text:
C 84/54 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6.4.2002
 Slettelse af sag C-48/01 (1) Slettelse af sag C-119/01 (1)
 (2002/C 84/95) (2002/C 84/98)
 Ved kendelse af 23. oktober 2001 har præsidenten for De Ved kendelse af 22. oktober 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-48/01, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-119/01,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republik-
 skal slettes af registeret. ken Finland, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 95 af 24.3.2001.
 (1) EFT C 134 af 5.5.2001.
 Slettelse af de forenede sager C-51/01 og C-52/01 (1)
 Slettelse af sag C-244/01 (1)
 (2002/C 84/96)
 (2002/C 84/99)
 Ved kendelse af 6. november 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at de forenede
 Ved kendelse af 19. november 2001 har præsidenten for De
 sager C-51/01 og C-52/01, Kommissionen for De Europæiske
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-244/01,
 Fællesskaber mod Beta Television SpA (Videomusic/TMC2) og
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 TV Internazionale SpA, skal slettes af registeret.
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 118 af 21.4.2001.
 (1) EFT C 212 af 28.7.2001.
 Slettelse af sag C-118/01 (1)
 Slettelse af sag C-336/01 (1)
 (2002/C 84/97)
 (2002/C 84/100)
 Ved kendelse af 19. november 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-118/01,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Ved kendelse af 19. november 2001 har præsidenten for De
 Franske Republik, skal slettes af registeret. Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-336/01,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeri-
 get Belgien, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 134 af 5.5.2001.
 (1) EFT C 317 af 10.11.2001.


text:
C 169/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13.7.2002
 b) ikke korrekt eller fuldstændigt har gennemført direk- a) den ikke har gennemført affaldssorteringspligten i
 tivets artikel 13, der forpligter de kompetente myn- henhold til artikel 2, stk. 4, i østrigsk ret og
 digheder til regelmæssigt og på passende vis at
 kontrollere anlæg eller virksomheder, der anvender b) hidtil ikke fuldstændigt har gennemført myndighe-
 foranstaltningerne i artikel 9 til 12, i østrigsk ret. dernes forpligtelse i henhold til artikel 4, stk. 1,
 til regelmæssigt at føre et passende tilsyn med
 2. Den Østrigske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- producenter af farligt affald samt myndighedernes
 ninger. kontrolpligt i henhold til artikel 5, stk 2.
 2. Den Østrigske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Definitionen af »bortskaffelse« og »nyttiggørelse« i artikel 1,
 litra e) og f), sammenholdt med bilag II A og II B til direktiv
 75/442/EØF er af central betydning for at opretholde en I østrigsk ret er der ingen bestemmelse, der klart gennemfører
 ensartet terminologi på affaldsområdet inden for fællesskabs- påbuddet om sortering af blandet affald i henhold til direktivets
 retten og for realiseringen af en europæisk affaldspolitik. I artikel 2, stk. 4.
 Republikken Østrig gælder der et retligt begrebssystem, som
 afviger fra direktivet, og som klassificerer de procedurer, der i Desuden omfatter den i østrigsk ret fastsatte kontrolpligt kun
 fællesskabsretten reguleres under definitionerne »bortskaffelse« de, der indsamler og behandler farligt affald, men ikke —
 og »nyttiggørelse«. hvilket direktiv 91/689/EØF kræver — producenter af farligt
 affald. En omfattende forpligtelse for myndighederne til regel-
 mæssigt at udføre en passende kontrol af anlæg og virksom-
 Endvidere er bestemmelserne i Gewerbeordnung 1994 vedrø- heder i henhold til direktivets artikel 5, stk. 2, foreligger heller
 rende driftsanlæg ikke tilstrækkelige til at opfylde kravene i ikke.
 henhold til direktivets artikel 13, idet kontrollen ikke skal
 udføres af myndighederne.
 (1) EFT L 377, s. 20.
 (2) Rådets direktiv 94/31/EF af 27.6.1994, EFT L 168, s. 28.
 Sag anlagt den 24. maj 2002 af Kommissionen for De
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 Europæiske Fællesskaber mod Den Østrigske Republik
 se afsagt den 13. maj 2002 af Irinodikio Athinon i
 sagen Vasiliki Nikoloudi mod Organismos Tilepikinosion
 (Sag C-194/02) Ellados AE (OTE)
 (2002/C 169/46) (Sag C-196/02)
 (2002/C 169/47)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 24. maj
 2002 anlagt sag mod Den Østrigske Republik af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Josef Christian Ved kendelse afsagt den 13. maj 2002, indgået til Domstolens
 Schieferer, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmæg- Justitskontor den 27. maj 2002, har Irinodikio Athinon i sagen
 tiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Luis Escobar Vasiliki Nikoloudi mod Organismos Tilepikinosion Ellados AE
 Guerrero, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, (OTE) forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 kontor C 254, Kirchberg, Luxembourg. anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1. Er det i overensstemmelse med de krav, der følger af EØF-
 traktatens artikel 119 og direktiverne 117/75 og 207/76,
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: at der findes og anvendes en regel, som i det foreliggende
 tilfælde bestemmelsen i artikel 24, stk. 2, i vedtægten for
 1. Den Østrigske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i OTE’s personale, hvorefter det (kun) er kvinder, der
 henhold til artikel 2, stk. 4, artikel 4, stk. 1, og artikel 5, ansættes som rengøringsassistenter i henhold til en
 stk. 2, i Rådets direktiv 91/689/EØF (1) af 12. december tidsubestemt ansættelseskontrakt om deltidsbeskæfti-
 1991 om farligt affald, som ændret (2), idet gelse?
 ---pagebreak--- 13.7.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 169/27
 Kan den omtvistede bestemmelse i henhold til Domstol- Ud fra den betragtning, at det alene eller som hovedregel
 ens praksis, når det lægges til grund, at deltidsbeskæftigel- var kvinder, der var deltidsbeskæftigede, kan bestemmel-
 se er forbundet med nedsat løn, fortolkes således, at den serne, hvorefter deltidsbeskæftigelse var helt udelukket
 uden videre udgør en direkte forskelsbehandling på (indtil 1.1.1996) eller blev »medregnet forholdsmæssigt«
 grundlag af køn, eftersom den umiddelbart og direkte i forhold til fuldtidsbeskæftigelse (fra 1.1.1996), også i
 forbinder deltidsbeskæftigelse med de (kvindelige) ansat- lyset af Domstolens praksis, da fortolkes således, at de
 tes køn og således alene stiller kvinder ringere? indfører en (i henhold til fællesskabsretten) forbudt
 indirekte forskelsbehandling på grundlag af køn, og skal
 hele perioden med deltidsbeskæftigelse følgelig medreg-
 nes i ancienniteten?
 2. Udgør det forhold, at midlertidigt ansatte deltidsbeskæfti-
 gede rengøringsassistenter ansat i henhold til tidsube- 5. Såfremt Domstolen besvarer spørgsmål 1-4 bekræftende,
 stemte kontrakter er udelukket fra fordelene i henhold til således at de omtvistede bestemmelser strider mod fælles-
 den særlige kollektive overenskomst af 2. november 1987 skabsretten, hvem har da bevisbyrden, når ansatte gør
 mellem foreningen af ansatte i OTE og OTE med hensyn gældende, at der er sket en tilsidesættelse af ligebehand-
 til fastansættelse (og det uanset varigheden af ansættel- lingsprincippet til skade for dem?
 seskontrakten om deltidsbeskæftigelse), som i det forelig-
 gende tilfælde, fordi denne kollektive overenskomst kræ-
 vede mindst to års beskæftigelse på fuld tid, en tilsidesæt-
 telse af EØF-traktatens artikel 119 og af ovennævnte
 direktiver eller andre fællesskabsbestemmelser som en
 indirekte forskelsbehandling på grundlag af køn ud fra
 den betragtning, at den pågældende regel (selv om
 den tilsyneladende er neutral, da den ikke har nogen
 forbindelse med de ansattes køn) alene udelukkede kvin-
 delige rengøringsassistenter, eftersom der ikke var nogen
 Sag anlagt den 4. juni 2002 af Kommissionen for De
 mænd, der var deltidsbeskæftigede i henhold til en
 Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 tidsubestemt kontrakt inden for fagområdet almindelige
 tjenester (som rengøringsassistenterne hører under) eller
 inden for andre fagområder i OTE? (Sag C-209/02)
 (2002/C 169/48)
 3. I henhold til den særlige kollektive overenskomst af
 10. maj 1991 mellem OTE og foreningen af ansatte i
 OTE krævede OTE, at midlertidigt ansatte for at kunne
 blive fastansat (på prøve) skulle have været fuldtidsbe-
 skæftigede i henhold til en tidsubestemt ansættelseskon- Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 4. juni
 trakt. 2002 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ved Josef Christian Schieferer,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Luis Escobar Guerrero,
 Udgør udelukkelsen af deltidsbeskæftigede rengøringsas- Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret C 254,
 sistenter (uanset varigheden af deres kontrakt), som i det Kirchberg.
 foreliggende tilfælde, en ulovlig indirekte forskelsbehand-
 ling på grundlag af køn, der falder ind under fællesskabs-
 bestemmelser (artikel 119 og direktiverne 75/117 og 76/
 207), når henses til, at den kollektive overenskomst alene Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 udelukkede kvindelige rengøringsassistenter, da der ikke
 inden for nogen fagområder i OTE var mænd, der
 var deltidsbeskæftigede i henhold til en tidsubestemt a) Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine
 kontrakt? forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 3 og 4, sammen-
 holdt med artikel 7 i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj
 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og
 planter (1), idet den har givet tilladelse til et udvidelsespro-
 jekt vedrørende golfanlægget i Wörschach kommune i
 4. I henhold til bestemmelsen i artikel 5, stk. 9, i vedtægten Steiermark trods de negative konklusioner af vurderingen
 for OTE’s personale, således som den var gældende indtil af projektets virkninger med hensyn til miljøet for
 den 1. januar 1996, blev deltidsbeskæftigelse overhovedet engsnarren (Crex crex) i det særligt beskyttede område,
 ikke medregnet i ancienniteten med henblik på fastsættel- som ligger der og er udlagt i medfør af artikel 4 i direktiv
 se af bedre lønvilkår. Bestemmelsen blev derefter med 79/409/EØF (2).
 virkning fra den 1. januar 1996 ændret ved en særlig
 kollektiv overenskomst, og det blev fastsat, at deltidsbe-
 skæftigelse anses for at svare til halvdelen af en periode b) Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost-
 med fuldtidsbeskæftigelse. ninger.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/74
 Sag anlagt den 19. juni 2008 — Avogadri m.fl. mod Kommissionen
 (Sag F-58/08)
 (2008/C 209/137)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Chiara Avogadri (Bruxelles, Belgien) m.fl. (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og É. Marchal)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelserne om fastsættelse af sagsøgernes ansættelsesvilkår som kontraktansatte eller midlertidigt ansatte, for så vidt som deres kontraktperiode eller forlængelsen heraf begrænses til en bestemt tid.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelserne om fastsættelse af sagsøgernes ansættelsesvilkår som kontraktansatte eller midlertidigt ansatte annulleres, for så vidt som deres kontraktperiode eller forlængelsen heraf begrænses til en bestemt tid.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
6.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 232/40
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 28. juni 2011 — AS mod Kommissionen
 (Sag F-55/10) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - meddelelse om ledig stilling - afslag på ansøgning - retlig interesse - invalid tjenestemand - afgørelsen om afslag på ansøgningen og afgørelsen om udnævnelse uadskillelige - foreligger ikke - sondring mellem tjenestemænd, som tilhører samme ansættelsesgruppe og er i samme lønklasse, og tjenestemænd med forskelligt karriereforløb - sammenhæng mellem lønklasse og stilling)
 2011/C 232/70
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: AS (Bruxelles, Belgien) (ved advokat N. Lhoëst)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og B. Eggers, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at tage sagsøgerens ansøgning i betragtning vedrørende stillingen som biblioteksassistent samt om, at Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb i erstatning for økonomisk og ikke-økonomisk skade.
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen af 30. september 2009, hvorved Europa-Kommissionen afslog AS’s ansøgning, annulleres.
 2)
 Europa-Kommissionen betaler et beløb på 3 000 EUR til AS.
 3)
 I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.
 4)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler tre fjerdedele af AS’s omkostninger.
 5)
 AS bærer en fjerdedel af sine omkostninger.
 (1) EUT C 246 af 11.9.2010, s. 43.


