text:
10.4.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 100/5
 Almeida, C. Gulmann, J. L. Murray, D. A. O. Edward, H. DOMSTOLENS DOM
 Ragnemalm, L. Sevón, M. Wathelet, R. Schintgen og K. M.
 Ioannou; generaladvokat: G. Cosmas; justitssekretñr: eks- (Fùrste Afdeling)
 peditionssekretñr D. Louterman-Hubeau, den 9. februar
 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: af 9. februar 1999
 i sag C-280/97, ROSE Elektrotechnik GmbH & Co. KG
 mod Oberfinanzdirektion Köln (anmodning om prñjudi-
 1) En erstatning for uberettiget opsigelse, som ydes i ciel afgùrelse fra Finanzgericht Düsseldorf) (1)
 medfùr af en domstolsafgùrelse, er en lùn i EF-trakta-
 tens artikel 119's forstand. (Den kombinerede nomenklatur Ð toldpositioner Ð
 forgreningsdåse uden kabler eller kontakter)
 (1999/C 100/07)
 2) Betingelserne for, om en arbejdstager har krav på
 erstatning ved uberettiget opsigelse, er omfattet af
 traktatens artikel 119. Derimod er betingelserne for,
 om en arbejdstager ved uberettiget opsigelse har krav (Processprog: tysk)
 på genindtrñden i stillingen eller genansñttelse, omfat-
 tet af Rådets direktiv 76/207/EéF af 9. februar 1976
 om gennemfùrelse af princippet om ligebehandling af
 mñnd og kvinder for så vidt angår adgang til beskñfti- (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 gelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejds- offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 vilkår.
 3) Det tilkommer den nationale domstol på grundlag af I sag C-280/97, angående en anmodning, som Finanzge-
 samtlige relevante juridiske og faktiske omstñndighe- richt Düsseldorf (Tyskland) i medfùr af EF-traktatens
 der at afgùre, på hvilken dato det skal vurderes, om en artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte
 regel, hvorefter beskyttelsen mod uberettiget opsigelse ret verserende sag, ROSE Elektrotechnik GmbH & Co.
 kun omfatter arbejdstagere, der har vñret ansat i KG mod Oberfinanzdirektion Köln, at opnå en prñjudiciel
 mindst to år, er lovlig. afgùrelse vedrùrende fortolkningen af den kombinerede
 nomenklatur, som affattet i bilag I til Kommissionens for-
 ordning (EF) nr. 1734/96 af 9. september 1996 om
 4) For at fastslå, om en foranstaltning, der er vedtaget af ñndring af bilag I til Rådets forordning (EéF) nr. 2658/87
 en medlemsstat, har en så forskellig virkning for om told- og statistiknomenklaturen og den fñlles toldtarif
 mñnd og kvinder, at den må antages at medfùre en (EFT L 238 af 19.9.1996, s. 1), har Domstolen (Fùrste
 indirekte forskelsbehandling i traktatens artikel 119's Afdeling), sammensat af D. A. O. Edward, som funge-
 forstand, skal den nationale domstol efterprùve, om de rende afdelingsformand, og dommerne L. Sevón (refere-
 forhåndenvñrende statistiske oplysninger indebñrer, at rende dommer) og M. Wathelet; generaladvokat: N. Fen-
 en betydeligt ringere procentdel af kvindelige end nelly; justitssekretñr: R. Grass, den 9. februar 1999 afsagt
 mandlige arbejdstagere er i stand til at opfylde den dom, hvis konklusion lyder således:
 betingelse, som er fastsat ved den pågñldende foran-
 staltning. Hvis dette er tilfñldet, foreligger der en indi-
 rekte forskelsbehandling på grundlag af kùn, medmin-
 dre foranstaltningen er begrundet i objektive faktorer, Den kombinerede nomenklatur, som affattet i bilag I til
 som intet har at gùre med en forskelsbehandling på Kommissionens forordning (EF) nr. 1734/96 af 9. septem-
 grundlag af kùn. ber 1996 om ñndring af bilag I til Rådets forordning
 (EéF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og
 den fñlles toldtarif, skal fortolkes således, at en vare, der
 består af en firkantet beholder med et låg af lakeret alumi-
 5) I det tilfñlde, hvor en betydeligt ringere procentdel af
 niumstrykstùbegods (legering af aluminium og silicium,
 kvindelige end mandlige arbejdstagere opfylder den
 hvis aluminiumindhold er det stùrste efter vñgt) med fire
 betingelse om to års forudgående beskñftigelse, som er
 forbindelsesskruer af stål og fire jordskruer af forkobret
 fastsat i den regel, der er nñvnte i domskonklusionens
 stål (der ligger lùst emballeret inden i varen og skal skrues
 punkt 3, påhviler det medlemsstaten som den, der har
 i de hertil forberedte gevindhuller), og som er bestemt til
 udstedt den formodet diskriminerende regel, at godt-
 at blive suppleret med klemrñkker og huller med henblik
 gùre, at reglen opfylder et lovligt socialpolitisk mål, at
 på tilslutning af elektriske kredslùb, i henhold til punkt 2 a)
 dette mål intet har at gùre med en forskelsbehandling
 i de almindelige tariferingsbestemmelser vedrùrende den
 på grundlag af kùn, og at det med rimelighed kunne
 kombinerede nomenklatur henfùres under toldposition
 antages, at de valgte midler var egnede til at opfylde
 8536 90 85 som en ukomplet forgreningsdåse.
 det pågñldende mål.
 (1) EFT C 181 af 14.6.1997. (1) EFT C 295 af 27.2.1997.


text:
28.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 234/32
 Rettens dom af 9. juli 2010 — Exalation mod KHIM (Vektor-Lycopin)
 (Sag T-85/08) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket Vektor-Lycopin - absolutte registreringshindringer - mangel på fornødent særpræg - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2010/C 234/54
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Exalation Ltd (Ilford, Essex, Det Forenede Kongerige) (ved avocat K. Zingsheim)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved S. Schäffner, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 17. december 2007 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1037/2007-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket Vektor-Lycopin som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Exalation Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 107 af 26.4.2008.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
8.7.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 192/13
 Stato — Fjerde Afdeling — som domsmyndighed i sagen Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 ANAS - Ente Nazionale per le Strade mod SCA RL CMC afsagt den 3. maj 2000 af Nederlandenes Hoge Raad i
 Cooperativa Muratori Cementisti Ravenna og SpA ICLA Co- sagen Kennemer Golf & Country Club mod Inspecteur
 struzioni Generali samt mod SpA Impresa Toto og Toto SpA Belastingdienst Particulieren/Ondernemingen Haarlem
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (Sag C-174/00)
 1) Er en bestemmelse i en udbudsbekendtgørelse for offentligt
 (2000/C 192/23)
 udbud, hvorefter virksomheder, som ikke for deres bud
 har givet begrundelser for den angivne pris, der svarer til i
 alt fald 75 % af udbudssummen, er afskåret fra at deltage i
 proceduren, til hinder for anvendelsen af artikel 30, stk. 4, Ved dom afsagt den 3. maj 2000, indgået til Domstolens
 i direktiv 93/37/EØF (1)? Justitskontor den 9. maj 2000, har Nederlandenes Hoge Raad
 i sagen Kennemer Golf & Country Club mod Inspecteur
 Belastingdienst Particulieren/Ondernemingen Haarlem forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 2) Er en bestemmelse om en automatisk forhøjelse af unorma- præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 litetstærsklen for bud, hvis overensstemmende karakter
 skal undersøges, når denne baseres på et kriterium, der
 fastlægges for det enkelte tilfælde og ud fra et aritmetisk 1. a. Når det skal fastslås, om et organ arbejder med gevinst
 gennemsnit, der ikke gør det muligt for de erhvervsdriven- for øje i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i
 de på forhånd at kende denne tærskel, til hinder for sjette direktivs artikel 13, punkt A, stk. 1, litra m), skal
 anvendelsen af artikel 30, stk. 4, i direktiv 93/37/EØF? der da udelukkende tages hensyn til resultaterne af de i
 denne bestemmelse nævnte tjenesteydelser, eller skal
 resultaterne af andre tjenesteydelser, som organet tillige
 udfører, også tages med i betragtning?
 3) Er en bestemmelse om en tidligere gennemgang med
 deltagelse af parterne, uden adgang for den virksomhed, b. Såfremt der med hensyn til problemet, om et organ
 som anses for at have givet et unormalt bud, til at fremføre arbejder med gevinst for øje, udelukkende skal tages
 sine grunde efter åbningen af buddene og før afgørelsen hensyn til de af organet udførte tjenesteydelser i den
 om udelukkelse træffes, til hinder for anvendelsen af artikel forstand, hvori udtrykket er anvendt i sjette direktivs
 30, stk. 4, i direktiv 93/37/EØF? artikel 13, punkt A, stk. 1, litra m), og ikke til organets
 samlede resultat, er det da udelukkende de ved disse
 tjenesteydelser opståede omkostninger, der skal tages
 4) Er en bestemmelse om, at den ordregivende myndighed i betragtning, eller også en del af organets øvrige
 kun kan tage hensyn til begrundelser, der vedrører bespa- omkostninger?
 relser i forbindelse med byggeprocessen, de anvendte
 tekniske løsninger, eller den bydendes usædvanligt gunstige 2. a. Består der en direkte sammenhæng — som omhandlet
 betingelser, til hinder for anvendelsen af artikel 30, stk. 4, i bl.a. De Europæiske Fællesskabers Domstols dom
 i direktiv 93/37/EØF? af 8. marts 1988 i sag 102/85 (Apple and Pear
 Development Council, Sml. s. 1443) — med hensyn til
 bidrag til en forening, som ifølge sit vedtægtsmæssige
 formål giver sine medlemmer lejlighed til i forenings-
 5) Er udelukkelsen af begrundelser vedrørende elementer, hvis
 sammenhæng at udøve en sport, og, såfremt dette
 mindsteværdier kan konstateres på grundlag af offentligt
 spørgsmål besvares benægtende, skal foreningen i så
 tilgængelige fortegnelser, til hinder for anvendelsen af
 fald kun for så vidt anses for afgiftspligtig i den
 artikel 30, stk. 4, i direktiv 93/37/EØF?
 forstand, hvori udtrykket er anvendt i sjette direktivs
 artikel 4, stk. 1, hvis den ligeledes udfører tjenesteydel-
 ser, for hvilke den faktisk modtager direkte mod-
 ydelser?
 (1) Rådets direktiv 93/37/EØF af 14.6.1993 om samordning af b. Skal der — også selv om der ikke består nogen
 fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- direkte sammenhæng mellem foreningens forskellige
 og anlægskontrakter, EFT L 199 af 9.8.1993, s. 54.
 tjenesteydelser til sine medlemmer og det af disse
 medlemmer betalte bidrag — til de indtægter for et
 organ i form af en forening, som skal tages i betragtning
 ved afgørelsen af, om der arbejdes med gevinst for øje
 som omhandlet i det første spørgsmål, også medregnes
 de samlede årlige bidrag fra medlemmer, som for-
 eningen i henhold til vedtægterne giver lejlighed til at
 udøve sport?
 ---pagebreak--- C 192/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.7.2000
 3. Berettiger den omstændighed, at et organ anvender over- 3. Når artikel 1, litra e), i Kommissionens beslutning nr.
 skud, som det systematisk tilstræber, til brug for sine 94/698/EF (2) gør godkendelsen af den deri omhandlede
 tjenesteydelser, der består i at give lejlighed til at udøve støtte betinget af, at Portugal opfylder sin forpligtelse til at
 sport i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i sjette anvende artikel 4 i forordning (EØF) nr. 2408/92 i
 direktivs artikel 13, punkt A, stk. 1, litra m), den konklu- forbindelse med de selvstyrende regioner senest fra den
 sion, at det ikke arbejder med gevinst for øje i denne 1. januar 1996 og offentliggør de forpligtelser vedrørende
 bestemmelses forstand? Eller kan denne konklusion kun offentlig tjeneste, der gælder for de pågældende ruter (»jf.
 drages, såfremt der er tale om enkeltstående, ikke-systema- afsnit VIII, punkt 3«), betyder det da, at Portugal er afskåret
 tisk tilstræbte driftsoverskud, der anvendes på nævnte fra at anvende den beføjelse, medlemsstaterne er tillagt ved
 måde? Skal der ved besvarelsen af disse spørgsmål også forordningens artikel 3, stk. 2?
 tages hensyn til sjette direktivs artikel 13, punkt A, stk. 2,
 første led, og i bekræftende fald, hvorledes skal denne
 bestemmelse da fortolkes; nærmere bestemt: Skal der i (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2408/92 af 23.7.1992 om EF-
 denne bestemmelse mellem ordene »eventuelt« og »over- luftfartsselskabers adgang til luftruter inden for Fælleskabet (EFT
 skud« læses »systematisk« eller »men kun enkeltstående«? L 240 af 24.8.1992, s. 8).
 (2) Kommissionens beslutning 94/698/EF af 6. juli 1994 om kapital-
 forhøjelse, kreditgarantier og eksisterende skattefritagelse til fordel
 for TAP (EFT L 279 af 28.10.1994, s. 29).
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 13. april 2000 af Supremo Tribunal Administra-
 tivo, Første Afdeling, i plenum, i sagen Flightline Ltd mod
 Secretário de Estado dos Transportes e Comunicações og
 TAP-Transportes Aéreos Portugueses, SA
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 13. april 2000 af Juzgado de Primera Instan-
 (Sag C-181/00) cia e Instrucción no 5 de Oviedo i sagen Victoria González
 Sánchez mod Medicina Asturiana SA
 (2000/C 192/24)
 (Sag C-183/00)
 Ved dom afsagt den 13. maj 2000, indgået til Domstolens (2000/C 192/25)
 Justitskontor den 15. maj 2000, har Supremo Tribunal Admi-
 nistrativo, Første Afdeling, i plenum, i sagen Flightline Ltd
 mod Secretário de Estado dos Transportes e Comunicações Ved kendelse afsagt den 13. april 2000, indgået til Domstolens
 og TAP-Transportes Aéreos Portugueses, SA, forelagt De Justitskontor den 16. maj 2000, har Juzgado de Primera
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi- Instancia e Instrucción no 5 de Oviedo i sagen Victoria
 ciel afgørelse af følgende spørgsmål: González Sánchez mod Medicina Asturiana SA forelagt De
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi-
 ciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1. Når en medlemsstat udøver sine rettigheder og beføjelser i
 henhold til artikel 4 i Rådets forordning (EØF) nr.
 2408/92 (1) af 23. juli 1992, forudsætter eller medfører det Skal artikel 13 i Rådets direktiv 85/374/EØF (1) af 25. juli 1985
 da nødvendigvis, at den derved giver afkald på beføjelsen i om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved
 forordningens artikel 3, stk. 2, for medlemsstaten til indtil lov fastsatte bestemmelser om produktansvar fortolkes således,
 den 1. april 1997 at begrænse konkurrencen med hensyn at den er til hinder for, at der efter gennemførelsen af direktivet
 til cabotageydelser på dens område? foretages en begrænsning eller indskrænkning af de rettigheder,
 som forbrugerne har i henhold til medlemsstatens lovgivning?
 2. Kan det i forbindelse med en medlemsstats åbne offentlige
 udbud i 1995 af adgang til ruteflyvning på en rute under
 opfyldelse af forpligtelserne til offentlig tjeneste, der er (1) EFT L 210 af 7.8.1985, s. 29.
 pålagt med hensyn til den pågældende rute i henhold til
 forordningens artikel 4, kræves af luftfartsselskaber, der
 har licens i en anden medlemsstat, og som indgiver bud, at
 de opfylder betingelserne i forordningens artikel 3, stk. 2?


