt den 5. marts 2012 — USFSPEI og Loescher mod Rådet
 (Sag T-119/12)
 2012/C 165/37
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Union syndicale fédérale des services publics européens et internationaux (USFSPEI) (Bruxelles, Belgien) og Bernd Loescher (Rhode-Saint-Genèse, Belgien) (ved advokaterne A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal og D. Abreu Caldas)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgernes påstande
 —
 Rådets afgørelse 2011/866/EU af 19. december 2011 om Kommissionens forslag til Rådets forordning om tilpasning med virkning fra den 1. juli 2011 af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte ved Den Europæiske Union samt af justeringskoefficienterne for disse vederlag og pensioner annulleres.
 —
 Rådet tilpligtes at efterbetale sagsøgeren, Bernd Loescher, og de andre tjenestemænd og øvrige ansatte ved Den Europæiske Union det vederlag og den pension, som de har haft ret til med virkning fra den 1. juli 2011 med tillæg af morarenter, der beregnes med virkning fra den dato, hvor efterbetalingen forfaldt til betaling, med Den Europæiske Centralbanks rentesats for de vigtigste refinansieringstransaktioner, forhøjet med to procentpoint.
 —
 Rådet tilpligtes at betale én euro i symbolsk erstatning til USF og sagsøgeren for den ikke-økonomiske skade, der blev forvoldt ved den tjenestefejl, der blev begået ved vedtagelsen af Rådets afgørelse (2011/866/EU) af 19. december 2011.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende to anbringender.
 —
 dels vedrørende en tilsidesættelse af artikel 64, 65 og 65a i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union, af artikel 1 og 3 i bilag XI hertil, af princippet om loyalt samarbejde og sammenhæng, der følger af artikel 4, stk. 3, TEU, samt af princippet om den berettigede forventning og den forpligtelse, der følger af maksimen patere legem quam ipse fecisti og
 —
 dels vedrørende en tilsidesættelse af Rådets afgørelse af 23. juni 1981 om indførelse af treparts — samrådsproceduren,, idet Rådet ikke sikrede sig, at personalets og de administrative myndigheders synspunkter rent faktisk kom til medlemsstaternes repræsentanters kendskab, før den omtvistede afgørelse blev vedtaget.


text:
22.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 134/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 12. februar 2010 — Telefónica Móviles España S.A. mod Administración del Estado (Secretaría de Estado de Telecomunicaciones)
 (Sag C-85/10)
 2010/C 134/26
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Supremo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Telefónica Móviles España S.A.
 Sagsøgt: Administración del Estado (Secretaría de Estado de Telecomunicaciones)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 11, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/13/EF af 10. april 1997 om ensartede principper for generelle tilladelser og individuelle tilladelser for teletjenester (1) [...] og navnlig kravene om at sikre optimal udnyttelse af knappe ressourcer og styrke nyskabende tjenester, fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning, som afkobler gebyrbeløbet på denne type ressourcer (afgift for brug af radiospektret) fra det særlige formål, der tidligere udtrykkeligt henvistes til (finansiering af forskning og uddannelse på teleområdet samt opfyldelse af public serviceforpligtelserne), uden at henvise til et andet særligt formål?
 2)
 Er artikel 11, stk. 2, i direktiv 97/13/EF, og navnlig kravene om at sikre optimal udnyttelse af knappe ressourcer og styrke nyskabende tjenester, til hinder for en national regulering, som uden klar begrundelse og i væsentligt omfang øger afgiftsbeløbet for det digitale DCS-1800-system, samtidig med at beløbet fastholdes for analoge systemer af første generation som TACS?
 (1) EFT L 117, s. 15.


text:
10.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/14
 Appel iværksat den 2. maj 2017 af Holistic Innovation Institute, S.L.U. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 16. februar 2017 i sag T-706/14, Holistic Innovation Institute mod REA
 (Sag C-241/17 P)
 (2017/C 221/18)
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Holistic Innovation Institute, S.L.U. (ved abogado J.J. Marin López)
 Den anden part i appelsagen: Forvaltningsorganet for Forskning (REA)
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 16. februar 2017, Holistic Innovation Institute mod REA, T-706/14, EU:T:2017:89, ophæves.
 —
 Forvaltningsorganet for Forsknings direktørs afgørelse af 24. juli 2014 (ARES (2014) 2461172) om afslutning af forhandlingen med Holistic Innovation Institute, S.L.U. og nægtelse af at lade selskabet deltage i de europæiske projekter, Inachus og ZONeSEC annulleres.
 —
 Holistic Innovation Institute, S.L.U. indrømmes erstatning på det i appelskriftets punkt 177 anførte grundlag.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 1.
 Retten begik en retlig fejl, som består i, at det i den appellerede dom anførtes, at REA havde kompetence, og at organet ikke overskred grænserne for de opgaver, som det var pålagt i forbindelse med forvaltningen af det syvende rammeprogram, da det vurderede Holistic Innovation Institutes formåen og udelukkede selskabet fra forhandlingen inden for rammerne af projekterne Inachus og ZONeSEC (den appellerede doms præmis 39).
 2.
 Retten begik en retlig fejl, idet den fortolkede punkt 2.2.2, første afsnit, i bilaget til afgørelse 2012/838 således, at det tillader REA at udelukke Holistic Innovation Institute fra forhandlingen inden for rammerne af projekterne Inachus og ZONeSEC (den appellerede doms præmis 126).
 3.
 Retten begik en retlig fejl, der består i, at det i den appellerede dom fandtes, at den omtvistede afgørelse var velbegrundet (den appellerede doms præmis 67), selv om den omtvistede afgørelse som en integrerende del af sin begrundelse henviser til dels Kommissionens afgørelse af 13. marts 2014 (ARES (2014) 710158) om udelukkelse af appellanten fra deltagelse i projektet eDIGIREGION (den appellerede doms præmis 57 og 60-62), dels til de endelige revisionsrapporter 11-INFS-025 og 11-BA119-016 (den appellerede doms præmis 63 og 64), eftersom både Kommissionens nævnte afgørelse af 13. marts 2014 (ARES (2014) 710158), og de endelige revisionsrapporter 11-INFS-025 og 11-BA119-016 har været genstand for annullationssøgsmål.
 4.
 Retten begik en retlig fejl, der består i, at der i den appellerede dom foretoges en urigtig gengivelse af vurderingen af de fremlagte beviser, idet det anføres, at REA »gentagne gange« anmodede appellanten om bestemte oplysninger (den appellerede doms præmis 75), at REA »gentog sin anmodning« ved skrivelse af 14. maj 2014 (den appellerede doms præmis 78), og at der foregik »flere udvekslinger af skrivelser mellem REA og [appellanten]« (den appellerede doms præmis 118).
 5.
 Retten begik en retlig fejl, der består i, at er i den appellerede dom foretoges en urigtig gengivelse af vurderingen af de fremlagte beviser, idet der i præmis 8, 77 og 78 henvises til et ikke-eksisterende dokument, der ikke er fremlagt i processkrifterne.
 6.
 Retten begik en retlig fejl, der består i, at det i den appellerede dom fandtes, at den omtvistede afgørelse var velbegrundet (den appellerede doms præmis 80, 84, 94, 108 og 127), eftersom den omtvistede afgørelse tilsidesætter punkt 2.2.2 i bilaget til Kommissionens afgørelse 2012/838, idet den adskiller sig fra de eksterne, uafhængige vurderingsmænds positive vurdering af appellantens operative formåen uden »en stærk og velunderbygget argumentation«.
 7.
 Retten begik en retlig fejl, der består i, at den appellerede dom savner en begrundelse, idet den fastslog, at »[appellanten] ikke fremlagde nogen oplysning, der gav mulighed for at gøre [REA’s] argumentation ugyldig« (den appellerede doms præmis 58), og at appellantens skrivelse af 2. juni 2014, der var vedlagt som bilag A26 til stævningen, »gengav en del af de oplysninger, der fremgik af det forklarende dokument, der er omtalt ovenfor i præmis 8, uden imidlertid at give de konkrete oplysninger, som REA havde anmodet om, der er nævnt ovenfor i præmis 7, 9 og 10« (den appellerede doms præmis 78).
 8.
 Retten begik en retlig fejl, der består i, at det i den appellerede dom med urette fastsloges, at den i forhandlingsfuldmagterne fastsatte kalender bestemte en »vejledende« afslutning af forhandlingerne (den appellerede doms præmis 130).
 9.
 Retten begik en retlig fejl, der består i, at det i den appellerede dom med urette fastsloges, at der hverken skal ydes erstatning for økonomisk eller ikke-økonomisk tab som følge af vedtagelsen af den omtvistede afgørelse (den appellerede doms præmis 147, 148 og 150).


