text:
15.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 2. april 2013 — Turbu.com Mobile Phone’s BV mod Staatssecretaris van Financiën
 (Sag C-164/13)
 2013/C 171/38
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Turbu.com Mobile Phone’s BV
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal de nationale forvaltningsmyndigheder og domstole i henhold til EU-retten afslå fradragsret, når det på grundlag af objektive omstændigheder er fastslået, at der i forhold til de pågældende varer er begået momssvig, og den afgiftspligtige vidste eller burde vide, at han medvirkede hertil, selv om der i den nationale lovgivning ikke under sådanne omstændigheder er hjemmel til at afslå fradrag?


text:
C 109/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.5.2002
 DOMSTOLENS DOM 2) Republikken Finland betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 247 af 26.8.2000.
 (Femte Afdeling)
 af 7. marts 2002
 i sag C-169/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles- DOMSTOLENS DOM
 skaber mod Republikken Finland (1)
 (Femte Afdeling)
 (»Traktatbrud — artikel 2 og artikel 28, stk. 3, litra b), i og
 bilag F, punkt 2, til sjette momsdirektiv — akten vedrørende af 21. februar 2002
 Republikken Finlands tiltrædelse — fritagelse af tjeneste-
 ydelser præsteret af forfattere, kunstnere herunder udøvende i sag C-215/00, Arbetsmarknadsstyrelsen mod Petra Ry-
 kunstnere — undtagelsesbestemmelser«) dergård (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rege-
 ringsrätten) (1)
 (2002/C 109/14) (»Social sikring — ydelser ved arbejdsløshed — betingelser
 for bevarelse af retten til ydelser for en arbejdsløs, der rejser
 til en anden medlemsstat«)
 (Processprog: finsk)
 (2002/C 109/15)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (Processprog: svensk)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-169/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede: E. Paasivirta og E. Traversa) mod I sag C-215/00, angående en anmodning, som Regeringsrätten
 Republikken Finland (befuldmægtiget: E. Bygglin), angående (Sverige) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen
 en påstand om, at det fastslås, at Republikken Finland har for i den for nævnte ret verserende sag, Arbetsmarknadsstyrel-
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 i Rådets sjette sen mod Petra Rydergård, at opnå en præjudiciel afgørelse
 direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af vedrørende fortolkningen af artikel 69, stk. 1, litra a), i Rådets
 medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse
 fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige
 (EFT L 145, s. 1), idet den har opretholdt en lovgivning, erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden
 hvorefter levering af kunstværker, der foretages af kunstnerne for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forord-
 eller af mellemmænd, samt indførsel af kunstværker, der er ning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 (EFT 1997
 købt direkte af kunstnerne, er fritaget for merværdiafgift, har L 28, s. 1), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat
 Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman- af afdelingsformanden, P. Jann (refererende dommer), og
 den, P. Jann, og dommerne S. von Bahr (refererende dommer) dommerne S. von Bahr, D.A.O. Edward, A. La Pergola og
 og A. La Pergola; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekre- C.W.A. Timmermans; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justits-
 tær: R. Grass, den 7. marts 2002 afsagt dom, hvis konklusion sekretær: R. Grass, den 21. februar 2002 afsagt dom, hvis
 lyder således: konklusion lyder således:
 1) Bedømmelsen af, på hvilke betingelser en person kan anses for
 1) Republikken Finland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold at have stået til rådighed for arbejdsformidlingen i den
 til artikel 2 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj kompetente stat i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i
 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om artikel 69, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EØF)
 omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensar- nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale
 tet beregningsgrundlag, idet den har opretholdt en lovgivning, sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdriven-
 hvorefter såvel salg af en kunstgenstand, der foretages af de og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet,
 kunstneren enten direkte eller gennem en mellemmand, som en som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97
 kunstners indførsel af et kunstværk, der ejes af kunstneren, er af 2. december 1996, skal foretages på grundlag af national
 fritaget for merværdiafgift. ret i denne stat.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
C 144/44 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.6.2002
 — »formidling og afregning af gebyrer, nemlig telefongebyrer; parater fra Tyrkiet for disse afgifter, har Retten (Tredje
 finansiering og afsætningsfinansiering samt formidling Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Jaeger, og
 heraf; afregning af service- og garantiydelser«, der henhø- dommerne K. Lenaerts og J. Azizi; justitssekretær: H. Jung, den
 rer under klasse 36 21. marts 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 — »formidling af service- og garantiydelser«, der henhører
 under klasse 37 1) Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 — »formidling af tjenesteydelser inden for telekommunika-
 tionsvirksomhed, nemlig telefonering, telefonsvarertjene- 2) Kommissionen betaler alle sagens omkostninger.
 ster, oplysningstjenester; telekommunikationsvirksomhed,
 nemlig telefonering, telefonsvarertjenester, oplysningstje-
 nester«, der henhører under klasse 38
 (1) EFT C 79 af 18.3.2000.
 — »udlejning og/eller leasing af databehandlingsudstyr; pro-
 grammering vedrørende reservation og afregning; trakte-
 ring af gæster; formidling og/eller reservation af værelser
 på hotel eller pensionat«, der henhører under klasse 42.
 2) I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 3) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen
 af Harmoniseringskontorets omkostninger. Harmoniserings-
 kontoret bærer den anden halvdel af sine egne omkostninger.
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (1) EFT C 28 af 27.1.2001.
 den 4. marts 2002
 i sag T-337/00, Sarah Tex Textil Groß- und Einzelhandel
 GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (1)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (Annullationssøgsmål — tilbagekaldelse af den omtvistede
 beslutning — afvisning)
 den 21. marts 2002
 (2002/C 144/93)
 i sag T-355/99, Vatinel NV mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1)
 (Processprog: tysk)
 (Annullationssøgsmål — import af fjernsynsapparater fra
 Tyrkiet — ufornødent at træffe afgørelse i sagen)
 (2002/C 144/92)
 I sag T-337/00, Sarah Tex Textil Groß- und Einzelhandel
 GmbH, Essen (Tyskland), ved Rechtsanwalt D. Ehle, og med
 Processprog: fransk valgt adresse i Luxembourg, støttet af Kongeriget Danmark
 (befuldmægtiget: J. Molde) mod Kommissionen for De Euro-
 pæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: R. Tricot og M. Núñez
 Müller), angående en påstand om annullation af Kommissio-
 I sag T-355/99, Vatinel NV, Antwerpen (Belgien), ved avocat nens beslutning K(2000) 1685 endelig udgave af 29. juni
 M. Famchon, og med valgt adresse i Luxembourg, støttet af 2000 vedrørende fritagelse for importafgifter, der er rettet til
 Kongeriget Nederlandene (befuldmægtigede: J. van Bakel og Forbundsrepublikken Tyskland, har Retten (Femte Afdeling),
 H.G. Sevenster) mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- sammensat af afdelingsformanden, J.D. Cooke, og dommerne
 skaber (befuldmægtigede: R. Tricot og J. Stuyck), angående R. Garcı́a-Valdecasas og P. Lindh; justitssekretær: H. Jung, den
 en påstand om annullation af Kommissionens beslutning 4. marts 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 nr. K(1999)2286 endelig udg. (REC 12/98) af 22. juli 1999,
 hvorved det fastslås, at der skal foretages en efteropkrævning
 af importafgifter, og det afslås at fritage import af fjernsynsap- 1) Sagen afvises.
 ---pagebreak--- 15.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 144/45
 2) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler sagsø- 26. oktober 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 gerens omkostninger. således:
 3) Kongeriget Danmark bærer sine egne omkostninger. 1) Kommissionens beslutning af 3. juli 2001 om en procedure i
 henhold til artikel 82 EF (sag COMP D3/38.044 - NDC
 Health/IMS Health: foreløbige forholdsregler) udsættes, indtil
 Retten har truffet afgørelse i hovedsagen.
 (1) EFT C 4 af 6.1.2001.
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 FØRSTE INSTANS RETTEN I FØRSTE INSTANS’ KENDELSE
 den 26. oktober 2001 af 21. marts 2001
 i sag T-235/01, Georgios Caravelis mod Europa-Parlamen-
 i sag T-184/01 R, IMS Health Inc. mod Kommissionen for tet (1)
 De Europæiske Fællesskaber.
 (Annullationssøgsmål — tilbagetrækning af den anfægtede
 (Særlige rettergangsformer — konkurrenceret — klage — retsakt — ufornødent at træffe afgørelse)
 påstået misbrug af ophavsrettigheder — Kommissionens
 beslutning om beskyttelsesforanstaltninger — betingelser
 for at træffe foreløbige forholdsregler — Fumus boni juris (2002/C 144/95)
 — uopsættelighed — interesseafvejning)
 (Processprog: græsk)
 (2002/C 144/94)
 (Processprog: engelsk) I sag T-235/01, Georgios Caravelis, tjenestemand ved Europa-
 Parlamentet, Bruxelles, ved avocat C. Tagaras, mod Europa-
 Parlamentet (befuldmægtigede: J.F. De Wachter, C. Karamarcos
 og N. Korogiannakis), angående en påstand om annullation af
 stillingsopslag nr. 9186 om besættelse af en stilling A3 som
 I sag T-184/01 R, IMS Health Inc., Fairfield, Connecticut (USA), chef for Informationskontoret i Athen, har Retten (Femte
 ved solicitors N. Levy og J. Temple-Lang og barrister R. Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.D. Cooke, og
 O’Donoghue, og med valgt adresse i Luxembourg, mod dommerne R. Garcı́a-Valdecasas og P. Lindh; justitssekretær:
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- H. Jung, den 21. marts 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion
 gede: E. Gippini Fournier, A. Whelan og F. Siredney-Garnier), lyder således:
 støttet af: AzyX Deutschland GmbH Geopharma Information
 Services, Neu-Isenburg (Tyskland), ved avocats G. Vandersan-
 den, L. Levi og D. Dugois, og med valgt adresse i Luxembourg, 1) Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 National Data Corporation, Atlanta, Georgia (USA), ved I.
 Forrester, QC, solicitor F. Fine og avocats C. Price og A. F.
 Gagliardi, og med valgt adresse i Luxembourg, NDC Health 2) Hver part bærer sine omkostninger.
 GmbH & Co. KG, Bad Camberg (Tyskland), ved I. Forrester,
 QC, solicitors F. Fine og M. Powell og avocats C. Price og A. F.
 Gagliardi, og med valgt adresse i Luxembourg, angående en
 (1) EFT C 331 af 24.11.2001.
 anmodning om foreløbige forholdsregler vedrørende Kommis-
 sionens beslutning af 3. juli 2001 om en procedure i henhold
 til artikel 82 EF (sag COMP D3/38.044 - NDC Health/IMS
 Health: foreløbige forholdsregler), har Rettens præsident den