text:
5.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/8
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 15. maj 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-503/06) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 79/409/EØF - beskyttelse af vilde fugle - fravigelse af ordningen med beskyttelse af vilde fugle - regionen Ligurien)
 (2008/C 171/13)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Recchia, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik (ved I. Braguglia, som befuldmægtiget og avvocato dello Stato G. Fiengo)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — regionen Liguriens vedtagelse og anvendelse af en lovgivning om tilladelse til at fravige ordningen med beskyttelse af vilde fugle uden at overholde de betingelser, der er fastsat i artikel 9 i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (EFT L 103, s. 1).
 Konklusion
 1)
 Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 9 i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle, idet regionen Ligurien har vedtaget og anvendt en lovgivning vedrørende tilladelse til at fravige af ordningen med beskyttelse af vilde fugle, der ikke opfylder de betingelser, som er fastsat i denne bestemmelse.
 2)
 Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 82 af 14.4.2007.


text:
7.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/18
 Sag anlagt den 19. oktober 2011 — MIP Metro mod KHIM — Real Seguros (real,- QUALITY)
 (Sag T-548/11)
 2012/C 6/34
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokaterne J. Plate og R. Kaase)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Real Seguros, SA (Porto, Portugal)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen udsættes indtil der foreligger en endelig afgørelse fra den portugisiske varemærkemyndighed vedrørende den begæring om fortabelse, som sagsøgeren har indgivet vedrørende de ældre portugisiske varemærkeregistreringer nr. 249791, nr. 249793 og nr. 254390. Hvis begæringen om at sagen udsættes, ikke tages til følge, fortsættes sagen.
 —
 Afgørelse truffet den 17. august 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 114/2011-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der opstod under sagen for appelkammeret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
 Det omhandlede EF-varemærke: Den internationale varemærkeregistrering nr. W 983683 af figurmærket »real,- QUALITY« i rød, blå og beige for tjenesteydelser i klasse 36
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Real Seguros, SA
 Det påberåbte varemærke eller tegn: Den portugisiske varemærkeregistrering nr. 249791 af ordmærket »REAL« for tjenesteydelser i klasse 36; den portugisiske varemærkeregistrering nr. 249793 af ordmærket »REAL SEGUROS« for tjenesteydelser i klasse 36; den portugisiske figurmærkeregistrering nr. 254390, der indeholder ordbestanddelen »REAL«, for tjenesteydelser i klasse 36; forskellige ikke-registrerede rettigheder, som angiveligt nyder beskyttelse i alle medlemsstater eller i Portugal.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret urigtigt antog, at der var risiko for forveksling mellem det ansøgte varemærke og det varemærke, indsigelsen var støttet på.


text:
1.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 180/16
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 4. juni 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-109/08) (1)
 (Traktatbrud - artikel 28 EF, 43 EF og 49 EF - direktiv 98/34/EF - tekniske standarder og forskrifter - nationale bestemmelser, der finder anvendelse på elektriske, elektromekaniske og elektroniske computerspil - Domstolens dom, der fastslår et traktatbrud - manglende gennemførelse - artikel 228 EF - økonomiske sanktioner)
 2009/C 180/26
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Patakia og M. Konstantinidis, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik (ved N. Dafniou, V. Karra og P. Mylonopoulos, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende opfyldelse af Domstolens dom af 26. oktober 2006 i sag C-65/05 — tilsidesættelse af artikel 28 EF, 43 EF og 49 EF og artikel 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (EFT L 204, s. 37 — nationale bestemmelser, som finder anvendelse på elektroniske computerspil — påstand om tvangsbøde
 Konklusion
 1)
 Den Hellenske Republik har ved ikke at ændre artikel 2, stk. 1, og artikel 3 i lov nr. 3037/2002 om indførelse af et forbud mod installation og drift af alle elektriske, elektromekaniske og elektroniske spil, herunder alle computerspil, på alle offentlige eller private steder, bortset fra spillekasinoer, under trussel om strafferetlige eller administrative sanktioner, som er foreskrevet i samme lovs artikel 4 og 5, i overensstemmelse med artikel 28 EF, 43 EF og 49 EF samt artikel 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/48/EF af 20. juli 1998, undladt at træffe alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at opfylde dom af 26. oktober 2006, Kommissionen mod Grækenland (sag C-65/05), og har dermed tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 228 EF.
 2)
 Den Hellenske Republik betaler Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber en tvangsbøde, der indbetales på kontoen »Det Europæiske Fællesskabs egne indtægter«, på 31 536 EUR for hver dags forsinkelse med at træffe de fornødne foranstaltninger til at opfylde den nævnte dom i sagen Kommissionen mod Grækenland, beregnet fra afsigelsen af nærværende dom og indtil opfyldelsen af den nævnte dom i sagen Kommissionen mod Grækenland.
 3)
 Den Hellenske Republik betaler Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber et fast beløb på 3 mio. EUR, der indbetales på kontoen »Det Europæiske Fællesskabs egne indtægter«.
 4)
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 116 af 9.5.2008.


text:
C 303/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27.10.2001
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. DOMSTOLENS DOM
 2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (Femte Afdeling)
 (1) EFT C 366 af 18.12.1999.
 af 13. september 2001
 i sag C-417/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Kongeriget Spanien (1)
 DOMSTOLENS DOM (»Traktatbrud — direktiv 96/62/EF — vurdering og styring
 af luftkvalitet — manglende udpegelse af de kompetente
 (Femte Afdeling) myndigheder og organer, der skal gennemføre direktivet«)
 af 13. september 2001 (2001/C 303/05)
 i sag C-375/99, Kongeriget Spanien mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (1) (Processprog: spansk)
 (»EUGFL — regnskabsafslutning — regnskabsårene 1996 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 og 1997 — offentlig oplagring af oksekød«) gjort i Samling af Afgørelser)
 (2001/C 303/04)
 I sag C-417/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 (Processprog: spansk) ber (befuldmægtiget: G. Valero Jordana), mod Kongeriget
 Spanien (befuldmægtiget: N. Dı́az Abad), angående en påstand
 om, at det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat er af
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- sine forpligtelser i henhold til bestemmelserne i Rådets direktiv
 gjort i Samling af Afgørelser) 96/62/EF af 27. september 1996 om vurdering og styring af
 luftkvalitet (EFT L 296, s. 55), idet det ikke har udpeget de
 I sag C-375/99, Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: kompetente myndigheder og organer, der er omhandlet i
 M. López-Monı́s Gallego), mod Kommissionen for De Europæi- direktivets artikel 3, stk. 1, har Domstolen (Femte Afdeling),
 ske Fællesskaber (befuldmægtiget: J. Guerra Fernández), angå- sammensat af afdelingsformanden, A. La Pergola, og dommer-
 ende en påstand om delvis annullation af Kommissionens ne D.A.O. Edward (refererende dommer), P. Jann, L. Sevón og
 beslutning 1999/603/EF af 28. juli 1999 om at udelukke C.W.A. Timmermans; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær:
 visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for EUGFL, R. Grass, den 13. september 2001 afsagt dom, hvis konklusion
 Garantisektionen, fra EF-finansiering (EFT L 234, s. 6) i det lyder således:
 omfang den vedrører en samlet finansiel korrektion på 5 % af
 visse beløb, som Kongeriget Spanien har anmeldt for budget-
 post 2111 (tekniske udgifter), 2112 (finansielle udgifter) og 1) Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 2113 (andre udgifter) knyttet til sektoren for offentlig oplag- Rådets direktiv 96/62/EF af 27. september 1996 om vurdering
 ring af oksekød, har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat og styring af luftkvalitet, idet det ikke inden for den fastsatte
 af afdelingsformanden, A. La Pergola, og dommerne D.A.O. Ed- frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestem-
 ward, P. Jann (refererende dommer), S. von Bahr og melser for at udpege de kompetente myndigheder og organer,
 C.W.A. Timmermans; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justits- der er omhandlet i direktivets artikel 3, stk. 1.
 sekretær: R. Grass, den 13. september 2001 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således:
 2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 20 af 22.1.2000.
 (1) EFT C 366 af 18.12.1999.