text:
30.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/37
 Sag anlagt den 16. februar 2005 af The International Institute for the Urban Environment mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-74/05)
 (2005/C 106/74)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 16. februar 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af The International Institute for the Urban Environment, Delft (Holland), ved lawyer Ph.W.M. ter Burg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af Kommissionens beslutning INFSO-R2/RB/SOC/Isc D(2004) 541407 vedrørende Kommissionens finansielle revision af IIUE-NL 02-BA14-032
 —
 Det fastslås, at det beløb, som sagsøgerne har stillet krav om, er berettiget og i overensstemmelse med de indgåede kontrakter
 —
 Det tillades IIEU at kræve betaling for de timer, instituttet brugte på de indgåede kontrakter, og Kommissionen tilpligtes at udarbejde en begrundet beslutning i overensstemmelse med de almindelige regler for god forvaltningsskik, som finder anvendelse
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 The International Institute for the Urban Environment er et enkeltmandsfirma, ejet af sagsøgeren. Det indgik i 1999 kontrakt nr. IPS-1999-00016 med Kommissionen, hvorefter instituttet ville modtage finansiel støtte i forbindelse med det teknologiske udviklingsprogram »Fremme af innovation og tilskyndelse til små og mellemstore virksomheders deltagelse«. Kommissionen foretog en revision af de refusioner, kontrahenterne havde stillet krav om, og sagsøgeren har gjort indsigelse mod resultaterne af den revision, der vedrører personaleomkostninger.
 Sagsøgeren har først anført, at den metode, instituttet har anvendt til beregning af personaleomkostningerne, var i overensstemmelse med kontraktvilkårene, og at Kommissionen særligt var blevet gjort opmærksom på anvendelsen af denne metode. Kommissionen afviste aldrig metoden, der ifølge sagsøgeren også havde været anvendt i forbindelse med andre programmer, som var indgivet af sagsøgeren, og til hvilke programmer Kommissionen havde ydet finansiel støtte. Sagsøgeren har således gjort gældende, at han havde en berettiget forventning om, at Kommissionen havde godkendt denne metode.
 Til sidst har sagsøgeren gjort gældende, at beslutningen ikke indeholder en tilstrækkelig begrundelse, og at den går ud over det tilstræbte formål, idet det beløb, sagsøgeren har stillet krav om, efter hans opfattelse er rimeligt og i overensstemmelse med de indgåede kontrakter.


text:
4.9.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 293/5
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 13. juli 2017 — INGSTEEL spol. sro og Metrostav as mod Úrad pre verejné obstarávanie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Najvyšší súd Slovenskej republiky — Slovakiet)
 (Sag C-76/16) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - offentlige kontrakter - direktiv 2004/18/EF - artikel 47, stk. 1, 4 og 5 - tilbudsgiverens økonomiske og finansielle formåen - direktiv 89/665/EØF og 2007/66/EF - søgsmål anlagt til prøvelse af en beslutning om at udelukke en tilbudsgiver fra en udbudsprocedure - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 47 - adgang til effektive retsmidler))
 (2017/C 293/06)
 Processprog: slovakisk
 Den forelæggende ret
 Najvyšší súd Slovenskej republiky
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: INGSTEEL spol. sro og Metrostav as
 Sagsøgt: Úrad pre verejné obstarávanie
 Procesdeltager: Slovenský futbalový zväz
 Konklusion
 1)
 Artikel 47, stk. 1, litra a), og artikel 47, stk. 4, i Parlamentets og Rådets direktiv nr. 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en ordregivende myndighed udelukker en tilbudsgiver fra en offentlig kontrakt, fordi tilbudsgiveren ikke opfylder den betingelse for økonomisk og finansiel formåen, der er fastsat i udbudsbekendtgørelsen, vedrørende fremlæggelsen af en erklæring fra en bank, ifølge hvilken banken forpligter sig til at yde et lån svarende til det i denne udbudsbekendtgørelse fastsatte beløb og til at sikre, at denne tilbudsgiver har rådighed over dette beløb under hele perioden for kontraktens gennemførelse.
 2)
 Artikel 47, stk. 5, i direktiv 2004/18 skal fortolkes således, at den omstændighed, at de banker, som tilbudsgiveren har anmodet om et lån — når en udbudsbekendtgørelse kræver, at der fremlægges en erklæring fra en bank, hvorefter banken forpligter sig til at yde et lån svarende til det beløb, der er fastsat i denne udbudsbekendtgørelse, og til at sikre, at tilbudsgiveren har rådighed over dette beløb under hele perioden for kontraktens gennemførelse — ikke ser sig i stand til at udstede en sådan erklæring til denne tilbudsgiver på de således fastsatte betingelser, kan udgøre en »gyldig grund« som omhandlet i denne artikel, som i givet fald giver den nævnte tilbudsgiver tilladelse til at bevise sin økonomiske og finansielle formåen ved ethvert andet dokument, som den ordregivende myndighed måtte finde passende, for så vidt som det var objektivt umuligt for denne tilbudsgiver at fremlægge den af den ordregivende myndighed krævede dokumentation, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at bedømme.
 (1) EUT C 270 af 25.7.2017.


text:
10.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/72
 Sag anlagt den 17. september 2007 — Traore mod Kommissionen
 (Sag F-90/07)
 (2007/C 269/131)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Amadou Traore (Rhodes Saint Genèse, Belgien) (ved avocat E. Boigelot)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelsen om at afslå sagsøgerens ansøgning til stillingen som chargé d'affaires ad interim ved Kommissionens delegation i Togo, hvortil Hr. X blev udnævnt.
 —
 Annullation af Hr. X's udnævnelse til nævnte stilling.
 —
 Annullation af afgørelsen om at afslå sagsøgerens ansøgning til stillingen som operativ chef ved Kommissionens delegation i Tanzania, hvortil Hr. Y blev udnævnt.
 —
 Annullation af Hr. Y's udnævnelse til nævnte stilling.
 —
 Sagsøgeren tilpligtes at betale sagsøgeren 3 500 EUR som godtgørelse for ikke-økonomisk skade og for skade på sagsøgerens karriere.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren for det første gjort gældende, at ansættelsesproceduren dels var retsstridig, fordi den lønklasse, der blev fastsat for de omtvistede stillinger var lønklasse AD9 til AD14, hvilket er i strid med de principper, der bl.a. er fastsat i dommen i sagen Economidis mod Kommissionen (1), og dels fordi det stillingsopslag for den førstnævnte omtvistede stilling og den rækkefølge, der er fastsat i artikel 29, stk. 1, i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (vedtægten) ikke er blevet overholdt. Sagsøgeren har tilføjet, at der ikke blev foretaget en sammenligning af fortjenesterne, hvilket godtgør, at der er sket magtfordrejning samt tilsidesættelse af principperne om ligebehandling og retten til en karriere.
 Sagsøgeren har desuden gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat vedtægtens artikel 1d, stk. 1, idet den har afslået hans ansøgning bl.a. på grund af hans afrikanske oprindelse.
 (1) EU-Personalerettens dom af 14.12.2006, sag F-122/05, EUT C 331 af 30.12.2006, s. 47.


