text:
8.12.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 348/19
 sin sande natur et rent eksportforbud. Efter forbundsrege- Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 ringens opfattelse kan en sådan foranstaltning imidlertid se afsagt den 5. oktober 2001 af Tribunale civile e penale
 heller ikke støttes på artikel 95 EF, da beskyttelsen mod di L’Aquila i sagen Rolando Salusest mod Giovanni
 ulovlig indførsel (uanset om årsagerne er statslige eller Petrucci
 private) ikke falder inden for artikel 95 EF’s anvendelses-
 område. Endelig kan artikel 95 heller ikke med henblik
 på formålet at forhindre en »omgåelse« af bestemmelserne
 udgøre noget egnet kompetencegrundlag for et generelt (Sag C-409/01)
 fremstillings- eller eksportforbud, da et så omfattende
 forbud ville være åbenbart uforholdsmæssigt for at opnå
 det tilsigtede mål. Genstanden for ulovlige indførsler er
 nemlig næsten udelukkende cigaretter, der er fremstillet i
 (2001/C 348/34)
 tredjelande og ikke i Fællesskabet.
 — Artikel 133 EF udgør ikke et egnet retsgrundlag for det
 anfægtede eksportforbud: Den anfægtede foranstaltnings
 formål er rent faktisk ikke at regulere handelen med
 tredjestater eller at påvirke handelsforekomsten eller Ved kendelse afsagt den 5. oktober 2001, indgået til Domstol-
 handelsstrømmene, men derimod at hindre ulovlig reim- ens Justitskontor den 16. oktober 2001, har Tribunale civile e
 port. Foranstaltningen opfylder derfor ikke de kompeten- penale di L’Aquila i sagen Rolando Salusest mod Giovanni
 cebegrundende krav, som Domstolen har opstillet i Petrucci forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 udtalelse 1/94 og 2/92. anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Subsidiært: Selv hvis artikel 133 EF’s anvendelsesområde
 var åbent, kan udførselsforbuddet efter forbundsregerin- 1. Indebærer den omstændighed, at der fastsættes mini-
 gens opfattelse ikke støttes på artikel 133, da det på mumstariffer, som ikke kan fraviges, en tilsidesættelse af
 en uforholdsmæssig måde indskrænker princippet om den fri konkurrence, for så vidt som den frie fastsættelse
 udførselsfrihed, som fællesskabslovgiver skal tage højde af vederlaget for en advokats tjenesteydelser herved
 for, og derfor er i strid med artikel 5, stk. 3, EF. I hindres, som angivet i artikel 81, stk. 1, litra a), EF, og
 betragtning af det ubetydelige omfang af genindførsel af samtidig har til virkning, at der sker en national opdeling
 cigaretter, der er fremstillet i Fællesskabet, er de anfægtede af markederne, som udgør en hindring for den økonomi-
 bestemmelser overhovedet ikke egnet til effektivt at ske integration, der tilsigtes med traktaten?
 beskytte EU-borgeren mod sundhedsrisici, der følger af
 ulovlig import til Fællesskabet; dette mål kan effektivt
 kun nås ved en forstærkelse af kontrollen ved indførsel, Selv advokater, der er statsborgere i Fællesskabets øvrige
 der alligevel er nødvendig til bekæmpelse af toldunddra- medlemsstater, og som udøver deres virksomhed i Italien
 gelse, ulig mere effektiv og forbundet med langt færre er i medfør af artikel 13 i lov af 9. februar 1982 forpligtet
 konkurrenceulemper for fællesskabsindustrien. Da de til at overholde advokatstandens tarif, således at denne
 anfægtede bestemmelser ikke udgør en »åben« eller »speci- bestemmelse forbyder forskellige vederlag under et vist
 fik« udenrigspolitisk foranstaltning, men derimod skal minimumsniveau;
 tjene til at sikre en højere sundhedsstandard i Fællesska-
 bet, fører henvisningen til artikel 133 EF til en omgåelse
 af artikel 152, stk. 4, litra c), EF.
 2. Udgør artikel 633, stk. 1, punkt 2, og artikel 636, stk. 1,
 i den italienske civilproceslov, hvorefter en advokat kan
 få fastsat sit salær af det advokatråd, han hører under, ved
 dettes vedtagelse af en udtalelse, der er bindende for såvel
 — Kombinationen af de ovennævnte retsgrundlag, der set
 advokatens klient som domstolene (i forbindelse med en
 hver for sig er utilstrækkelige, giver dem ikke noget
 procedure om pålæg), og hvorved advokater opnår et
 videregående anvendelsesområde.
 retskrav baseret på denne ensidige salærfastsættelse, på
 grundlag af de nævnte minimumstariffer, en tilsidesættel-
 se af den frie konkurrence, for så vidt som den frie
 fastsættelse af vederlaget for de tjenesteydelser, der udfø-
 res af en advokat herved hindres, som angivet i artikel 81,
 (1) EFT L 194 af 18.7.2001, s. 26. stk. 1, litra a), EF, idet nævnte fastsættelse foretages af et
 organ, der udelukkende er sammensat af advokater?