text:
9.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/10
 Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 19. november 2012 — Luigi Marcuccio mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-1/11 SA) (1)
 (Begæring om bemyndigelse til at foretage arrest eller udlæg hos Den Europæiske Union)
 2013/C 38/12
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Luigi Marcuccio (ved avvocato G. Cipressa)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og C. Berardis-Kayser, som befuldmægtigede, bistået af avvocato A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Protokol vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter — begæring om bemyndigelse til at foretage arrest eller udlæg i de midler, som Den Italienske Republik skylder Unionen, subsidiært i de aktiver på Den Italienske Republiks område, som tilhører Unionen — ophævelse af Kommissionens immunitet — artikel 1 i protokol vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter
 Konklusion
 1)
 Begæring om arrest eller udlæg afslås.
 2)
 Luigi Marcuccio og Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 89 af 24.3.2012.


text:
12.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/47
 Sag anlagt den 20. august 2014 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-83/14)
 (2015/C 007/54)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas og J.N. Louis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af Europa-Kommissionens afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AST 10 i forfremmelsesåret 2013.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelsen af 8. november 2013 om udfærdigelse af listen over forfremmede tjenestemænd i forfremmelsesåret 2013.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
11.1.2003 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 7/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- ved at bruge sit eget navn vildleder offentligheden, eller
 se afsagt den 3. september 2002 af High Court of Justice når (ii) sagsøgte med denne brug blot skaber utilsigtet
 (England and Wales) (Chancery Division) i sagen Nichols forveksling?
 plc mod Registrar of Trademarks
 (1 ) Rådets første direktiv af 21.12.1988 om indbyrdes tilnærmelse
 af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EFT L 40 af
 (Sag C-404/02) 11.2.1989, s. 1).
 (2003/C 7/27)
 Sag anlagt den 13. november 2002 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 Ved kendelse afsagt den 3. september 2002, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 12. november 2002, har High (Sag C-406/02)
 Court of Justice (England and Wales) (Chancery Division) i
 sagen Nichols plc mod Registrar of Trademarks forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om (2003/C 7/28)
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1. Skal, og i givet fald under hvilke omstændigheder, et Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 13. no-
 varemærke (dvs. et »tegn«, der opfylder kravene i artikel 2 vember 2002 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommis-
 i direktiv 89/104/EØF ( 1) om varemærker), som består af sionen for De Europæiske Fællesskaber ved Bruno Stromsky,
 ét enkelt efternavn, udelukkes fra registrering på grund som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 af, at det i sig selv »mangler fornødent særpræg«, jf.
 direktivets artikel 3, stk. 1, litra b)?
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 2. (a) Skal eller (b) kan et sådant tegn, inden det ved brug 1) Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 har fået fornødent særpræg, udelukkes fra registrering, forpligtelser i henhold til direktiv 76/464/EØF (1), 78/
 hvis det er et almindeligt efternavn i den medlemsstat, 659/EØF ( 2) og 80/68/EØF ( 3), som ændret ved Rådets
 hvori varemærket søges registreret, eller hvis det er et direktiv 91/692/EØF af 23. december 1991 om standardi-
 almindeligt efternavn i en eller flere andre medlemsstater? sering og rationalisering af rapporterne om gennemfø-
 relse af en række miljødirektiver ( 4), idet det ikke inden
 for de fastsatte frister har fremsendt rapporterne om
 3. Såfremt enten spørgsmål 2(a) eller 2(b) besvares bekræf- gennemførelse af direktiverne for så vidt angår hoved-
 tende, er det da berettiget, at nationale myndigheder stadsregionen Bruxelles.
 afgør spørgsmålet på grundlag af de forventninger, en
 gennemsnitsforbruger formodes at have i relation til de 2) Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost-
 pågældende varer/tjenesteydelser i medlemsstaten, under ninger.
 hensyn til efternavnets almindelighed, til arten af om-
 handlede varer/tjenesteydelser, og til om det er almindelig
 udbredt (eller netop ikke) at anvende efternavne i den
 relevante branche? Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 4. Skal det, i forbindelse med afgørelsen af om et efternavn I henhold til artikel 2 i direktiv 91/692/EØF skulle Belgien
 »mangler fornødent særpræg«, jf. direktivets artikel 3, have sendt en rapport til Kommissionen vedrørende perioden
 stk. 1, litra b), tillægges betydning, at retsvirkningerne af fra 1993 til og med 1995, der skulle udarbejdes på grundlag
 varemærkets registrering er begrænset i henhold til af et spørgeskema, som fastsat ved beslutning 92/446/EØF, og
 artikel 6, stk. 1, litra a)? som blev tilsendt Belgien i rette tid. Belgien skulle tilsende
 Kommissionen den pågældende rapport senest den 30. septem-
 ber 1996. Imidlertid er disse oplysninger ikke alle blevet
 5. Såfremt spørgsmål 4 besvares bekræftende, ønskes det tilsendt Kommissionen inden nævnte frist for så vidt angår
 oplyst, (a) om ordet »person« i direktivets artikel 6, stk. 1, hovedstadsregionen Bruxelles:
 litra a), skal forstås således, at det omfatter et selskab eller
 en virksomhed, og (b) hvad der skal forstås ved »redelig — For så vidt angår direktiv 76/464/EØF, som ændret, er
 markedsføringsskik«; navnlig ønskes det oplyst, om dette der ikke sendt nogen oplysninger vedrørende årene 1993-
 udtryk finder anvendelse, når (i) sagsøgte ikke i praksis 1995.


text:
20.7.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 207/8
 Appel iværksat den 15. april 2013 af Confindustria Venezia, tidligere Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria) m.fl. til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 29. januar 2013 i sag T-273/00, Unindustria m.fl. mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-191/13 P)
 2013/C 207/13
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellanter: Confindustria Venezia, tidligere Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria) m.fl. (ved avvocati A. Vianello, A. Bortoluzzi og A. Veronese)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, Siram SpA, Bortoli Ettore Srl, Arsenale Venezia SpA og Den Italienske Republik
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande
 —
 Kendelsen afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) i sag T-273/00 ophæves eller ændres, og Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har til støtte for sin appel gjort gældende, at Retten har begået retlige fejl ved anvendelsen af de principper Domstolen fastslog dommen i sagen »Comitato Venezia Vuole Vivere«, dels hvad angår Kommissionens forpligtelse til at begrunde sine statsstøttebeslutninger, dels vedrørende fordelingen af bevisbyrden vedrørende betingelserne i henhold til artikel 107, stk. 1, TEUF.
 I kendelsen, der er genstand for nærværende appel, har Retten ikke efterkommet de anvisninger som Domstolen gav dommen i sagen »Comitato Venezia Vuole Vivere« af 9. juni 2011, hvorefter Kommissionens beslutning »i sig selv skal indeholde alle de elementer, der er nødvendige for, at de nationale myndigheder kan gennemføre beslutningen«. Selv om den anfægtede beslutning ikke indeholder de elementer, der er nødvendige for, at de nationale myndigheder kan gennemføre den, har Retten imidlertid ikke redegjort for nogen mangler i den metode, der er anvendt af Kommissionen i den anfægtede beslutning, og Retten har derfor begået en retlig fejl.
 I henhold til de principper, som Domstolen har fastsat i dommen i sagen »Comitato Venezia Vuole Vivere«, skal medlemsstaten — og således ikke den enkelte støttemodtager — ved tilbagesøgningen for hver sag godtgøre, at forudsætningerne i henhold til artikel 107, stk. 1, TEUF er opfyldt. I nærværende sag har Kommissionen i den omtvistede beslutning undladt at præcisere »fremgangsmåden« for en sådan kontrol. Følgelig har Den Italienske Republik, idet den ikke har de nødvendige elementer til ved tilbagesøgningen at godtgøre, om de indrømmede fordele udgjorde statsstøtte for de begunstigede, besluttet — ved lov nr. 228 af 24. december 2012 (artikel 1, stk. 351 ff.) — at vende bevisbyrden, hvilket er i strid med det, der er fastsat i fællesskabets retspraksis. Ifølge den italienske lovgiver tilkommer det navnlig ikke staten, men derimod de enkelte begunstigede virksomheder, som havde fået tildelt støtten i form af nedsættelser, at bevise, at de pågældende fordele hverken fordrejer konkurrencen eller påvirker samhandlen mellem medlemsstaterne. Det forudsættes såfremt dette bevis ikke løftes, at de indrømmede lettelser er egnede til at fordreje konkurrencen og påvirke samhandlen mellem medlemsstaterne. Alt dette er klart i strid med principperne fastsat i dommen i sagen »Comitato Venezia Vuole Vivere«.


text:
24.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 366/35
 Kendelse afsagt af Retten den 11. oktober 2012 — EDF mod Kommissionen
 (Sag T-389/12 R)
 (Særlige rettergangsformer - konkurrence - fusioner - elektricitetsmarkedet - beslutning om godkendelse af en fusion under forudsætning af, at visse forpligtelser overholdes - afslag på at indrømme forlængelse af den frist, der blev fastsat for at opfylde disse forpligtelser - begæring om foreløbige forholdsregler - ingen uopsættelighed)
 2012/C 366/71
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Électricité de France (EDF) (Paris, Frankrig) (ved advokaterne A. Creus Carreras og A. Valiente Martin)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Giolito og S. Noë, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Begæring om foreløbige forholdsregler vedrørende Kommissionens afgørelse K(2012) 4617 endelig af 28. juni 2012, hvorved sagsøgeren meddeltes afslag på forlængelse af den frist, der blev fastsat for at opfylde visse af selskabets forpligtelser, som er gentaget i afgørelse K(2009) 9059 af 12. november 2009, som godkendte fusionen med henblik på Electricité de France S.A.’s erhvervelse af enekontrol over aktiverne i virksomheden Segebel (sag COMP/M.5549 — EDF/Segebel)
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
8.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/15
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 28. oktober 2004
 i sag C-421/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Østrigske Republik (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2001/18/EF - udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2005/C 6/27)
 Processprog: tysk
 I sag C-421/03, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 3. oktober 2003, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: U. Wölker) mod Den Østrigske Republik (befuldmægtiget: E. Riedl), har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af N. Colneric, som fungerende afdelingsformand, og dommerne J.N. Cunha Rodrigues og E. Levits (refererende dommer); generaladvokat: J. Kokott; justitssekretær: R. Grass, den 28. oktober 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Den Østrigske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF af 12. marts 2001 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer og om ophævelse af Rådets direktiv 90/220/EØF, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 2)
 Den Østrigske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 275 af 15.11.2003.