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/16
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 30. november 2006 — A. Brünsteiner GmbH (sag C-376/05) og Autohaus Hilgert GmbH (sag C-377/05) mod Bayerische Motorenwerke AG (BMW) (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)
 (Forenede sager C-376/05 og C-377/05) (1)
 (Konkurrence - aftale om forhandling af motorkøretøjer - gruppefritagelse - forordning (EF) nr. 1475/95 - artikel 5, stk. 3 - leverandørens opsigelse - reorganisering af forhandlernettet - ikrafttræden af forordning (EF) nr. 1400/2002 - artikel 4, stk. 1 - alvorlige begrænsninger - virkninger)
 (2006/C 331/26)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: A. Brünsteiner GmbH og Autohaus Hilgert GmbH
 Sagsøgt: Bayerische Motorenwerke AG (BMW)
 Sagens genstand
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse — Bundesgerichtshof — fortolkning af artikel 5, stk. 3, første punktum, første led i Kommissionens forordning (EF) nr. 1475/95 af 28. juni 1995 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer (EFT L 145, s. 25) og artikel 4 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1400/2002 af 31. juli 2002 om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis inden for motorkøretøjsbranchen (EFT L 203, s. 30) — en leverandørs opsigelse af en forhandlerkontrakt på baggrund af nødvendigheden af at foretage en gennemgribende reorganisering af hele forhandlernettet som følge af en ændring af fællesskabsforskrifterne
 Konklusion
 1)
 Ikrafttrædelsen af Kommissionens forordning (EF) nr. 1400/2002 af 31. juli 2002 om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis inden for motorkøretøjsbranchen gjorde det ikke i sig selv nødvendigt at foretage en reorganisering af en leverandørs forhandlernet i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, første afsnit, første led, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1475/95 af 28. juni 1995 om anvendelse af traktatens artikel [81], stk. 3, på kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer. Forordningens ikrafttrædelse kunne imidlertid på grund af særlige organisatoriske forhold ved den enkelte leverandørs forhandlernet nødvendiggøre ændringer af en sådan betydning, at de udgør en egentlig reorganisering af forhandlernettet i denne bestemmelses forstand. Det tilkommer de nationale domstole og voldgiftsretterne at vurdere, om dette er tilfældet ud fra alle konkrete forhold i den sag, de skal tage stilling til.
 2)
 Artikel 4 i forordning nr. 1400/2002 skal fortolkes således, at efter udløbet af den overgangsperiode, der er fastsat i denne forordnings artikel 10, gjaldt den heri fastsatte gruppefritagelse ikke for aftaler, der opfyldte betingelserne for gruppefritagelse i forordning nr. 1475/95, og som havde mindst en af de i artikel 4 nævnte alvorlige begrænsninger til formål, hvorfor samtlige konkurrencebegrænsende aftalebestemmelser i sådanne aftaler kunne være forbudte i medfør af artikel 81, stk. 1, EF, hvis betingelserne for en fritagelse i henhold til artikel 81, stk. 3, EF ikke var opfyldt.
 (1) EUT C 10 af 14.1.2006.


text:
27.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/27
 Sag anlagt den 21. december 2009 — Niki Luftfahrt mod Kommissionen
 (Sag T-511/09)
 2010/C 80/48
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Niki Luftfahrt GmbH (Wien, Østrig) (ved Rechtsanwalt H. Asenbauer)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede beslutning af 28. august 2009»Statsstøtte K 6/2009 (ex N 663/2008) Østrig Austrian Airlines — Omstruktureringsplan« truffet af Europa-Kommissionen kendes ugyldig i medfør af artikel 264, stk. 1, TEUF (tidligere artikel 231, stk. 1, EF).
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes i henhold til artikel 87, stk. 2, i procesreglementet for De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans at betale sagsøgerens omkostninger i forbindelse med sagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har anlagt denne sag til prøvelse af Kommissionens beslutning K(2009) 6686 endelig udg. af 28. august 2009 vedrørende statsstøtte i forbindelse med salg af den østrigske stats aktier i Austrian Airlines Group til Deutsche Lufthansa AG (K 6/2009 (ex N 663/08)). Kommissionen har i denne beslutning indtaget det standpunkt, at den omstruktureringsstøtte, som Republikken Østrig har ydet Austrian Airlines, under visse betingelser er forenelig med fællesmarkedet, for så vidt som den omstruktureringsplan, der er anmeldt til Kommissionen, gennemføres fuldt ud.
 Til støtte for sin annullationspåstand har sagsøgeren, der driver et privatfinansieret luftfartsselskab, og som har indgivet en klage til Kommissionen over de omtvistede omstruktureringsplaner, for det første gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 87, stk. 1, og stk. 3, litra c), EF, artikel 88, stk. 2, EF, og Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (EUT 2004 C 244, s. 2). I den forbindelse gøres det navnlig gældende, at Kommissionen har taget fejl med hensyn til, at
 —
 modtageren af den omhandlede støtte ikke er Austrian Airlines, men derimod Lufthansa, som ikke er en kriseramt virksomhed, og at der er dermed ikke tale om en støtteberettiget virksomhed.
 —
 hverken Austrian Airlines eller Lufthansa har ydet et passende bidrag til omstruktureringen af Austrian Airlines.
 —
 de anmeldte omstruktureringsforanstaltninger ikke er i overensstemmelse med de førnævnte rammebestemmelser.
 —
 de kompensationsforanstaltninger, som Republikken Østrig har tilbudt, er utilstrækkelige til at sikre, at de skadelige virkninger af støtten for samhandelsvilkårene begrænses mest muligt.
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at den omhandlede støtte er uadskilleligt forbundet med betingelser, der strider mod de fællesskabsretlige bestemmelser om etableringsfriheden og dermed mod artikel 43 EF.
 Det anføres herudover, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 253 EF, for så vidt som Kommissionen ikke har begrundet den anfægtede beslutning tilstrækkeligt, idet Kommissionen
 —
 ikke har undersøgt og kontrolleret situationen på de berørte markeder, herunder navnlig den stilling, som henholdsvis de virksomheder, der er modtagere af støtten, henholdsvis deres konkurrenter indtager på disse markeder.
 —
 heller ikke har taget i betragtning, at Austrian Airlines tidligere i betydeligt omfang har modtaget støtte, der er i strid med fællesskabsretten.
 Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at Kommissionen har misbrugt sine skønsbeføjelser.


text:
13.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/22
 Rettens dom af 20. februar 2013 — Caventa mod KHIM — Anson’s Herrenhaus (BERG)
 (Sag T-224/11) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket BERG - det ældre EF-ordmærke Christian Berg - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2013/C 108/58
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Caventa AG (Rekingen, Schweiz) (først ved J. Krenzel, derefter ved advokaterne T. Stein og A. Segler)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (først ved R. Manea, derefter ved D. Walicka, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Anson’s Herrenhaus KG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokaterne O. Löffel og P. Lange)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 10. februar 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1494/2010-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Anson’s Herrenhaus KG og Caventa AG.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Caventa AG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 194 af 2.7.2011.


text:
13.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 238/17
 Rettens kendelse af 20. juni 2011 — Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag T-256/10 P) (1)
 (Appel - personalesag - tjenestemænd - flytning af personlige ejendele - stiltiende og udtrykkelig afvisning af sagsøgerens ansøgninger - begrundelsespligt - åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet)
 2011/C 238/30
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italie) (ved advokat G. Cipressa)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved J. Curall og C. Berardis-Kayser, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af Personaleretten (Første Afdeling) den 25. marts 2010 i sag F-102/08, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, Marcuccio mod Kommissionen, med påstand om ophævelse af denne kendelse
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Luigi Marcuccio bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionen omkostninger i forbindelse med appelsagen.
 (1) EUT C 221 af 14.8.2010.