text:
22.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/40
 Sag anlagt den 4. april 2017 — SSP Europe mod EUIPO (SECURE DATA SPACE)
 (Sag T-205/17)
 (2017/C 161/56)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: SSP Europe GmbH (München, Tyskland) (ved advokat B. Bittner)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke indeholdende ordbestanddelene »SECURE DATE SPACE« — registreringsansøgning nr. 14 056 998
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 27. januar 2017 af femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2467/2015-5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse (meddelt den 9.2.2017) annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
6.6.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/2
 Appel iværksat den 1. juli 2008 af Carlos Correia de Matos til prøvelse af kendelse afsagt den 9. april 2008 af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) i sag T-38/08, Correia de Matos mod Kommissionen
 (Sag C-290/08 P)
 2009/C 129/02
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Appellant: Carlos Correia de Matos (ved advogada C.I. Correia de Matos)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Ved kendelse af 10. februar 2009 har Domstolen (Ottende Afdeling) besluttet at forkaste appellen.


text:
24 . 6 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 159/3
 administrativt fastsatte bestemmelser, der er nødven ajourført, offentliggjort eller tilsendt Kommissionen
 dige for at gennemføre Rådets direktiv 91 /263/EØF af planerne for visse regioner vedrørende bortskaffelse af
 29. april 1991 om indbyrdes tilnærmelse af medlems giftigt og farligt affald.
 staternes lovgivning om teleterminaludstyr samt gensi
 dig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse. 2 ) I øvrigt frifindes sagsøgte.
 2 ) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 3 ) Hver part betaler sine omkostninger.
 f 1 ) EFT nr . C 275 af 1 . 10 . 1994 .
 ( 2 ) EFT nr . L 128 af 23 . 5 . 1991 , s . 1 . (!) EFT nr . C 35 af 9 . 2 . 1993 .
 (2 ) EFT nr . L 194 af 25 . 7 . 1975 , s . 39 .
 (?) EFT nr . L 84 af 31 . 3 . 1978 , s . 43 .
 (4 ) EFT nr . L 326 af 13 . 12 . 1984 , s . 31 .
 (5) EFT nr . L 181 af 4 . 7. 1986 , s . 13 .
 DOMSTOLENS DOM
 af 10. maj 1995
 i sag C-422/92, Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland { l ) DOMSTOLENS DOM
 (Traktatbrud — gennemførelse af direktiver om affald, af 10. maj 1995
 giftigt og farligt affald samt grænseoverskridende overfør i sag C-3 84/93 , Alpine Investments BV mod Minister van
 sler af farligt affald) Financiën ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra College
 95/C 159/05 van Beroep voor het Bedrijfsleven ) ( x )
 (Fri udveksling af tjenesteydelser — EØF-traktatens arti
 (Processprog: tysk) kel 59 — forbud mod telefonsalg ved finansielle tjenestey
 delser)
 ( 95/C 159/06 )
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: nederlandsk)
 I sag C-422/92, Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber ( befuldmægtigede : Rolf Wågenbaur, bistået af advo (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 kat Alexander Bôhlke, Bruxelles ) mod Forbundsrepublik offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 ken Tyskland ( befuldmægtigede : Ernst Rôder og advokat
 Ludger-Anselm Versteyl, Burgwedel ), angående en påstand
 I sag C-384/93 , angående en anmodning, som College van
 om, at det fastslås , at Forbundsrepublikken Tyskland har
 Beroep voor het Bedrijfsleven i medfør af EØF-traktatens
 tilsidesat sine forpligtelser efter EØF-traktaten, idet den
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 ikke har vedtaget alle de foranstaltninger, som er nødven
 ret verserende sag Alpine Investments BV mod Minister van
 dige for at gennemføre Rådets direktiv 75/442/EØF af
 15 . juli 1975 om affald ( 2 ), Rådets direktiv 78/319/EØF af Financiën at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 20 . marts 1978 om giftigt og farligt affald ( 3 ), Rådets fortolkningen af EØF-traktatens artikel 59 , har Domstolen,
 direktiv 84/63 l/EØF af 6 , december 1984 om overvågning sammensat af præsidenten, G. C. Rodnguez Iglesias,
 afdelingsformændene F. A. Schockweiler, P. J. G. Kapteyn
 af og kontrol inden for Fællesskabet med grænseoverskri
 og C. Gulmann samt dommerne G. F. Mancini, J. C.
 dende overførsel af farligt affald ( 4 ), og Rådets direktiv
 Moitinho de Almeida, J. L. Murray, D. A. O. Edward
 86/279/EØF af 12 . juni 1986 om ændring af direktiv
 84/631/EØF ( 5 ), har Domstolen, sammensat af præsiden (refererende dommer ) og J. -P. Puissochet; generaladvokat:
 F. G. Jacobs; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den
 ten, G. C. Rodnguez Iglesias , afdelingsformændene F. A.
 10 . maj 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 Schockweiler og C. Gulmann samt dommerne G. F.
 Mancini, J. C. Moitinho de Almeida, J. L. Murray, D. A. O.
 Edward, J.-P. Puissochet (refererende dommer ) og G. 1 ) Artikel 59 i EØF-traktaten skal fortolkes således, at den
 Hirsch; generaladvokat: F. G. Jacobs ; justitssekretær : eks vedrører de tjenesteydelser, som en tjenesteyder telefo
 peditionssekretær D. Louterman-Hubeau, den 10 . maj nisk tilbyder potentielle modtagere etableret i andre
 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : medlemsstater, og som han udfører fra den medlems
 stat, hvori han er etableret.
 1 ) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine for
 pligtelser efter Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 2 ) Bestemmelser i en medlemsstat, som forbyder tjenestey
 1975 om affald og Rådets direktiv 78/319/EØF af dere, der er etableret dér, uopfordret at rette telefonisk
 20. marts 1978 om giftigt og farligt affald, idet den fra henvendelse til potentielle kunder i andre medlemsstater
 de tyske lovbestemmelser om bortskaffelse af affald har for at tilbyde tjenesteydelser, udgør en hindring for den
 undtaget visse kategorier afaffald, som kan recirkuleres, frie udveksling af tjenesteydelser, der er omfattet af
 og ikke inden for de fastsatte frister har udfærdiget, traktatens artikel 59 .