text:
13.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 238/19
 Sag anlagt den 30. maj 2011 — Hotel Reservation Service Robert Ragge mod KHIM — Promotora Imperial (iHotel)
 (Sag T-277/11)
 2011/C 238/35
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Hotel Reservation Service Robert Ragge GmbH (Köln, Tyskland) (ved advokat M. Koch)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Promotora Imperial, SA (Pozuelo de Alarcón, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 24. februar 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 832/2010-1) ændres således, at der gives medhold i klagen og indsigelse (nr. B 1458571) ophæves. Indsigeren tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med klage- og indsigelsessagerne. Afgørelsen opretholdes i øvrigt.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Hotel Reservation Service Robert Ragge GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »iHotel« for tjenesteydelser i klasse 35, 39, 41, 42 og 43 — varemærkeansøgning nr. 6912877
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Promotora Imperial, SA
 Det påberåbte varemærke eller tegn: EF-ordmærket »i-hotel« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 41 og 43
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Delvis medhold i indsigelsen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009, da der ikke er risiko for forveksling mellem de omhandlede varemærker. Appelkammeret har med urette fundet, at der er lighed mellem de omhandlede varer og tjenesteydelser samt mellem de omtvistede varemærker.


text:
8.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 285/15
 Sag anlagt den 17. juli 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-327/08)
 (2008/C 285/26)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Rozet og D. Kukovec, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Franske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås,
 at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 1, i Rådets direktiv 89/665/EØF (1) og artikel 2, stk. 1, i Rådets direktiv 92/13/EØF (2), som fortolket af Domstolen i Alcatel-dommen (sag C-81/98) og dommen i sagen Kommissionen mod Østrig (sag C-212/02), idet den
 har vedtaget og opretholdt artikel 44-1 i dekret nr. 2005-1308 af 20. oktober 2005, artikel 46-1 i dekret nr. 2005-1742 af 30. december 2005 og artikel 80-1-1o i dekret nr. 2006-975 af 1. august 2006, for så vidt som disse bestemmelser indeholder en mulighed for de ordregivende myndigheder og/eller de ordregivende enheder for at forkorte den rimelige frist, som skal overholdes fra tidspunktet for meddelelsen til tilbudsgiverne og til underskriften af kontrakten, uden nogen tidsbegrænsning, og uden at der forudgående er fastsat nogen objektiv betingelse i den nationale lovgivning,
 og
 har vedtaget og opretholdt artikel 1441-1 i den nye retsplejelov, som ændret ved dekret nr. 2005-1308 af 20. oktober 2005, i det omfang denne bestemmelse fastsætter en frist på ti dage for svaret fra den berørte ordregivende myndighed og/eller den ordregivende enhed og forbyder enhver procedure forud for kontraktindgåelsen inden dette svar, og uden at denne frist udsætter den frist, der skal overholdes fra tidspunktet for meddelelsen til tilbudsgiverne og til underskriften af kontrakten.
 —
 Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har gjort to anbringender gældende til støtte for sit søgsmål.
 Med det første anbringende har Kommissionen kritiseret Den Franske Republik for i tilfælde af uopsættelighed at give de ordregivende myndigheder adgang til at forkorte den minimumsfrist på ti dage, der skal overholdes fra tidspunktet for meddelelsen om beslutningen om tildelingen af udbuddet til alle tilbudsgiverne og til underskriften af udbudskontrakten. Dels er vurderingen af uopsætteligheden i henhold til den franske lovgivning overladt til den ordregivende myndigheds skøn, uden at der er krav om objektive betingelser. Dels er der i denne lovgivning ingen garanti for, at antallet af dage, hvormed fristen begrænses, meddeles de tilbudsgivende, hvilket kan have den konsekvens, at disse tilbudsgivende anlægger en sag forud for kontraktindgåelsen til anfægtelse af beslutningen om tildeling af kontrakten på et tidspunkt, hvor denne kontrakt allerede er undertegnet. Domstolens praksis bestyrker således, at en sådan situation er klart i strid med formålet med direktiv 89/665/EØF og 92/13/EØF om at indføre effektive og hurtige klageprocedurer, hvis genstand er ulovlige beslutninger truffet af den ordregivende myndighed, på et trin, hvor overtrædelserne endnu kan afhjælpes.
 Med det andet anbringende har Kommissionen endvidere kritiseret Den Franske Republik for at hindre disse direktivers effektive virkning, idet den i national lovgivning har indført en for den ordregivende myndighed obligatorisk forudgående fase med underretning, som ikke udsætter den frist, der skal overholdes fra tidspunktet for meddelelsen om beslutningen om tildeling af kontrakten og til underskriften af denne kontrakt. I det omfang, en sag anlagt af en tilbudsgiver, som har fået afslag, er udelukket inden for svarfristen, dvs. ti dage, fratager et svar fra den ordregivende myndighed ved udløbet af denne frist den afviste tilbudsgiver enhver mulighed for et effektivt søgsmål, eftersom kontrakten på dette tidspunkt er undertegnet.
 (1) Rådets direktiv 89/665/EØF af 21.12.1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter (EFT L 395, s. 33), som ændret ved direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (EFT L 209, s. 1).
 (2) Rådets direktiv 92/13/EØF af 25.2.1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelse af EF-reglerne for fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation (EFT L 76, s. 14).


text:
C 124/12 DA Den Europæiske Unions Tidende 24.5.2003
 En sådan bestemmelse er endvidere i strid med artikel 2, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 stk. 1, litra a), nr. i), i nævnte direktiv 2000/13/EF, hvorefter
 mærkningen og dennes nærmere udformning ikke må være af
 en sådan art, at den vildleder køberen, især ikke med hensyn Fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 5. december
 til levnedsmidlets beskaffenhed og navnlig dets art, identitet, 2001.
 egenskaber, sammensætning, mængde, holdbarhed, oprindel-
 sessted eller det sted, hvor levnedsmidlet kommer fra, samt
 dets fremstillings- eller frembringelsesmåde.
 (1 ) EFT L 139 af 10.6.2000.
 ( 1) EFT L 198 af 22.7.1991, s. 1.
 ( 2) EFT L 109 af 6.5.2000, s. 29.
 ( 3) Rådets forordning af 22.6.1995 om ændring af forordning (EØF)
 nr. 2092/91, EFT L 186 af 5.8.1995, s. 1.
 ( 4) Rådets forordning af 19.7.1999 om indføjelse af bestemmelser
 om animalsk produktion i forordning (EØF) nr. 2092/91, EFT L
 222 af 24.8.1999, s. 1.
 Sag anlagt den 28. marts 2003 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Sverige
 (Sag C-141/03)
 (2003/C 124/20)
 Sag anlagt den 27. marts 2003 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 28. marts
 Tyskland
 2003 anlagt sag mod Kongeriget Sverige af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber ved P. Hellström og J.M. Flett,
 som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 (Sag C-139/03)
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 (2003/C 124/19)
 — Det fastslås, at Kongeriget Sverige ikke har opfyldt sine
 forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2000/
 52/EF ( 1) af 26. juli 2000 om ændring af direktiv 80/
 723/EØF ( 2) om gennemskueligheden af de økonomiske
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 27. marts
 forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige
 2003 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kom-
 virksomheder, idet det ikke har vedtaget de love og
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Josef Christian
 administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 Schieferer og Hans Støvlbæk, Kommissionens Juridiske
 efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder
 Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxem-
 ikke har underrettet Kommissionen herom,
 bourg.
 — Kongeriget Sverige tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilside-
 sat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 2000/38/EF af 5. juni 2000 om ændring af kapitel Va,
 lægemiddelovervågning, i Rådets direktiv 75/319/EØF
 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgiv-
 ning om lægemidler (1), idet den ikke har vedtaget de love Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 31. juli 2001.
 og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 gennemføre direktivet, eller i al fald ikke har givet
 Kommissionen meddelelse herom. (1 ) EFT L 193 af 29.7.2000, s. 75.
 (2 ) EFT L 195 af 29.7.1980, s. 35.
 2. Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.


text:
2.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/40
 Sag anlagt den 14. januar 2005 af Carmela Lo Giudice mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-27/05)
 (2005/C 82/71)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 14. januar 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Carmela Lo Giudice, Strombeek-Bever (Belgien), ved avocats Frédéric Frabetti og Gilles Bounéou, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Annullation af bedømmelsen for bedømmelsesåret 2003 (perioden 1.1.2003 - 31.12.2003).
 2.
 Subsidiært annullation af afgørelsen af 4. maj 2004 om endelig fastsættelse af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. januar 2003 til den 31. december 2003.
 3.
 Det træffes afgørelse om omkostninger, udgifter og honorarer, og Kommissionen tilpligtes at afholde disse.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren, som er tjenestemand ved Kommissionen, havde sygeorlov fra den 1. december 2003 til den 10. maj 2004. I denne periode udfærdigede Kommissionen uden sagsøgerens medvirken hendes karriereudviklingsrapport.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet for det første anført, at oprettelsen i forbindelse med det nye system for udfærdigelse af karriereudviklingsrapporter af edb-formularer, der udfyldes direkte på skærmen og lagres i edb-systemet for personaleforvaltning, svarer til oprettelse af parallelle personlige akter i strid med vedtægtens artikel 26.
 Sagsøgeren har ligeledes anført, at hendes manglende deltagelse i udfærdigelsen af rapporten strider mod vedtægtens artikel 43, de almindelige gennemførelsesbestemmelser hertil, samt principperne om god forvaltningsskik, om forbud mod forskelsbehandling og om forbud mod usaglig sagsbehandling. Sagsøgeren har herved anført, at der foreligger magtmisbrug, manglende begrundelse, tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og af reglen »Patere legem quam ipse fecisti«, samt at der er sket tilsidesættelse af omsorgspligten.


text:
26.5.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/36
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 26. marts 2015 — DO mod ESMA
 (Sag F-32/14) (1)
 ((Personalesag - ESMA’s ansatte - midlertidigt ansat - ikke forlængelse af en kontrakt - bedømmelsesrapport - for sen udarbejdelse af bedømmelsesrapporten - ingen sammenhæng mellem de generelle og de specifikke vurderinger))
 (2015/C 171/43)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: DO (ved advokat S.A. Pappas)
 Sagsøgt: Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ved R. Vasileva, som befuldmægtiget, og advokaterne D. Waelbroeck og A. Duron)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at forlænge sagsøgerens kontrakt som midlertidigt ansat som følge af en negativ bedømmelsesrapport, om annullation af denne bedømmelsesrapport, og om tildeling af erstatning for det lidte tab.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed frifindes.
 2)
 DO bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed.
 (1) EUT C 184 af 16.6.2014, s. 45.