text:
Nr . C 370/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7 . 12 . 96
 private karakter, og om en ordning om skattegodtgø — ved således at undlade at sikre, at den vandkvalitet,
 relse, der finder anvendelse på et ægtepar med bopæl i en som leveres i forskellige dele af Det Forenede
 medlemsstat, og hvorved der ikke tages hensyn til det Kongerige, overholder kravene i direktiv 80/778/
 beløb , der helt nøjagtigt er betalt i skat i en anden EØF, eftersom de tilladte maksimale koncentratio
 medlemsstat, men kun til en skattegodtgørelse, der kan ner for flere af direktivets parametre overskrides .
 andrage et lavere beløb, er i overensstemmelse med den
 pligt, der er blevet pålagt medlemsstaterne til at afskaffe — Det Forenede Kongerige tilpligtes at betale sagens
 dobbeltbeskatning omkostninger.
 — om traktatens artikel 48 skal fortolkes således, at det
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 herefter er udelukket, at statsborgere fra en medlems
 stat, der er grænsearbejdere i en anden medlemsstat, som
 følge af en regel om skattegodtgørelse som den, der er Kommissionens argumenter til støtte for anbringendet om,
 fastsat i den fransk-tyske beskatningsoverenskomst, at Det Forenede Kongeriges gennemførelse af direktivet er
 mangelfuld , kan sammenfattes således :
 beskattes hårdere end personer, der udøver deres virk
 somhed i deres bopælsstat .
 — Accepten af » forsikringer « fra vandforsyningsselska
 berne medfører, at håndhævelse af direktivets krav over
 for disse undlades .
 — Manglende sikring af, at den vandkvalitet, som leveres i
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse forskellige dele af Det Forenede Kongerige , overholder
 afsagt den 7. oktober 1996 af Tribunale civile di Genova i direktivets krav .
 sagen selskabet Ignazio Messina & c. SpA mod Amministra
 zione delle Finanze dello Stato
 (') Rådets direktiv 80/778/EØF af 15 . juli 1980 om kvaliteten af
 ( Sag C-338/96 ) drikkevand ( EFT nr . L 229 af 30 . 8 . 1980 , s . 11 ).
 ( 96/C 370/ 13 )
 Ved kendelse afsagt den 7. oktober 1996, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 14 . oktober 1996 , har
 Tribunale civile di Genova i sagen selskabet Ignazio Messina
 & c . SpA mod Amministrazione delle Finanze dello Stato Sag anlagt den 15 . oktober 1996 af Kommissionen for De
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tysk
 ning om præjudiciel afgørelse af spørgsmål, der er de samme land
 som spørgsmålene i de forenede sager C-279/96 , C-280/96 ( Sag C-341/96 )
 og C-281 /96 (').
 96/C 370/ 15 )
 (M EFT nr . C 318 af 26 . 10 . 1996 , s . 3 .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 15 . oktober 1996 anlagt sag mod Forbundsrepublikken
 Tyskland af Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 ber ved Dr. Claudia Schmidt, Kommissionens Juridiske
 Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i
 Sag anlagt den 15 . oktober 1996 af Kommissionen for De Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz, Kommissionens
 Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongerige Juridiske Tjeneste, Wagner Centret, Kirchberg.
 ( Sag C-340/96 )
 ( 96/C 370/ 14 ) Kommissionen har nedlagt følgende påstande :
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den — Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har
 15 . oktober 1996 anlagt sag mod Det Forenede Kongerige af tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved ledende artikel 1 89 , stk . 3 , sammenholdt med artikel 34, stk . 1 , i
 juridisk konsulent Richard Wainwright, som befuldmægti Rådets direktiv 93/36/EØF ( ] ) af 14 . juni 1993 om
 get, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez samordning af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb
 de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner ved ikke at have vedtaget de love og administrative
 Centret. bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme
 direktivet inden for den fastsatte frist .
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Subsidiært fastslås det, at Forbundsrepublikken Tysk
 — Det fastslås, at Det Forenede Kongerige har undladt at land har tilsidesat sin forpligtelse til straks at underrette
 opfylde sine forpligtelser i henhold til traktaten ved: Kommissionen om de foranstaltninger, der træffes til
 efterkommeise af direktivet .
 — at acceptere forsikringer og dermed undlade at
 håndhæve direktiv 80/778/EØF ( ! ) over for vandfor — Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale
 syningsselskaberne, og sagens omkostninger .
 ---pagebreak--- 7 . 12 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 370/7
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: 2 . Skal nationale bestemmelser om ligebehandling i forbin
 delse med ydelser i henhold til erhvervstilknyttede
 Ifølge EF-traktatens 189 , stk . 3 , er et direktiv bindende for pensionsordninger — i det mindste efter det princip om
 enhver medlemsstat, det rettes til , med hensyn det tilsigtede en fællesskabskonform ( EF-retskonform ) fortolkning af
 mål . Heraf følger, at enhver medlemsstat er forpligtet til at national ret, som må henføres under fællesskabsretten
 gennemføre direktivets mål inden udløbet af fristen herfor, — fortolkes og anvendes i overensstemmelse med
 dvs . at gennemføre direktivet i national ret på en sådan fællesskabsrettens krav og begrænsninger ( forbud mod
 måde, at det i praksis er gældende i fuldt omfang. tilbagevirkende kraft )?
 Forbundsrepublikken Tyskland har ikke opfyldt denne
 forpligtelse til fuldstændig gennemførelse inden den i
 artikel 34 , stk . 1 , i direktivet fastsatte frist ( 14 . juni
 1994 ).
 (') EFT nr . L 199 af 9 . 8 . 1993 , s . 1 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved mellemaf
 gørelse af 1 1 . oktober 1996 af Rechtbank van eerste aanleg,
 Bruxelles, i sagen Belgisch Interventie- en Restitutieburean
 mod NV Prolacto
 ( Sag C-346/96 )
 ( 96/C 370/ 17 )
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 10. februar 1995 af Landesarbeitsgericht Nie
 dersachsen i sagen Landeshauptstadt Hannover mod Almut Ved mellemafgørelse af 11 . oktober 1996 , indgået til
 Sattier Domstolens Justitskontor den 21 . oktober 1996 , har
 ( Sag C-345/96 )
 Rechtbank van eerste aanleg, Bruxelles, i sagen Belgisch
 Interventieen Restitutiebureau mod NV Prolacto forelagt
 ( 96/C 370/ 16 ) De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 Ved kendelse afsagt den 10 . februar 19 95 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 18 . oktober 1996 , har Kan der over for en juridisk person, som i forbindelse med et
 Landesarbeitsgericht Niedersachsen — 3 . Afdeling — i indgivet bud på levering af skummetmælkspulver som
 sagen Landeshauptstadt Hannover mod Almut Sattier fødevarehjælp i henhold til Kommissionens forordning
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod ( EØF ) nr. 345/87 (') og ( EØF ) nr. 1358/87 ( 2 ) af henholdsvis
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : 3 . februar 1987 og 15 . maj 1987 har stillet den hertil
 knyttede sikkerhed ved licitation i henhold til artikel 12 i
 1 . a ) Skal fællesskabsretten anvendes eller have gyldighed Kommissionens forordning ( EØF ) nr . 1354/83 ( 3 ) af 17. maj
 med forrang (i henhold til EF-traktatens artikel 5 , 1 983 , men som derefter ikke har opfyldt sine forpligtelser og
 stk . 2 , og artikel 189 ) for de af medlemsstaternes ikke har foretaget leveringen, fra det belgiske interventions
 nationale bestemmelser, som i tilfælde, hvor et krav og restitutionsorgans side rejses krav om betaling af
 kan fremsættes efter begge regelsæt, kunne eller ville skadeserstatning i henhold til artikel 25 , stk . 1 , i den nævnte
 finde anvendelse på det samme sagsforhold, ligele forordning ( EØF ) nr . 1354/83 , efter at alle sikkerhedsstil
 des med det formål at støtte kravet om ligebehand lelser er erklæret fortabt til fordel for det nævnte organ ?
 ling inden for de erhvervstilknyttede pensionsord
 ninger, som f.eks . i Tyskland — generelt — den
 (') EFT nr . L 34 af 5 . 2 . 1987, s . 8 .
 arbejdsretlige ligebehandlingsgrundsætning eller —
 ( 2 ) EFT nr . L 131 af 20 . 5 . 1987, s . 1 .
 specielt — § 2 , stk . 1 , i Beschåftigungsforderungs (') EFT nr . L 142 af 1 . 6 . 1983 , s . 1 .
 gesetz 1985 ( den tyske lov om fremme af beskæfti
 gelsen )?
 b ) Har fællesskabsretten generelt forrang i et sådant
 konflikttilfælde, hvor der efter fællesskabsretten
 kun består et krav på ydelser i henhold til erhvervs
 tilknyttede pensionsordninger, hvis og i det omfang
 de henføres til beskæftigelsesperioder, der ligger Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 efter den 1 7. maj 1 990 , mens det samme sagsforhold afsagt den 3 . juli 1996 af Tribunal Superior de Justicia de
 efter de nationale bestemmelser afgøres på en anden Madrid, Afdelingen for Forvaltningssager, Første Afdeling, i
 måde, for så vidt som disse bestemmelser ikke sagen Solred SA mod Administration General del Estado
 udelukker tilbagevirkende kraft ? ( Sag C-347/96 )
 ( 96/C 370/ 18 )
 c ) Gælder en sådan forrang kun, når den økonomiske
 målsætning med artikel 119 — at indføre lige
 konkurrencemuligheder - der består ved siden af Ved kendelse afsagt den 3 . juli 1996 , indgået til Domstolens
 den sociale målsætning, konkret berøres ? Justitskontor den 21 . oktober 1996 , har Tribunal Superior


text:
15.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/39
 Sag anlagt den 29. november 2013 — Watch TV mod Rådet
 (Sag T-639/13)
 2014/C 45/68
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Watch TV (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne F. de Visscher og M. von Kuegelgen)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen, der blev truffet af Rådet for Den Europæiske Union den 30. september 2013, annulleres.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med søgsmålet har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af den afgørelse, der blev truffet af Rådet for Den Europæiske Union om ikke at antage det bud, som sagsøgeren havde indgivet inden for rammerne af parti 1 i udbud UCA 190/11 »Av- og multimedietjenester til Rådet for Den Europæiske Union/Det Europæiske Råd« (EUT 2012/S-26-041228).
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren påberåbt sig et enkelt anbringende om en tilsidesættelse af artikel 89, stk. 1, i finansforordningen (1) og artikel 131, stk. 5, artikel 135, stk. 2, og artikel 146, stk. 3, i gennemførelsesforordningen til finansforordningen (2), idet Rådet har tildelt kontrakten til en tilbudsgiver, hvis bud ikke opfylder de obligatoriske mindstekrav til ansøgernes kapacitet, som kræves i de tekniske specifikationer i udbudsbetingelserne. Sagsøgeren gør gældende, at Rådet derfor automatisk burde have afslået det antagne bud.
 (1) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25.6.2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 248, s. 1).
 (2) Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23.12.2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 357, s. 1).


text:
18.11.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/28
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 13. september 2006 — Sinaga mod Kommissionen
 (Forenede sager T-217/99, T-321/00 og T-222/01) (1)
 (Sukker - POSEÌMA-programmet - forordning (EØF) nr. 1600/92 - foreløbig forsyningsopgørelse for sukker for Azorerne - annullationssøgsmål - formaliteten - begrebet traditionel videreforsendelse til resten af Fællesskabet - begrundelse - overholdelse af væsentlige formforskrifter)
 (2006/C 281/45)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Sociedade de Indústrias Agrícolas Açoreanas (Sinaga) SA (Ponta Delgada, Portugal) (ved avocat Marques Mendes)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (sag T-217/99 først ved A. Alves Vieira og P. Oliver, dernæst ved G. Berscheid, som befuldmægtigede, bistået af avocat F. Costa Leite, og i sagerne T-221/01 og T-321/00 først ved A. Alves Vieira og G. Berscheid, dernæst ved avocat G. Berscheid, bistået først af avocat N. Castro Marques, dernæst af avocat F. Costa Leite)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation, for det første af bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 1434/1999 af 30. juni 1999 om fastlæggelse af den foreløbige forsyningsopgørelse for produktionsåret 1999/2000 for Azorerne, Madeira og De Kanariske Øer vedrørende sukker som fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 1600/92 og (EØF) nr. 1601/92 (EFT L 166, s. 58), for det andet af Kommissionens forordning (EF) nr. 1481/2000 af 6. juli 2000 om fastlæggelse af den foreløbige forsyningsopgørelse for 2000/01 for Azorerne, Madeira og De Kanariske Øer vedrørende sukker som fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 1600/92 og (EØF) nr. 1601/92 (EFT L 167, s. 6) samt dets bilag, og for det tredje af bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 1281/2001 af 28. juni 2001 om fastlæggelse af den foreløbige forsyningsopgørelse for sukker i perioden 1. juli til 31. december 2001 for Azorerne, Madeira og De Kanariske Øer som fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 1600/92 og (EØF) nr. 1601/92 (EFT L 176, s. 12,) for så vidt som de fastlægger de sukkermængder, der anses for nødvendige for forsyningen af Azorerne.
 Domskonklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 333 af 20.11.1999.


text:
14.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 419/36
 Rettens dom af 4. oktober 2016 — Lidl Stiftung mod EUIPO — Horno del Espinar (Castello)
 (Sag T-549/14) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket Castello - det ældre nationale figurmærke og EU-figurmærke Castelló - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2016/C 419/45)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Tyskland) (ved advokaterne M. Wolter, M. Kefferpütz og A. Marx)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (først ved P. Geroulakos og D. Botis, derefter ved D. Botis og endeligt ved D. Gája som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Horno del Espinar, SL (El Espinar, Spanien)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 22. april 2014 af Andet Appelkammer ved EUIPO (forenede sager R 1233/2013-2 og R 1258/2013-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Horno del Espinar og Lidl Stiftung & Co.
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 22. april 2014 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (forenede sager R 1233/2013-2 og R 1258/2013-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Horno del Espinar, SL og Lidl Stiftung & Co KG annulleres, for så vidt som appelkammeret lagde til grund, at der foreligger en risiko for forveksling for så vidt angår dybfrosne frugter og grøntsager i klasse 29 i Nicearrangementet af 15. juni 1957 vedrørende international klassificering af varer og tjenesteydelser til brug ved registrering af varemærker, som ændret og revideret.
 2)
 I øvrigt frifindes EUIPO.
 3)
 Lidl Stiftung & Co. KG bærer sine egne omkostninger og betaler tre fjerdedele af de af EUIPO afholdte omkostninger.
 4)
 EUIPO bærer en fjerdedel af sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 351 af 6.10.2014.


text:
3.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/21
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 af 21. juli 2005
 i sag C-449/04, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2001/51/EF - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2005/C 217/41)
 Processprog: fransk
 I sag C-449/04, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 27. oktober 2004, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: C. O'Reilly og A.-M: Rouchard-Joët) mod Storhertugdømmet Luxembourg (befuldmægtiget: S. Schreiner), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden A. Borg Barthet, og dommerne J.-P. Puissochet og A. Ó. Caoimh (refererende dommer); generaladvokat: F.-G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den 21. juli 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2001/51/EF af 28. juni 2001 om fastsættelse af supplerende bestemmelser til artikel 26 i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985, idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv.
 2.
 Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 314 af 18.12.2004.