text:
22.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 399/20
 Rettens dom af 8. november 2012 — Hartmann mod KHIM — (Nutriskin Protection Complex)
 (Sag T-415/11) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket Nutriskin Protection Complex - absolutte registreringshindringer - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009 - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - Harmoniseringskontorets afgørelsespraksis - begrundelsespligt - artikel 75 i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2012/C 399/35
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Paul Hartmann AG (Heidenheim an der Brenz, Tyskland) (ved advokat N. Aicher)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved K. Klüpfel og A. Poch, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 26. maj 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1524/2010) vedrørende en ansøgning om registrering af tegnet Nutriskin Protection Complex som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Paul Hartmann AG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 298 af 8.10.2011.


text:
11.9.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 300/3
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 18. juli 2017 — Konrad Erzberger mod TUI AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Kammergericht Berlin — Tyskland)
 (Sag C-566/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - arbejdskraftens frie bevægelighed - princippet om forbud mod forskelsbehandling - valg af medarbejderrepræsentanter til et selskabs bestyrelse - national lovgivning, hvorefter stemmeret og valgbarhed begrænses til medarbejdere ved driftssteder, der er beliggende på det nationale område))
 (2017/C 300/03)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Kammergericht Berlin
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Konrad Erzberger
 Sagsøgt: TUI AG
 Procesdeltagere: Vereinigung Cockpit eV, Betriebsrat der TUI AG/TUI Group Services GmbH, Frank Jakobi, Andreas Barczewski, Peter Bremme, Dierk Hirschel, Michael Pönipp, Wilfried H. Rau, Carola Schwirn, Anette Stempel, Ortwin Strubelt, Marcell Witt, Wolfgang Flintermann, Stefan Weinhofer og ver.di — Vereinte Dienstleistungsgewerkschaft
 Konklusion
 Artikel 45 TEUF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, i henhold til hvilken arbejdstagere, der er beskæftiget ved en koncerns driftssteder beliggende på denne medlemsstats område, fratages deres stemmeret og deres valgbarhed ved valg af medarbejderrepræsentanter til bestyrelsen for det i nævnte medlemsstat etablerede moderselskab i koncernen eller i givet fald deres ret til at udøve eller fortsætte med at udøve deres mandat som medarbejderrepræsentant i denne bestyrelse, når disse arbejdstagere forlader deres stilling ved et sådant driftssted for at få beskæftigelse i et af koncernens datterselskaber, der er etableret i en anden medlemsstat.
 (1) EUT C 90 af 7.3.2016.