text:
20 . 1 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 16/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 afsagt den 18 . oktober 1995 af Pretura di Pordenone i sagen
 Tommaso Morellato mod Usl nr. 11 , Pordenone 1 . Det fastlås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 ( Sag C-358/95 ) forpligtelser efter artikel 5 og 189 i traktaten om
 ( 96/C 16/13 ) oprettelse af Det Europæiske Fællesskab ved ikke at
 have vedtaget de love og administrative bestemmelser,
 som er nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv
 Ved kendelse afsagt den 18 . oktober 1995 , indgået til
 91 /371 /EØF af 20 . juni 1991 om gennemførelse af
 Domstolens Justitskontor den 21 . november 1995 , har
 aftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fælles
 Pretura di Pordenone i sagen Tommaso Morellato mod Usl
 skab og Schweiz om direkte forsikring bortset fra
 nr . 11 , Pordenone, forelagt De Europæiske Fællesskabers
 livsforsikring ('), subsidiært ved ikke at have meddelt
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende disse inden for den fastsattte frist .
 spørgsmål :
 — Skal artikel 30 og 36 i traktaten om oprettelse af EØF 2 . Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 fortolkes således, at ordningen ifølge den italienske ger .
 lovgivning om forarbejdning af og handel med gryn og
 mel af korn, brød og dejvarer ( lov nr . 580 af 4 . 7 . 1967 ) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 er i strid med traktaten for så vidt som denne ordning
 indeholder et forbud mod dybtfrosset, specielt fuld
 kornsbrød
 EF-traktatens artikel 189 , stk . 3 , og artikel 5 , stk . 1 , har
 bindende retsvirkning og forpligter medlemsstaterne til
 — med et vandindhold der overstiger det i lovens inden for de herfor gældende frister at vedtage de foran
 artikel 16 fastsatte vandindhold, staltninger, som er nødvendige for at sikre gennemførelsen
 af de direktiver, som er rettet til medlemsstaterne . Den
 — med et indhold af aske , der er mindre end det i lovens omhandlede frist udløb den 4 . juli 1993 , uden at Spanien
 artikel 16 , og artikel 7, stk . 3 , fastsatte mindsteind havde vedtaget de nødvendige bestemmelser.
 hold af aske,
 (M EFT nr . L 205 af 27 . 7 . 1991 , s . 48 .
 — og med tilsætning af klid, der er en ingrediens, der
 ikke er tilladt,
 og skal bestemmelserne i nævnte lov derfor antages at
 udgøre en kvantitativ restriktion eller en foranstaltning
 med tilsvarende virkning i nævnte artikel 30's for
 stand ?
 Sag anlagt den 23 . november 1995 af Kommissionen for De
 — Kan i bekræftende fald den italienske stat lovligt under Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 omstændigheder som de beskrevne påberåbe sig undta ( Sag C-361 /95 )
 gelsesbestemmelsen i EØF-traktatens artikel 36 om
 96/C 16/ 15 )
 restriktioner, som er begrundet i hensynet til beskyttelse
 af sundheden ?
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 — Skal den italienske ret undlade at anvende bestemmel 23 . november 1995 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af
 serne i den italienske lov ? Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved D.
 Gouloussis og B. Vila Costa , som befuldmægtigede , og med
 — Skal fri bevægelighed på den italienske stats område valgt adresse i Luxembourg hos C. Gômez de la Cruz,
 tillades for det i Den Franske Republik fremstillede brød, Wagner-Centret, Kirchberg.
 der er beskrevet i grundene til denne kendelse ?
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 1 . Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 forpligtelser efter artikel 5 og 189 i traktaten om
 Sag anlagt den 23 . november 1995 af Kommissionen for De
 oprettelse af De Europæiske Fællesskaber ved ikke at
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 have vedtaget og sat de love og administrative bestem
 ( Sag C-360/95 ) melser i kraft, som er nødvendige for at efterkomme
 ( 96/C 16/ 14 Rådets direktiv 92/49/EØF af 18 . juni 1992 om samord
 ning af love og administrative bestemmelser vedrørende
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsik
 23 . november 1 995 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af ring ( 1 ), subsidiært ved ikke at have meddelt disse inden
 for den fastsatte frist .
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved D.
 Gouloussis og B. Vila Costa, som befuldmægtigede , og med
 valgt adresse i Luxemburg hos Gômez de la Cruz, Wagner 2 . Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 Centret, Kirchberg. ger .


text:
30.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 237/8
 Sag anlagt den 21. juli 2006 — Rathscheck Schiefer und Dach-Systeme m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-198/06)
 (2006/C 237/16)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Rathscheck Schiefer und Dach-Systeme KG (Mayen, Tyskland), Nikolaus Theis Nachf. Böger GmbH (Bundenbach, Tyskland) og I.B. Rathscheck Söhne KG Moselschiefer-Bergwerke (Mayen, Tyskland) (ved Rechtsanwältin T. Risse)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 Artikel 1 i Kommissionens beslutning af 8. marts 2006 om statsstøtte nr. C 31/204, der af Tyskland er ydet til fordel for Magog Schiefergruben GmbH & Co. KG, annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne anfægter artikel 1 i Kommissionens beslutning K(2006) 641 endelig udg. af 8. marts 2006, hvorved Kommissionen fastslog, at den af Tyskland til fordel for Schiefergruben Magog GmbH & Co. KG, en konkurrent til sagsøgerne, ydede statsstøtte til dels er forenelig med fællesmarkedet i henhold til artikel 87, stk. 3, EF.
 Sagsøgerne tog del i Kommissionens formelle undersøgelsesprocedure.
 Til støtte for søgsmålet gør sagsøgerne gældende, at der er sket tilsidesættelse af Kommissionens forordning (EF) nr. 70/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (EFT L 10, s. 33), som affattet ved Kommissionens forordning (EF) nr. 364/2004 af 25. februar 2004 (EUT L 63, s. 22).
 Ifølge sagsøgerne er den nye fremstillingsproces, der er blevet gennemført ved hjælp af støtten, kun støtteberettiget i henhold til artikel 5a og artikel 5b i forordning nr. 70/2001, hvis den indebærer udviklingsaktiviteter på prækonkurrencestadiet. Sagsøgerne gør gældende, at dette ikke er tilfældet i denne sag, da den krævede prototype ikke er kendetegnet ved at være innovativ.
 Endvidere anfører sagsøgerne til støtte for deres søgsmål, at der ikke foreligger støtteberettigelse i henhold til artikel 4 i forordning nr. 70/2001. En fremstillingsproces er udelukkende støtteberettiget, såfremt den medfører en væsentlig ændring af den hidtidige fremstillingsproces. Denne betingelse er ikke opfyldt i denne sag, da arbejdsgangen ved fremstillingsprocessen er forblevet den samme.


text:
6.10.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 351/16
 Sag anlagt den 22. juli 2014 — Wm. Wrigley Jr. mod KHIM (Extra)
 (Sag T-553/14)
 2014/C 351/19
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Wm. Wrigley Jr. Company (Wilmington, De Forenede Stater) (ved advokaterne M. Kinkeldey, S. Brandstätter og C. Schmitt)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 19. maj 2014 af Femte Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 218/2014-5) annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Et figurmærke i sort og hvidt, der indeholder ordbestanddelen »Extra«, for varer i klasse 3, 21 og 30 — EF-varemærkeansøgning nr. 1 1 7 37 657
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra b).


text:
21.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/51
 Sag anlagt den 26. januar 2009 — Procaps mod KHIM — Biofarma (PROCAPS)
 (Sag T-35/09)
 (2009/C 69/112)
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Procaps, SA (Barranquilla, Colombia) (ved abogado M. Vidal-Quadras Trias de Bes)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Biofarma SAS (Neuilly sur Seine, Frankrig)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 24. november 2008 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 867/2007-4), meddelt parterne den 25. november 2008, annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Procaps
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »PROCAPS« (varemærkeansøgning nr. 3 519 394) for varer og tjenesteydelser i klasse 5, 35, 39, 40 og 44
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Biofarma SAS
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale og internationale ordmærke »PROCAPTAN« for varer i klasse 5
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på indsigelsen
 Appelkammerets afgørelse: Delvist afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Ukorrekt anvendelse af artikel 9, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker


text:
26.8.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 247/25
 — Kommissionen har bekræftet det i den begrundede udta- den i sagen Gründerzentrum-Betriebs-GmbH mod Land Baden-
 lelse anførte, hvorefter grundvandet i departementet Oise Württemberg forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 burde have været kortlagt som vand, der er berørt af en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 forurening, jf. direktivets artikel 3, stk. 1.
 Er gebyrerne for oprettelse og attestation af notardokumenter
 (1) EFT L 375 af 31.12.1991, s. 1. i delstatstjenesten i retskredsen Oberlandesgerichtsbezirk
 (2) Samling af Afgørelser 1999 I, s. 2603. Karlsruhe i delstaten Baden-Württemberg omfattet af forbud-
 det i artikel 10 i direktiv 69/335/EØF (1), når der er tale om
 forhold, der kan henføres til direktivets artikel 4, stk. 3, således
 at gebyrerne alene må opkræves i forhold til notarernes
 konkrete omkostninger ved den pågældende tjenesteydelse?
 (1) EFT 1969 II, s. 405.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 19. april 2000 af Finanzgericht München i
 sagen Biochem Zusatzstoffe Handels- u. Produktions
 GmbH mod Oberfinanzdirektion Nürnberg, Außenstelle
 München
 (Sag C-259/00)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 (2000/C 247/37)
 afsagt den 26. juni 2000 af Benelux-Domstolen i sagen
 Campina Melkunie BV mod Benelux-Merkenbureau
 Ved kendelse afsagt den 19. april 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 28. juni 2000, har Finanzgericht München i
 sagen Biochem Zusatzstoffe Handels- u. Produktions GmbH (Sag C-265/00)
 mod Oberfinanzdirektion Nürnberg, Außenstelle München,
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning (2000/C 247/39)
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Skal den kombinerede nomenklatur i den affattelse, der Ved dom afsagt den 26. juni 2000, indgået til Domstolens
 fremgår af bilag I til Kommissionens forordning (EF) Justitskontor den 29. juni 2000, har Benelux-Domstolen i
 nr. 2086/97 (1) af 4. november 1997 om ændring af bilag I sagen Campina Melkunie BV mod Benelux-Merkenbureau
 til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 (2) om told- og forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, fortolkes såle- om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 des, at immunglobulinkoncentrater, som består af tørret,
 affedtet råmælk uden casein, der er standardiseret ved hjælp af A. Skal artikel 2 og artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv
 lactose, skal tariferes som farmaceutiske produkter i kapitel 30? 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnær-
 melse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (1),
 fortolkes således, at spørgsmålet, om et tegn, der består
 (1) EFT L 312 af 14.11.1997, s. l. af et nyt ord sammensat af forskellige bestanddele, har
 (2) EFT L 256 af 7.9.1987, s. l. tilstrækkeligt særpræg til at kunne tjene som mærke
 for de pågældende varer, i princippet skal besvares
 bekræftende, også såfremt disse bestanddele hver for sig
 ikke har fornødent særpræg til at adskille disse varer fra
 andre varer, og at det kun forholder sig anderledes, når
 der foreligger yderligere omstændigheder, f.eks. såfremt
 det nye ord udgør en nærliggende og for alle umiddelbart
 forståelig betegnelse for en kombination af egenskaber,
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- der er kommerciel vigtig, og som ikke kan betegnes
 se afsagt den 20. juni 2000 af Amtsgericht Müllheim/Ba- anderledes end ved det nye ord?
 den i sagen Gründerzentrum-Betriebs-GmbH mod Land
 Baden-Württemberg B. Såfremt spørgsmål A skal besvares benægtende, må det
 da antages, at et tegn, der består af et nyt ord, som er
 (Sag C-264/00) sammensat af forskellige bestanddele, der hver især i
 sig selv mangler fornødent særpræg som omhandlet i
 direktivets artikel 3, stk. 1, heller ikke selv har fornødent
 (2000/C 247/38) særpræg, og at det kun forholder sig anderledes under
 yderligere omstændigheder, der fører til, at kombinatio-
 Ved kendelse afsagt den 20. juni 2000, indgået til Domstolens nen af bestanddelene er mere end summen af delene,
 Justitskontor den 29. juni 2000, har Amtsgericht Müllheim/Ba- f.eks. når det nye ord er udtryk for en vis kreativitet?