text:
8.3.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/3
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Bacardi- sammensat af præsidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelings-
 Martini SAS, Cellier des Dauphins mod Newcastle United formændene J.-P. Puissochet og M. Wathelet samt dommerne
 Football Company Ltd, at opnå en præjudiciel afgørelse C. Gulmann, A. La Pergola (refererende dommer), P. Jann,
 vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 59 (efter V. Skouris, F. Macken og N. Colneric, S. von Bahr og J.N. Cunha
 ændring nu artikel 49 EF), har Domstolen, sammensat af Rodrigues; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: fuld-
 præsidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene J.- mægtig M.-F. Contet, den 21. januar 2003 afsagt dom, hvis
 P. Puissochet og M. Wathelet samt dommerne C. Gulmann, konklusion lyder således:
 D.A.O. Edward, P. Jann (refererende dommer), V. Skouris,
 F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr og J.N. Cunha Rodrigues; 1) Artikel 11, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning
 generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: ekspeditionssekre- (EF) nr. 1655/2000 af 17. juli 2000 om det finansielle
 tær L. Hewlett, den 21. januar 2003 afsagt dom, hvis instrument for miljøet (Life) annulleres.
 konklusion lyder således:
 2) De gennemførelsesforanstaltninger til forordning nr. 1655/
 Den anmodning om præjudiciel afgørelse, der er fremsat ved kendelse 2000, der allerede er vedtaget på datoen for afsigelsen af denne
 afsagt den 28. juli 2000 af High Court of Justice (England & dom, berøres ikke af dommen.
 Wales), Queen’s Bench Division, afvises.
 3) Virkningerne af artikel 11, stk. 2, i forordning nr. 1655/
 2000 opretholdes fuldt ud, indtil Parlamentet og Rådet
 ( 1) EFT C 302 af 21.10.2000. har vedtaget nye bestemmelser om, hvilken udvalgsprocedure
 gennemførelsesbestemmelserne til forordningen er omfattet af.
 4) Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union
 betaler sagens omkostninger.
 DOMSTOLENS DOM
 (1 ) EFT C 355 af 9.12.2000.
 af 21. januar 2003
 i sag C-378/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Euro-
 pæiske Union ( 1)
 DOMSTOLENS DOM
 (»Komitologi — Rådets afgørelse 1999/468/EF om fastsæt-
 (Sjette Afdeling)
 telse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemfø-
 relsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen — kriterier for
 valget mellem de forskellige procedurer til vedtagelse af af 23. januar 2003
 gennemførelsesforanstaltningerne — retsvirkninger — be-
 grundelsespligt — delvis annullation af Europa-Parlamen- i de forenede sager C-421/00, C-426/00 og C-16/01,
 tets og Rådets forordning (EF) nr. 1655/2000 om det Renate Sterbenz og Paul Dieter Haug (anmodninger om
 finansielle instrument for miljøet (Life)« præjudiciel afgørelse indgivet af Unabhängiger Verwal-
 tungssenat für Kärnten, Unabhängiger Verwaltungssenat
 (2003/C 55/05) Wien og Verwaltungsgerichtshof) ( 1)
 (Processprog: fransk) (»Tilnærmelse af lovgivninger — artikel 28 EF og 30 EF —
 direktiv 79/112/EØF — mærkning og præsentation af
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- levnedsmidler«)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (2003/C 55/06)
 I sag C-378/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- (Processprog: tysk)
 ber (befuldmægtiget: D. Maidani) mod Europa-Parlamentet
 (befuldmægtigede: C. Pennera og M. Moore) og Rådet for (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 Den Europæiske Union (befuldmægtigede: J.-P. Jacqué og gjort i Samling af Afgørelser)
 G. Houttuin) støttet af Det Forenede Kongerige Storbritannien
 og Nordirland (befuldmægtiget: G. Amodeo, bistået af
 M. Hoskins) angående en påstand om annullation af Europa- I de forenede sager C-421/00, C-426/00 og C-16/01, angående
 Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1655/2000 af anmodninger, som Unabhängiger Verwaltungssenat für Kärn-
 17. juli 2000 om det finansielle instrument for miljøet (Life) ten (Østrig), Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Østrig) og
 (EFT L 192, s. 1), for så vidt som den foreskriver, at Verwaltungsgerichtshof (Østrig) i medfør af artikel 234 EF har
 gennemførelsesforanstaltningerne til Life-programmet skal indgivet til Domstolen for i de for nævnte retter verserende
 vedtages efter forskriftsproceduren i artikel 5 i Rådets afgørelse straffesager mod Renate Sterbenz (sag C-421/00), og Paul
 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere Dieter Haug (sagerne C-426/00 og C-16/01) at opnå en
 vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillæg- præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 28 EF
 ges Kommissionen (EFT L 184, s. 23), har Domstolen, og 30 EF samt af Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december


text:
1.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/2
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 19. marts 2013 — Bouygues SA og Bouygues Télécom SA mod Europa-Kommissionen m.fl. (sag C-399/10 P), Europa-Kommissionen og Den Franske Republik mod Bouygues SA m.fl. (sag C-401/10 P)
 (Forenede sager C-399/10 P — C-401/10 P) (1)
 (Appel - statsstøtte - finansielle foranstaltninger til fordel for France Télécom - forslag om et aktionærlån - offentlige erklæringer fremsat af et medlem af den franske regering - beslutning, hvorved støtten erklæres uforenelig med fællesmarkedet og ikke kræves tilbagesøgt - begrebet statsstøtte - begrebet økonomisk fordel - begrebet forpligtelse af statsmidler)
 2013/C 156/02
 Processprog: fransk
 Parter
 (Sag C-399/10 P)
 Appellanter: Bouygues SA. og Bouygues Télécom SA (ved avocats C. Baldon, J. Blouet-Gaillard, J. Vogel, F. Sureau og D. Theophile)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved C. Giolito, D. Grespan og S. Thomas, som befuldmægtigede), Den Franske Republik (ved G. de Bergues og J. Gstalter, som befuldmægtigede), France Télécom SA (først ved avocats S. Hautbourg, S. Quesson og L. Olza Moreno, dernæst ved avocats S. Hautbourg og S. Quesson) og Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom)
 Intervenient til støtte for Den Franske Republik: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og J. Möller, som befuldmægtigede, bistået af Rechtsanwalt U. Soltész)
 (Sag C-401/10 P)
 Appellant: Europa-Kommissionen (ved C. Giolito, D. Grespan og S. Thomas, som befuldmætigede)
 De andre parter i appelsagen: Den Franske Republik (ved G. de Bergues og J. Gstalter, som befuldmægtigede), Bouygues SA og Bouygues Télécom SA (ved avocats C. Baldon, J. Blouet-Gaillard, J. Vogel, F. Sureau og D. Theophile), France Télécom SA (først ved avocats S. Hautbourg, S. Quesson og L. Olza Moreno, dernæst ved avocats S. Hautbourg og S. Quesson) og Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom)
 Intervenient til støtte for Den Franske Republik: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og J. Möller, som befuldmægtigede, bistået af Rechtsanwalt U. Soltész)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 21. maj 2010 (forenede sager T-425/04, T-444/04, T-450/04 og T-456/04), hvorved Retten annullerede artikel 1 i Kommissionens beslutning 2006/621/EF af 2. august 2004 om statsstøtte ydet af Frankrig til France Télécom (EUT L 257, s. 11) — erklæringer fremsat af et regeringsmedlem og aktionærlån kvalificeret som »støtte«.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Rets dom af 21. maj 2010, Frankrig m.fl. mod Kommissionen (forenede sager T-425/04, T-444/04, T-450/04 og T-456/04), ophæves.
 2)
 De forenede sager T-425/04, T-444/04 og T-450/04 hjemvises til Retten med henblik på, at den træffer afgørelse vedrørende de anbringender og påstande, som er fremført for den, og som Domstolen ikke har taget stilling til.
 3)
 Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.
 (1) EUT C 317 af 20.11.2010.