text:
18.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 136/47
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 2. marts 2016 — FX mod Kommissionen
 (Sag F-59/15) (1)
 ((Personalesag - midlertidig ansat - udtrædelsespenge - artikel 12, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten - udtrædelse af tjenesten))
 (2016/C 136/66)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: FX (ved advokaterne T. Bontinck og A. Guillerme)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved G. Gattinara og F. Simonetti, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at udbetale de udtrædelsespenge, som sagsøgeren ansøgte om i forbindelse med sin udtrædelse af tjenesten, og om tildeling af en erstatning for det angiveligt lidte tab.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 FX bærer to tredjedele af sine egne omkostninger.
 3)
 Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler en tredjedel af FX’s omkostninger.
 (1) EUT C 213 af 29.6.2015, s. 48.


text:
17.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/36
 Sag anlagt den 27. september 2012 — Skype mod KHIM — British Sky Broadcasting og Sky IP International (skype)
 (Sag T-423/12)
 2012/C 355/75
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Skype (Dublin, Irland) (ved solicitor I. Fowler, advokat J. Schmitt og J. Mellor, QC)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 De andre parter i sagen for appelkammeret: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Det Forenede Kongerige) og Sky IP International Ltd (Isleworth)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 26. juli 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1561/2010-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Skype
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »skype« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 38 og 42 — EF-varemærkeansøgning nr. 4546248
 Indehavere af de i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: British Sky Broadcasting og Sky IP International
 De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: EF-varemærkeregistrering nr. 3203411 af ordmærket »SKY« for bl.a. varer og tjenesteydelser i klasse 9, 38, 41 og 42, varemærkeregistrering i Det Forenede Kongerige nr. 2302176 E af ordmærket »SKY« for bl.a. varer og tjenesteydelser i klasse 16, 35 og 38, varemærkeregistrering i Det Forenede Kongerige nr. 2302176 B af ordmærket »SKY« for bl.a. varer og tjenesteydelser i klasse 9, 41 og 42, EF-varemærkeregistrering nr. 1178409 af figurmærket »sky« for bl.a. varer og tjenesteydelser i klasse 9, 38 og 42, EF-varemærkeregistrering nr. 1178540 af figurmærket »sky« for bl.a. varer og tjenesteydelser i klasse 9, 38 og 42, EF-varemærkeregistrering nr. 3166337 af figurmærket »sky« for bl.a. varer og tjenesteydelser i klasse 9, 38 og 42, EF-varemærkeregistrering nr. 3203619 af figurmærket »sky« for bl.a. varer og tjenesteydelser i klasse 9, 38 og 42, varemærke i Det Forenede Kongerige »SKY« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16, 38, 41 og 42, og ældre, ikke-registreret varemærke samt firma- og selskabsnavn »SKY«, som anvendes erhvervsmæssigt i Det Forenede Kongerige, for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16, 38, 41 og 42
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge for alle de anfægtede varer og tjenesteydelser
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/72
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 29. september 2009 — Wenning mod Europol
 (Sag F-114/07) (1)
 (Personalesag - Europols personale - forlængelse af en kontrakt for en kontraktansat ved Europol - artikel 6 i vedtægten for Europols personale - bedømmelsesrapport)
 2010/C 24/131
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Rainer Wenning (Haag, Nederlandene) (først ved avocats G. Vandersanden og C. Ronzi, derefter ved avocat L. Levi)
 Sagsøgt: Den Europæiske Politienhed (Europol) (først ved B. Exterkate og D. El Khoury, som befuldmægtigede, bistået af avocats B. Wägenbaur og R. Van der Hout, derefter ved D. El Khoury og D. Neumann, som befuldmægtigede, bistået af avocats B. Wägenbaur og R. Van der Hout)
 Sagens genstand
 Dels påstand om annullation af Europols afgørelse af 21. december 2006 om ikke at forlænge sagsøgerens kontrakt og om ikke at lade ham genindtræde i tjenesten, dels en påstand om, at Europol tilpligtes at forlænge hans kontrakt med fire år med virkning fra den 1. oktober 2007 samt en påstand om erstatning.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Politienhed (Europol) frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 315 af 22.12.2007, s. 47.


text:
7.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/4
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 24. maj 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-43/06) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 85/384/EØF - arkitekter - gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser - nødvendigt at aflægge optagelsesprøve til arkitektsammenslutningen)
 (2007/C 155/06)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved H. Støvlbæk og P. Guerra e Andrade, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik (ved L. Fernandes, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 2 og 10 i Rådets direktiv 85/384/EØF af 10. juni 1985 om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for arkitekturområdet, herunder om foranstaltninger, som skal lette den faktiske udøvelse af retten til etablering og fri udveksling af tjenesteydelser (EFT L 223, s. 15) — krav om, at arkitekter fra andre medlemsstater, der ikke er indskrevet i de respektive nationale organisationer, for at udøve erhverv som arkitekt skal bestå en optagelsesprøve til værtslandets faglige organisation for arkitekter
 Konklusion
 1)
 Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 og 10 i Rådets direktiv 85/384/EØF af 10. juni 1985 om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for arkitekturområdet, herunder om foranstaltninger, som skal lette den faktiske udøvelse af retten til etablering og fri udveksling af tjenesteydelser, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/19/EF af 14. maj 2001, idet den kræver, at indehavere af faglige kvalifikationer inden for arkitekturområdet, der er tildelt af andre medlemsstater, består en optagelsesprøve til den faglige organisation for arkitekter i Portugal.
 2)
 Den Portugisiske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 86 af 8.4.2006.


text:
12.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/33
 Rettens dom af 26. marts 2014 — Still mod KHIM (Fleet Data Services)
 (Forenede sager T-534/12 og T-535/12) (1)
 ((EF-varemærker - EF-varemærkeansøgning om figurmærkerne Fleet Data Services og Truck Data Services - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - manglende fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009 - retten til at blive hørt - artikel 75, andet punktum, i forordning nr. 207/2009))
 2014/C 142/42
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Still GmbH (Hamburg, Tyskland) (ved advokat S. Waller)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Poch, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 To afgørelser truffet den 10. september 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sagerne R 130/2012-1 og R 4/2012-1) vedrørende ansøgning om registrering af dels figurtegnet Fleet Data Services, dels figurtegnet Truck Data Services som EF-varemærker
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Still GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 32 af 2.2.2013.


text:
Nr. C 142/26 I DA | De Europæiske Fællesskabers Tidende 10 . 5 . 97
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: b ) Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 a ) Principalt: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 et beløb på 330 626,— hfl . med rente 8 % p.a . fra den
 19. maj 1992, til betaling sker.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-50/97 ( 1 ).
 Subsidiært: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 et beløb, som Retten finder passende, dog mindst H Se side 24 i denne Tidende.
 57 698 ,— hfl. ( dvs. det beløb, der følger af forordning
 ( EØF) nr. 2187/93 ), med rente 8 % p.a. fra den 19. maj
 1992 til betaling sker.
 b ) Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 6. marts 1997 af W. C. G. M. Stoffelen
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-56/97)
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 ( 97/C 142/55 )
 samme som i sag T-50/97 ( 1 ).
 (M Se side 24 i denne Tidende. (Processprog: nederlandsk)
 Ved De Europæiske Fælleskabers Ret i Første Instans er
 der den 6. marts 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af W. C. G. M. Stoffelen, Ottersum ( Neder
 Sag anlagt den 6. marts 1997 af C. H. L. Wijnen mod landene), ved advokaterne E. H. Pijnacker Hordijk, Am
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for sterdam, og T. R J. van Oers, 's-Gravenhage, og med valgt
 De Europæiske Fællesskaber adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62, Avenue
 Guillaume .
 (Sag T-55/97)
 ( 97/C 142/54
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Processprog: nederlandsk)
 a ) Principalt: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 et beløb på 313 437,— hfl. med rente 8 % p.a. fra den
 Ved De Europæiske Fælleskabers Ret i Første Instans er 19 . maj 1992, til betaling sker.
 der den 6. marts 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af C. H. L. Wijnen, Maasbree (Nederlan Subsidiært: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 dene ), ved advokaterne E. H. Pijnacker Hordijk, Amster et beløb, som Retten finder passende, dog mindst
 dam, og T. P. J. van Oers, 's-Gravenhage, og med valgt 122 738,— hfl. (dvs. det beløb, der følger af forord
 adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62, Avenue ning (EØF) nr. 2187/93 ), med rente 8 % p.a. fra den
 Guillaume . 19. maj 1992 til betaling sker.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: b ) Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 a ) Principalt: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 et beløb på 234 230,— hfl. med rente 8 % p.a . fra den
 19 . maj 1992, til betaling sker.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-50/97 (*).
 Subsidiært: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 et beløb, som Retten finder passende, dog mindst (') Se side 24 i denne Tidende .
 97 506,— hfl . (dvs. det beløb, der følger af forordning
 (EØF) nr. 2187/93 ), med rente 8 % p.a. fra den 19. maj
 1992 til betaling sker.