text:
22.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Okręgowy we Wrocławiu (Polen) den 17. januar 2017 — Skarb Państwa — Wojewoda Dolnośląski mod Gmina Trzebnica
 (Sag C-19/17)
 (2017/C 161/08)
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Sąd Okręgowy we Wrocławiu
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Skarb Państwa (Fiskus) — Wojewoda Dolnośląski (skattemyndigheden — voivodskabet Dolnośląskie)
 Sagsøgt: Gmina Trzebnica (Trzebnica kommune)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er ydelser, som en støttemodtager modtager på grundlag af kontraktbøder eller erstatninger på grund af manglende eller forsinket opfyldelse af en forpligtelse, indtægter som omhandlet i regel nr. 2 i Kommissionens forordning (EF) nr. 448/2004 af 10. marts 2004 om ændring af forordning (EF) nr. 1685/2000 om fastsættelse af gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 for så vidt angår støtteberettigede udgifter i forbindelse med foranstaltninger medfinansieret af strukturfondene og om tilbagetrækning af forordning (EF) nr. 1145/2003 (1)?
 2)
 Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende:
 a)
 Kan indtægter i form af kontraktbøder nedsættes med tab eller supplerede omkostninger, som er påført støttemodtageren i forbindelse med entreprenørens manglende eller forsinkede opfyldelse af en kontrakt?
 b)
 Er en ydelse fra entreprenøren, der består i udførelse for støttemodtageren af andre arbejder, som på ingen måde er forbundet med de arbejder, der er genstand for finansieringen, og som fritager entreprenøren for pligten til at betale kontraktbøde (datio in solutum), indtægter som omhandlet i regel nr. 2 i Kommissionens forordning (EF) nr. 448/2004 af 10. marts 2004 om ændring af forordning (EF) nr. 1685/2000 om fastsættelse af gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 for så vidt angår støtteberettigede udgifter i forbindelse med foranstaltninger medfinansieret af strukturfondene og om tilbagetrækning af forordning (EF) nr. 1145/2003?
 3)
 Såfremt spørgsmål 1 og 2a) besvares bekræftende: Er størrelsen af de indtægter, som tilgår støttemodtageren, størrelsen af den over for entreprenøren beregnede kontraktbøde eller værdien af erstatningsydelsen?
 4)
 Er det efter afslutningen af interventionen som omhandlet i regel nr. 2 i Kommissionens forordning (EF) nr. 448/2004 af 10. marts 2004 om ændring af forordning (EF) nr. 1685/2000 om fastsættelse af gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 for så vidt angår støtteberettigede udgifter i forbindelse med foranstaltninger medfinansieret af strukturfondene og om tilbagetrækning af forordning (EF) nr. 1145/2003 muligt at nedsætte medfinansieringen med de indtægter, som støttemodtager har erhvervet i interventionsperioden?
 5)
 Såfremt spørgsmål 4 besvares bekræftende: Er det muligt at nedsætte medfinansieringen med de indtægter, som støttemodtager har erhvervet, såfremt medlemsstaten ikke meddelte dem til Kommissionen inden interventionens afslutning?
 (1) EUT L 72, s. 66.


text:
15.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/36
 Sag anlagt den 25. november 2013 — Oracle America mod KHIM — Aava Mobile (AAVA CORE)
 (Sag T-618/13)
 2014/C 45/63
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Oracle America, Inc. (Wilmington, De Forenede Stater) (ved advokat T. Heydn)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Aava Mobile Oy (Oulu, Finland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 11. september 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1369/2012-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Aava Mobile Oy
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »AAVA CORE« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 38 og 42 — EF-varemærkeansøgning nr. 9 712 811
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Oracle America, Inc.
 Det påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkeregistrering nr. 6 551 626 af ordmærket »JAVA« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16, 35, 37, 38, 41, 42 og 45; det i alle medlemsstaterne i Den Europæiske Union vitterligt kendte varemærke »JAVA« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 38 og 42
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet i sin helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens artikel 8, stk. 1, litra b) og artikel 8, stk. 5.


text:
22 . 6 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 180/25
 3 ) Kan modtageren af en kreditnota under de i spørgsmål 2 Hvorledes skal underposition 0904 20 i den fælles toldtarif
 anførte omstændigheder påberåbe sig artikel 21 , stk . 1 , — den kombinerede nomenklatur 1989 og 1990 — fortol
 litra c ), i direktiv 77/388/EØF, såfremt der på grundlag kes ? Betegner det deri anvendte begreb » formalet « kun
 af den merværdiafgift, der er anført i kreditnotaen, som varer med en finhed som det tilsvarende knuste produkt,
 skyldig afgift afkræves ham et beløb, der svarer til eller omfatter det tillige varer, snittet til stykker a 4
 forskellen mellem den i notaen anførte afgift og den 8 mm ?
 afgift, der skyldes på grundlag af de afgiftspligtige
 transaktioner ?
 P ) EFT 1977 L 145 , s. 1 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 25 . april 1996 af Cour du travail de Bruxelles i
 sagen Office national des pensions mod M. Cirotti
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse ( Sag C- 1 44/96 )
 afsagt den 7, marts 1996 af Bundesfinanzhof i sagen ( 96/C 180/57 )
 Hauptzollamt Miinchen mod Wacker Werke GmbH &
 Co . KG
 Ved dom afsagt den 25 . april 1996 , indgået til Domstolens
 ( Sag C-142/96 ) Justitskontor den 3 , maj 1 996 , har Cour du travail de
 ( 96/C 180/55 ) Bruxelles i sagen Office national des pensions mod M.
 Cirotti forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 Ved kendelse afsagt den 7, marts 1996 , indgået til Domsto anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 lens Justitskontor den 29 . april 1 996 , har Bundesfinanzhof, mål :
 Syvende Afdeling, i sagen Hauptzollamt Miinchen mod
 Wacker GmbH & Co . KG forelagt De Europæiske Fælles Skal artikel 46 og 51 i forordning ( EØF ) nr. 1408/71 ( J )
 skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af fortolkes således, at de finder anvendelse på sammenlæg
 følgende spørgsmål : ning af en invalidepension, der udredes i henhold til en
 medlemsstats lovgivning med en ydelse ved alderdom, som
 1 ) Skal artikel 13 , stk . 2, andet afsnit, andet alternativ, i ved samlivsophævelse tildeles en ægtefælle i form af en del af
 Rådets forordning ( EØF ) nr . 2473/86 af 24 . juli 1986 den alderspension, som den anden ægtefælle som lønmod
 om proceduren for passiv forædling ( EFT nr. L 212 , s . 1 ) tager var berettiget til, og som fastsættes i henhold til en
 fortolkes således, at en fremgangsmåde til beregning af anden medlemsstats lovgivning ? Indebærer en sådan anven
 forædlingsomkostninger kun kan anses for rimelig, når delse af nævnte bestemmelser, at en vandrende arbejdstager
 værdien af de midlertidigt udførte varer, som fremkom behandles gunstigere end en ikke-vandrende arbejdstager,
 mer herved, omtrent svarer enten til den indkøbspris, når henses til, at artikel 3 , stk . 1 , i ovennævnte forordning
 som er erlagt af indehaveren af forædlingsbevillingen, kræver, at alle medlemsstaternes statsborgere behandles
 eller til fremstillingsomkostningerne ? ens ?
 2 ) Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende, kan bereg
 (M EFT nr . L 149 af 5 . 7 . 1971 , s . 2 .
 ningen af forædlingsomkostningerne foretages på
 grundlag af den indkøbspris, som forædleren har erlagt
 til indehaveren af forædlingsbevillingen for de leverede
 varer, inklusive tillæg, og gælder dette også i tilfælde af,
 at de gældende toldsatser er unormale i den forstand, at
 satsen for den uforædlede vare er højere end satsen for
 forædlingsproduktet ? Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 11 . april 1996 af Tribunale di Genova — Første
 Afdeling for Civilsager — i sagen ICAT Food Sri mod
 Amministrazione delle Finanze
 ( Sag C-155/96 )
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse ( 96/C 180/58 )
 afsagt den 7, marts 1996 af Bundesfinanzhof i sagen
 Leonhard Knubben Speditions GmbH mod Hauptzollamt Ved kendelse afsagt den 11 . april 1996 , indgået til Dom
 Mannheim
 stolens Justitskontor den 7, maj 1996 , har Tribunale di
 ( Sag C-143/96 ) Genova — Første Afdeling for Civilsager — i sagen ICAT
 ( 96/C 180/56 ) Food Sri mod Amministrazione delle Finanze forelagt De
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 Ved kendelse afsagt den 7 , marts 1996 , indgået til Domsto præjudiciel afgørelse af spørgsmål , der er identiske med
 lens Justitskontor den 29 . april 1996 , har Bundesfinanzhof, spørgsmålene i de forenede sager C-47/95 m.fl . ( 1 ).
 Syvende Afdeling, i sagen Leonhard Knubben Speditions
 GmbH mod Hauptzollamt Mannheim forelagt De Europæi 0 ) EFT nr . C 119 af 13 . 5 . 1995 , s . 5 .
 ske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel
 afgørelse af følgende spørgsmål :


text:
8.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/34
 Rettens dom af 16. december 2015 — Latam Airlines Group og Lan Cargo mod Kommissionen
 (Sag T-40/11) (1)
 ((Konkurrence - karteller - det europæiske marked for luftfragt - aftaler og samordnet praksis vedrørende flere aspekter af priser for luftfragtydelser (indførelse af brændstoftillæg og sikkerhedstillæg, nægtelse af at betale en kommission af tillæggene) - artikel 101 TEUF, EØS-aftalens artikel 53 og artikel 8 i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om luftfart - begrundelsespligt))
 (2016/C 048/38)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Latam Airlines Group SA, tidligere Lan Airlines SA (Santiago, Chile), og Lan Cargo SA (Santiago) (ved barrister B. Hartnett og advokat O. Geiss)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved S. Noë, N. von Lingen og G. Koleva, derefter ved G. Koleva og A. Dawes, som befuldmægtigede, bistået af barrister G. Peretz)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union (ved F. Florindo Gijón og M. Simm, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2010) 7694 endelig af 9. november 2010 vedrørende en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen og artikel 8 i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om luftfart (sag COMP/39258 — Luftfragt), for så vidt som den angår sagsøgerne, og subsidiært nedsættelse af den bøde, som sagsøgerne er blevet pålagt.
 Konklusion
 1)
 Kommissionens afgørelse K(2010) 7694 endelig af 9. november 2010 vedrørende en procedure i henhold til artikel 101 TEUF, artikel 53 i EØS-aftalen og artikel 8 i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om luftfart (sag COMP/39258 — Luftfragt) annulleres, i det omfang den vedrører Latam Airlines Group SA, tidligere Lan Airlines SA, og Lan Cargo SA.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Latam Airlines Group og Lan Cargo afholdte omkostninger.
 3)
 Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 80 af 12.3.2011.