text:
C 174/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19.6.1999
 Bestemmelserne i Zonenrandförderungsgesetz udgjorde alme- — Der træffes enhver yderligere foranstaltning, som Retten
 ne skatteretlige foranstaltninger i Forbundsrepublikken Tysk- måtte finde passende.
 land, som ifølge Domstolens praksis alene kan bedømmes på Det omtvistede mær- »Options« — ansøgning
 grundlag af EKSF-traktatens artikel 67 og ikke dennes artikel ke: nr. 128611
 4, litra c), eller kodeksen for støtte for jern- og stålindustrien.
 Vare eller tjeneste- forsikring, garanti, finansiering, af-
 De skatteretlige bestemmelser i Zonenrandförderungsgesetz er ydelse: betalingskøb og leasing
 altid blevet forskriftsmæssigt anmeldt til Kommissionen i
 Den for appelkam- undersøgerens afslag på registre-
 overensstemmelse med EØF-traktatens artikel 93 og er blevet
 meret anfægtede af- ring
 godkendt for hele den periode, hvorunder loven har fundet
 gørelse:
 anvendelse. Kommissionen har heller aldrig rejst nogen indven-
 dinger på grundlag af EKSF-traktatens artikel 67, stk. 2. Søgsmålsgrunde: — artikel 7, stk. 2, indeholder ikke
 i sig selv hjemmel for afslag,
 Den anfægtede beslutning støttes endvidere på bestemmelser i men henviser blot til artikel 7,
 den kodeks for støtte til jern- og stålindustrien, som har stk. 1, litra b) og c)
 fundet anvendelse siden 1986, men som Kommissionen ifølge — det særpræg, der er opnået ved
 sagsøgeren ikke var berettiget til at vedtage efter proceduren i brug i en del af Fællesskabet,
 EKSF-traktatens artikel 95, stk. 1 og 2. Bestemmelserne i denne gør det muligt at anvende be-
 kodeks, hvorefter også ikke-specifik støtte fra medlemsstaterne stemmelserne i artikel 7, stk. 3.
 var statsstøtte, burde således ikke have været anvendt i den
 foreliggende sag.
 Subsidiært anfører sagsøgeren, at den anfægtede beslutning er
 baseret på et uanvendeligt retsgrundlag, da den sjette kodeks
 for støtte til jern- og stålindustrien ifølge artikel 9 først tråde i
 kraft den 1. januar 1997, dvs. på et tidspunkt, da Zonenrand-
 förderungsgesetz var trådt ud af kraft.
 Sag anlagt den 20. april 1999 af UPS Europe NV/SA mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (1) Kommissionens beslutning nr. 2496/96/EØF af 18.12.1996 om
 fællesskabsregler for støtte til jern- og stålindustrien, EFT L 338 af
 28.12.1996, s. 42. (Sag T-98/99)
 (2) Lov af 5.8.1971, Bundesgesetzblatt I, s. 1237.
 (1999/C 174/28)
 (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Sag anlagt den 15. april 1999 af Ford Motor Company den 20. april 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 mod Harmoniseringskontoret for det Indre Marked Europæiske Fællesskaber af UPS Europe NV/SA ved advokat
 Tom R. Otervanger og med valgt adresse i Luxembourg hos
 (Sag T-91/99) advokaterne Loeff Claeys Verbeke, 5, rue Charles Martel.
 (1999/C 174/27) Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastlås i overensstemmelse med EF-traktatens arti-
 (Processprog: engelsk) kel 175, at Kommissionen har undladt at træffe afgørelse
 ved ikke at have truffet en endelig beslutning inden for en
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der rimelig frist vedrørende den klage, sagsøgeren indgav til
 den 15. april 1999 anlagt sag mod Harmoniseringskontoret Kommissionen den 8. juni 1998.
 for det Indre Marked af Ford Motor Company, Delaware, USA,
 ved Anthony James Tweedale Willoughby og med valgt adresse — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 i Luxembourg hos advokat Katia Manhaeve, 56-58, rue Charles
 Martel. — Der træffes sådanne andre foranstaltninger, som Retten
 finder hensigtsmæssige.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Afgørelsen, der er truffet af det andet appelkammer Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 ved Harmoninseringskontoret for det Indre Marked, og
 hvorved det under henvisning til artikel 7, stk. 1, litra b) Den 8. juni 1998 indgav sagsøgeren en formel klage over
 og c), i forordningen om EF-varemærker afslås at registrere Forbundsrepublikken Tyskland, fordi den efter sagsøgerens
 ordet »Options« som varemærke, annulleres. opfattelse havde ydet ulovlig statsstøtte i strid med EF-
 traktatens artikel 92 i forbindelse med Deutsche Post AG’s
 — Harmoniseringskontoret for det Indre Marked tilpligtes at foreslåede køb af 22,5 % af aktiekapitalen i DHL. Det var
 betale de omkostninger, som sagsøgeren har afholdt i sagsøgerens opfattelse, at finansieringen af transaktionen var i
 forbindelse med nærværende sag. strid med den nævnte traktatbestemmelse. Sagsøgeren anfører,
 ---pagebreak--- 19.6.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 174/15
 at Deutsche Post AG har anvendt adskillige milliarder DEM Slettelse af sag T-210/96 (1)
 med henblik på successivt at opnå bestemmende indflydelse
 på DHL International og nogle af de største transportører (1999/C 174/30)
 og/eller pakkebefordrere. Ifølge sagsøgeren er der ikke hold-
 punkter for, at der ikke er tale om statsstøtte. Kommissionen
 kan og skal undersøge sådanne forhold. (Processprog: fransk)
 Sagsøgeren anfører videre, at Kommissionens indgriben i sagen Ved kendelse af 10. februar 1999 har formanden for Første
 er afgørende for at opretholde konkurrencen på de relevante Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 markeder. I øjeblikket er post- og pakkemarkedet præget af en besluttet, at sag T-210/96, Margarida Maria Mendes Pires
 overvældende bølge af opkøb fra de (tidligere) nationale Afonso mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber,
 postvæseners side, navnlig Deutsche Post AG’s. Private virk- skal slettes af registret.
 somheder kan ikke imødegå denne form for konkurrence, og
 såfremt Kommissionen ikke træffer passende foranstaltninger, (1) EFT C 54 af 22.2.1997.
 vil de forsvinde fra markedet.
 Den 21. december 1998 fremsendte sagsøgeren en skrivelse til
 Kommissionen og opfordrede den til at træffe en beslutning
 vedrørende klagen. Sagsøgeren anførte, at selskabet ville
 anlægge sag i medfør af EF-traktatens artikel 175, såfremt
 Kommissionen ikke orienterede sagsøgeren inden for to måne- Slettelse af sag T-291/97 (1)
 der fra skrivelsens dato. Tomånedersfristen udløb således den
 21. februar 1999, uden at Kommissionen havde truffet (1999/C 174/31)
 en beslutning eller tilkendegivet sin holdning vedrørende
 sagsøgerens klage i henhold til EF-traktatens artikel 92.
 (Processprog: fransk)
 Det er sagsøgerens opfattelse, at den periode på mere end 10
 måneder, der er medgået, siden klagen blev indgivet, er Ved kendelse af 12. marts 1999 har formanden for Første
 tilstrækkelig til, at Kommissionen kan afslutte den indledende Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 fase i undersøgelsen og påbegynde en formel undersøgelse i besluttet, at sag T-291/97, Robert Mehlen m.fl. mod Rådet for
 henhold til EF-traktaten artikel 93, stk. 2. Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber, skal slettes af registret.
 (1) EFT C 7 af 10.1.1998.
 Slettelse af sag T-194/96 (1)
 (1999/C 174/29) Slettelse af sag T-610/97 (1)
 (1999/C 174/32)
 (Processprog: fransk)
 Ved kendelse af 23. marts 1999 har formanden for Første (Processprog: dansk)
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-194/96, Mireille Meskens mod Europa- Ved kendelse af 8. februar 1999 har formanden for Fjerde
 Parlamentet, skal slettes af registret. Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-610/97, Ingeborg Fangel mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for de Europæiske
 (1) EFT C 9 af 11.1.1997. Fællesskaber, skal slettes af registret.
 (1) EFT C 55 af 20.2.1998.