text:
18.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 16/25
 Appel iværksat den 13. november 2015 af Diapharm GmbH & Co. KG til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 16. september 2015 i sag T-620/14, Diapharm GmbH & Co. KG mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-597/15 P)
 (2016/C 016/31)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Diapharm GmbH & Co. KG (ved Rechtsanwälte M. Weidner, T. Guttau og N. Hußmann)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Der afholdes mundtlig forhandling.
 —
 Den kendelse, der blev afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 16. september 2015 i sag T-620/14, ophæves.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har støttet sine påstande på to anbringender:
 Procedurefejl: Retten har begrundet sin afgørelse delvist utilstrækkeligt. Retten har ikke behandlet indholdet af Kommissionens skrivelse, som afslutter den påståede passivitet, detaljeret, og er således nået frem til en forkert afgørelse.
 Tilsidesættelse af EU-retten: Retten har med urette afslået, at betingelserne i artikel 265 TEUF er opfyldt, da Kommissionens passivitet ikke er ophørt. Derudover har Retten bedømt forordning (EF) nr. 1924/2006 (1) og navnlig dennes artikel 17 og 28, forkert. Suspenderede og tilladte sundhedsanprisninger skal ikke sidestilles. De retsvirkninger, der følger af overgangsbestemmelserne, er ikke tilstrækkeligt forudsigelige. Endelig er appellanten i modsætning til, hvad Retten har anført, umiddelbart og negativt berørt af Kommissionens vedvarende passivitet.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1924/2006 af 20.12.2006 om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer, EUT L 404, s. 9.


text:
1.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 154/17
 Kendelse afsagt af præsidenten for Retten i Første Instans den 25. april 2006 — Componenta mod Kommissionen
 (Sag T-455/05 R)
 (Foreløbige forholdsregler - begæring om udsættelse af gennemførelsen - statsstøtte - uopsættelighed)
 (2006/C 154/45)
 Processprog: finsk
 Parter
 Sagsøger: Componenta Oyj (Helsinki, Finland) (ved avocat M. Savola)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Giolito og M. Huttunen, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgeren: Republikken Finland (ved E. Bygglin, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Begæring om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens beslutning K (2005) 3871 endelig af 20. oktober 2005 vedrørende statsstøtte nr. C 37/2004 (ex NN 51/2004), som Republikken Finland har tildelt Componenta Oyj.
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
17.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 383/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 16. august 2016 — Openbaar Ministerie mod Halil Ibrahim Özçelik
 (Sag C-453/16)
 (2016/C 383/10)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank Amsterdam
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Openbaar Ministerie
 Sagsøgt: Halil Ibrahim Özçelik
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er udtrykket »afgørelse« som omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra c), i rammeafgørelse 2002/584/RIA (1) et EU-retligt begreb, der skal fortolkes selvstændigt og ensartet?
 2)
 I bekræftende fald, hvad betyder dette begreb?
 3)
 Er en bekræftelse, ved et medlem af anklagemyndigheden, af en af politiet allerede udstedt national arrestordre, såsom den bekræftelse, der er omhandlet i denne sag, en »retsafgørelse«?
 (1) Rådets rammeafgørelse af 13.5.2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne (EFT L 190, s. 1).


text:
1.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 154/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Commissione tributaria provinciale di Roma den 27. marts 2006 — Leasys SpA mod Agenzia Entrate Ufficio Roma 7
 (Sag C-165/06)
 (2006/C 154/14)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Commissione tributaria provinciale di Roma.
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Leasys SpA.
 Sagsøgt: Agenzia Entrate Ufficio Roma 7.
 Præjudicielle spørgsmål
 Skal artikel 33 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF (1), som ændret ved direktiv Rådets direktiv 91/680/EØF (2), forstås således, at det er forbudt, at IRAP (»imposta regionale sulle attività produttive«, regional skat på produktionsvirksomhed) pålægges værdien af nettoproduktionen, som udspringer af den sædvanlige udøvelse af en virksomhed, der er selvstændigt planlagt og sigter til produktion eller udveksling af formuegoder eller produktion af tjenesteydelser?
 (1) EFT L 145, s. 1.
 (2) EFT L 376, s. 1.