text:
28.8.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 246/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- a) den endelige retsakt fra de offentlige myndigheder
 se afsagt den 1. juni 1999 af Tampereen Käräjäoikeus i konkret er udformet som en retsakt, som stadfæster,
 sagen Neste Markkinointi Oy mod Yötuuli Ky, Eija Inkeri hvad de pågældende nationale råd selvstændigt har
 Ritamäki, Anna-Kaisa Jukkola og Jari Markus Jukkola vedtaget,
 (Sag C-214/99) b) de endelige retsakter fra de offentlige myndigheder er
 udformet således, at det er overdraget medlemmerne
 af de pågældende faglige organisationer at fastsætte
 (1999/C 246/21) tariffen efter eget skøn, også efter at de faglige tjeneste-
 ydelser, de har fået i ordre, er udført,
 Ved kendelse afsagt den 1. juni 1999, indgået til Domstolens c) de endelige retsakter fra de offentlige myndigheder
 Justitskontor den 7. juni 1999, har Tampereen käräjäoikeus i ikke indeholder bestemmelser om hensyntagen til
 sagen Neste Markkinointi Oy mod Yötuuli Ky, Eija Inkeri almenvellets interesser, og heller ikke indeholder mini-
 Ritamäki, Anna-Kaisa Jukkola og Jari Markus Jukkola forelagt mums- og maksimumsbeløb, inden for hvilke den efter
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om tjenesteyderens skøn fastsatte tarif skal ligge, og
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 d) de endelige retsakter fra de offentlige myndigheder
 Skal forbuddet i EF-traktatens artikel 85, stk. 1, anvendes på ikke forpligter tjenesteyderne til på forhånd at meddele
 en eksklusiv købsaftale, som leverandøren har indgået, og som og/eller i hvert fald offentliggøre de tariffer, de agter at
 videreforhandleren har kunnet opsige når som helst med et anvende med hensyn til de tjenesteydelser, der er
 års varsel, når samtlige eksklusive købsaftaler, som denne anmodet om at udføre.
 leverandør har indgået, enten i sig selv eller sammen med det
 net af eksklusive købsaftaler, som samtlige leverandører har 3. Er det foreneligt med traktatens artikel 5, sammenholdt
 indgået, i væsentlig grad har bidraget til opdelingen af marke- med artikel 85, at det i henhold til nationale bestemmelser,
 derne, når henses til, at aftaler, som med hensyn til gyldighed- som ikke omhandler hensyntagen til almenvellets interes-
 speriode ligner den omhandlede eksklusive købsaftale, kun har ser, men hvorved det overdrages et tarifudvalg, der er
 udgjort en meget lille andel af samtlige de eksklusive købsafta- oprettet under den faglige organisation, og som alene
 ler, som den omhandlede leverandør har indgået, hvoraf består af dennes medlemmer, at vedtage en retsakt, hvoref-
 flertallet har været tidsbegrænsede aftaler, der er indgået for ter honoraret kan fastsættes efter et skøn, og udvalget også
 flere år? godkender det honorar, et medlem har fastsat efter eget
 skøn, og det med en sådan gyldighed, at det er bindende
 for den retsinstans, der skal træffe afgørelse vedrørende
 et betalingspålæg, der er i overensstemmelse med den
 tariffastsættelse, organisationen selv har vedtaget?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 6. maj 1999 af Ufficio del Giudice di Pace di
 Genova i sagen Giuseppe Conte mod Stefania Rossi
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 12. maj 1999 af Corte d’Appello di Roma —
 (Sag C-221/99) 1. Afdeling for Civilsager — i sagen Ministero delle
 Finanze mod C.A.S.E.R. Spa
 (1999/C 246/22)
 (Sag C-222/99)
 Ved kendelse afsagt den 6. maj 1999, indgået til Domstolens (1999/C 246/23)
 Justitskantor den 9. juni 1999, har Ufficio del Giudice di Pace
 di Genova i sagen Giuseppe Conte mod Stefania Rossi forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om Ved kendelse afsagt den 12. maj 1999, indgået til Domstolens
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: Justitskontor den 10. juni 1999, har Corte d’Appello di Roma
 — 1. Afdeling for Civilsager — i sagen Ministero delle Finanze
 mod C.A.S.E.R. Spa, forelagt De Europæiske Fællesskabers
 1. Omfatter begrebet »virksomhed« i Kommissionens beslut- Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 ninger og i Domstolens praksis personer, der udøver spørgsmål:
 hvervet som arkitekt? Såfremt dette spørgsmål besvares
 bekræftende, ønskes det oplyst, om de faglige organisatio- Kan i forbindelse med et selskabs søgsmål ved italienske
 ner, arkitekter er medlemmer af, må betragtes som »sam- domstole med påstand om tilbagebetaling af gebyrer (»tassa di
 menslutninger af virksomheder« som omhandlet i trakta- concessione governativa«), der er betalt i årene 1985-1992 i
 tens artikel 85, stk. 1. henhold til love, der var i strid med artikel 10 i Rådets direktiv
 69/335/EØF af 17. juli 1969 (1) (jf. Domstolens dom af
 2. Endvidere ønskes det oplyst, om en national bestemmelse, 20.4.1993 i de forenede sager C-71/91 og C-178/91) (2), den
 hvorefter en tarif, der er fastsat og vedtaget af ingeniører senere indførte bestemmelse i artikel 11, stk. 1, i lov nr. 448
 og arkitekters nationale råd, blot tillægges retsgyldighed, af 23. december 1998, der med tilbagevirkende gyldighed
 er forenelig med traktatens artikel 5 og 85, når fastsætter det engangsbeløb, der skal betales for registrering af
 ---pagebreak--- C 246/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28.8.1999
 et selskabs stiftelsesakt til 500 000 ITL og de beløb, der Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 skal betales for registrering af andre selskabsdokumenter til se afsagt den 26. november 1998 af Tribunale Ammini-
 forskellige faste beløb (på mellem 750 000 og 90 000 ITL strativo Regionale per la Lombardia — Tredje Afdeling
 afhængigt af selskabstypen), antages at være i overensstemmel- — i sagen Soc. Agorà Srl. mod Ente Autonomo Fiera
 se med de fællesskabsretlige principper og den fortolkning af Internazionale di Milano
 nævnte direktiv, som Domstolen har fastlagt i dommen af
 20. april 1983 i de forenede sager C-71/91 og C-178/91?
 (Sag C-223/99)
 (1999/C 246/24)
 Baggrunden for dette spørgsmål er, at nævnte bestemmelse
 (artikel 11, stk. 1, i lov nr. 448 fra 1998), selv om den
 tilsyneladende, når henses til de objektivt beskedne beløb og Ved kendelse afsagt den 26. november 1998, indgået til
 den fornyede henvisning til registreringen af selskabsdokumen- Domstolens Justitskontor den 10. juni 1999, har Tribunale
 terne, som udgangspunkt har faste beløb, der synes afpasset Amministrativo Regionale della Lombardia — Tredje Afdeling
 efter omkostningerne ved ydelsen (dvs. afgifter, der har — i sagen Soc. Agorà Srl. mod Ente Autonomo Fiera
 karakter af vederlag, jf. artikel 12, litra e), i direktiv 335/69), Internazionale di Milano forelagt De Europæiske Fællesskabers
 faktisk må antages at være udstedt, uden at der forinden er Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 gennemført nogen som helst opgørelse eller beregning af spørgsmål:
 omkostningerne ved den ydelse, selskaberne modtager (om-
 kostninger, der let skulle kunne fastlægges, når der er tale
 om omkostninger vedrørende afsluttede regnskabsår, under »Er Ente Autonomo Fiera Internazionale di Milano et offentlig-
 hensyntagen til antallet af ansatte og deres kvalifikationer, den retligt organ i den betydning, hvori dette begreb anvendes i
 tid, disse har anvendt, samt til de forskellige direkte udgifter, artikel 1, litra b), i direktiv 92/50/EØF(1) af 18. juni 1992«?
 der er nødvendige til gennemførelse af dispositionen), og uden
 at der synes at være nogen troværdig forbindelse mellem de
 krævede beløb og den ydelse, der i sin tid konkret opnåedes af (1) EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1.
 selskaberne, der i øvrigt havde betalt en afgift for registrering
 og et gebyr for årlig fornyelse heraf, og ikke for en registrering
 mod betaling af faste beløb af selskabsdokumenter.
 Er, uafhængigt af spørgsmålet om, hvorvidt de beløb, som den
 italienske stat opkræver i henhold til artikel 11, stk. 1, i lov
 nr. 448 fra 1998, udgør et vederlag, den lovbestemte rente, Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørel-
 som staten skal betale af de afgiftsbeløb der skal tilbagebetales se af 24. marts 1999 fra Centrale Raad van Beroep i sagen
 til selskaberne efter den udtrykkelige bestemmelse herom i Sociale Verzekeringsbank mod Yamna Moughit
 artikel 11, stk. 3, med virkning fra tilbagebetalingskravets
 fremsættelse og med en årlig rentesats, der konkret er fastsat
 til 2,50 %, og som dermed er lavere end de satser, der generelt (Sag C-225/99)
 gælder vedrørende renter af afgiftsbeløb, der er betalt i urigtig
 formening om skyld, ifølge artikel 1 og 5 i lov nr. 29 af
 29. januar 1961 (med senere henvisningsbestemmelser), eller (1999/C 246/25)
 for så vidt angår tilbagebetaling af beløb, der objektivt ikke
 skyldtes, ifølge artikel 2033 i codice civile, efter princippet om
 ækvivalens mellem de to retsordener (den nationale og den Ved afgørelse af 24. marts 1999, indgået til Domstolens
 fællesskabsretlige) for så vidt angår den beskyttelse, som Justitskontor den 11. juni 1999, har Centrale Raad van Beroep
 borgerne har krav på, og efter effektivitetsprincippet for i sagen Sociale Verzekeringsbank mod Yamna Moughit forelagt
 udøvelsen af de rettigheder, der er tillagt ved fællesskabsretten, De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 lovlig? De to nævnte princippers gyldighed er gentagne gange præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 blevet fremhævet af Domstolen i dommene af 15. september
 1998 i Spac-sagen (sagen C-260/96), Edis-sagen (sag 231/96)
 og Ansaldo-sagen (forenede sager C-279/96, C-280/96 og »Skal der ved medlem af en arbejdstagers familie i den
 C-281/96) (3). betydning, hvori udtrykket er anvendt i artikel 41, stk. 1, i
 samarbejdsaftalen af 27. april 1976 mellem EØF og Marok-
 ko (1), også forstås en enlig mor til en marokkansk arbejdstager,
 der, efter at sidstnævnte som voksen har bosat sig i en af
 (1) EFT L 249 af 3.10.1969, s. 25.
 Fællesskabets medlemsstater, har taget bopæl hos ham«?
 (2) Sml. I, 1993, s. 1915.
 (3) Sml. 1998 I, s. 5025.
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2211/78 af 26.9.1978, EFT 1978
 L 264, s. 1.