text:
24.1.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 26/9
 Sag anlagt den 26. november 1997 af Dimitrios Kousios Sag anlagt den 28. november 1997 af David T. Keeling
 mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber mod Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (vare-
 mñrker og mùnstre)
 (Sag T-295/97)
 (Sag T-297/97)
 (98/C 26/16)
 (98/C 26/17)
 (Processprog: grñsk) (Processprog: engelsk)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er der den 28. november 1997 anlagt sag mod Harmonise-
 der den 26. november 1997 anlagt sag mod Kommissionen ringskontoret for det Indre Marked (varemñrker og mùn-
 for De Europñiske Fñllesskaber af Dimitrios Kousios, stre) af David T. Keeling ved professor A. A. Dashwood
 Bruxelles (Belgien), midlertidigt bosat i Athen (Grñken- og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat ArseÁne
 land), ved advokat Georgios Sakellaropoulos, Athen, og Kronshagen, 22, rue Marie-Adelaïde.
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May,
 31, Grand-rue. Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Afgùrelse nr. ADM-97-3 af 21. februar 1997 fra Har-
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: moniseringskontorets prñsident vedrùrende appelkam-
 renes organisation, som ñndret den 27. februar 1997,
 og navnlig dennes artikel 2, annulleres.
 Ð Sùgsmålet, der er anlagt til annullation af ansñttelses-
 myndighedens afgùrelse 5458/26.09.1997 (R/403/97),
 Ð Harmonseringskontoret tilpligtes at betale sagens
 fremmes til realitetsbehandling.
 omkostninger.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Ð Det fastslås, at sagsùgeren fra 1. december 1993 har
 vñret berettiget til invalidepension efter en sats på
 (4 % + 25 % =) 29 %. Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-148/97 (EFT C 199 af 28.6.1997,
 s. 39). Nñrvñrende sùgsmål, der er baseret på EF-trakta-
 Ð Sagsùgerens sag behandles efter vedtñgtens artikel 78, tens artikel 179, er anlagt som en retssikrende foranstalt-
 således at han oppebñrer invalidepension med et ning for det tilfñlde, at det annullationssùgsmål, som sag-
 belùb, der svarer til den alderdomspension, som han sùgeren har anlagt i henhold til EF-traktatens artikel 173
 ville have vñret berettiget til, hvis han var fyldt 65 år, som sag T-148/97, afvises af Domstolen.
 mens han var i tjenesten, dvs. med 70 % af grundlùn-
 nen.
 Ð Kommissionen tilpligtes at bñre sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 2. december 1997 af Pierre-Alexis Feral
 mod Regionsudvalget
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: (Sag T-301/97)
 (98/C 26/18)
 Den anfñgtede afgùrelse er retsstridig, fordi ansñttelses- (Processprog: fransk)
 myndigheden vilkårligt fastsatte sagsùgerens invaliditets-
 grad til 15,5 % uden den efter vedtñgten obligatoriske for-
 udgående hùring af lñgeudvalget, og skùnt hans invalidi- Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 tetsgrad i virkeligheden var meget hùjere. der den 2. december 1997 anlagt sag mod Regionsudvalget
 af Pierre-Alexis Feral, Bruxelles, ved advokat Georges
 Vandersanden, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos Fiduciare Myson SARL, 30, rue de Cessange.
 Den anfñgtede afgùrelse er fejlagtigt begrundet, idet den
 med urette går ud fra, at artikel 73 og 78 i vedtñgten for-
 fùlger forskellige formål, skùnt, hvilket allerede er aner- Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 kendt, anvendelsen af den ene artikel ikke påvirker anven-
 delsen af den anden. Ð Afgùrelsen af 2. september 1997 fra generalsekretñren
 for Regionsudvalget, hvorved sagsùgeren fik afslag på
 udbetaling af dagpenge i en periode på ti måneder,
 annulleres, fordi han var tjenestemand ansat på prùve.


text:
25.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 270/8
 Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 7. april 2016 — straffesag mod Chiara Baldo (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Bergamo — Italien)
 (Sag C-467/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - enslydende præjudicielle spørgsmål - artikel 49 TEUF og 56 TEUF - etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - hasardspil - national lovgivning - omorganisering af koncessionssystemet gennem en synkronisering af udløbstidspunktet - nyt udbud - koncessioner med en kortere varighed end de tidligere koncessioner - vederlagsfri overdragelse af anvendelsen af egne materielle og immaterielle aktiver, som udgør nettet til forvaltning og indsamling af væddemålene - restriktion - tvingende almene hensyn - proportionalitet))
 (2016/C 270/10)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Bergamo
 Tiltalt i straffesagen
 Chiara Baldo
 Konklusion
 1)
 Artikel 49 TEUF og 56 TEUF samt ligebehandlingsprincippet og effektivitetsprincippet skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national hasardspilslovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der foreskriver afholdelse af et nyt udbud af koncessioner med en kortere varighed end de tidligere tildelte koncessioner ved hjælp af en omorganisering af systemet gennem en synkronisering af udløbstidspunktet for koncessionerne.
 2)
 Artikel 49 TEUF og 56 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en restriktiv national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter hasardspilskoncessionshaveren i forbindelse med ophøret af aktiviteten som følge af udløbet af koncessionens varighed pålægges vederlagsfrit at overdrage anvendelsen af egne materielle og immaterielle aktiver, som udgør nettet til forvaltning og indsamling af væddemål, såfremt denne restriktion går ud over, hvad der er nødvendigt for at opnå det formål, der faktisk forfølges med denne bestemmelse, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 (1) EUT C 448 af 15.12.2014.


text:
16.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 310/11
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 10. oktober 2006 — PTV mod KHIM (map&guide)
 (Sag T-302/03) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om map&guide som EF-ordmærke - absolutte registreringshindringer - beskrivende karakter - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2006/C 310/19)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: PTV Planung Transport Verkehr AG (Karlsruhe, Tyskland) (ved avocat F. Nielsen)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved B. Müller og G. Schneider, som befuldmægtigede
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 1. juli 2003 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1046/2001-2) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket map&guide som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 264 af 1.11.2003.


text:
16.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 184/35
 Sag anlagt den 9. april 2014 — Ewald Dörken mod KHIM — Schürmann (VENT ROLL)
 (Sag T-223/14)
 2014/C 184/57
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Ewald Dörken AG (Herdecke, Tyskland) (ved advokat N. Grüger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Wolfram Schürmann (Neuhausen, Schweiz)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 30. januar 2014 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2156/2012-4) annulleres, og den anfægtede afgørelse ændres således, at ugyldighedsbegæringen forkastes i sin helhed.
 —
 Subsidiært annulleres afgørelse truffet den 30. januar 2014 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2156/2012-4) for så vidt angår varer i klasse 6: »Metalbaner til bygningsbrug« og klasse 17: »Undertag«, og den anfægtede afgørelse ændres således, at ugyldighedsbegæringen for så vidt angår disse varer forkastes.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »VENT ROLL« for varer i klasse 6, 17 og 19 — EF-varemærke nr. 3 817 491
 Indehaver af EF-varemærket: Ewald Dörken AG
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Wolfram Schürmann
 Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: Absolutte registreringshindringer i henhold til artikel 52, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning nr. 207/2009, ond tro i henhold til artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 og en relativ ugyldighedsgrund i henhold til artikel 53, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009, idet agenten har registreret varemærket uden indehaverens samtykke
 Annullationsafdelingens afgørelse: Ugyldighedsbegæringen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde:
 —
 Tilsidesættelse af artikel 52, stk. 1, sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 52, stk. 1, sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra c), og artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 76, stk. 2, i forordning nr. 207/2009, sammenholdt med regel 40, stk. 3 i forordning nr. 2868/95
 —
 Tilsidesættelse af artikel 76 og 78 i forordning nr. 207/2009 og regel 37, litra b), punkt iv), og regel 57 i forordning nr. 2868/95
 —
 Tilsidesættelse artikel 76, stk. 1, i forordning nr. 207/2009, sammenholdt med regel 37, litra a), punkt iii), i forordning nr. 2868/95, sammenholdt med artikel 83 i forordning nr. 2047/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 76, stk. 1, i forordning nr. 207/2009, sammenholdt med regel 37, litra a), punkt iii), og litra b), punkt i), i forordning nr. 2868/95.