text:
16.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 20. januar 2005 af Cour de cassation de Belgique (Første Afdeling) i sagen État belge mod Ring Occasions og Fortis Banque
 (Sag C-42/05)
 (2005/C 93/17)
 Processprog: fransk
 Ved kendelse afsagt den 20. januar 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 3. februar 2005, har Cour de cassation de Belgique (Første Afdeling) i sagen État belge mod Ring Occasions og Fortis Banque forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1)
 Er princippet om merværdiafgiftens neutralitet til hinder for, at annullation af en købsaftale i medfør af en national civilretlig bestemmelse, hvorefter aftalen er en nullitet, idet den er i strid med den offentlige orden på grund af sælgerens ulovlige formål, for en afgiftspligtig person kan indebære tab af retten til at fradrage afgiften, når en levering af goder er foretaget til den afgiftspligtige person, der har indgået aftalen i god tro uden kendskab til den svindel, som sælgeren har begået?
 2)
 Forholder det sig anderledes, når aftalens nullitet skyldes svindel med selve merværdiafgiften?


text:
21.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/24
 Sag anlagt den 16. maj 2012 — Al Assad mod Rådet
 (Sag T-202/12)
 2012/C 217/51
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Bouchra Al Assad (Damaskus, Syrien) (ved advokat G. Karouni)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Gennemførelsesafgørelse 2012/172/FUSP af 23. marts 2012 om gennemførelse af afgørelse 2011/782/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien annulleres, for så vidt som den angår Bouchra (kaldt Bushra) Al Assad.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til artikel 87 og 91 i Rettens procesreglement.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren påberåbt sig syv anbringender, der i det væsentlige er enslydende med eller svarer til dem, der er påberåbt i sag T-383/11, Makhlouf mod Rådet (1).
 (1) EUT 2011 C 282, s. 30.


text:
21.6.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 146/29
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 1) Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i
 henhold til Rådets direktiv 1999/36/EF af 29. april 1999 — Dommen afsagt den 28. januar 2003 af Retten i Første
 om transportabelt trykbærende udstyr (1) og Kommissio- Instans i sag T-147/00, Les Laboratoires Servier mod
 nens direktiv 2001/2/EF af 4. januar 2001 om tilpasning Kommissionen, ophæves.
 af sidstnævnte direktiv til den tekniske udvikling (2),
 idet det ikke har vedtaget de love og administrative
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme — Les Laboratoires Servier tilpligtes at betale sagens omkost-
 direktiverne eller i hvert fald ikke har underrettet Kommis- ninger.
 sionen herom.
 2) Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 a) Grundlæggende fejlfortolkning af kompetencefordelingen
 Artikel 249 EF, hvorefter direktiver med hensyn til det Appellanten gør for det første gældende, at det klart
 tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, indebærer fremgår af vurderingen i den anfægtede dom, at Retten i
 en forpligtelse for medlemsstaterne til at overholde den frist Første Instans grundlæggende fejlfortolkede kompetence-
 for gennemførelsen, der er fastsat i direktivet. Fristerne udløb fordelingen mellem Fællesskabet og medlemsstaterne
 henholdsvis den 1. december 2000 og den 1. juli 2001, uden med hensyn til harmoniseringen af humanmedicinske
 at Irland havde truffet de nødvendige foranstaltninger til lægemidler i almindelighed og kapitel III i direktiv 75/
 gennemførelse af direktiverne, der er henvist til i Kommissio- 319 ( 2) i særdeleshed.
 nens påstande.
 Med henvisning til dommen i sag T-74/00, Artegodan
 m.fl. mod Kommissionen, er det Rettens opfattelse, at
 ( 1) EFT L 138 af 1.6.1999, s. 20. kapitel III i direktiv 75/319 både indeholder bestemmelser
 ( 2) EFT L 5 af 10.1.2001, s. 4. om »medlemsstaternes enekompetence« og om »Kommis-
 sionens enekompetence«, og at det derfor er nødvendigt
 at fastslå, om der er sket en »[overførsel af] kompetence
 fra de berørte medlemsstater til Fællesskabet«.
 Med denne opfattelse overser Retten i Første Instans, at
 de forskellige bestemmelser, der udgør kapitel III i direktiv
 75/319, inkl. artikel 12 og 15a, der navnlig er omtvistet i
 sagen, alle hviler på en ordning med kompetencefordeling
 Appel iværksat den 4. april 2003 af Kommissionen for De mellem medlemsstaterne og Fællesskabet. Kapitel III
 Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt den giver således medlemsstaterne ret til at iværksætte visse
 28. januar 2003 af De Europæiske Fællesskabers Ret i procedurer vedrørende udstedelse, ændring eller tilbage-
 Første Instans (Anden Udvidede Afdeling) i sag T-147/00, kaldelse af markedsføringstilladelser og pålægger Fælles-
 Les Laboratoires Servier mod Kommissionen for De skabet, repræsenteret af Kommissionen, en forpligtelse til
 Europæiske Fællesskaber at opnå en harmonisering ved hjælp af beslutninger, som
 medlemsstaterne derefter skal gennemføre.
 (Sag C-156/03 P)
 b) Den retlige vurdering er baseret på en beslutning fra
 Kommissionen, der ikke var omfattet af tvisten
 (2003/C 146/49)
 Appellanten gør gældende, stadig som en indledende
 bemærkning, at Kommissionens beslutning (K(2000)
 573) af 9. marts 2000 (herefter »beslutningen fra 2000«),
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 4. april som var genstand for sagen i første instans, har hjemmel
 2003 iværksat appel af Kommissionen for De Europæiske i artikel 15a, stk. 1, i direktiv 75/319. Det må imidlertid
 Fællesskaber ved R. Wainwright og H. Støvlbæk, som befuld- konstateres, at i stedet for direkte og specielt at fortolke
 mægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg, til prøvelse af denne hjemmel begrænser Retten sig til at undersøge
 dom afsagt den 28. januar 2003 af De Europæiske Fællesska- Kommissionens beslutning K(96) 3608 endelig udg./1 af
 bers Ret i Første Instans (Anden Udvidede Afdeling) i sag 9. december 1996 (herefter »beslutningen fra 1996«) og
 T-147/00 (1), Les Laboratoires Servier mod Kommissionen for andre bestemmelser i direktiv 75/319 med henblik på en
 De Europæiske Fællesskaber. rent deduktiv fortolkning af artikel 15a.
 ---pagebreak--- C 146/30 DA Den Europæiske Unions Tidende 21.6.2003
 Rettens bedømmelse i den anfægtede dom vedrører Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 udelukkende Kommissionens beslutning fra 1996, selv
 om denne beslutning åbenbart ikke er den retsakt, der
 blev anfægtet i første instans. 1. I følgende indkaldelser af ansøgninger:
 Det er klart, at artikel 12 i direktiv 75/319, som er
 hjemmelen for beslutningen for 1996, og som behandles — indkaldelse af ansøgninger til stillingen som databe-
 af Retten i Første Instans, ikke er hjemmelen for beslutnin- skyttelsesansvarlig — reference: 03/EJ/07 (2003/
 gen fra 2000. C 34 A/01) EUT C 34 A af 13. februar 2003, s. 1
 Endvidere bedømmes artikel 12 i det væsentlige ved hjælp
 af en sammenligning med artikel 10, stk. 2, i direktiv 75/ — indkaldelse af ansøgninger til stillingen som juridisk
 319, selv om heller ikke den sidstnævnte bestemmelse er medarbejder — reference: 03/EJ/11 (2003/C 34 A/
 hjemmelen for beslutningen fra 2000 eller for beslutnin- 05) EUT C 34 A af 13. februar 2003, s. 5
 gen fra 1996, som Retten undersøgte.
 Heraf følger, at Rettens konklusion om, at Kommissionen — indkaldelse af ansøgninger til stillingen som presse-
 ikke havde kompetence til at vedtage beslutningen fra medarbejder — reference: 03/EJ/13 (2003/C 34 A/
 2000, hviler på en vurdering, der angår en beslutning, 07) EUT C 34 A af 13. februar 2003, s. 7
 som ikke var anfægtet i første instans, og i det væsentlige
 hviler på bestemmelser, nemlig artikel 10 og 12 i direktiv
 75/319, der ikke er hjemmelen for beslutningen fra 2000. — indkaldelse af ansøgninger til stillingen som sekretær
 Efter appellantens opfattelse udgør denne bedømmelse i for administrationen — reference: 03/EJ/14 (2003/
 sig selv en manglende fastlæggelse af den retlige betydning C 34 A/08) EUT C 34 A af 13. februar 2003, s. 87
 af artikel 15a, stk. 1, i direktiv 75/319 og dermed en
 manglende hensyntagen til den.
 — indkaldelse af ansøgninger til stillingen som bibliote-
 Appellanten anser de to ovenfor beskrevne fejl som kar/arkivar — reference: 03/EJ/12 (2003/C 34 A/
 grundlæggende og for at være forbundne, for så vidt som 06) EUT C 34 A af 13. februar 2003, s. 6
 de fjerner hele grundlaget for den retsopfattelse, på
 grundlag af hvilken Retten antog, at Kommissionen ikke
 var kompetent til at vedtage beslutningen fra 2000. — indkaldelse af ansøgninger til stillingen som regn-
 skabsfører — reference: 03/EJ/08 (2003 C 34 A/02)
 Endelig, og udelukkende subsidiært, gør appellanten EUT C 34 A af 13. februar 2003, s. 2
 gældende, at Rettens argumentation, hvorefter artikel 15a
 i direktiv 75/319 ikke omfatter markedsføringstilladelser,
 der er blevet harmoniseret inden for rammerne af den — indkaldelse af ansøgninger til stillingen som edb-
 rent konsultative procedure i henhold til direktivets ekspert på it-området (webmaster) for det europæi-
 artikel 12 og 13, også udgør en fejlagtig fortolkning af ske retlige netværk — reference: 03/EJ/09 (2003/
 artikel 15a. C 34 A/03) EUT C 34 A af 13. februar 2003, s. 3
 ( 1) EFT C 247 af 26.8.2000, s. 29. annulleres punktet vedrørende den dokumentation, som
 ( 2) Rådets andet direktiv 75/319/EØF af 20.5.1975 om tilnærmelse skal vedlægges på engelsk af dem, der udfærdiger ansøg-
 af lovgivning om medicinske specialiteter (EFT L 147 af 9.6.1975,
 ningen på et andet sprog, samt punkterne vedrørende de
 s. 13).
 krav, der stilles til kandidaternes sprogkundskaber, i hver
 af de indkaldelser, der opregnes nedenfor:
 — indkaldelsen af ansøgninger til stillingen som databe-
 skyttelsesansvarlig, punkt nr. 17: »Indgående kend-
 skab til engelsk og fransk. Evne til at arbejde på
 andre sprog i Den Europæiske Union er en fordel«
 Sag anlagt den 8. april 2003 af Kongeriget Spanien mod
 Eurojust
 — indkaldelsen til ansøgninger til stillingen som juri-
 (Sag C-160/03) disk medarbejder, punkt 19: »Indgående kendskab
 til engelsk og fransk. Evne til at arbejde på andre
 sprog i Den Europæiske Union er en fordel«
 (2003/C 146/50)
 — indkaldelsen af ansøgninger til stillingen som presse-
 medarbejder, punkt 12: »Evne til i det mindste at
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 8. april kunne kommunikere på engelsk og fransk. Kendskab
 2003 anlagt sag mod Eurojust af Kongeriget Spanien ved til andre officielle sprog i Den Europæiske Union er
 L. Fraguas Gadea, og med valgt adresse i Luxembourg. en fordel«