text:
18.9.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 309/7
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 26. juli 2017 — Den Tjekkiske Republik mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-696/15 P) (1)
 ((Appel - transport - direktiv 2010/40/EU - indførelse af intelligente transportsystemer på vejtransportområdet - artikel 7 - delegation af beføjelser til Europa-Kommissionen - grænser - delegeret forordning (EU) nr. 885/2013 - tilrådighedsstillelse af informationstjenester vedrørende sikrede parkeringspladser for lastbiler og erhvervskøretøjer - delegeret forordning (EU) nr. 886/2013 - data og procedurer for vederlagsfri tilrådighedsstillelse af et minimum af generel trafiksikkerhedsinformation for brugerne - artikel 290 TEUF - udtrykkelig afgrænsning af delegationens formål, indhold, omfang og varighed - væsentlig bestemmelse på det pågældende område - oprettelse af et kontrolorgan))
 (2017/C 309/08)
 Processprog: tjekkisk
 Parter
 Appellant: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek, J. Vláčil, T. Müller og J. Pavliš, som befuldmægtigede)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved A. Buchet, P.J.O. Van Nuffel, J. Hottiaux og Z. Malůšková, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Den Tjekkiske Republik betaler sagsomkostningerne.
 (1) EUT C 78 af 29.2.2016.


text:
30.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 352/26
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 23. oktober 2013 — Solberg mod EONN
 (Sag F-148/12) (1)
 (Personalesag - tidligere midlertidigt ansat - bedømmelsesrapport - retlig interesse - begrundelsespligt - skønsbeføjelsens udstrækning)
 2013/C 352/50
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Ulrik Solberg (Lissabon, Portugal) (ved advokaterne D. Abreu Caldas, A. Coolen, S. Orlandi, J.-N. Louis og É. Marchal)
 Sagsøgt: Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (EONN) (ved D. Storti, som befuldmægtiget, bistået af advokat B. Wägenbaur)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om udfærdigelse af sagsøgerens bedømmelsesrapport for perioden fra den 1. januar til den 31. december 2011.
 Konklusion
 1)
 Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug frifindes.
 2)
 Ulrik Solberg bærer sine egne omkostninger og betaler de af Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 71 af 9.3.2013, s. 30.


text:
19.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/46
 Sag anlagt den 29. juli 2016 — Hoffmann mod EUIPO (Genius)
 (Sag T-425/16)
 (2016/C 343/62)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Karl Hoffmann (Bad Schwalbach, Tyskland) (ved advokat C. Jonas)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »Genius« — registreringsansøgning nr. 13 509 071
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 31. maj 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1631/2015–5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
7.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/38
 Sag anlagt den 17. december 2008 — Total Raffinage Marketing mod Kommissionen
 (Sag T-566/08)
 (2009/C 55/69)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Total Raffinage Marketing SA (Puteaux, Frankrig) (ved avocats A. Vandencasteele, C. Falmagne, C. Lemaire og S. Naudin)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 1 og 2 i Kommissionens beslutning K(2008) 5476 endelig udg. af 1. oktober 2008 om en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/39.181 — Lysvoks) annulleres delvist.
 —
 Den bøde, som Total R.M. pålægges i beslutningens artikel 2, nedsættes i væsentligt omfang.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har i denne sag nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 5476 endelig udg. af 1. oktober 2008 i sag COMP/39.181 — Lysvoks), hvori Kommissionen fastslog, at visse virksomheder, herunder sagsøgerne, havde overtrådt artikel 81, stk. 1, EF og artikel 53, stk. 1, i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde ved at deltage i prisaftaler og en løbende samordnet praksis på markedet for stearin i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) og på det tyske marked for råparaffin.
 Sagsøgerne har fremsat 11 anbringender til støtte for søgsmålet vedrørende ulovligheden af artikel 81 EF, begrundelsespligten, 2006-retningslinjerne for bødeberegning (1) og proportionalitetsprincippet, princippet om uskyldsformodningen, retssikkerhedsprincip, ligebehandlingsprincippet og princippet om individuelle straf derved, at Kommissionen:
 —
 fastslog, at praksisserne vedrørende dels stearin og dels råparaffin udgjorde en samlet og løbende ulovlighed, og at Kommissionen kvalificerede praksissen vedrørende råparaffin som en aftale.
 —
 urigtigt lagde til grund, at der forelå en samlet og løbende ulovlighed i form af en aftale om prisfastsættelse og opdeling af markedet og/eller kunderne, uanset at sagsøgeren alene foreholdes en informationsudveksling om situationen på paraffinmarkedet, priserne og den fremtidige strategi på toldområdet, kunderne og mængderne.
 —
 på den ene side tilsidesatte den fællesskabsretlige retspraksis vedrørende begrebet offentlig afstandstagen med sin konstatering af, at sagsøgeren var ansvarlig for ulovligheden på området for voks og paraffins fulde varighed, selv om sagsøgerens deltagelse i de »tekniske møder« ophørte efter mødet den 11-12. maj 2004, dvs. næsten et år før ulovligheden blev bragt til ophør, og på den anden side anerkendte firmaet Repsols planlagte udtræden af kartellet, før ulovligheden var bragt til ophør, men ikke sagsøgerens, selv om sagsøgeren befandt sig i en lignende situation.
 —
 afkrævede sagsøgeren bevis for en offentlig afstandstagen fra kartellet
 —
 ikke tog hensyn til, at kartellet ikke blev gennemført
 —
 tog udgangspunkt i værdien af de varer, som sagsøgeren havde solgt i de tre sidste regnskabsår, hvor sagsøgeren havde deltaget i ulovligheden, i stedet for værdien af de solgte varer i det sidste år, hvor sagsøgeren deltog
 —
 lagde en for høj procentsats for værdien af de solgte varer for den del af ulovligheden, der omhandler råparaffinområdet, til grund
 —
 anvendte metoden i retningslinjernes punkt 24 til at beregne bøden, hvilket er i strid med artikel 23, stk. 3, i forordning nr. 1/2003 og proportionalitetsprincippet, ligebehandlingsprincippet og princippet om uskyldsformodningen
 —
 anvendte et supplerende beløb med henblik på afskrækkelse uden en tilstrækkelig begrundelse
 —
 pålagde en bøde, der svarer til 410 % af sagsøgerens årsomsætning på det berørte marked
 —
 tilregnede moderselskabet, Total SA, sagsøgerens adfærd
 (1) Retningslinjer for beregning af bøder efter artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1/2003 (EUT 2006 C 210, s. 2).


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/3
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 12. december 2006 — Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation mod Commissioners of Inland Revenue (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice (Chancery Division) — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-374/04) (1)
 (Etableringsfrihed - frie kapitalbevægelser - selskabsskat - udlodning af udbytte - skattegodtgørelse - forskellig behandling af hjemmehørende og ikke-hjemmehørende aktionærer - bilaterale dobbeltbeskatningsoverenskomster)
 (2006/C 331/05)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation
 Sagsøgt: Commissioners of Inland Revenue
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — High Court of Justice (Chancery Division) — national lovgivning om selskabsbeskatning — foreløbig selskabsskat (»advance corporation tax«), der opkræves i forbindelse med udbytte udloddet af et datterselskab til moderselskabet — skattegodtgørelse (»tax credit«), der skal kompensere for beskatning i det foregående led — begrænsning i adgangen til skattegodtgørelse, således at den kun gælder for selskaber hjemmehørende i staten og i visse andre medlemsstater, med hvilke der er indgået en dobbeltbeskatningsoverenskomst, som indeholder bestemmelse herom — medlemsstatens ansvar for tilsidesættelse af fællesskabsretten — kompensation
 Konklusion
 1)
 Artikel 43 EF og 56 EF ikke er til hinder for, at en medlemsstat i forbindelse med udlodning af udbytte fra et selskab, der er hjemmehørende i denne stat, indrømmer de selskaber, der modtager det nævnte udbytte, og som ligeledes er hjemmehørende i denne stat, en skattegodtgørelse svarende til den del af skatten, som det udloddende selskab har betalt af udbyttet, men ikke indrømmer en sådan skattegodtgørelse til modtagende selskaber, som er hjemmehørende i en anden medlemsstat, og som ikke er skattepligtige af udbyttet i den førstnævnte stat.
 2)
 Artikel 43 EF og 56 EF ikke er til hinder for, at en medlemsstat ikke udvider retten til en skattegodtgørelse ifølge en dobbeltbeskatningsoverenskomst, der er indgået med en anden medlemsstat vedrørende selskaber, der er hjemmehørende i denne anden medlemsstat, og som modtager udbytte fra et selskab, der er hjemmehørende i den første stat, til at omfatte selskaber, der er hjemmehørende i en tredje medlemsstat, med hvilken medlemsstaten har indgået en dobbeltbeskatningsoverenskomst, som ikke indeholder bestemmelser om en sådan ret for selskaber, der er hjemmehørende i denne tredje medlemsstat.
 (1) EUT C 273 af 6.11.2004.


text:
3.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/54
 Sag anlagt den 5. maj 2010 — Deutscher Ring mod KHIM (Deutscher Ring Sachversicherungs-AG)
 (Sag T-209/10)
 2010/C 179/92
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Deutscher Ring Sachversicherungs-AG (Hamburg, Tyskland) (ved Rechtsanwältin A. Busse)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 11. marts 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1290/2009-1) annulleres, og det ansøgte varemærke registreres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »Deutscher Ring Sachversicherungs-AG« for tjenesteydelser i klasse 36
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009 (1), da det omhandlede EF-varemærke har fornødent særpræg og ikke udelukkende er beskrivende.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).


text:
28.7.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 212/27
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Endelig kan sagsøgeren ikke acceptere, at hensigtserklæringen
 indebar en statsstøtte, der var omfattet af traktatens bestemmel-
 — Artikel 2 i Kommissionen for De Europæiske Fællesska- ser om statsstøtte, eller at en sådan støtte, hvis den overhovedet
 bers beslutning af 29. november 2000 i sag C32/93, forelå, var uforenelig med fællesmarkedet. Dette spørgsmål er
 hvorved den af Spanien indførte støtteordning til fordel imidlertid uden praktisk betydning for sagsøgeren, eftersom
 for søtransportselskabet Ferries Golfo de Vizcaya blev der efter sagsøgerens opfattelse ikke lovligt kan træffes bestem-
 erklæret uforenelig med fællesmarkedet, annulleres. melser om tilbagesøgning af en sådan støtte, hvis den over-
 hovedet foreligger.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1) Dom af 28.1.1999, sag T-14/96, BAI mod Kommissionen, Sml. II,
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter s. 139.
 Sagsøgeren, tidligere Ferries Golfo de Vizcaya S.A. fik tildelt
 den påståede statsstøtte med henblik på en ny færgerute
 mellem Bilbao (Spanien) og Portsmouth (Det Forenede Konge-
 rige) i henhold til en hensigtserklæring, der blev godkendt af
 Slettelse af sag T-163/00 (1)
 Kommissionen i juni 1995. Denne beslutning om godkendelse
 blev senere annulleret af Retten i Første Instans (1). Den i
 nærværende sag anfægtede beslutning blev truffet af Kommis- (2001/C 212/51)
 sionen i november 2000 efter en fornyet undersøgelse af
 sagen. (Processprog: fransk)
 Ved kendelse af 28. marts 2001 har formanden for Anden
 Sagsøgeren gør gældende, at den anfægtede beslutning er Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 fejlagtig, for så vidt som det heri konkluderes, at aftalen ikke besluttet, at sag T-163/00, Rosemarie Carotti mod Revisions-
 blev anmeldt i overensstemmelse med traktatens artikel 93, retten for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registret.
 stk. 3 (nu artikel 88, stk. 3, EF), fordi den ikke blev anmeldt af
 den spanske regering. Der blev ikke over for sagsøgerens
 advokater eller over for den spanske regering af Kommissionen (1) EFT C 247 af 26.8.2000.
 rejst noget spørgsmål om, hvorvidt en meddelelse fra den
 fremtidige støttemodtagers advokater, i stedet for fra den
 pågældende medlemsstat, var retligt utilstrækkelig som »un-
 derretning« i henhold til traktatens artikel 93, stk. 3. I øvrigt
 blev de oplysninger, der var givet af sagsøgerens advokater,
 brugt af Kommissionen med henblik på dens beslutning fra Slettelse af sag T-205/00 (1)
 juni 1995.
 (2001/C 212/52)
 Sagsøgeren har endvidere anført, at en anmeldt statsstøtte,
 hvorom der er blevet truffet en beslutning om godkendelse, (Processprog: fransk)
 før den er blevet udbetalt, ikke kan kræves tilbagebetalt.
 Støttemodtageren har en berettiget forventning, som ikke må Ved kendelse af 27. marts 2001 har formanden for Første
 skuffes, fordi der er sket annullation af Kommissionens Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 godkendelsesbeslutning, på grundlag af hvilken modtageren besluttet, at sag T-205/00, Renco SpA mod Rådet for Den
 accepterede støtten. Enhver anden afgørelse ville undergrave Europæiske Union, skal slettes af registret.
 hele systemet i traktatens regler om statsstøtte og ville i praksis
 klart have meget uheldige konsekvenser. (1) EFT C 285 af 7.10.2000.