text:
27.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 138/12
 Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 4. marts 2015 — SIA »Oliver Medical« mod Valsts ieņēmumu dienests (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administratīvā rajona tiesa — Letland)
 (Sag C-547/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - forordning (EØF) nr. 2658/87 - fælles toldtarif - tarifering - kombineret nomenklatur - pos. 8543, 9018 og 9019 - laser- og ultralydsapparater samt reservedele og tilbehør hertil))
 (2015/C 138/15)
 Processprog: lettisk
 Den forelæggende ret
 Administratīvā rajona tiesa
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: SIA »Oliver Medical«
 Sagsøgt: Valsts ieņēmumu dienests
 Konklusion
 Den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, i den affattelse, der følger af henholdsvis Kommissionens forordning (EF) nr. 1214/2007 af 20. september 2007, Kommissionens forordning (EF) nr. 1031/2008 af 19. september 2008, Kommissionens forordning (EF) nr. 948/2009 af 30. september 2009, Kommissionens forordning (EU) nr. 861/2010 af 5. oktober 2010 og Kommissionens forordning (EU) nr. 1006/2011 af 27. september 2011, skal fortolkes således, at med henblik på at afgøre, om produkter som de i hovedsagen omhandlede skal tariferes i denne nomenklaturs pos. 9018 som apparater eller instrumenter beregnet til medicinske formål eller i nomenklaturens pos. 9019 som apparater til mekanoterapi snarere end i nævnte nomenklaturs pos. 8543 som elektriske apparater med selvstændig funktion, skal der tages hensyn til samtlige relevante forhold i den foreliggende sag, for så vidt som disse vedrører de objektive karakteristika og egenskaber, der er knyttet til disse produkter. De relevante forhold, der skal vurderes, omfatter bl.a. den anvendelse, som producenten har tiltænkt de nævnte produkter, samt fremgangsmåden og stedet for anvendelse heraf. Den omstændighed, at produkterne er beregnet til behandlingen af en eller flere forskellige sygdomme, og den omstændighed, at behandlingen skal foretages i et godkendt lægecenter under overvågning af en sundhedsfagligt kvalificeret person, udgør indikationer, der kan godtgøre, at produkterne er beregnet til medicinske formål. Omvendt taler den omstændighed, at disse produkter hovedsageligt muliggør kosmetiske forbedringer, og den omstændighed, at produkterne kan anvendes uden for lægelige rammer, f.eks. på en skønhedssalon, og uden indgriben fra en sundhedsfagligt kvalificeret person, for, at de nævnte produkter ikke er beregnet til medicinske formål. Målene, vægten og den anvendte teknologi udgør ikke elementer, der er afgørende ved tariferingen af produkter som de i hovedsagen omhandlede i samme nomenklaturs pos. 9018.
 (1) EUT C 377 af 21.12.2013.


text:
15.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 448/34
 Sag anlagt den 10. oktober 2014 — Tri Ocean Energy mod Rådet
 (Sag T-719/14)
 (2014/C 448/43)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Tri Ocean Energy (Kairo, Egypten) (ved P. Saini, QC, barrister B. Kennelly, og solicitor N. Sheikh)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets gennemførelsesafgørelse 2014/678/FUSP af 26. september 2014 om gennemførelse af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien og Rådets forordning (EU) nr. 1013/2014 af 26. september 2014 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 36/2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien annulleres, i det omfang de finder anvendelse over for sagsøgeren.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at Rådet har undladt at opfylde kriteriet for opførelse på listen, nemlig at den omhandlede person var »ansvarlig for den voldelige undertrykkelse af civilbefolkningen i Syrien«, eller en person, »der drager fordel af eller støtter regimet«, eller en person med tilknytning til en sådan person. Rådet har ikke påvist, at den anførte begrundelse over for den omhandlede enhed var velfunderet.
 2.
 Andet anbringende om, at Rådet har tilsidesat sagsøgerens ret til forsvar og ret til effektiv domstolsbeskyttelse. Sagsøgeren har på intet tidspunkt fået tilstillet »seriøse og troværdige beviser« eller »konkrete beviser og oplysninger« til støtte for en sag, som kunne retfærdiggøre restriktive foranstaltninger mod den, som Domstolens retspraksis kræver.
 3.
 Tredje anbringende om, at Rådet ikke har givet sagsøgeren tilstrækkelige grunde til dets optagelse.
 4.
 Fjerde anbringende om, at Rådet i alvorlig grad har krænket sagsøgerens grundlæggende ret til ejendomsret og omdømme. De restriktive foranstaltninger blev pålagt uden passende garantier, der satte sagsøgeren i stand til at tage virkningsfuldt til genmæle over for Rådet. Rådet har ikke godtgjort, at det meget væsentlige indgreb i sagsøgerens ejendomsret er berettiget og forholdsmæssigt. Indgrebet over for sagsøgeren rækker ud over en finansiel virkning og har også skadet dens omdømme.
 5.
 Femte anbringende om, at Rådet foretog en åbenbar fejlvurdering. I strid med den eneste grund for dens opførelse på listen foreligger der ingen oplysninger om eller beviser for, at sagsøgeren faktisk ydede »støtte til det syriske styre« og har draget fordel af styret. Rådet har desuden fejlagtigt benævnt sagsøgeren »Tri Ocean Trading a.k.a. Tri-Ocean Energy, hvilket antyder, at de to juridiske personer er den samme. Sagsøgeren er et selvstændigt selskab, der er adskilt fra Tri Ocean Trading.


text:
19.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/2
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 7. december 2010 — VZW Vlaamse federatie van verenigingen van Brood- en Banketbakkers, Ijsbereiders en Chocoladebewerkers »VEBIC« VZW mod Raad voor de Mededinging og Minister van Economie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van beroep te Brussel — Belgien)
 (Sag C-439/08) (1)
 (Konkurrencepolitik - national procedure - nationale konkurrencemyndigheders deltagelse i retssager - national konkurrencemyndighed af blandet retslig og administrativ karakter - sag til prøvelse af en beslutning truffet af en sådan myndighed - forordning (EF) nr. 1/2003)
 2011/C 55/03
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van beroep te Brussel
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: VZW Vlaamse federatie van verenigingen van Brood- en Banketbakkers, Ijsbereiders en Chocoladebewerkers »VEBIC« VZW
 Sagsøgte: Raad voor de Mededinging og Minister van Economie
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hof van Beroep te Brussels — fortolkning af artikel 2 og 5 samt artikel 15, stk. 1, og artikel 35, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne (i traktatens artikel 81 og 82) (EFT 2003 L 1, s. 1) — de nationale konkurrencemyndigheders indgivelse af skriftlige indlæg og fremførelse af faktiske og retlige anbringender i forbindelse med en sag om prøvelse af disse myndigheders afgørelse — flerhed af myndigheder i medlemsstaten
 Konklusion
 Artikel 35 i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 skal fortolkes således, at den er til hinder for nationale retsforskrifter, som ikke giver en national konkurrencemyndighed mulighed for at deltage som sagsøgt i en retssag til prøvelse af en afgørelse, som denne myndighed har truffet. Det tilkommer de nationale konkurrencemyndigheder at afveje nødvendigheden og nytten af deres indgriben i forhold til den effektive anvendelse af EU-konkurrenceretten. Disse myndigheders systematiske udeblivelse kan imidlertid bringe den effektive anvendelse af artikel 101 TEUF og 102 TEUF i fare.
 I mangel af EU-retlig regulering forbliver medlemsstaterne kompetente i overensstemmelse med princippet om national procesautonomi til at udpege det eller de organer under den nationale konkurrencemyndighed, der skal have mulighed for at deltage som sagsøgt i en procedure ved en national ret til prøvelse af en afgørelse, som denne myndighed har truffet, idet overholdelsen af de grundlæggende rettigheder og EU-konkurrencerettens fulde effektivitet skal sikres.
 (1) EUT C 313 af 6.12.2008.


text:
10.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/21
 Rettens dom af 18. maj 2017 — Panzeri mod Parlamentet
 (Sag T-166/16) (1)
 ((Regulativet om omkostningsgodtgørelser og andre godtgørelser til Europa-Parlamentets medlemmer - godtgørelse til parlamentarisk assistance - inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb))
 (2017/C 221/27)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Pier Antonio Panzeri (Calusco d’Adda, Italien) (ved advokat C. Cerami)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved N. Lorenz, A. Caiola, G. Corstens og S. Seyr, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Parlamentets generalsekretærs afgørelse af 11. februar 2016, hvorved der rejses krav over for sagsøgeren om tilbagebetaling af et beløb svarende til 83 764,34 EUR og den dertil knyttede debetnota af samme dato.
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentet frifindes.
 2)
 Pier Antonio Panzeri betaler sagsomkostningerne.
 (1) EUT C 200 af 6.6.2016.


text:
10.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 175/33
 Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 31. januar 2014 — Facet SA og BNP Paribas Personal Finance SA mod Saïda Bouchelaghem, Nathalie Cousin, Clémentine Benoni, Hili Aziz, Mohamed Zouhir, Jean Morel, Jalid Anissa, Marine Bourreau, Anthony Cartier, Patrick Rousselière og Karine Lenfant (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal d’instance d’Orléans — Frankrig)
 (Sag C-298/13) (1)
 2014/C 175/43
 Processprog: fransk
 Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registeret.
 (1) EUT C 215 af 27.7.2013.