text:
4.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/14
 Appel iværksat den 21. januar 2009 af Den Franske Republik til prøvelse af dom afsagt den 4. december 2008 af Retten i Første Instans (Syvende Afdeling) i sag T-284/08, People's Mojahedin Organization of Iran mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-27/09 P)
 (2009/C 82/26)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Den Franske Republik (ved E. Belliard, G. de Bergues og A.-L. During, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: People's Mojahedin Organization of Iran, Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 4. december 2008 i sag T-284/08, People's Mojahedin Organization of Iran mod Rådet, ophæves.
 —
 Domstolen træffer selv afgørelse i sagen og frifinder Rådet for den af OMPI nedlagte annullationspåstand, eller den hjemviser sagen til Retten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Den franske regering er af den opfattelse, at den appellerede dom skal ophæves, for det første fordi Retten begik en retlig fejl, idet den fastslog, at Rådet vedtog afgørelse 2008/583/EF (1) under tilsidesættelse af OMPI's ret til forsvar uden at tage hensyn til de særlige omstændigheder ved vedtagelsen af denne afgørelse; for det andet fordi Retten begik en retlig fejl ved at lægge til grund, at den retslige forundersøgelse, som var indledt i Frankrig mod formodede medlemmer af OMPI, ikke udgjorde en afgørelse, der opfyldte definitionen i artikel 1, stk. 4, i fælles holdning 2001/931/FUSP af 27. december 2001 om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme; og endelig fordi Retten begik en retlig fejl, idet den fastslog, at Rådets afvisning af at videregive de oplysninger, der er indeholdt i punkt 3, litra a), i et af de tre dokumenter, som de franske myndigheder fremlagde for Rådet med henblik på at begære OMPI optaget på den liste, der blev opstillet i medfør af afgørelse 2008/583/EF, og som Rådet fremsendte til Retten som svar på kendelsen af 26. september 2008 om foranstaltninger med henblik på bevisoptagelsen, ikke gjorde det muligt for Retten at foretage en legalitetsprøvelse af afgørelse 2008/583/EF samt indebar en tilsidesættelse af retten til en effektiv domstolsprøvelse.
 (1) Rådets afgørelse af 15.7.2008 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af afgørelse 2007/868/EF (EUT L 188, s. 21).


text:
29.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/7
 Sag anlagt den 18. december 2015 — Europa-Kommissionen mod Republikken Polen
 (Sag C-683/15)
 (2016/C 078/08)
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved K.-Ph. Wojcik, M. Heller og J. Hottiaux, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 130, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU af 15. maj 2014 om et regelsæt for genopretning og afvikling af kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af Rådets direktiv 82/891/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/24/EF, 2002/47/EF, 2004/25/EF, 2005/56/EF, 2007/36/EF, 2011/35/EU, 2012/30/EU og 2013/36/EU samt forordning (EU) nr. 1093/2010 og (EU) nr. 648/2012 (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, og under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Republikken Polen pålægges i medfør af artikel 260, stk. 3, TEUF at betale en tvangsbøde på 51 456 EUR pr. dag fra datoen for afsigelse af dommen i nærværende sag på grund af tilsidesættelse af pligten til at meddele gennemførelsesbestemmelserne til direktiv 2014/59/EU.
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2014/59/EU udløb den 31. december 2014.
 (1) EUT L 173, s. 190.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/30
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 5. december 2006 — Westfalen Gassen Nederland mod Kommissionen
 (Sag T-303/02) (1)
 (Konkurrence - karteller - det nederlandske marked for industrielle og medicinske gasser - prisfastsættelse - bevis for deltagelse i kartellet - bevis for afstandtagen - principperne om forbud mod forskelsbehandling og proportionalitet - beregning af bøder)
 (2006/C 331/66)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Westfalen Gassen Nederland BV (Deventer, Nederlandene) (ved: avocats M. Essers og M. Custers)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved: A. Bouquet, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 En principal påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 2003/207/EF af 24. juli 2002 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/E-3/36.700 — Industrielle og medicinske gasser) (EUT 2003 L 84, s. 1) og en subsidiær påstand om nedsættelse af den bøde, der er pålagt sagsøgeren
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Westfalen Gassen Nederland BV bærer sine egne omkostninger og betaler tre fjerdedele af Kommissionens omkostninger. Kommissionen bærer en fjerdedel af sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 305 af 7.12.2002.


text:
4.9.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 293/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Högsta förvaltningsdomstolen (Sverige) den 29. juni 2017 — Konkurrensverket mod SJ AB
 (Sag C-388/17)
 (2017/C 293/23)
 Processprog: svensk
 Den forelæggende ret
 Högsta förvaltningsdomstolen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Konkurrensverket
 Sagsøgt: SJ AB
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 5, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 2004/17/EF (1) fortolkes således, at der foreligger et net til transporttjenester, når transporttjenester på et statsligt forvaltet jernbanenet til national og international jernbanetrafik leveres i henhold til bestemmelser i national lovgivning, som gennemfører direktiv 2012/34/EU (2), hvilke bestemmelser indebærer, at tildelingen af jernbaneinfrastrukturkapacitet baseres på ansøgninger fra jernbanevirksomheder, og at samtlige ansøgninger skal imødekommes i videst muligt omfang?
 2)
 Skal artikel 5, stk. 1, første afsnit, i direktiv 2004/17/EF fortolkes således, at en virksomhed, der udføres af en jernbanevirksomhed som omhandlet i direktiv 2012/34/EU, og som indebærer, at offentligheden tilbydes transporttjenester på et jernbanenet, udgør tilrådighedsstillelse eller drift af net som omhandlet i bestemmelsen?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester (»forsyningsvirksomhedsdirektivet«) (EUT L 134, s. 1).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/34/EU af 21.11. 2012 om oprettelse af et fælles europæisk jernbaneområde (EUT L 343, s. 32).


text:
7.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/24
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 14. januar 2009 — Kommissionen mod Rednap
 (Sag T-352/07) (1)
 (Voldgiftsklausul - kontrakt indgået inden for rammerne af det fjerde rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration - Rise- og Healthline-projektet - en del af de anmeldte omkostningers manglende overensstemmelse med kontraktbestemmelser - tilbagebetaling af en del af de forudbetalte beløb - udeblivelsessag)
 (2009/C 55/43)
 Processprog: svensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Triantafyllou og J. Enegren, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Rednap AB (Malmø, Sverige)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt af Kommissionen i medfør af artikel 238 EF med påstand om tilbagebetaling af en del af det beløb, der er forudbetalt af Fællesskaberne inden for rammerne af kontrakt DE 3010 (DE) Rise og HC 4007 (HC) Healthline, med tillæg af morarenter.
 Konklusion
 1)
 Rednap AB tilbagebetaler et beløb på 334 375,49 EUR til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 2)
 Rednap betaler morarenter til Kommissionen af et beløb på 219 125,22 EUR i henhold til den efter græsk ret gældende sats fra den 1. juni 2002 indtil gælden er fuldstændig indfriet, idet denne sats fra den 1. august 2007 dog ikke må overstige 11,75 % pro anno.
 3)
 Rednap betaler morarenter til Kommissionen af et beløb på 115 250,27 EUR i henhold til den efter græsk ret gældende sats fra den 31. maj 2002 indtil gælden er fuldstændig indfriet, idet denne sats fra den 1. august 2007 dog ikke må overstige 11,75 % pro anno.
 4)
 Rednap betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 269 af 10.11.2007.


text:
21.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/24
 Sag anlagt den 9. januar 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-6/09)
 (2009/C 69/43)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved V. Peere og P. Dejmek, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF af 26. oktober 2005 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme (1), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2005/60/EF udløb den 15. december 2007. På tidspunktet for anlæggelsen af denne sag havde sagsøgte endnu ikke truffet alle de nødvendige foranstaltninger for at gennemføre direktivet eller havde under alle omstændigheder ikke meddelt dem til Kommissionen.
 (1) EUT L 309, s. 15.