text:
10.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 362/9
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 20. oktober 2011 — PepsiCo, Inc. mod Grupo Promer Mon Graphic SA og Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-281/10 P) (1)
 (Appel - forordning (EF) nr. 6/2002 - artikel 5, 6 og 10 samt artikel 25, stk. 1, litra d) - EF-design - registreret EF-design, der gengiver et cirkelformet reklameunderlag - tidligere EF-design - andet helhedsindtryk - designerens grad af frihed - informeret bruger - omfanget af domstolsprøvelsen - urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder)
 2011/C 362/12
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: PepsiCo, Inc. (ved abogado E. Armijo Chávarri og Rechtsanwältin V. von Bomhard)
 De andre parter i sagen: Grupo Promer Mon Graphic SA (ved abogada R. Almaraz Palmero) og Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 18. marts 2010 i sag T-9/07, Grupo Promer Mon Graphic mod KHIM — PepsiCo, hvorved Retten gav medhold i et annullationssøgsmål anlagt af indehaveren af EF-design nr. 53186 1 til prøvelse af afgørelse truffet den 27. oktober 2006 af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1001/2005-3), hvorved Annullationsafdelingens afgørelse om at erklære design nr. 74463 1 (reklameartikler til spil) for ugyldigt blev annulleret
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 PepsiCo Inc. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 234 af 28.8.2010.


text:
8.12.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 348/3
 tigede: først M.A. Buckley, derefter L.A. Farrell), angående en Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Pensions-
 påstand om, at det fastslås, at Irland har undladt at efterkomme kasse für die Angestellten der Barmer Ersatzkasse VVaG mod
 Rådets direktiv 86/609/EØF af 24. november 1986 om Hans Menauer, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administra- fortolkningen af EF-traktatens artikel 119 (EF-traktatens arti-
 tive bestemmelser om beskyttelse af dyr, der anvendes til kel 117-120 er blevet erstattet af artikel 136 EF-143 EF), har
 forsøg og andre videnskabelige formål (EFT L 358, s. 1), særlig Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 direktivets artikel 25, og har tilsidesat sine forpligtelser i den, C. Gulmann, og dommerne V. Skouris (refererende
 henhold til EF-traktaten, særlig artikel 5 (nu artikel 10 EF), idet dommer), J.-P. Puissochet, F. Macken og N. Colneric; generalad-
 det ikke har truffet alle de foranstaltninger, der er nødvendige vokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den 9. oktober
 for at sikre en korrekt gennemførelse af direktivets artikel 2, 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 litra d), og artikel 11 og 12, og idet det ikke råder over et
 passende sanktionssystem for tilfælde, hvor kravene i direktiv
 EF-traktatens artikel 119 (EF-traktatens artikel 117-120 er blevet
 89/609 ikke overholdes, har Domstolen (Femte Afdeling),
 erstattet af artikel 136 EF-143 EF) skal fortolkes således, at
 sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne
 organisationer som pensionskasser, der er oprettet i henhold til tysk
 S. von Bahr, D.A.O. Edward, A. La Pergola (refererende
 ret (»Pensionskassen«), og som har fået pålagt at udrede ydelser
 dommer) og C.W.A. Timmermans; generaladvokat: L.A. Geel-
 fra en erhvervstilknyttet pensionsordning, er forpligtet til at sikre
 hoed; justitssekretær: R. Grass, den 18. oktober 2001 afsagt
 ligebehandling af mænd og kvinder, selv om de arbejdstagere, der
 dom, hvis konklusion lyder således:
 udsættes for forskelsbehandling på grundlag af køn, har et krav over
 for de umiddelbart forpligtede, dvs. arbejdsgiverne som parter i
 1) Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets
 ansættelseskontrakterne, og kravet er beskyttet mod arbejdsgiverens
 direktiv 86/609/EØF af 24. november 1986 om indbyrdes
 insolvens og udelukker forskelsbehandling.
 tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestem-
 melser om beskyttelse af dyr, der anvendes til forsøg og andre
 videnskabelige formål, særlig direktivets artikel 25, og har (1) EFT C 366 af 18.12.1999.
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten, særlig
 artikel 5 (nu artikel 10 EF), idet det ikke har truffet alle de
 foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre en korrekt
 gennemførelse af direktivets artikel 2, litra d), artikel 11 og
 artikel 12, og idet det ikke råder over et passende sanktionssy-
 stem for tilfælde, hvor kravene i direktiv 86/609 ikke over-
 holdes.
 DOMSTOLENS DOM
 2) Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (Sjette Afdeling)
 (1) EFT C 352 af 4.12.1999.
 af 16. oktober 2001
 i de forenede sager C-396/99 og C-397/99, Kommissionen
 DOMSTOLENS DOM for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske
 Republik (1)
 (Sjette Afdeling)
 (»Traktatbrud — direktiv 90/388/EØF og 96/2/EF — mar-
 af 9. oktober 2001
 kedet for teletjenester — mobil- og personkommunikation«)
 i sag C-379/99, Pensionskasse für die Angestellten der
 Barmer Ersatzkasse VVaG mod Hans Menauer, (anmod- (2001/C 348/06)
 ning om præjudiciel afgørelse fra Bundesarbeitsgericht) (1)
 (Processprog: græsk)
 (»Lige løn til mænd og kvinder — erhvervstilknyttede
 pensionsordninger — pensionskasse, der har fået pålagt at
 opfylde arbejdsgiverens forpligtelser med hensyn til at udrede (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 en tillægspension — efterladtepension«) gjort i Samling af Afgørelser)
 (2001/C 348/05)
 (Processprog: tysk) I de forenede sager C-396/99 og C-397/99, Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: B. Doherty og
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- D. Triantafyllou) mod Den Hellenske Republik (befuldmægtige-
 gjort i Samling af Afgørelser) de: N. Dafniou og S. Chala), angående en påstand om, at
 det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til EF-traktaten og artikel 2, stk. 1 (sag
 I sag C-379/99, angående en anmodning, som Bundesarbeits- C-396/99), og artikel 2, stk. 2 (sag C-397/99), i Kommissionens
 gericht (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til direktiv 96/2/EF af 16. januar 1996 om ændring af direktiv


text:
26.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 350/24
 Sag anlagt den 29. juli 2016 — Sensi Vigne & Vini mod EUIPO — El Grifo (CONTADO DEL GRIFO)
 (Sag T-434/16)
 (2016/C 350/30)
 Stævningen affattet på italiensk
 Parter
 Sagsøger: Sensi Vigne & Vini Srl (Lamporecchio, Italien) (ved advokat F. Caricato)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: El Grifo, SA (San Bartolomé de Lanzarote, Spanien)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Sensi Vigne & Vini Srl
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, som indeholder ordbestanddelene »CONTADO DEL GRIFO« — registreringsansøgning nr. 12 097 416
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 25. maj 2016 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 2218/2015-2)
 Påstande
 —
 EUIPO’s afgørelse af 25. maj 2016 annulleres i sin helhed.
 —
 Påstanden tages til følge, idet sagen realitetsbehandles og EU-varemærke nr. 12 097 416, indgivet den 28. august 2013 for varer i klasse 33, registreres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger samt omkostningerne i sagen for EUIPO.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
24.5.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 123/15
 DOMSTOLEN
 MEDDELELSE OM ALMINDELIGE UDVÆLGELSESPRØVER
 (2002/C 123/09)
 De Europæiske Fællesskabers Domstol offentliggør i De Europæiske Fællesskabers Tidende C 123 A af 24. maj
 2002 følgende almindelige udvælgelsesprøver:
 Den svenske udgave
 CJ/LA/17 (svensksprogede juridiske sprogeksperter)
 Den danske udgave
 CJ/LA/18 (dansksprogede juridiske sprogeksperter).
 Dette nummer af EF-Tidende fås ved henvenselse til: Cour de justice des Communautés européennes,
 Division du personnel, L-2925 Luxembourg.
 Ansøgning skal indgives senest den 24. juni 2002.


text:
22.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/20
 Rettens dom af 6. april 2017 — Regione autonoma della Sardegna mod Kommissionen
 (Sag T-219/14) (1)
 ((Statsstøtte - søtransport - kompensation for offentlig tjeneste - kapitalforhøjelse - afgørelse, hvorved støtten erklæres uforenelig med det indre marked og anordnes tilbagesøgt - likvidation af modtagervirksomheden - opretholdelse af søgsmålsinteressen - ikke ufornødent at træffe afgørelse - begrebet støtte - tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse - kriteriet om den private investor - åbenbart urigtigt skøn - retlig fejl - ulovlighedsindsigelse - begrundelsespligt - ret til forsvar - afgørelse 2011/21/EU - rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder - Den Europæiske Unions rammebestemmelser for statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste - Altmark-dommen))
 (2017/C 161/27)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Regione autonoma della Sardegna (Italien) (ved advokaterne T. Ledda, S. Sau, G.M. Roberti, G. Bellitti og I. Perego)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved G. Conte, D. Grespan og A. Bouchagiar, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Compagnia italiana di navigazione SpA (Napoli, Italien) (først ved advokaterne F. Sciaudone, R. Sciaudone, D. Fioretti og A. Neri, derefter ved advokaterne M. Merola, B. Carnevale og M. Toniolo)
 Sagens genstand
 Påstand i henhold til artikel 263 TEUF om annullation af Kommissionens afgørelse C(2013) 9101 final af 22. januar 2014 om støtteforanstaltningerne SA.32014 (2011/C), SA.32015 (2011/C) og SA.32016 (2011/C), som den autonome region Sardinien har iværksat til fordel for Saremar, for så vidt som denne afgørelse har kvalificeret en foranstaltning vedrørende kompensation for offentlig tjeneste og en kapitalforhøjelse som statsstøtte, har erklæret disse foranstaltninger uforenelige med det indre marked og har anordnet tilbagesøgning heraf.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Regione autonoma della Sardegna (Italien) bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens og Compagnia Italiana di Navigazione SpA’s omkostninger.
 (1) EUT C 175 af 10.6.2014.