text:
27.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 138/48
 Rettens dom af 6. marts 2015 — Novomatic mod KHIM — Berentzen Mally Marketing plus Services (BLACK JACK TM)
 (Sag T-257/14) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket BLACK JACK TM - det ældre EF-ord- og figurmærke BLACK TRACK - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 138/62)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Østrig) (ved advokat W. Mosing)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (først ved A. Pohlmann og derefter ved S. Hanne, som befuldmægtigede)
 Den anden part for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Berentzen Mally Marketing plus Services GmbH (Meerbusch, Tyskland)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 18. februar 2014 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 329/2012 4) vedrørende en indsigelsessag mellem Berentzen Mally Marketing plus Services GmbH og Novomatic AG.
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 18. februar 2014 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 329/2012 4) annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret betaler sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der er afholdt under sagen for appelkammeret.
 (1) EUT C 194 af 24.6.2014.


text:
C 247/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26.8.2000
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- Sag anlagt den 28. juni 2000 af Kommissionen for De
 se afsagt den 28. april 2000 af Immigration Appeal Tribu- Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 nal i sagen Nani Givane m.fl. mod Secretary of State for
 the Home Department
 (Sag C-258/00)
 (Sag C-257/00)
 (2000/C 247/36)
 (2000/C 247/35)
 Ved kendelse afsagt den 28. april 2000, indgået til Domstolens Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 28. juni
 Justitskontor den 26. juni 2000, har Immigration Appeal 2000 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen
 Tribunal i sagen Nani Givane m.fl. mod Secretary of State for for De Europæiske Fællesskaber ved Michel Nolin, Kommissio-
 the Home Department forelagt De Europæiske Fællesskabers nens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommis-
 spørgsmål: sionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 1. Kræver artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 1251/70 (1), at de
 2 års uafbrudt ophold skal være tilbagelagt i den periode, Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 der ligger umiddelbart forud for en arbejdstagers død,
 eller kan denne periode tilbagelægges ved en uafbrudt
 opholdsperiode, der vedrører et tidligere tidspunkt i — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de
 arbejdstagerens liv? forpligtelser, der påhviler den i henhold til direktiv
 91/676/EØF (1), idet den ikke har foretaget den fornødne
 2. Hvis der ikke gælder et krav om, at den nævnte 2 års kortlægning af vand, der er berørt af forurening, og
 periode skal være tilbagelagt umiddelbart forud for følgelig heller ikke udpeget de heraf berørte sårbare zoner,
 arbejdstagerens død, forholder det sig da således, at de jf. artikel 3 i og bilag I til direktivet.
 under denne periode optjente rettigheder kan bevares
 efter en fraværsperiode fra EU-opholdsstaten, der er
 længere end de tre måneder, der er angivet i artikel 4, — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 stk. 1 (hvilket har den virkning at afbryde perioden for ninger.
 uafbrudt ophold i den i sagen omhandlede opholdsstat),
 når arbejdstageren en gang har tilbagelagt en sådan 2 års
 opholdsperiode?
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 3. Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende, er den deraf
 følgende ret til at bevare den fordel, der er forbundet med
 tidligere uafbrudte opholdsperioder, selv om der har
 været efterfølgende afbrud i opholdet, da undergivet Den ufuldstændige kortlægning af vand, der er eller må antages
 nogen begrænsninger? at være berørt af forurening, har medført en ufuldstændig
 udpegelse af de sårbare zoner.
 4. Såfremt spørgsmål 3 besvares bekræftende, hvori består
 da disse begrænsninger, og hvilke faktorer skal den
 nationale ret tage i betragtning ved afgørelsen af, om — Eutrofieringen er ikke blevet taget tilstrækkelig nøjagtigt i
 afbrydelser i opholdet medfører bortfald af retten til at betragtning. Ved at begrænse kortlægningen af eutrofieret
 støtte ret på tidligere opholdsperioder? vand, jf. direktiv 91/676/EØF, til de tilfælde, hvor kvæl-
 stof, som er årsag til nitratforureningen, udgør hovedårsa-
 gen til eutrofieringen, dvs. hvor underskuddet først viser
 5. Kan den afdøde arbejdstagers familiemedlemmer støtte sig (sammenlignet med fosfor), og således konkret til kun
 ret på artikel 3, stk. 2, i en situation, hvor arbejdstagerens at omfatte flodmundiger og lavt, stillestående brakvand,
 10 måneders fraværsperiode udgør mindre end en tredje- men derimod udelukke en sådan kortlægning, når det er
 del af perioden med uafbrudt ophold og mindre end en fosfor og ikke kvælstof, der spiller denne rolle, indeholder
 femtedel af den samlede tid, som arbejdstageren tilbragte bekendtgørelsen af 5. november 1992 fra miljøministe-
 i opholdsstaten forud for sin død? ren om en første udpegelse af sårbare zoner retningslinjer
 for de kompetente myndigheder, som ikke svarer til en
 korrekt gennemførelse af artikel 3 i og bilag I til direktivet.
 (1) Kommissionens forordning (EØF) nr. 1251/70 af 29.6.1970 om Selv om de franske myndigheder efter Domstolens dom i
 arbejdstagernes ret til at blive boende på en medlemsstats område sag C-293/97 (2) udtrykkeligt har anerkendt, at den af
 efter at have haft beskæftigelse dér (EFT L 142 af 30.6.1970, Kommissionen anlagte fortolkning er korrekt, er den
 s. 24).
 nævnte bekendtgørelse hverken blevet ændret eller ophæ-
 vet. Kommissionen har endvidere fastslået, at såfremt
 direktivet var blevet gennemført korrekt, burde Seine-
 bugten have været kortlagt som eutrofieret.
 ---pagebreak--- 26.8.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 247/25
 — Kommissionen har bekræftet det i den begrundede udta- den i sagen Gründerzentrum-Betriebs-GmbH mod Land Baden-
 lelse anførte, hvorefter grundvandet i departementet Oise Württemberg forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 burde have været kortlagt som vand, der er berørt af en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 forurening, jf. direktivets artikel 3, stk. 1.
 Er gebyrerne for oprettelse og attestation af notardokumenter
 (1) EFT L 375 af 31.12.1991, s. 1. i delstatstjenesten i retskredsen Oberlandesgerichtsbezirk
 (2) Samling af Afgørelser 1999 I, s. 2603. Karlsruhe i delstaten Baden-Württemberg omfattet af forbud-
 det i artikel 10 i direktiv 69/335/EØF (1), når der er tale om
 forhold, der kan henføres til direktivets artikel 4, stk. 3, således
 at gebyrerne alene må opkræves i forhold til notarernes
 konkrete omkostninger ved den pågældende tjenesteydelse?
 (1) EFT 1969 II, s. 405.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 19. april 2000 af Finanzgericht München i
 sagen Biochem Zusatzstoffe Handels- u. Produktions
 GmbH mod Oberfinanzdirektion Nürnberg, Außenstelle
 München
 (Sag C-259/00)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 (2000/C 247/37)
 afsagt den 26. juni 2000 af Benelux-Domstolen i sagen
 Campina Melkunie BV mod Benelux-Merkenbureau
 Ved kendelse afsagt den 19. april 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 28. juni 2000, har Finanzgericht München i
 sagen Biochem Zusatzstoffe Handels- u. Produktions GmbH (Sag C-265/00)
 mod Oberfinanzdirektion Nürnberg, Außenstelle München,
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning (2000/C 247/39)
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Skal den kombinerede nomenklatur i den affattelse, der Ved dom afsagt den 26. juni 2000, indgået til Domstolens
 fremgår af bilag I til Kommissionens forordning (EF) Justitskontor den 29. juni 2000, har Benelux-Domstolen i
 nr. 2086/97 (1) af 4. november 1997 om ændring af bilag I sagen Campina Melkunie BV mod Benelux-Merkenbureau
 til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 (2) om told- og forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, fortolkes såle- om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 des, at immunglobulinkoncentrater, som består af tørret,
 affedtet råmælk uden casein, der er standardiseret ved hjælp af A. Skal artikel 2 og artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv
 lactose, skal tariferes som farmaceutiske produkter i kapitel 30? 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnær-
 melse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (1),
 fortolkes således, at spørgsmålet, om et tegn, der består
 (1) EFT L 312 af 14.11.1997, s. l. af et nyt ord sammensat af forskellige bestanddele, har
 (2) EFT L 256 af 7.9.1987, s. l. tilstrækkeligt særpræg til at kunne tjene som mærke
 for de pågældende varer, i princippet skal besvares
 bekræftende, også såfremt disse bestanddele hver for sig
 ikke har fornødent særpræg til at adskille disse varer fra
 andre varer, og at det kun forholder sig anderledes, når
 der foreligger yderligere omstændigheder, f.eks. såfremt
 det nye ord udgør en nærliggende og for alle umiddelbart
 forståelig betegnelse for en kombination af egenskaber,
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- der er kommerciel vigtig, og som ikke kan betegnes
 se afsagt den 20. juni 2000 af Amtsgericht Müllheim/Ba- anderledes end ved det nye ord?
 den i sagen Gründerzentrum-Betriebs-GmbH mod Land
 Baden-Württemberg B. Såfremt spørgsmål A skal besvares benægtende, må det
 da antages, at et tegn, der består af et nyt ord, som er
 (Sag C-264/00) sammensat af forskellige bestanddele, der hver især i
 sig selv mangler fornødent særpræg som omhandlet i
 direktivets artikel 3, stk. 1, heller ikke selv har fornødent
 (2000/C 247/38) særpræg, og at det kun forholder sig anderledes under
 yderligere omstændigheder, der fører til, at kombinatio-
 Ved kendelse afsagt den 20. juni 2000, indgået til Domstolens nen af bestanddelene er mere end summen af delene,
 Justitskontor den 29. juni 2000, har Amtsgericht Müllheim/Ba- f.eks. når det nye ord er udtryk for en vis kreativitet?