text:
C 166/14 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 30.5.98
 RETTEN I FéRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS bourg), fùrst ved Alain Levy, Paris, dernñst ved advokat
 den 31. marts 1998 Jean-NoeÈl Louis, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange,
 i sag T-129/96, Preussag Stahl AG mod Kommissionen for mod De Europñiske Fñllesskabers Domstol (befuldmñgti-
 De Europñiske Fñllesskaber (1) get: Timothy Millet og Aloyse May), angående en påstand
 (Statsstùtte til jern- og stålsektoren Ð anmeldelse af en om annullation af Domstolens afgùrelse af 11. juli 1996
 påtñnkt stùtteforanstaltning Ð bortfald af de relevante om at suspendere proceduren for besñttelse af en af de tre
 bestemmelser i EKSF-kodeksen Ð gennemfùrelse af stùtte- stillinger, der blev opslået ledige ved stillingsopslag CJ 91/
 projektet Ð beslutning om stùttens uforenelighed og 95, som stadfñstet ved den udtrykkelige afvisning af
 pålñg om tilbagebetaling Ð berettiget forventning) 10. december 1996 på den af sagsùgeren indgivne klage
 over den fùrste afgùrelse, samt en påstand om destruktion
 (98/C 166/36) af en såkaldt parallel aktsamling og om erstatning på
 1 000 000 BFR for ikke-ùkonomisk skade, har Retten
 (Processprog: tysk) (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P.
 Lindh, og dommerne K. Lenaerts og J. D. Cooke; justitsse-
 I sag T-129/96, Preussag Stahl AG, med hjemsted i Salzgit- kretñr: fuldmñgtig A. Mair, den 2. april 1998 afsagt dom,
 ter (Tyskland), ved advokat Jochim Sedemund, Berlin, og hvis konklusion lyder således:
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May,
 31, Grand-rue, stùttet af Forbundsrepublikken Tyskland
 (befuldmñgtigede: Ernst Röder, Bernd Kloke, Holger Wis- 1) De Europñiske Fñllesskabers Domstol frifindes.
 sel og Oliver Axster) mod Kommissionen for De Europñ-
 iske Fñllesskaber (befuldmñgtigede: Dimitris Triantafyllou
 og Paul Nemitz), angående en påstand om annullation af
 Kommissionens beslutning 96/544/EKSF af 29. maj 1996 2) Hver part bñrer sine omkostninger.
 om statsstùtte til Walzwerk Ilsenburg GmbH (EFT L 233
 af 14.9.1996, s. 24), har Retten (Tredje Udvidede Afde- (1) EFT C 181 af 14.6.1997.
 ling), sammensat af afdelingsformanden, V. Tiili, og dom-
 merne C. P. BrieÈt, K. Lenaerts, A. Potocki og J. D. Cooke;
 justitssekretñr: fuldmñgtig A. Mair, den 31. marts 1998
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber fri-
 findes.
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 2) Sagsùgeren betaler sine egne og Kommissionens den 24. marts 1998
 omkostninger.
 i sag T-175/94 (92), International Procurement Services
 SA mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 3) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sine egne
 skaber (1)
 omkostninger.
 (Fastsñttelse af udgifter)
 (1) EFT C 318 af 26.10.1996.
 (98/C 166/38)
 (Processprog: fransk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 2. april 1998 I sag T-175/94 (92), International Procurement Services
 SA, Bruxelles, ved advokat Peter De Troyer, Audenarde,
 i sag T-86/97, ReÂa Apostolidis mod De Europñiske Fñl-
 og advokat Lydie Lorang, Luxembourg, og med valgt
 lesskabers Domstol (1)
 adresse i Luxembourg hos sidstnñvnte, 6, rue Heine, mod
 (Tjenestemñnd Ð suspension af forfremmelsesproceduren Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (befuld-
 Ð disciplinñrsag) mñgtiget: Etienne Lasnet), angående en begñring om fast-
 sñttelse af udgifter, indgivet efter Rettens dom af 11. juli
 (98/C 166/37)
 1996 i sag T-175/94, International Procurement Services
 mod Kommissionen, Sml. II, s. 729, har Retten (Femte
 (Processprog: fransk) Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Azizi, og
 dommerne R. García-Valdecasas og M. Jaeger; justitsse-
 I sag T-86/97, ReÂa Apostolidis, tjenestemand ved De Euro- kretñr: H. Jung, den 24. marts 1998 afsagt kendelse, hvis
 pñiske Fñllesskabers Domstol, bosat i Bereldange (Luxem- konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- 30.5.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 166/15
 De udgifter, som International Procurement Services SA Ifùlge sagsùgeren har Fñllesskabet, fordi dets aktioner
 skal erstatte Kommissionen, fastsñttes til i alt 50 000 FF. klart har vñret inadñkvate og utilstrñkkelige, tilsidesat de
 almindelige principper om ligebehandling, beskyttelse af
 den berettigede forventning, retssikkerhed, proportionalitet
 (1) EFT C 174 af 25.6.1994.
 og om forbud mod forskelsbehandling.
 Ifùlge sagsùgeren er det udtryk for en fuldstñndig misken-
 delse af situationen i Portugal kun at ville trñffe visse for-
 anstaltninger, som fuldt ud er i uoverensstemmelse med
 Sag anlagt den 15. december 1997 af Hermínia Fernanda denne situation. Ved ikke at tage hensyn til de sñrlige for-
 dos Santos Morais Antas mod Rådet for Den Europñiske hold for portugisiske speditùrer har Fñllesskabet handlet
 Union og Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber således, at de skader, som de har lidt, ikke er blevet afhjul-
 pet på samme måde som i landene i Nordeuropa, gennem
 (Sag T-316/97)
 en mere fleksibel ordning. Når henses til vilkårene for
 (98/C 166/39) udùvelsen af deres virksomhed som speditùrer, der klart
 adskiller sig fra vilkårene for portugisiske speditùrer, har
 speditùrerne i Nordeuropa haft en fuld adgang til visse af
 (Processprog: portugisisk) de gennemfùrte aktioner og har således opnået en konkur-
 rencefordel på markedet gennem de fñllesskabsmidler,
 som de har kunnet gùre brug af.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 15. december 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europñiske Union og Kommissionen for De Europñiske
 Desuden har Fñllesskabet ved at krñve, at sagsùgeren
 Fñllesskaber af Hermínia Fernanda dos Santos Morais
 skulle opretholde sin faglige organisation med henblik på
 Antas, Vila Nova de Gaia, ved advokaterne Cristina Fer-
 at udùve sine funktioner indtil den 31. december 1992,
 reira, Francisco Espregueira Mendes, Teresa Fonseca og
 ikke gjort det muligt for sagsùgeren at nedlñgge eller
 Rui GuimaraÄes Lopes, Porto.
 omlñgge denne organisation rettidigt under hensyn til
 situationen på enhedsmarkedet; Fñllesskabet har desuden
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: »underbygget« visse forhåbninger hos sagsùgeren om, at
 denne lidet glorvñrdige indsats ville blive »belùnnet«.
 Ð Det fastslås, at Rådet og Kommissionen er solidarisk
 ansvarlige i henhold til EF-traktatens artikel 215 og Sagsùgeren har afsluttende anfùrt, at selv om det er ube-
 178 for den skade, som sagsùgeren har lidt, fordi der strideligt, at fñllesakten konkretiserer en hùjere fñlles-
 ikke er blevet anvendt de nùdvendige overgangs- og til- skabsinteresse, kan dette ikke begrunde, at man pålñgger
 pasningsforanstaltninger i den sektor, som sagsùgeren de autoriserede speditùrer, herunder sagsùgeren, skader,
 tilhùrer; som ubestrideligt er usñdvanlige og sñrlige, uden at fore-
 skrive overgangs- og tilpasningsforanstaltninger, som måtte
 anses for tilstrñkkelige.
 Ð Rådet og Kommissionen tilpligtes in solidum at betale
 3 126 768 PTE i erstatning for den ovennñvnte skade,
 med rente 10 % efter loven fra sagens anlñg til beta-
 ling sker;
 Ð Rådet og Kommissionen tilpligtes at afholde sagens
 omkostninger. Sag anlagt den 15. december 1997 af David Manuel de
 Abreu m.fl. mod Rådet for Den Europñiske Union og
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 (Sag T-317/97 Ð T-508/97)
 (98/C 166/40)
 Sagsùgeren var fra den 31. december 1992 ansat som spe-
 ditùr i toldregionen Porto. Hun hñvder at have lidt et
 usñdvanligt, sñrligt og direkte tab som fùlge af den grad-
 vise gennemfùrelse af det indre marked i henhold til den (Processprog: portugisisk)
 europñiske fñlles akt. Hun har herved anfùrt, at med hen-
 blik på nñrvñrende sùgsmål skyldes skaden ikke fñllesak-
 ten som sådan, men den omstñndighed, at fñllesskabsin- Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 stitutionerne ikke har opfyldt deres handleforpligtelse i der den 15. december 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 henhold til den europñiske fñlles akt, navnlig til at trñffe Europñiske Union og Kommissionen for De Europñiske
 passende udlignings- og overgangsforanstaltninger med Fñllesskaber af David Manuel de Abreu m.fl., Portugal,
 henblik på at tilpasse de autoriserede speditùrers erhverv ved advokaterne Cristina Ferreira, Francisco Espregueira
 til den nye fñllesskabsrealitet. Mendes, Teresa Fonseca og Rui GuimaraÄes Lopes, Porto.


text:
12.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Gerechtshof te ‘s-Hertogenbosch (Nederlandene) den 10. februar 2014 — X mod Directeur van het onderdeel Belastingregio og Belastingdienst/X van de rijksbelastingdienst
 (Sag C-72/14)
 2014/C 142/21
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Gerechtshof te ‘s-Hertogenbosch
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: X
 Sagsøgt: Directeur van het onderdeel Belastingregio og Belastingdienst/X van de rijksbelastingdienst
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 I FTS-dommen (1) har Domstolen fastslået, at en E101-attest, der er udstedt af det kompetente organ i en medlemsstat, er bindende for de sociale sikringsorganer i andre medlemsstater, også selv om denne attest indholdsmæssigt er forkert. Gælder denne afgørelse også for tilfælde som det foreliggende, hvori henvisningsreglerne i forordning nr. 1408/71 (2) ikke finder anvendelse?
 2)
 Har det for besvarelsen af dette spørgsmål nogen betydning, at det kompetente organ ikke havde til hensigt at udstede en E101-attest, men af forvaltningsmæssige grunde bevidst og velovervejet anvendte dokumenter, der efter form og indhold fremtrådte som E101-attester, mens den skattepligtige gik ud fra og fornuftigvis måtte gå ud fra at have modtaget en sådan attest?
 (1) Dom af 10.2.2000, FTS (sag C-202/97, Sml. I, s. 883).
 (2) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 149, s. 2).


text:
4.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugal) den 15. januar 2016 — Euro Tyre BC mod Autoridade Tributária e Aduaneira
 (Sag C-21/16)
 (2016/C 118/13)
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Euro Tyre BC
 Sagsøgt: Autoridade Tributária e Aduaneira
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 131 og 138, stk. 1, i direktiv 2006/112 (1) fortolkes således, at de for så vidt angår levering af varer inden for Fællesskabet er til hinder for, at en afgiftsmyndighed i en medlemsstat nægter at indrømme momsfritagelse for overdrageren af en vare, der har hjemsted i denne medlemsstat, med den begrundelse, at erhververen, der har hjemsted i en anden medlemsstat, hverken er registreret i VIES (2) eller er underlagt en afgiftsordning i denne medlemsstat for erhvervelser af varer inden for Fællesskabet, selv når erhververen på tidspunktet for overdragelsen er i besiddelse af et gyldigt momsregistreringsnummer i denne anden medlemsstat, som vedkommende anvendte på fakturaerne for transaktionerne, når de materielle, kumulative betingelser for en levering af varer inden for Fællesskabet er opfyldt, dvs. når retten til som ejer at råde over varen er blevet overført til erhververen, og når leverandøren godtgør, at varen er blevet forsendt eller transporteret til en anden medlemsstat, og at varen som følge af denne forsendelse eller transport fysisk har forladt afgangsmedlemsstatens område og skal modtages af en afgiftspligtig erhverver eller en juridisk person, der handler i denne egenskab i en anden medlemsstat end den, hvorfra varerne afsendes?
 2)
 Er proportionalitetsprincippet til hinder for, at artikel 138, stk. 1, i direktiv 2006/112 fortolkes således, at der skal nægtes fritagelse i tilfælde, hvor en overdrager, der har hjemsted i en medlemsstat, har kendskab til, at erhververen, der har hjemsted i en anden medlemsstat, på trods af at vedkommende har et gyldigt momsregistreringsnummer i denne anden medlemsstat, hverken er registreret i VIES eller underlagt en afgiftsordning i denne medlemsstat for erhvervelser af varer inden for Fællesskabet, men har en forventning om, at ville blive registreret som forhandler inden for Fællesskabet med tilbagevirkende kraft?
 (1) Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1).
 (2) Value Added tax-Information Exchange System.


text:
22.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/22
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 10. november 2004
 i sag T-396/02, August Storck KG mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (EF-varemærker - tredimensionalt varemærke - et bolsjes form - absolut registreringshindring - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 - fornødent særpræg opnået ved brug - artikel 7, stk. 3, i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2005/C 19/47)
 Processprog: tysk
 I sag T-396/02, August Storck KG, Berlin (Tyskland), ved Rechtsanwälte H. Wrage-Molkenthin, T. Reher, A. Heise og I. Rohr, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: B. Müller og G. Schneider), angående en påstand om annullation af den afgørelse, der blev truffet den 14. oktober 2002 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 187/2001-4), hvorved registrering af et tredimensionalt varemærke i form af et lysebrunt bolsje blev afslået, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, H. Legal, og dommerne V. Tiili og M. Vilaras; justitssekretær: assisterende justitssekretær B. Pastor, den 10. november 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 55 af 8.3.2003.