text:
5.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 135/29
 Rettens dom af 14. marts 2014 — Cemex m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-292/11) (1)
 ((Konkurrence - administrativ procedure - begæring om oplysninger - spørgsmålet, om de anmodede oplysninger er nødvendige - begrundelsespligt - proportionalitet))
 2014/C 135/34
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Cemex SAB. de CV (Monterrey, Mexico); New Sunward Holding BV (Amsterdam, Nederlandene); Cemex España, SA (Madrid, Spanien); Cemex Deutschland AG (Ratingen, Tyskland); Cemex UK (Egham, Det Forenede Kongerige); Cemex Czech Operations s.r.o. (Prag, Republikken Tjekkiet); Cemex France Gestion (Rungis, Frankrig); Cemex Austria AG (Langenzersdorf, Østrig) (ved advokaterne J. Folguera Crespo, P. Vidal Martínez, H. González Durántez og B. Martínez Corral)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved É. Gippini Fournier, F. Castilla Contreras og C. Hödlmayr, som befuldmægtigede, bistået af advokat J. Rivas Andrés)
 Sagens genstand
 Annullation af Kommissionens afgørelse K(2011) 2360 endelig af 30. marts 2011 om en procedure i henhold til artikel 18, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 (sag 39520 — Cement og lignende produkter).
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Cemex SAB de CV, New Sunward Holding BV, Cemex España, SA, Cemex Deutschland AG, Cemex UK, Cemex Czech Operations s.r.o., Cemex France Gestion og Cemex Austria AG betaler sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 238 af 13.8.2011.


text:
14.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/12
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 27. februar 2014 — Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen og European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)
 (Sag C-601/12 P) (1)
 ((Appel - dumping - forordning (EF) nr. 384/96 - artikel 2, stk. 7, litra c), andet afsnit - importen af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af jern eller stål med oprindelse i Kina - status som virksomhed, der opererer under markedsøkonomiske vilkår - overskridelse af fristen for vedtagelse af en afgørelse vedrørende denne status - retsvirkning))
 2014/C 112/13
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd (ved advocaten F. Graafsma og J. Cornelis)
 De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved J.-P. Hix og S. Boelaert, som befuldmægtigede, bistået af Rechtsanwalt G. Berrisch), Europa-Kommissionen (ved M. França og T. Maxian Rusche, som befuldmægtigede) og European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (ved avocat J. Bourgeois)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 10. oktober 2012 i sag T-150/09, Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd mod Rådet, hvorved Retten frifandt Rådet i en sag med påstand om delvis annullation af Rådets forordning (EF) nr. 91/2009 af 26. januar 2009 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af jern eller stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen og European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) frifindes.
 2)
 Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd betaler Rådet for Den Europæiske Unions omkostninger i den foreliggende sag.
 3)
 Europa-Kommissionen og European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 71 af 9.3.2013.


text:
5.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 328/26
 Sag anlagt den 31. juli 2015 — European Dynamics Luxembourg m.fl. mod Det Europæiske Lægemiddelagentur
 (Sag T-441/15)
 (2015/C 328/24)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøgere: European Dynamics Luxembourg SA (Luxembourg, Luxembourg) Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland) og European Dynamics Belgium SA (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne I. Abazis og M. Sfyri)
 Sagsøgt: Det Europæiske Lægemiddelagentur
 Sagsøgernes påstande
 —
 Det Europæiske Lægemiddelagenturs (EMA) afgørelse, der blev meddelt ved e-mail af 4. juni 2015 fra direktøren for it-ressourcer, hvorved EMA afviste to af de ansøgninger, som sagsøgerne havde fremsat til anmodningen om tjenesteydelser nr. SC001 (Request Form for Services) som led i rammeaftalen EMA/2012/10/TIC, annulleres
 —
 EMA tilpligtes at betale erstatning for det tab, som sagsøgerne har lidt ved at have mistet muligheden for at indgå en specifik kontrakt som projektansvarlig (Project Manager) i medfør af anmodningen om tjenesteydelser nr. SC001 (Request Form for Services), hvilket ex aequo et bono vurderes til otte tusinde euro (8 000,00 EUR), tillagt renter at regne fra afsigelsen af dommen, eller til et andet af Retten fastsat beløb
 —
 Det Europæiske Lægemiddelagentur tilpligtes at betale sagens omkostninger
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det er sagsøgernes opfattelse, at den anfægtede afgørelse skal annulleres i henhold til artikel 263 TEUF, idet den er i strid med proportionalitetsprincippet, som gælder for offentlige kontrakter. Særligt har den anfægtede afgørelse afvist sagsøgernes ansøgninger som følge af, at der ikke forelå en attest for PRINCE2-metodologien, som er et kriterium, der hverken er adækvat eller nødvendigt, og som dermed er i strid med proportionalitetsprincippet inden for offentlige kontrakter.
 EMA har dermed begået en tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemt retsregel (finansforordningens artikel 102, stk. 1), der er indført for at give enkeltpersoner rettigheder, som har forårsaget sagsøgerne et tab, eftersom de mistede muligheden for at indgå en specifik kontrakt som projektansvarlig (Project Manager), således at betingelserne for erstatning for det tab, som sagsøgerne har lidt, er opfyldt.


text:
9.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/2
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 19. april 2012 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Nederlandene
 (Sag C-141/10) (1)
 (Traktatbrud - artikel 39 EF til 42 EF - fri bevægelighed for personer - forordning (EØF) nr. 1408/71 - vandrende arbejdstageres sociale sikring - afslag på udbetaling af visse ydelser - arbejdstagere beskæftiget på olieboreplatforme i Nederlandene - antagelse til realitetsbehandling)
 2012/C 165/03
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved V. Kreuschitz og M. van Beek, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Nederlandene (ved C.M. Wissels, som befuldmægtiget)
 Intervenient til støtte for sagsøgeren: Den Portugisiske Republik (ved L. Inez Fernandes og E. Silveira, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 3, stk. 1, og artikel 13, stk. 2, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 149, s. 2), og af artikel 45 TEUF til 48 TEUF — afslag på at udbetale visse ydelser til arbejdstagere, der er statsborgere i Den Europæiske Unions medlemsstater, og som er beskæftiget på boreplatforme i Nederlandene
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 3)
 Den Portugisiske Republik bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 161 af 19.6.2010.


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/2
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 22. december 2008 — The Wellcome Foundation Ltd mod Paranova Pharmazeutika Handels GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof)
 (Sag C-276/05) (1)
 (Varemærker - lægemidler - ompakning - parallelimport - væsentlig ændring af emballagens udseende - pligt til forudgående underretning)
 (2009/C 44/02)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberster Gerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: The Wellcome Foundation Ltd
 Sagsøgt: Paranova Pharmazeutika Handels GmbH
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberster Gerichtshof — fortolkning af artikel 7 i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EFT L 40, s. 1) — ompakning af et farmaceutisk produkt, der er genstand for parallelimport — væsentlig ændring af emballagens udseende — omfanget af pligten til forudgående underretning
 Konklusion
 1)
 Artikel 7, stk. 2 i Rådets direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker, som ændret ved aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde af 2. maj 1992, skal fortolkes således, at når det er godtgjort, at ompakningen af lægemidlet ved en ny emballage for produktet er nødvendig for en fortsat markedsføring af dette i importmedlemsstaten, skal udformningen af emballagen alene vurderes på grundlag af betingelsen om, at den ikke må være skadelig for varemærkets eller varemærkeindehaverens omdømme.
 2)
 Artikel 7, stk. 2, i nævnte direktiv skal fortolkes således, at det tilkommer parallelimportøren at give varemærkeindehaveren de oplysninger, der er nødvendige og tilstrækkelige for at give sidstnævnte mulighed for at efterprøve, at ompakningen af varen under dette varemærke er nødvendig for at markedsføre den i importmedlemslandet.
 (1) EUT C 217 af 3.9.2005.


text:
3.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 225/41
 Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 21. marts 2013 — Jonathan Rodrigues Esteves mod Companhia de Seguros Allianz Portugal SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal da Relação de Guimarães — Portugal)
 (Sag C-486/11) (1)
 (Procesreglementets artikel 99 - ansvarsforsikring for motorkøretøjer - direktiv 72/166/EØF, direktiv 84/5/EØF, direktiv 90/232/EØF og direktiv 2005/14/EF - ret til erstatning fra lovpligtig ansvarsforsikring for motorkøretøjer - den forsikredes erstatningsansvar - skadelidtes medvirken til skaden - udelukkelse fra eller begrænsning af retten til erstatning)
 2013/C 225/70
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Tribunal da Relação de Guimarães
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Jonathan Rodrigues Esteves
 Sagsøgt: Companhia de Seguros Allianz Portugal SA
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal da Relação de Guimarães — fortolkning af artikel 1a i Rådets direktiv 90/232/EØF af 14. maj 1990 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (EFT L 129, s. 33) — nationale bestemmelser, hvorefter skadelidtes ret til erstatning i tilfælde af en ulykke kan udelukkes på grundlag af en individuel vurdering af den pågældende skadelidtes medvirken til ulykken
 Konklusion
 Rådets direktiv 72/166/EØF af 24. april 1972 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse, kontrollen med forsikringspligtens overholdelse, Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og Rådets tredje direktiv 90/232/EØF af 14. maj 1990 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for bestemmelser i national ret om erstatningsansvar, der — på grundlag af en individuel vurdering af, hvorvidt en person, som har lidt skade ved en ulykke, helt eller delvist har medvirket til sin egen skade — gør det muligt at udelukke eller begrænse skadelidtes ret til at kræve erstatning fra den lovpligtige ansvarsforsikring for det i ulykken involverede motorkøretøj.
 (1) EUT C 355 af 3.12.2011.


text:
17.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 94/16
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Første afdeling)
 af 24. juli 2003
 i sag C-44/03, Helmut Horn mod Karl Schelling (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bezirksgericht Dornbirn) (1).
 (Fællesskabsretlige principper - politiske sanktioner mod en medlemsstat)
 (2004/C 94/32)
 Processprog: tysk
 I sag C-44/03, angående en anmodning, som Bezirksgericht Dornbirn (Østrig) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Helmut Horn mod Karl Schelling, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 7 EU, 12 EF, 49 EF — 55 EF og 87 EF, har Domstolen (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Wathelet (refererende dommer), og dommerne P. Jann og A. Rosas; generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær: R. Grass, den 24. juli 2003 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 Det er åbenbart, at de præjudicielle spørgsmål, som er forelagt af Bezirksgericht Dornbirn ved kendelse af 16. december 2002, bør afvises.
 (1) EFT C 47 af 21.2.2004.