text:
C 113/14 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 11.4.98
 tion af afslaget fra Kommissionens centrale personaleud- 2. Hver part betaler sine omkostninger.
 valg på Chambellant's forslag vedrùrende udpegning af
 reprñsentanter til de vedtñgtsmñssige og administrative (1) EFT C 74 af 8.3.1997.
 organer, og om fornùdent annullation af den udtrykkelige
 afvisning, som Kommissionen gav sagsùgerens klage, har
 Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 den, P. Lindh, og dommerne K. Lenaerts og J. D. Cooke;
 justitssekretñr: fuldmñgtig A. Mair, den 19. februar 1998
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 19. februar 1998
 1. Det er ufornùdent at trñffe afgùrelse i sagen. i sag T-196/97, Donato Continolo mod Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber (1)
 (Tjenestemñnd Ð badekur Ð vedtñgtens artikel 59 Ð
 2. Foruden sine egne omkostninger betaler Kommissionen sygeorlov Ð tjenestefrihed)
 halvdelen af sagsùgerens omkostninger. Sagsùgeren
 betaler den anden halvdel af sine egne omkostninger. (98/C 113/35)
 (Processprog: fransk)
 (1) EFT C 388 af 21.12.1996.
 I sag T-196/97, Donato Continolo, tjenestemand ved Kom-
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber ved advoka-
 terne Jean-NoeÈl Louis, Thierry Demaseure, Ariane Tornel
 og FrancËoise Parmentier, Bruxelles, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Ces-
 sange, mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS skaber (befuldmñgtigede: Christine Berardis-Kayser og
 Florence Duvieusart-Clotuche), angående en påstand om
 den 19. februar 1998
 annullation af Kommissionens afgùrelse af 24. juni 1996
 i sag T-3/97, Anna Maria Campogrande mod Kommissio- som stadfñstet ved afslaget på sagsùgerens klage af
 nen for De Europñiske Fñllesskaber (1) 30. januar 1997 om ikke at indrùmme sagsùgeren supple-
 rende sygeorlov for en badekur, har Retten (Fjerde Afde-
 (Tjenestemñnd Ð meddelelse om en ledig stilling Ð ling), sammensat af afdelingsformanden, P. Lindh, og
 udnñvnelse til en stilling som kontorchef indplaceret på dommerne K. Lenaerts og J. D. Cooke; justitssekretñr:
 lùntrin A 4/A 5 Ð ugyldighed af Kommissionens beslut- fuldmñgtig A. Mair, den 19. februar 1998 afsagt dom,
 ning af 19. juli 1988 Ð afvisning af ansùgning) hvis konklusion lyder således:
 (98/C 113/34)
 1. Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber frifin-
 des.
 (Processprog: fransk)
 2. Hver part bñrer sine omkostninger.
 (1) EFT C 7 af 10.1.1998.
 I sag T-3/97, Anna Maria Campogrande, tjenestemand ved
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber, ved advo-
 kat Marc-Albert Lucas, LieÁge, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat Evelyne Korn, 21, avenue de
 Nassau, mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber ved Gianluigi Valsesia og Denis Waelbroeck, som
 befuldmñgtigede, angående en påstand om annullation af DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 Kommissionens beslutning om at udnñvne Cesare De den 4. marts 1998
 Montis som chef for kontor 2 (»Andespagten«) under
 Direktorat A (»latinamerika«) under Generaldirektorat IB i sag T-146/96, Maria da GracËa De Abreu mod De Euro-
 (Eksterne Forbindelser: Det Sydlige Middelhavsområde, pñiske Fñllesskabers Domstol (1)
 Mellemùsten, Latinamerika, Syd- og Sydùstasien og Nord- (Tjenestemand på prùve Ð udnñvnelse af en tidligere mid-
 Syd-Samarbejde), samt Kommissionens beslutning om at lertidigt ansat Ð bevarelse af ancienniteten på lùntrinnet
 afvise sagsùgerens ansùgning om stillingen, har Retten Ð ligebehandlingsprincippet Ð ulovlighedsindsigelse)
 (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P.
 Lindh, og dommerne K. Lenaerts og J. D. Cooke; justitsse- (98/C 113/36)
 kretñr: fuldmñgtig A. Mair, den 19. februar 1998 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således: (Processprog: fransk)
 I sag T-146/96, Maria da GracËa De Abreu, tjenestemand
 1. Sagsùgte frifindes. ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol, Luxembourg,


text:
27.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 138/65
 Sag anlagt den 2. marts 2015 — International Management Group mod Kommissionen
 (Sag T-110/15)
 (2015/C 138/84)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: International Management Group (Bruxelles, Belgien) (ved solicitor M. Burgstaller og barrister E. Wright)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse THOR/C4/LL/el/(S)(2015)4287 truffet af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) den 6. februar 2015, hvorved der blev givet afslag på aktindsigt i visse dokumenter i henhold til forordning (EF) nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter, annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at sagsøgte har tilsidesat sin begrundelsespligt, da det gav afslag på aktindsigt i de ønskede dokumenter i henhold til en generel formodning for anvendeligheden af beskyttelsen af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision.
 2.
 Andet anbringende hvormed det gøres gældende, at der foreligger en tungtvejende offentlig interesse i udbredelsen af dokumenterne.
 3.
 Tredje anbringende om, at sagsøgte ikke har godtgjort, hvorfor beskyttelsen af privatlivets fred og den enkeltes integritet er til hinder for delvis aktindsigt i de ønskede dokumenter.
 4.
 Fjerde anbringende om, at sagsøgte tilsidesatte sagsøgerens ret til god forvaltning.


text:
17.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 370/15
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 27. oktober 2011 — Deli Ostrich NV mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Belgien)
 (Sag C-559/10) (1)
 (Den fælles toldtarif - kombineret nomenklatur - tarifering - frosset kød fra ikke-opdrættede kameler - tarifering i underposition 0208 90 40 (andet kød af vildt) eller 0208 90 95 (i andre tilfælde))
 2011/C 370/24
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Deli Ostrich NV
 Sagsøgt: Belgische Staat
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Rechtbank van erste aanleg te Antwerpen — den fælles toldtarif — toldpositioner — kamelkød, der ikke hidrører fra opdræt — tarifering i underposition 0208 90 40 (vildt) eller 0208 90 95 (andre tilfælde)?
 Konklusion
 Den kombinerede nomenklatur i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1549/2006 af 17. oktober 2006, skal fortolkes således, at kamelkød skal tariferes i underposition 0208 90 40 som »andet kød af vildt«, såfremt de kameler, som dette kød stammer fra, var vildtlevende og blev jaget.
 (1) EUT C 55 af 19.2.2011.