text:
24.1.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 26/5
 RETTEN I FéRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 27. november 1997 den 9. december 1997
 i sag T-290/94, Kaysersberg SA mod Kommissionen for i de forenede sager T-195/94 og T-202/94, Friedhelm
 De Europñiske Fñllesskaber (1) Quiller og Johann Heusmann mod Rådet for Den Europñ-
 iske Union og Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 (Konkurrence Ð forordning (EéF) nr. 4064/89 Ð beslut- skaber (1)
 ning hvorved en fusion erklñres forenelig med fñllesmar-
 kedet Ð forpligtelser Ð hygiejneartikler til kvinder Ð (Erstatningssùgsmål Ð erstatning uden for kontrakt Ð
 annullationssùgsmål Ð formaliteten Ð tilsidesñttelse af mñlk Ð tillñgsafgift Ð referencemñngde Ð forordning
 vñsentlige formforskrifter Ð hùring af udenforstående (EéF) nr. 2055/93 Ð skadeslùsholdelse af producenter Ð
 virksomheder Ð dominerende stilling) forñldelse)
 (98/C 26/09) (98/C 26/10)
 (Processprog: fransk) (Processprog: tysk)
 I sag T-290/94, Kaysersberg SA, Kaysersberg (Frankrig),
 I de forenede sager T-195/94, Friedhelm Quiller, Lienen
 ved advokaterne Dominique Voillemot og Jacques-Philippe
 (Tyskland), og T-202/94, Johann Heusmann, Loxstedt
 Gunther, Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 (Tyskland), ved advokaterne Bernd Meisterernst, Mechtild
 advokat Jacques Loesch, 11, rue Goethe, mod Kommissio-
 Düsing, Dietrich Manstetten, Frank Schulze og Winfried
 nen for De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtigede:
 Haneklaus, Münster, og med valgt adresse i Luxembourg
 fùrst ved Francisco GonzaÂlez Díaz og GeÂraud de Bergues
 hos advokaterne Lambert Dupong og Guy Konsbrück,
 og derefter Giuliano Marenco og Guy Charrier) stùttet af
 14 A, rue des Bains, mod Rådet for Den Europñiske
 Procter & Gamble GmbH, Schwalbach (Tyskland), ved
 Union (befuldmñgtigede: Arthur Brautigam, Hans-Jürgen
 advokaterne Mario Siragusa, Rom, og Guiseppe Scasselati-
 Rabe og Georg M. Berrisch) og Kommissionen for De
 Sforzolini, Bologna, og Barrister Nicholas Levy, og med
 Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtigede: Dierk Booû,
 valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Elvinger &
 Hans-Jürgen Rabe og Georg M. Berrisch), hvori der er
 Hoss, 2, place Winston Churchill, angående en påstand
 nedlagt påstand om, at der i medfùr af EF-traktatens
 om annullation af Kommissionens beslutning 94/893/
 artikel 178 og artikel 215, stk. 2, tilkendes sagsùgerne
 EF (2) af 21. juni 1994 vedrùrende en procedure i henhold
 erstatning for den skade, de anfùrer at have lidt ved at
 til Rådets forordning (EéF) nr. 4064/89, hvorved en
 vñre blevet forhindret i at afsñtte mñlk som fùlge af
 fusion erklñres forenelig med fñllesmarkedet og aftalen
 Rådets forordning (EéF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om
 om Det Europñiske ékonomiske Samarbejdsområde (IV/
 almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i for-
 M.430 Ð Procter & Gamble/VP Schickedanz (II)), har
 ordning (EéF) nr. 804/68 omhandlede afgift på mñlk og
 Retten (Anden Udvidede Afdeling), sammensat af afde-
 mejeriprodukter (EFT L 90 af 1.4.1984, s. 13), som sup-
 lingsformanden, C. W. Bellamy, og dommerne C. P. BrieÈt,
 pleret ved Kommissionens forordning (EéF) nr. 1371/84
 A. Kalogeropoulos, A. Potocki og M. Jaeger; justitssekre-
 af 16. maj 1984 (EFT L 132 af 18.5.1984, s. 11), og der-
 tñr: fuldmñgtig J. Palacio GonzaÂlez, den 27. november
 nñst ñndret ved Rådets forordning (EéF) nr. 764/89 af
 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 20. marts 1989 (EFT L 84 af 29.3.1989, s. 2), har Retten
 (Fùrste Udvidede Afdeling), sammensat af prñsidenten A.
 Saggio, og dommerne C. P. BrieÈt, A. Kalogeropoulos, V.
 Tiili og R. M. Moura Ramos; justitssekretñr: fuldmñgtig
 1) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber frifin-
 A. Mair, den 9. december 1997 afsagt dom, hvis konklu-
 des.
 sion lyder således:
 2) Sagsùgeren betaler sagens omkostninger, herunder
 intervenientens. 1) Rådet for Den Europñiske Union og Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber tilpligtes at erstatte
 det tab, sagsùgerne har lidt dels ved anvendelsen af
 (1) EFT C 316 af 12.11.1994. Rådets forordning (EéF) nr. 857/84 af 31. marts 1984
 (2) EFT L 354 af 31.12.1994, s. 32. om almindelige regler for anvendelsen af den i
 artikel 5c i forordning (EéF) nr. 804/68 omhandlede
 afgift på mñlk og mejeriprodukter, som suppleret ved
 Kommissionens forordning (EéF) nr. 1371/84 af
 16. maj 1984 om gennemfùrelsesbestemmelserne for


text:
20150731016616682015/C 270/222742015CJC27020150817DA01DAINFO_JUDICIAL20150608171822Sag C-274/15: Sag anlagt den 8. juni 2015 — Europa-Kommissionen mod Storhertugdømmet Luxembourg
 ---documentbreak--- C2702015DA1720120150608DA0022172182Sag anlagt den 8. juni 2015 — Europa-Kommissionen mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-274/15)2015/C 270/22Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved F. Dintilhac og C. Soulay, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Storhertugdømmet Luxembourg
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i medfør af momsdirektivet (
 1
 ), navnlig direktivets artikel 2, stk. 1, litra c), og artikel 132, stk. 1, litra f), artikel 1, stk. 2, andet afsnit, artikel 168, litra a), og artikel 178, litra a), samt artikel 14, stk. 2, litra c), og artikel 28, ved at indføre en momsordning vedrørende selvstændige grupper af personer, således som denne ordning er defineret ved artikel 44, stk. 1, litra y), i loi du 12 février 1979 concernant la TVA (momslov af 12.2.1979), ved artikel 1-4 i règlement grand-ducal du 21 janvier 2004, relatif à l'exonération de la TVA des prestations de services fournies à leurs membres par des groupements autonomes de personnes (storhertugelig forordning af 21.1.2004 om momsfritagelse for de tjenesteydelser, som selvstændige grupper af personer leverer til deres medlemmer), ved det administrative cirkulære nr. 707 af 29. januar 2004, for så vidt som cirkulæret indeholder forklaringer til den storhertugelige forordnings artikel 1-4, og ved den note af 18. december 2008, der blev udfærdiget af den fungerende arbejdsgruppe under Comité d'Observation des Marchés (komité til overvågning af markedet) (Cobma) efter aftale med Administration de l'Enregistrement et des Domaines (luxembourgsk skatte- og afgiftsmyndighed).
 —
 Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det fremgår af momsdirektivets artikel 132, stk. 1, litra f), at medlemsstaterne momsfritager »levering af ydelser præsteret af selvstændige grupper af personer, der udøver en virksomhed, som er fritaget for afgift, eller for hvilken de ikke er afgiftspligtige, med henblik på at yde deres medlemmer de for udøvelsen af denne virksomhed direkte nødvendige tjenester, såfremt disse grupper kun afkræver deres medlemmer en godtgørelse, som nøjagtigt svarer til deres andel af de fælles udgifter, under forudsætning af at denne fritagelse ikke vil kunne skabe konkurrenceforvridning«.
 Kommissionen er imidlertid af den opfattelse, at den i Luxembourg gældende lovgivning ikke indskrænker momsfritagelsen til kun at gælde de af den selvstændige gruppe af personer leverede ydelser, der er direkte nødvendige for de ikke-afgiftspligtige eller momsfritagne aktiviteter, som udføres af gruppens medlemmer.
 Kommissionen finder desuden, at de medlemmer af en selvstændig gruppe af personer, der udfører afgiftspligtige aktiviteter for en del af deres omsætning, i medfør af luxembourgsk ret kan fradrage den moms, som den selvstændige gruppe af personer er blevet faktureret for sine køb af varer og tjenesteydelser fra tredjemand, i den moms, som medlemmerne selv skylder, selv om det i henhold til momsdirektivets artikel 168 forholder sig således, at retten til at fradrage indgående moms udelukkende indrømmes de afgiftspligtige personer, der erhverver de momspålagte varer og ydelser, og som anvender dem for at dække et umiddelbart behov i forbindelse med deres afgiftspligtige transaktioner.
 Endelig har Kommissionen gjort gældende, at momsdirektivets artikel 14, stk. 2, litra c), og artikel 28 er til hinder for den nationale lovgivning, for så vidt som denne fastsætter, at i det tilfælde, hvor et medlem af en selvstændig gruppe af personer erhverver varer og ydelser fra tredjemand i eget navn, men for gruppens regning, er den transaktion, der for dette medlem består i at henføre de således påførte udgifter til gruppen, udelukket fra momsområdet.
 (
 1
 ) – Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1).


text:
20.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 327/11
 Appel iværksat den 22. september 2008 af Lafarge SA til prøvelse af dom afsagt den 8. juli 2008 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-54/03, Lafarge SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-413/08 P)
 (2008/C 327/19)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Lafarge SA (ved avocats A. Winckler, F. Brunet, E. Paroche og H. Kanellopoulos)
 De andre parter i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og Rådet for Den Europæiske Union
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dommen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 8. juli 2008 i sag T-54/03 ophæves, og følgelig — idet appellantens påstande i første instans tages til følge — annulleres i henhold til artikel 229 i EF-traktaten, artikel 61 i statutten for Domstolen og artikel 17 i Rådets forordning nr. 17/62 (1), nu artikel 31 i Rådets forordning nr. 1/2003 (2), Europa-Kommissionens beslutning 2005/471/EF af 27. november 2002 (3), for så vidt som den pålægger appellanten en bøde.
 —
 subsidiært annulleres dommen afsagt af Retten den 8. juli 2008 i sag T-54/03 delvis, og følgelig — idet appellantens påstande i første instans tages til følge — nedsættes den bøde, som blev pålagt af Kommissionen i beslutning 2005/471/EF af 27. november 2002.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har gjort seks anbringender gældende til støtte for sin appel:
 Med det første anbringende har det appellerende selskab principalt anført, at Retten har gengivet de faktiske omstændigheder, som den skulle vurdere, fejlagtigt, for så vidt som den fastslog, at Kommissionen med rette kunne lægge en hævdet overordnet ulovlig udveksling af oplysninger, som førte til en begrænsning af konkurrencen og en stabilisering af markedet for gipsplader, til grund for at fastslå, at de omhandlede overtrædelser forelå.
 Med det andet anbringende har appellanten henvist til en tilsidesættelse af reglerne om bevisbyrde, princippet om uskyldsformodningen og det heraf afledte »in dubio pro reo«-princip, for så vidt som Retten fastslog, at Kommissionen havde godtgjort, at appellanten havde deltaget i en samlet, kompleks og vedvarende overtrædelse, selv om der ikke forelå beviser, der kunne godtgøre tilstedeværelsen og varigheden af en sådan overtrædelse.
 Med det tredje anbringende har appellanten gjort gældende, at Retten har tilsidesat begrundelsesforpligtelsen og ligebehandlingsprincippet, idet den tog Kommissionens synspunkt, hvorefter en række beviser blev fundet tilstrækkelige til at godtgøre, at der forelå en overtrædelse for appellanten, til følge, selv om disse beviser var blevet fundet utilstrækkelige til at godtgøre, at den samme overtrædelse forelå for et konkurrerende selskab.
 Med det fjerde anbringende har appellanten anført, at Retten har tilsidesat proportionalitetsprincippet og ligebehandlingsprincippet, for så vidt som den ikke ændrede udgangsbeløbet for den pålagte bøde, som Kommissionen havde fastsat uden at tage hensyn til Lafarges omsætning og markedsandele i forhold til konkurrenternes.
 Med det femte anbringende har appellanten foreholdt Retten, at den har begået flere retlige fejl og tilsidesat sin begrundelsesforpligtelse, for så vidt som den har fastslået, at Kommissionen med rette kunne forhøje den bøde, som appellanten blev pålagt, på grund af recidiv, selv om der hverken fandtes retlig hjemmel eller retskraftig dom til grund for en sådan forhøjelse. Herved har Retten tilsidesat såvel det almindelige strafferetlige legalitetsprincip som retssikkerhedsprincippet og princippet om god retspleje.
 Med det sjette anbringende har appellanten endelig gjort gældende, at Retten har begået en retlig fejl ved at fastslå, at Kommissionen med rette kunne forhøje udgangsbeløbet for bøden med henvisning til den afskrækkende virkning, selv om den burde have taget hensyn til bødens endelige størrelse ved vurderingen af, om den skulle forhøjes eller ej af hensyn til den afskrækkende virkning.
 (1) Rådets forordning nr. 17/62 af 7.2.1962, F/første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikler 85 og 86 (EFT 13, s. 204).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1).
 (3) Kommissionens beslutning af 27.11.2002 i sag COMP/E-1/37.152, Gipsplader (EUT 2005 L 166, s. 8).