text:
4.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 300/4
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 14. oktober 2004
 i sag C-39/02, Mærsk Olie & Gas A/S mod Firma M. de Haan en W. de Boer (1)
 (Bruxelles-konventionen - procedure om oprettelse af en fond til begrænsning af ansvar i forbindelse med brugen af et skib - erstatningssøgsmål - artikel 21 - litispendens - samme parter - den ret, ved hvilken sagen først er anlagt - samme grundlag og samme genstand - foreligger ikke - artikel 25 - begrebet retsafgørelse - artikel 27, nr. 2 - nægtelse af anerkendelse)
 (2004/C 300/06)
 Processprog: dansk
 I sag C-39/02, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til protokollen af 3. juni 1971 vedrørende Domstolens fortolkning af konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, indgivet af Højesteret (Danmark) ved afgørelse af 8. februar 2002, indgået til Domstolen den 13. februar 2002, i sagen Mærsk Olie & Gas A/S mod Firma M. de Haan en W. de Boer, har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af A. Rosas, som fungerende formand for Tredje Afdeling, og dommerne R. Schintgen (refererende dommer) og N. Colneric; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von Holstein, den 14. oktober 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 En begæring indgivet til en ret i en kontraherende stat af en reder om oprettelse af en ansvarsbegrænsningsfond, hvori det angives, hvem der er den potentielle skadelidte, på den ene side, og et erstatningssøgsmål anlagt ved en ret i en anden kontraherende stat af denne skadelidte mod rederne på den anden side, skaber ikke et tilfælde af litispendens i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 21 i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, som ændret ved konventionen af 9. oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse.
 2)
 En beslutning om at oprette en ansvarsbegrænsningsfond som den i hovedsagen omhandlede er en retsafgørelse i Bruxelles-konventionens artikel 25's forstand.
 3)
 En beslutning om oprettelse af en ansvarsbegrænsningsfond uden forudgående forkyndelse for den berørte kreditor kan ikke nægtes anerkendt i en anden kontraherende stat i medfør af Bruxelles-konventionens artikel 27, nr. 2, selv når kreditor har appelleret denne beslutning med påstand om, at den ret, der har truffet beslutningen, savner kompetence, på betingelse af, at beslutningen er blevet forkyndt eller meddelt forskriftsmæssigt og i god tid for sagsøgte.
 (1) EFT C 109 af 4.5.2002.


text:
29.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 168/6
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 5. april 2017 — UAB »Borta« mod Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcija VĮ (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Litauen)
 (Sag C-298/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - offentlige kontrakter - direktiv 2004/17/EF - kontrakt, hvis værdi er lavere end den tærskel, der er fastsat i dette direktiv - artikel 49 TEUF og 56 TEUF - begrænsning af adgangen til brug af underentreprenører - indgivelse af et fælles bud - tilbudsgivernes faglige formåen - ændring af udbudsbetingelserne))
 (2017/C 168/06)
 Processprog: litauisk
 Den forelæggende ret
 Lietuvos Aukščiausiasis Teismas
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: UAB »Borta«
 Sagsøgt: Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcija VĮ
 Konklusion
 1)
 For så vidt angår en offentlig kontrakt, der ikke er omfattet af anvendelsesområdet for Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester (»forsyningsvirksomhedsdirektivet«), som ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 1336/2013 af 13. december 2013, men som har en klar grænseoverskridende interesse, skal artikel 49 TEUF og 56 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for en bestemmelse i national lovgivning som artikel 24, stk. 5, i Lietuvos Respublikos viešųjų pirkimų įstatymas (den litauiske lov om offentlige udbud), som foreskriver, at den tilbudsgiver, hvis bud antages, i tilfælde af, at der anvendes underentreprenører ved udførelsen af arbejderne, selv skal udføre hovedentreprisen, således som denne defineres af den ordregivende enhed.
 2)
 For så vidt angår en sådan offentlig kontrakt skal principperne om ligebehandling og ikke-forskelsbehandling samt den forpligtelse til gennemsigtighed, der bl.a. følger af artikel 49 TEUF og 56 TEUF, fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at den ordregivende enhed ændrer en bestemmelse i udbudsbetingelserne vedrørende betingelserne og fremgangsmåden for forening af faglig formåen, såsom det i hovedsagen omhandlede punkt 4.3, efter offentliggørelsen af udbudsbekendtgørelsen, på betingelse af for det første, at de foretagne ændringer ikke er så væsentlige, at de kunne have tiltrukket mulige tilbudsgivere, som i fraværet af disse ændringer ikke var i stand til at fremsætte et tilbud, for det andet, at disse ændringer offentliggøres på passende vis, og for det tredje, at de foretages inden tilbudsgivernes afgivelse af tilbud, at fristen for tilbudsgivernes afgivelse af disse tilbud forlænges, når disse ændringer er af væsentlig karakter, at forlængelsens varighed fastsættes ud fra ændringernes væsentlighed, og at forlængelsens varighed er tilstrækkelig til, at de interesserede erhvervsdrivende kan tilpasse deres bud som følge deraf, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 3)
 Artikel 54, stk. 6, i direktiv 2004/17, som ændret ved forordning nr. 1336/2013 skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en bestemmelse i et sæt udbudsbetingelser, såsom det i hovedsagen omhandlede punkt 4.3, der i tilfælde af, at flere tilbudsgivere afgiver et fælles bud, kræver, at hver af tilbudsgiverne bidrager proportionalt til opfyldelsen af kravene vedrørende faglig formåen i forhold til den del af anlægsarbejderne, som de faktisk vil udføre i tilfælde af, at de bliver tildelt kontrakten.
 (1) EUT C 311 af 21.9.2015.


text:
8.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 298/9
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 28. juli 2011 — Agrana Zucker GmbH mos Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof — Østrig)
 (Sag C-309/10) (1)
 (Sukker - midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Fællesskabet - forordning (EF) nr. 320/2006 - artikel 11 - indtægtsoverskud i omstruktureringsfonden - tilgår EGFL - principperne om tildeling af kompetence og proportionalitet - begrundelsespligt - ugrundet berigelse)
 2011/C 298/15
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Agrana Zucker GmbH
 Sagsøgt: Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Verwaltungsgerichtshof — fortolkning af artikel 11 i Rådets forordning (EF) nr. 320/2006 af 20. februar 2006 om en midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Fællesskabet og om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EUT L 58, s. 42) — opkrævning af en midlertidig omstruktureringsafgift i en situation, hvor den midlertidige omstruktureringsfond har et betydeligt overskud, og hvor en forøgelse af finansieringsbehovet forekommer udelukket — lighed med indførelse af en generel afgift — tilsidesættelse af princippet om tildeling af kompetence
 Konklusion
 1)
 Artikel 11 i Rådets forordning (EF) nr. 320/2006 af 20. februar 2006 om en midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Fællesskabet og om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005 om finansiering af den fælles landbrugspoliti skal fortolkes således, at hele den midlertidige afgift skal opkræves, selv i det tilfælde, hvor omstruktureringsfonden medfører et indtægtsoverskud.
 2)
 Gennemgangen af det andet præjudicielle spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 11 i forordning nr. 320/2006.
 (1) EUT C 260 af 25.9.2010.


text:
26.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Törvényszék (Ungarn) den 22. oktober 2012 — UPC DTH Sárl mod Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese
 (Sag C-475/12)
 2013/C 26/38
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Fővárosi Törvényszék (tidligere Fővárosi Bíróság)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: UPC DTH Sárl
 Sagsøgt: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 2, litra c), i rammedirektivet, dvs. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF (1) af 7. marts 2002, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/140/EF (2) af 25. november 2009, fortolkes således, at en tjeneste, hvorved leverandøren af den pågældende tjeneste mod betaling leverer en adgangsstyret programpakke, som både indeholder radio- og fjernsynsprogramtjenester, og som transmitteres via satellit, skal anses for en elektronisk kommunikationstjeneste?
 2)
 Skal traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde fortolkes således, at princippet om fri udveksling af tjenesteydelser mellem medlemsstaterne finder anvendelse på den i første spørgsmål beskrevne tjeneste, når der er tale om en tjeneste, der leveres fra Luxembourg til det ungarske område?
 3)
 Skal traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde fortolkes således, at, for så vidt angår den i første spørgsmål beskrevne tjeneste har destinationslandet, som tjenesten er rettet mod, ret til at begrænse udbuddet af denne type tjenester ved at indføre regler om, at [udbyderen af] tjenesten har pligt til at registrere sig i den pågældende medlemsstat og etablere sig som filial eller selvstændig juridisk enhed, samt ved at insistere på, at denne type tjenester kun må ydes efter forudgående etablering af en filial eller en selvstændig juridisk enhed?
 4)
 Skal traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde fortolkes således, at administrative sager vedrørende de i første spørgsmål beskrevne tjenester skal behandles af den administrative myndighed i den medlemsstat, som har jurisdiktion på grundlag af det sted, hvor tjenesten [leveres], uanset i hvilken medlemsstat den tjenesteydende virksomhed opererer eller er registreret?
 5)
 Skal artikel 2, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 (rammedirektivet) fortolkes således, at den i første spørgsmål beskrevne tjeneste skal anses for en elektronisk kommunikationstjeneste, eller skal den pågældende tjeneste derimod anses for en adgangsstyringstjeneste, som leveres ved hjælp af det adgangsstyringssystem, der er defineret i rammedirektivets artikel 2, litra f)?
 6)
 Skal de relevante bestemmelser på baggrund af ovenstående fortolkes således, at den i første spørgsmål beskrevne tjenesteyder skal anses for udbyder af elektroniske kommunikationstjenester i henhold til fællesskabslovgivningen?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7.3.2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) (EFT L 108, s. 33).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/140/EF af 25.11.2009 om ændring af direktiv 2002/21/EF om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester, direktiv 2002/19/EF om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter og direktiv 2002/20/EF om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og –tjenester (EUT L 337, s. 37).