text:
13.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/9
 Sag anlagt den 2. august 2012 — Evonik Degussa mod Kommissionen
 (Sag T-341/12)
 2012/C 311/12
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Evonik Degussa GmbH (Essen, Tyskland) (ved advokaterne C. Steinle, M. Holm-Hadulla og C. von Köckritz)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse K(2012) 3534 endelig af 24. maj 2012 om afslag på Evonik Degussas anmodning om fortrolig behandling af oplysningerne i afgørelsen i sag COMP/F/38.620 — Hydrogenperoxid og perborat — annulleres i henhold til artikel 263, stk. 4, i TEUF.
 —
 I henhold til artikel 87, stk. 2, i Rettens procesreglement tilpligtes Kommissionen at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1)
 Første anbringende: Tilsidesættelse af artikel 8 i afgørelsen om høringskonsulentens kompetenceområde (1) og af sagsøgerens ret til god forvaltning og til at blive hørt.
 Sagsøgeren gør her gældende, at høringskonsulenten ikke har prøvet sagsøgerens principielle indsigelser mod offentliggørelsen. Dermed har den tilsidesat rækkevidden af dens beføjelser og pligter og overtrådt artikel 8 i afgørelsen om kompetenceområdet. Da hverken høringskonsulenten eller nogen anden instans ved Kommissionen har prøvet og taget hensyn til de af sagsøgeren fremførte principielle indsigelser mod den planlagte offentliggørelse, er det sagsøgerens opfattelse, at Kommissionen har undladt at undersøge alle de relevante oplysninger i den konkrete sag. Dermed har Kommissionen tilsidesat principperne om god forvaltning og retten til at blive hørt (artikel 41, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder).
 2)
 Andet anbringende: Tilsidesættelse af begrundelsespligten
 Det anføres i denne henseende, at den anfægtede afgørelse ikke indeholder nogen begrundelse vedrørende de af sagsøgeren fremførte indsigelser mod offentliggørelsen af den udvidede version af afgørelsen. Dette gælder også for Kommissionens bevæggrunde og den offentlige interesse i offentliggørelsen af den udvidede version næsten fem år efter vedtagelsen af den oprindelige ikke fortrolige version.
 3)
 Tredje anbringende: Retlige fejl og urigtigt skøn grundet krænkelse af tavshedspligten som omhandlet i artikel 339 TEUF og artikel 8 EMRK, og grundet tilsidesættelse af den fortrolige karakter af de oplysninger, der ønskes offentliggjort.
 —
 Sagsøgeren gør med dette anbringende gældende, at de passager, som Kommissionen planlægger at offentliggøre i den udvidede ikke fortrolige version af afgørelsen, er omfattede af tavshedspligten og delvist også indeholder forretningshemmeligheder. En offentliggørelse af disse oplysninger på internettet tilsidesætter sagsøgerens ret til overholdelse af tavshedspligten.
 —
 Subsidiært gør sagsøgeren gældende, at den planlagte offentliggørelse af de i forbindelse med bødenedsættelsen afgivne oplysninger henhører under anvendelsesområdet for artikel 4, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1049/2001 (2), og at forordning (EF) nr. 1/2003 (3) og meddelelsen om bødefritagelse eller bødenedsættelse (4) indeholder særlige bestemmelser vedrørende adgangen til sådanne i forbindelse med bødenedsættelse afgivne oplysninger. Der består således efter sagsøgerens opfattelse i henhold til Den Europæiske Unions Domstols praksis (Domstolens dom af 29.6.2010, sag C-139/07 P, Kommissionen mod Technische Glaswerke Ilmenau, Sml. I, s. 5885, og af 28.6.2012, sag C-404/10 P, Kommissionen mod Éditions Odile Jacob, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser) en formodning om, at en offentliggørelse af disse oplysninger vil skade såvel sagsøgerens erhvervsmæssige interesser som formålet med Kommissionens undersøgelser. Der må derfor skulle føres særskilt bevis for en særlig offentlig interesse i offentliggørelsen af disse oplysninger. Da høringskonsulenten ifølge sagsøgeren ikke har gjort dette, har vedkommende anlagt et åbenbart urigtigt skøn.
 4)
 Fjerde anbringende: Tilsidesættelse af sagsøgerens berettigede forventning og princippet om retssikkerhed
 Sagsøgeren gør her gældende, at Kommissionen ved afslaget om anmodningen om fortrolig behandling og ved afgørelsen om at offentliggøre den omtvistede version af afgørelsen har tilsidesat den berettigede forventning. Sagsøgeren har siden indgivelsen af sin anmodning om bødenedsættelse haft en forventning om fortrolighed vedrørende de overdragne oplysninger. Sagsøgeren støtter sin forventning på meddelelsen om bødefritagelse eller bødenedsættelse og Kommissionens faste praksis og er af den opfattelse, at denne forventning er beskyttelsesværdig. Det fremgår endvidere, at princippet om beskyttelse af den berettigede forventning tilsidesættes, idet Kommissionen allerede i 2007 offentliggjorde en endelig ikke fortrolig version af afgørelsen og deri accepterede sagsøgerens ønsker om udeladelser. Sagsøgeren gør gældende, at der ikke foreligger noget retsgrundlag for en efterfølgende ændring af denne afgørelse, og heller ingen saglig begrundelse.
 5)
 Femte anbringende: Tilsidesættelse af kravet om formålsbegrænsning
 I forbindelse med dette anbringende gør sagsøgeren gældende, at anvendelsen af de i forbindelse med bødenedsættelser indgivne oplysninger til oplysning af offentligheden tilsidesætter de i artikel 28, stk. 1, i forordning nr. 1/2003 og punkt 48 i Kommissionens aktindsigtsmeddelelse (5) foreskrevne krav om formålsbegrænsning af disse oplysninger. Dette er i særdeleshed tilfældet, når denne anvendelse finder sted mere end seks år efter administrative procedures afslutning.
 (1) Afgørelse 2011/695/EU vedtaget af formanden for Europa-Kommissionen den 13.10.2011 om høringskonsulentens funktion og kompetenceområde under behandlingen af visse konkurrencesager (EUT L 275, s. 29).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).
 (3) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i artikel [101] og [102] [TEUF] (EFT 2003 L 1, s. 1).
 (4) Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (EUT 2002 C 45, s. 3)
 (5) Kommissionens meddelelse om regler for indsigt i Kommissionens sagsakter i forbindelse med sager efter artikel 81 [EF] og 82 [EF], EØS-aftalens artikel 53, 54 og 57 og Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 (EUT 2005 C 325, s. 7).


text:
2.6.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 161/25
 Sagsøgeren har gjort gældende, at disse faktiske omstændighe- Det anføres, at efter undersøgelser foretaget af en konsulent,
 der begrunder indgivelse af en klage mod »X« ved den der bl.a. fastlagde hovedlinjerne for modernisering af den
 kompetente luxembourgske ret. pågældende sektor, blev det sagsøgende selskab af Kommissio-
 nen pålagt i en første fase at bistå den med formuleringen af et
 forslag til finansiering af de forskellige dele af ESSP-program-
 Ansættelsesmyndigheden har afvist at imødekomme sagsøge-
 met. Efter af finansieringsforslaget var blevet godkendt, blev
 rens anmodning om at give ham ret til at fremlægge samtlige
 selskabet i en anden fase pålagt at udforme referencekriterierne
 de dokumenter, der er vedlagt som bilag til stævningen, for en
 for de forskellige dele af ESSP-programmet, samt pålagt den
 luxembourgsk kriminalret såvel som alle andre relevante
 opgave at bistå de syriske støttemodtagere med vurderingen af
 dokumenter, der ikke er blevet fremsendt til ham. Denne
 prækvalifikationsmateriale og af de modtagne tilbud. Det
 afgørelse om afvisning udgør genstanden i nærværende sag.
 endelige ansvar for fastlæggelsen af referencekriterierne, for
 vurderingen af tilbuddene og for udformningen af kontrakter-
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande gjort gældende, at: ne påhvilede de syriske myndigheder under tilsyn af Kommis-
 sionen. Efter at der senere var udarbejdet detaljerede specifika-
 — Vedtægtens artikel 19 og 24 er tilsidesat. tioner for et system, der var tilpasset vilkårene i Syrien,
 offentliggjorde de syriske myndigheder en indkaldelse af tilbud
 — Artikel 6 og 13 i den europæiske konvention til beskyttel- på etablering af et edb-baseret OPS-system (Operation Planning
 se af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsret- System). I henhold til denne indkaldelse af tilbud blev der
 tigheder er tilsidesat. afgivet to tilbud, hvoraf det ene, som blev afgivet af sagsøgeren
 selv, lå langt under priserne i konkurrentens tilbud. Til sidst
 blev sagsøgerens tilbud valgt.
 Sagsøgeren har imidlertid anført, at selskabet mere end en
 måned efter underskrivelsen af kontrakten fik meddelelse om,
 at Kommissionen ikke længere var i stand til at godkende
 kontrakten, men uden nogen begrundelse. Faktisk fik selskabet
 Sag anlagt den 29. marts 2001 af Systems-Europe SA mod først kendskab til Kommissionens påståede begrundelse under
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber den for ombudsmanden iværksatte procedure.
 (Sag T-75/01) Til støtte for sine påstande gør det sagsøgende selskab
 gældende, at Kommissionens fejlagtige adfærd i sagen fremgår
 af en række handlinger, foranstaltninger og undladelser, som
 (2001/C 161/49) forekom under hele proceduren for tildeling af den pågældende
 kontrakt samt senere, efter at de syriske myndigheder havde
 underskrevet kontrakten.
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 29. marts 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Systems-Europe SA, Bruxelles, ved
 advokaterne Bernard Jamoulle, Frédéric Louis og Anne Vallery.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Slettelse af sag T-349/99 (1)
 — Det Europæiske Fællesskab ved Kommissionen tilpligtes
 at betale Systems-Europe SA et beløb på 921 750 EUR. (2001/C 161/50)
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (Processprog: engelsk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved kendelse af 6. marts 2001 har formanden for Første
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 Det sagsøgende selskab — som på tidspunktet for de faktiske besluttet, at sag T-349/99, Miroslav Miskovic mod Rådet for
 omstændigheder var en mellemstor, uafhængig belgisk virk- Den Europæiske Union, skal slettes af registeret.
 somhed, der drev rådgivende ingeniørvirksomhed inden for
 elektricitetsområdet, navnlig vedrørende edb-spørgsmål — har
 nedlagt påstand om erstatning for det tab, selskabet har lidt (1) EFT C 79 af 18.3.2000.
 som følge af Kommissionens angiveligt fejlagtige handlinger i
 forbindelse med et program for økonomisk støtte til moderni-
 sering af produktion og distribution af elektricitet i Syrien
 (ESSP-programmet).