text:
11.9.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 228/41
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 9. juni 2004
 i sag T-96/03, Manel Camós Grau mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF)'s efterforskning af ledelsen og finansieringen af Instituttet for Forbindelser mellem Europa-Latinamerika - eventuel interessekonflikt hos en efterforsker - afgørelse om at fjerne efterforskeren fra efterforskningen - annullationssøgsmål - forberedende retsakter - afvisning)
 (2004/C 228/94)
 Processprog: fransk
 I sag T-96/03, Manel Camós Grau, tjenestemand ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Bruxelles (Belgien), ved avocat M.-A. Lucas, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: først H. van Lier, dernæst J.-F. Pasquier og C. Ladenburger, og med valgt adresse i Luxembourg), angående dels en påstand om annullation af den af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svindel (OLAF) trufne afgørelse af 17. maj 2002 om at fjerne en af efterforskerne fra efterforskningen af Instituttet for Forbindelser mellem Europa-Latinamerika for at undgå enhver antydning af interessekonflikt uden at tilbagetrække de af denne efterforsker udfærdigede retsakter, samt af den stiltiende afvisning af sagsøgerens klage af 29. juli 2002 over denne afgørelse, dels en påstand om erstatning for den ikke-økonomisk skade og de forringede karrieremuligheder, som sagsøgeren angiveligt er påført som følge af disse afgørelser, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, H. Legal, og dommerne V. Tiili og M. Vilaras; justitssekretær: H. Jung, den 9. juni 2004 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Hver part betaler sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 112 af 10.5.2003.


text:
9.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 371/33
 Sag anlagt den 1. september 2015 — Almaz-Antey mod Rådet
 (Sag T-515/15)
 (2015/C 371/34)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: OAO Concern PVO Almaz-Antey (Moskva, Rusland) (ved advokaterne C. Stumpf og A. Haak)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse (FUSP) 2015/971 af 22. juni 2015 om ændring af afgørelse 2014/512/FUSP om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine (EUT L 157, s. 50), annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført seks anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at Rådets afgørelse tilsidesætter proportionalitetsprincippet.
 2.
 Andet anbringende om, at Rådet uden begrundelse og uforholdsmæssigt har tilsidesat sagsøgerens grundlæggende rettigheder, navnlig retten til et forsvar og retten til effektiv domstolsbeskyttelse.
 3.
 Tredje anbringende om, at Rådet ikke har givet en behørig eller tilstrækkelig begrundelse for at opføre sagsøgeren på listen over personer, enheder og organer, der er omfattet af de restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine.
 4.
 Fjerde anbringende om, at Rådet ikke har ført bevis for, at sagsøgeren er involveret i destabiliseringen af Ukraine eller har nogen indflydelse hvad angår den vellykkede gennemførelse af Minskaftalerne.
 5.
 Femte anbringende om, at Rådet har begået en åbenbar fejl ved at anse nogen af kriterierne for opførelse på listen i den anfægtede afgørelse for at være opfyldt for så vidt angår sagsøgeren.
 6.
 Sjette anbringende om, at Rådets forordning (EU) nr. 833/2014 som følge af annullationen af Rådets afgørelse (FUSP) 2015/971 mangler tilstrækkeligt retsgrundlag, hvilket betyder, at opførelsen af sagsøgeren på listen i Rådets forordning (EU) nr. 833/2014 i medfør af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 826/2014 ikke længere vil have nogen virkning.


text:
17.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 231/46
 Sag anlagt den 18. maj 2017 — Sata mod EUIPO — Zhejiang Rongpeng Air Tools (4000)
 (Sag T-303/17)
 (2017/C 231/58)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Tyskland) (ved advokat M.-C. Simon)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Kina)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Sata GmbH & Co. KG
 Det omtvistede varemærke: Tegnet »4000« — EU-varemærkeregistrering nr.12 333 548
 Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 8. marts 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 654/2016-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 For så vidt som den anden part i sagen for appelkammeret intervenerer i sagen, tilpligtes denne at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 75 i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og princippet om god forvaltningsskik.


text:
18.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 136/34
 Rettens dom af 23. februar 2016 — Pirelli Tyre mod KHIM (dækmønstre m.m.)
 (Forenede sager T-279/15 — T-282/15) (1)
 ((EF-design - EF-design, der gengiver dækmønstre og pneumatiske dæk til køretøjer - ingen begæring om fornyelse og slettelse af designet ved registreringens udløb - begæring om restitutio in integrum og om fornyelse af designregistreringen))
 (2016/C 136/48)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Pirelli Tyre SpA (Milano, Italien) (ved advokaterne D. Caneva og G. Fucci)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved P. Bullock, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Fire søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelser truffet den 8. januar 2015 af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sagerne R 1285/2014-3 og R 1286/2014-3) og den 11. februar 2015 (sagerne R 1287/2014-3 og R 1288/2014-3) vedrørende begæringer om restitution in integrum.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Pirelli Tyre SpA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 270 af 17.8.2015.


text:
3.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 65/8
 Appel iværksat den 27. december 2011 af GS Gesellschaft für Umwelt- und Energie-Serviceleistungen mbH til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 12. oktober 2011 i sag T-149/11, GS Gesellschaft für Umwelt- und Energie-Serviceleistungen mbH mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-682/11 P)
 2012/C 65/16
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: GS Gesellschaft für Umwelt- und Energie-Serviceleistungen mbH (ved Rechtsanwalt J. Schmidt)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 1)
 Kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 12. oktober 2011 i sag T-149/11 ophæves, og der gives medhold i de påstande, der er nedlagt i første instans.
 2)
 Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har anfægtet Rettens kendelse, der afviste søgsmålet med den begrundelse, at appellanten ikke var umiddelbart berørt.
 Appellanten har gjort gældende, at selskabet er umiddelbart berørt af den anfægtede forordning (1). Dette fremgår af den omstændighed, at det var klart allerede ved vedtagelsen af forordningen og før dens ikrafttrædelse, at de berørte medlemsstater faktisk kun kunne udøve det skøn, som de blev tildelt ved forordningen, i en retning. Muligheden for, at de berørte medlemsstater, eller deres organer, kunne træffe en anderledes beslutning, var dermed ren teoretisk.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1210/2010 af 15.12.2010 om autentificering af euromønter og håndtering af euromønter, der er uegnede til at være i omløb, EUT L 339, s. 1.


text:
3.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 364/38
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 19. juli 2016 — Stips mod Kommissionen
 (Sag F-131/15) (1)
 ((Personalesag - midlertidigt ansat aflønnet over forsknings- og investeringsbevillingerne - artikel 2, litra d), i ansættelsesvilkårene - tidsubegrænset kontrakt - omklassificering til en højere lønklasse - omklassificeringen i 2013 - afslutning af bedømmelsesåret efter den 1. januar 2014 - ikrafttrædelse af forordning nr. 1023/2013 - de nærmere betingelser for adgang til lønklasse AD 13 - analog anvendelse af vedtægtens artikel 45, stk. 1, og af bilag I, afsnit A, punkt 1, til vedtægten - afvisning af at omklassificere en midlertidig ansat i lønklasse AD 12 - egnet til omklassificering - retssikkerhedsprincippet og princippet om forbud mod tilbagevirkende kraft - retten til en god forvaltning))
 (2016/C 364/46)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Adolf Stips (Besozzo, Italien) (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved G. Berscheid og C. Berardis-Kayser, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om ikke at omklassificere sagsøgeren til lønklasse AD 13 i forbindelse med omklassificeringen i 2013
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen af 21. januar 2015, hvorved Europa-Kommissionen ikke omplacerede Adolf Stips til lønklasse AD 13 i forbindelse med omklassificeringen i 2013, annulleres.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Adolf Stips afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 414 af 14.12.2015, s. 45.


text:
26.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 159/2
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 1. april 2014 — Felixstowe Dock and Railway Company Ltd m.fl mod The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland)
 (Sag C-80/12) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - etableringsfrihed - selskabsskat - skattelempelse - koncerner og konsortier - national lovgivning, der tillader overførsel af tab fra et konsortiumselskab til et selskab i en koncern, der er forbundet via et »forbundet selskab«, der både er medlem af koncernen og af konsortiet - hjemstedskrav for »det forbundne selskab« - forskelsbehandling på grundlag af selskabets hjemsted - koncernens øverste moderselskab, der er hjemmehørende i et tredjeland og ejer de selskaber, der søger at udveksle tab via selskaber, der er hjemmehørende i tredjelande))
 2014/C 159/02
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 First-tier Tribunal (Tax Chamber)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Felixstowe Dock and Railway Company Ltd, Savers Health and Beauty Ltd, Walton Container Terminal Ltd, AS Watson card Services (UK) Ltd, Hutchison Whampoa (Europe) Ltd, Kruidvat UK Ltd og Superdrug Stores plc
 Sagsøgt: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — fortolkning af artikel 49 TEUF og 54 TEUF — etableringsfrihed — skattelovgivning — selskabsskat — skattelempelse — national lovgivning, som tillader overførsel af tab realiseret af et selskab med hjemsted i Det Forenede Kongerige, som ejes af et konsortium, til et andet selskab, som har hjemsted i den samme stat og som tilhører en koncern, forudsat at der er en forbindelse mellem disse to selskaber i form af et forbundet selskab, som både tilhører koncernen og konsortiet — krav om, at det forbundne selskab har hjemsted i Det Forenede Kongerige eller driver virksomhed i Det Forenede Kongerige via et fast driftssted
 Konklusion
 Artikel 49 TEUF og 54 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats lovgivning, som giver mulighed for, at et hjemmehørende selskab, der tilhører en koncern, kan opnå overførsel af tab, der er lidt af et andet hjemmehørende selskab, der tilhører et konsortium, når et »forbundet selskab«, der både tilhører denne koncern og dette konsortium, også er hjemmehørende i nævnte medlemsstat, uanset hjemstedet for de selskaber, der selv eller via mellemliggende selskaber ejer kapitalen i det forbundne selskab og i andre selskaber, der er berørt af tabsoverførslen, når lovgivningen udelukker en sådan mulighed, hvis det forbundne selskab er hjemmehørende i en anden medlemsstat.
 (1) EUT C 184 af 23.6.2012.