text:
27.5.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 149/23
 2) Skal forordning (EF) nr. 1785/81 fortolkes således, at med henblik på at afklare den retlige natur af afgørelsen om
 spørgsmålet om, hvorvidt et område skal kvalificeres som attestering og af betalingsordren med hensyn til et bestemt
 et underskudsområde, skal afgøres på grundlag af en beløb i forbindelse med erhvervsuddannelsesforanstaltninger,
 beregningsmetode, hvorefter sukker, der i det pågældende der støttes finansielt af Den Europæiske Socialfond. Supremo
 område er tilsat et forarbejdet produkt, betragtes som Tribunal Administrativo har i nogle sager antaget, at disse
 forbrugt i området, også selv om produktet indtages i et attesteringer er behæftet med en mangel bestående i absolut
 andet land, eller skal kvalificeringen af et område som et inkompetence, som kan medføre annullation i henhold til
 underskudsområde ske på grundlag af en beregningsmeto- artikel 133, stk. 2, litra b), i Código do Procedimento Admini-
 de, hvorefter sukker, der i det pågældende område er tilsat strativo, da den endelige afgørelse på området henhører under
 et forarbejdet produkt, der er afsat i et andet land, ikke Europa-Kommissionen. I andre sager har Supremo Tribunal
 betragtes som forbrugt i området? Administrativo derimod antaget, at DAFSE har en selvstændig
 enekompetence på området, hvilket bestyrkes af den omstæn-
 3) Er forordning (EF) nr. 1361/98 af 26. juni 1998 gyldig, for dighed, at det i portugisisk ret udtrykkeligt er bestemt, at
 så vidt som der heri ikke fastsat en afledt interventionspris attesterede kopier af DAFSE’s afgørelser kan anvendes som
 for alle områder i Italien, jf. artikel 3, stk. 1, artikel 5, stk. 3 fundament for inddrivelse af fordringer, der fremgår af atteste-
 og artikel 6, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1785/81, og ringen.
 forordningen ikke indeholder nogen begrundelse herfor?
 (1) EFT L 289 af 22.10.1983, s. 1.
 ( 1) EFT L 185 af 30.6.1998, s. 1. (2) EFT L 289 af 22.10.1983, s. 38.
 (2) EFT L 185 af 30.6.1998, s. 3.
 (3) EFT L 177 af 1.7.1981, s. 4.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 24. november 1999 af Supremo Tribunal
 Administrativo, Første Afdeling, Tredje Underafdeling, i
 sagen Directora-Geral do Departamento para os Assuntos Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 do Fundo Social Europeu (DAFSE) mod Mobilcromo- se afsagt den 3. december 1999 af Verwaltungsgericht
 Indústria de Mobiliário e Revestimentos Metálicos, Lda Berlin i sagen Berlin i sagen Bülent Recep Bicakci, Bedriye
 Bicakci, Hidajet Kemal Bicakci og Burak Bicakci mod Land
 Berlin
 (Sag C-88/00)
 (2000/C 149/40) (Sag C-89/00)
 Ved kendelse afsagt den 24. november 1999, indgået til (2000/C 149/41)
 Domstolens Justitskontor den 7. marts 2000, har Supremo
 Tribunal Administrativo, Første Afdeling, Tredje Underafde-
 ling, i sagen Directora-Geral do Departamento para os Assun- Ved kendelse afsagt den 3. december 1999, indgået til Dom-
 tos do Fundo Social Europeu (DAFSE) mod Mobilcromo- stolens Justitskontor den 8. marts 2000, har Verwaltungsge-
 Indústria de Mobiliário e Revestimentos Metálicos, Lda, forelagt richt Berlin i sagen Bülent Recep Bicakci, Bedriye Bicakci,
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om Hidajet Kemal Bicakci og Burak Bicakci mod Land Berlin
 præjudiciel afgørelse vedrørende den rette fortolkning af forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 følgende fællesskabsretlige bestemmelser: om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 — artikel 1, artikel 5, stk. 4, artikel 6, stk. 1 og 2, og artikel 7,
 stk. 1, 2 og 5, i Rådets forordning (EØF) nr. 2950/83 (1) af Er en udvisning, som bringer opholdet for en tyrkisk statsbor-
 17. oktober 1983 om gennemførelse af afgørelse ger, der opfylder kravene i artikel 7, stk. 1, i Associeringsrådet
 83/516/EØF (2) om Den Europæiske Socialfonds opgaver EØF-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80, til ophør, og som alene
 foretages af generalpræventive grunde med henblik på afskræk-
 kelse af andre udlændinge, forenelig med artikel 14, stk. 1, i
 og Associeringsrådet EØF-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80?
 — artikel 5, stk. 1 og 5, i Rådets afgørelse 83/516/EØF
 af 17. oktober 1983 om Den Europæiske Socialfonds
 opgaver


text:
24.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/30
 Sag anlagt den 6. oktober 2008 — Evropaïki Dynamiki mod EIB
 (Sag T-461/08)
 (2009/C 19/57)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland) (ved lawyers N. Korogiannakis og P. Katsimani)
 Sagsøgt: Den Europæiske Investeringsbank
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den Europæiske Investeringsbanks afgørelse, hvorved sagsøgerens bud ikke blev valgt og kontrakten blev tildelt den valgte tilbudsgiver, annulleres.
 —
 Den Europæiske Investeringsbank tilpligtes at betale erstatning for det tab, som sagsøgeren har lidt som følge af den omhandlede udbudsprocedure, svarende til et beløb på 1 940 000 EUR.
 —
 Den Europæiske Investeringsbank tilpligtes at betale sagsøgerens sagsomkostninger og andre omkostninger, der er afholdt i forbindelse med dette søgsmål, også selv om sagsøgeren ikke skulle få medhold.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med dette søgsmål i henhold til artikel 230 EF og artikel 235 EF har sagsøgeren nedlagt påstand dels om annullation af Den Europæiske Investeringsbanks afgørelse af 26. juli 2008 om at afvise sagsøgerens bud i forbindelse med det offentlige udbud »EIB-støtte til vedligeholdelse og udvikling af front office-systemet for udlån (SERAPIS) i Den Europæiske Investeringsbank« (EUT 2007/S 176-215155), dels erstatning.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at udfaldet af udbudsproceduren ikke blev meddelt selskabet, og at det kun ved et tilfælde blev bekendt med, at en bekendtgørelse om tildelingen var blevet offentliggjort i EF-Tidende (1) den 26. juli 2008. Sagsøgeren har anført, at den anfægtede beslutning blev vedtaget af sagsøgte i strid med princippet om gennemsigtighed og ligebehandling samt de relevante bestemmelser i EIB's Retningslinier for udbud og de fællesskabsretlige udbudsregler. Sagsøgeren gør desuden gældende, at sagsøgte, ved ikke at have meddelt sagsøgeren beslutningen om tildeling, ved ikke at have angivet en tilstrækkelig begrundelse for dens beslutning om at tildele kontrakten til en anden tilbudsgiver, ved at fastsatte kriterier, der indebærer en forskelsbehandling, sammenblandede udvælgelses- og tildelingskriterier, ved anvendelsen af en vurderingsformel i forholdet 15 %/25 %, og derfor undlod at sikre, at konkurrencen ikke blev fordrejet ved gentagne overtrædelser af kravet til gennemsigtighed og ligebehandling.
 Sagsøgeren har ydermere mere gjort gældende, at skulle Domstolen fastslå, at sagsøgeren har tilsidesat de fællesskabsretlige udbudsregler og/eller princippet om retlig gennemsigtighed og ligebehandling, nedlægger sagsøgeren påstand om økonomisk kompensation, der svarer til 50 % af 3 880 000 EUR (1 940 000 EUR), fra EIB, hvilket skønsmæssigt svarer til bruttoindkomsten ved den ovennævnte offentlige udbudsprocedure, såfremt kontrakten var blevet tildelt sagsøgeren.
 Sagsøgeren har derudover nedlagt påstand om, at det fastslås, at sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgerens sagsomkostninger, selv om Domstolen frifinder EIB, i henhold til artikel 87, stk. 3, litra b), i Rettens procesreglement, da det er sagsøgerens opfattelse, at det skyldes sagsøgtes mangelfulde vurdering af sagsøgerens bud, såvel som den manglende begrundelse og rettidige underretning af sagsøgeren om den valgte tilbudsgivers fortjenester, at sagsøgeren måtte anlægge sag ved Domstolen.
 (1) EUT 2008/S 144-192307.


text:
4.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/39
 Appel iværksat den 18. februar 2016 af Carlo De Nicola til prøvelse af Personalerettens kendelse af 18. december 2015 i sag F-128/11, De Nicola mod EIB
 (Sag T-75/16 P)
 (2016/C 118/45)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Carlo De Nicola (Strassen, Luxembourg) (ved advokat G. Ferabecoli)
 Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Investeringsbank
 Appellantens påstande
 —
 Der gives medhold i appellen, og den appellerede kendelse ændres i det hele, idet første og andet afsnit i konklusionen samt præmis 1, 7-25, 51, 52, 63-76, 80, 84, 87, 88, 97, 98 og 101-115 annulleres.
 —
 Følgelig annulleres samtlige anfægtede retsakter, og EIB tilpligtes at betale erstatning til Carlo De Nicola for det lidte tab, således som der er blevet nedlagt påstand om i stævningen, eller subsidiært, hjemvises sagen til en anden afdeling ved Personaleretten med henblik på, at den i en anden sammensætning på ny træffer afgørelse vedrørende de annullerede præmisser.
 —
 Den Europæiske Investeringsbank tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Denne appel er iværksat til prøvelse af Personalerettens kendelse (enedommer) af 18. december 2015, De Nicola mod Den Europæiske Investeringsbank (F-28/11).
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som påberåbt i sag T-55/16 P, De Nicola mod Den Europæiske Investeringsbank.
 Appellanten understreger navnlig, at påstanden om annullation af skrivelserne af 4. juli og 12. august 2011 og påstanden om annullation af afgørelsen af 6. december 2001, hvorved anmodningen om at indlede en mæglingsprocedure blev afvist, antages til realitetsbehandling.


text:
30.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 130/12
 Appel iværksat den 18. februar 2011 af Frucona Košice a.s. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 7. december 2010 i sag T-11/07, Frucona Košice a.s. mod Europa-Kommissionen og St. Nicolaus — trade a.s.
 (Sag C-73/11 P)
 2011/C 130/22
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Frucona Košice a.s. (ved P. Lasok, QC, barristers J. Holmes og B. Hartnett samt Rechtsanwalt O. Geiss)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og St. Nicolaus — trade a.s.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom af 7. december 2010 i sag T-11/07 ophæves for så vidt angår fjerde og sjette anbringende i appellantens stævning for Retten.
 —
 Domstolen tilslutter sig disse anbringender som velbegrundede.
 —
 Sagen hjemvises til Retten med henblik på, at denne kan træffe afgørelse vedrørende appellantens femte, sjette, syvende, ottende og niende anbringende, idet de vedrører skattefuldbyrdelsesproceduren.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har til støtte for søgsmålet fremsat to anbringender.
 1) Første anbringende: Retten har undladt at vurdere Kommissionens anvendelse af kriteriet om den private kreditor i forhold til det korrekte retlige kriterium.
 2) Andet anbringende: Retten søgte med urette at erstatte Kommissionens argumenter med sine egne argumenter med hensyn til anvendelsen af kriteriet om den private kreditor og/eller anlagde en åbenbar urigtig vurdering af det foreliggende bevismateriale, som var relevant for dette kriterium, og foretog derved en åbenbar urigtig gengivelse af bevismaterialet.


text:
C 259/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9.9.2000
 Appel iværksat den 14. juli 2000 af Una Film »City Revue« 4. De indstævnte og de til støtte for dem indtrådte interveni-
 GmbH til prøvelse af dom afsagt den 27. juni 2000 af De enter tilpligtes at betale sagens omkostninger in solidum.
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje
 Afdeling) i de forenede sager T-172/98, T-175/98,
 T-176/98 og T-177/98, Salamander AG, Una Film »City
 Revue« GmbH, Alma Media Group Advertising SA & Co. Anbringender og væsentligste argumenter
 Partnership m.fl., Zino Davidoff SA og Davidoff & Cie SA,
 støttet af Markenverband eV, Manifattura Lane Gaetano — Fejlagtig opfattelse af rækkevidden af betingelsen »umid-
 Marzotto & Figli SpA og Lancaster BV, mod Europa- delbart og individuelt [berørt]« i EF-traktatens artikel 173,
 Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union, støttet stk. 4 (nu artikel 230, stk. 4, EF), som er en betingelse for
 af Republikken Finland, Kommissionen for De Europæi- at realitetspåkende annullationssøgsmål fra fysiske eller
 ske Fællesskaber, Det Forenede Kongerige Storbritannien juridiske personer: Retten har fejlagtigt sammenblandet
 og Nordirland samt Den Franske Republik kravene til, at et direktiv »berører« den pågældende
 »umiddelbart og individuelt«, med de krav, det omhandle-
 (Sag C-281/00 P) de direktiv skal opfylde for at have »direkte virkning« i
 den forstand, at det pålægger borgerne pligter.
 (2000/C 259/20)
 — Fejlagtig opfattelse af kravet om en effektiv retsbeskyttelse
 over for en tilsidesættelse af fællesskabsretten, som hører
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 14. juli til fællesskabsrettens almindelige retsgrundsætninger: Ret-
 2000 iværksat appel af Una Film »City Revue« GmbH ved ten har ikke fortolket og anvendt de i Fællesskabet
 advokat Dr. Rainer Borgelt, Düsseldorf, bistået af professor ved gældende krav til retsbeskyttelse og de gældende forfat-
 Bambergs Universitet Manfred Dauses, og med valgt adresse i ningsbestemmelser i overensstemmelse med det tvingen-
 Luxembourg hos advokaterne Reding & Felten, 2, rue J.P. Bras- de krav til retsmidlets effektivitet, som er en individuel
 seur, L-1258 Luxembourg, til prøvelse af dom afsagt den grundrettighed.
 27. juni 2000 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 Instans (Tredje Afdeling) i de forenede sager T-172/98,
 T-175/98, T-176/98 og T-177/98, Salamander AG, Una Film
 »City Revue« GmbH, Alma Media Group Advertising SA & Co.
 Partnership m.fl., Zino Davidoff SA og Davidoff & Cie
 SA, støttet af Markenverband eV, Manifattura Lane Gaetano
 Marzotto & Figli SpA og Lancaster BV, mod Europa-Parlamen-
 tet og Rådet for Den Europæiske Union, støttet af Republikken
 Finland, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Det
 Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland samt Den Sag anlagt den 18. juli 2000 af Kommissionen for De
 Franske Republik. Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 Appellanten har nedlagt følgende påstande: (Sag C-283/00)
 1. Dommen afsagt den 27. juni 2000 af Retten i Første
 Instans (Tredje Afdeling) i de forenede sager T-172/98, (2000/C 259/21)
 T-175/98, T-176/98 og T-177/98 ophæves og den af de
 sagsøgte — og de indstævnte — rejste formalitetsindsigel- Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 18. juli
 se forkastes. 2000 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Valero Jordana,
 2. Den af sagsøgeren — og appellanten — ved stævning af som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 22. oktober 1998, som indgik til Rettens Justitskontor Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret, C 254.
 den 23. oktober 1998, anlagte sag fremmes til realitetspå-
 kendelse.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 3. Der gives appellanten medhold i den påstand, som er
 nedlagt ved Retten, således at det anfægtede direktiv 1. Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat de
 98/43/EF af 6. juli 1998 fra Europa-Parlamentet og Rådet
 forpligtelser, der påhviler det efter fællesskabsretten, idet
 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og
 det i forbindelse med licitationen vedrørende udførelsen
 administrative bestemmelser om reklame for tobaksvarer af bygge- og anlægsarbejderne for kriminalforsorgens
 og sponsorering til fordel for disse (EFT L 213 af
 forsøgs- og uddannelsescenter i Segovia, der var udbudt
 30.7.1998, s. 9) annulleres,
 af Sociedad Estatal de Infraestructuras y Equipamientos
 Penitenciarios, SA, et selskab der er omfattet af definitio-
 subsidiært nen på ordregivende myndighed i artikel 1, litra b), i
 direktiv 93/37/EØF (1), og hvis beløb væsentligt overstiger
 hjemvises sagen til Retten med henblik på sagens videre grænsen for anvendelse af direktivet, ikke har overholdt
 behandling. samtlige bestemmelser i direktiv 93/37/EØF, og navnlig
 ---pagebreak--- 9.9.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 259/13
 bestemmelserne om offentliggørelse i artikel 11, stk. 2, 6, Sag anlagt den 20. juli 2000 af Kommissionen for De
 7 og 11, såvel som bestemmelserne i artikel 12, stk. 1, Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 artikel 29, stk. 3, artikel 18 og 27 og artikel 30, stk. 4.
 (Sag C-285/00)
 2. Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. (2000/C 259/22)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 20. juli
 2000 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen
 Efter Kommissionens opfattelse er Sociedad Estatal de Infrae- for De Europæiske Fællesskaber ved Bernard Mongin, Kommis-
 structuras y Equipamientos Penitenciarios, SA (SIEPSA), et sionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt
 »offentligretligt organ« i betydningen i artikel 1, litra b), i adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagner-
 direktiv 93/37/EØF og følgelig en ordregivende myndighed, centret, Kirchberg.
 eftersom det opfylder de tre betingelser, der angives i denne
 artikel. SIEPSA blev oprettet med henblik på at imødekomme Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 almenhedens behov, nemlig at bidrage til gennemførelsen af
 statens politik vedrørende kriminalforsorgen ved administra- 1. Det fastslås, at Den Franske Republik ikke har overholdt
 tionen af de programmer og foranstaltninger, der foreskrives i de forpligtelser, der påhviler den i medfør af direktiv
 planen for nedlæggelse og oprettelse af kriminalforsorgscentre, 89/48/EØF (1), idet den ikke har vedtaget de særlige regler
 der er godkendt af regeringen. Det nævnte almene behov er vedrørende anerkendelse af eksamensbeviser, der giver
 hverken af kommerciel eller industriel karakter. Selv om adgang til erhvervet som psykolog, med henblik på
 selskabet udøver aktiviteter af kommerciel karakter, er de blot gennemførelse af direktivet for så vidt angår dette erhverv.
 et middel til at imødekomme det nævnte almene behov, der
 2. Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ikke er af industriel eller kommerciel karakter (gennemførelsen
 ninger.
 af statens kriminalforsorgspolitik). Det påhviler dermed det
 nævnte selskab, uanset at det er et privatretligt selskab, i
 det hele at efterkomme direktivets bestemmelser vedrørende Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af dets bygge- og
 anlægskontrakter. Under disse omstændigheder skulle det I Frankrig er erhvervet som psykolog lovreguleret, navnlig for
 omhandlede udbud have været gennemført under fuldstændig så vidt angår anvendelsen af en faglig titel. Som følge heraf
 overholdelse af bestemmelserne i direktiv 93/37/EØF og burde Frankrig have truffet de nødvendige foranstaltninger for
 navnlig af dem, der nævnes i påstanden. at efterkomme direktiv 89/48/EØF og underrette Kommissio-
 nen herom.
 (1) Rådets direktiv af 14.6.1993 om samordning af fremgangsmåder-
 ne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrak-
 (1) Rådets direktiv af 21.12.1988 om indførelse af en generel ordning
 ter (EFT L 199 af 9.8.1993, s. 54).
 for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompe-
 tencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed,
 EFT L 19 af 24.1.1989, s. 16.


text:
8.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 64/60
 Appel iværksat den 14. januar 2008 af Marta Andreasen til prøvelse af dom afsagt den 8. november 2007 af Retten for EU-personalesager i sag F-40/05, Marta Andreasen mod Kommissionen
 (Sag T-17/08 P)
 (2008/C 64/97)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Marta Andreasen (Barcelona, Spanien) (ved avocat B. Marthoz)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellantens påstande
 —
 Ophævelse af dommen afsagt af Retten for EU-personalesager den 8. november 2007 i sag F-40/05, således at appellantens påstande for Retten for EU-personalesager tages til følge, herunder påstanden om erstatning.
 —
 Appelindstævnte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale samtlige omkostninger i sagen.
 —
 Subsidiært, ophævelse af dommen afsagt af Retten for EU-personalesager den 8. november 2007 i sag F-40/05, hjemvisning af sagen til Retten for EU-personalesager og afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 I appelsagen har appellanten nedlagt påstand om ophævelse af dommen afsagt af Retten for EU-personalesager, hvorved hendes søgsmål, hvori hun havde nedlagt påstand om dels annullation af afgørelse af 30. oktober 2004, hvorved Kommissionen pålagde hende den disciplinære sanktion fjernelse fra tjenesten uden reduktion af retten til alderspension, dels erstatning, blev forkastet.
 Til støtte for sin appel har appellanten fremsat fem anbringender.
 For det første har hun gjort gældende, at Retten har tilsidesat artikel 10 i bilag IX til vedtægten, for så vidt den ikke har foretaget en prøvelse af lovligheden og forholdsmæssigheden af den ved første instans anfægtede afgørelse i forhold til den nævnte bestemmelse under hensyn til de faktiske omstændigheder i sagen og appellantens særlige situation, der var knyttet til de arbejdsopgaver hun udførte.
 Med sit andet anbringende har hun gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af principperne om fællesskabsretsakters lovlighed, den tidsmæssige anvendelse af fællesskabsretsakter og om retssikkerhed, for så vidt som Retten ikke har begrundet sin dom ved anvendelsen på den foreliggende sag af bestemmelserne i den tidligere og den nuværende tjenestemandsvedtægt.
 Endvidere har appellanten foreholdt Retten at have fordrejet de faktiske omstændigheder, den skulle vurdere.
 Appellanten har ligeledes gjort gældende, at Retten har anlagt et urigtigt skøn og tilsidesat vedtægtens artikel 11, 12, 17 og 21 for så vidt som den ikke har begrundet sin dom på lovlig vis, idet den har stadfæstet den måde, hvorpå disse bestemmelser blev anvendt i den afgørelse, der blev anfægtet i første instans.
 Endelig har appellanten gjort gældende, at Retten ligeledes har tilsidesat principperne i artikel 6, stk. 1, og artikel 13 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og artikel 41 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.