text:
5.2.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 31/25
 Sag anlagt den 25. oktober 2004 af Nomura Principal Investment plc og Nomura International plc mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-430/04)
 (2005/C 31/48)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 25. oktober 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Nomura Principal Investment plc og Nomura International plc ved advokaterne C.-D. Ehlermann, F. Louis, A. Vallery, G. A. Gutermuth og C. Duvernoy.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens beslutning af 14. juli 2004 i statsstøttesag nr. CZ 46/2003 – Den Tjekkiske Republik (Investiční a poštovní banka, a.s.)
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Den anfægtede beslutning blev truffet i henhold til proceduren i afdeling 3 i bilag IV til traktaten om tiltrædelse af Den Europæiske Union, der vedrører Kommissionens undersøgelse af statsstøtteforanstaltninger, som de nye medlemsstater har vedtaget inden tiltrædelsen, og som deres myndigheder har anmeldt til Kommissionen inden den 1. maj 2004. Den anfægtede beslutning fastslår, at den førtiltrædelsesstøtte, som Den Tjekkiske Republik tildelte den tjekkiske bank, Československá obchodní banka (herefter »ČSOB«), ikke er gældende efter tiltrædelsen i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i afdeling 3 i bilag IV til tiltrædelsestraktaten, og Kommissionen undersøger derfor ikke, om støtten er i overensstemmelse med EU-bestemmelserne om statsstøtte.
 Sagsøgerne har anført, at beslutningen skal annulleres, fordi de pågældende tjekkiske støtteforanstaltninger er gældende efter tiltrædelsen. Ifølge sagsøgeren tilsidesætter den anfægtede beslutning afdeling 3 i bilag IV til tiltrædelsestraktaten, artikel 253 EF, artikel 88 EF og forordning nr. 659/1999 (1), idet der anvendes en urigtig definition af »foranstaltninger, der stadig er gældende« efter tiltrædelsen.
 Sagsøgerne har desuden anført, at Kommissionen med vedtagelsen af den anfægtede beslutning har gjort sig skyldig i magtfordrejning i strid med afdeling 3 i bilag IV til tiltrædelsestraktaten og artikel 88 EF, idet den har omdefineret »foranstaltninger, der stadig er gældende« for at undgå at undersøge foranstaltninger, som et tiltrædelsesland har vedtaget, og som ville falde ind under Kommissionens tidligere definition af dette retlige begreb.
 Sagsøgerne gør ligeledes gældende, at Kommissionen har begået en retlig fejl i strid med afdeling 3 i bilag IV til tiltrædelsestraktaten og artikel 88 EF ved ikke at indlede en formel undersøgelsesprocedure, skønt der forsat forelå åbne og ubesvarede spørgsmål vedrørende fakta og stor tvivl med hensyn til lovligheden af de anmeldte foranstaltninger. Den har ligeledes begået en retlig fejl ved ikke at anvende dens egen definition for, hvornår den førtiltrædelsesstøtte, som Den Tjekkiske Republik ydede ČSOB i form af garantier for risici for sagsanlæg og for fordringer udstedt af den tjekkiske nationalbank, kan være gældende efter tiltrædelsen. Endelig har Kommissionen både begået en retlig og en faktisk fejl ved ikke at foretage en korrekt undersøgelse af fakta vedrørende den støtte, som den tjekkiske stat ydede ČSOB.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1).


text:
1.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 180/28
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Sofya-grad (Bulgarien) den 14. maj 2009 — Georgi Ivanov Elchinov mod Natsionalna zdravnoosiguritelna kasa
 (Sag C-173/09)
 2009/C 180/49
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad Sofya-grad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Georgi Ivanov Elchinov
 Sagsøgt: Natsionalna zdravnoosiguritelna kasa
 Procesdeltager: Sundhedsministeriet
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Skal artikel 22, stk. 2, andet afsnit, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 (1) [udelades] fortolkes således, at det, såfremt den konkrete behandling, som der er ansøgt udstedelse af formular E 112 for, ikke kan modtages i en bulgarsk sundhedsinstitution, må formodes, at denne behandling ikke finansieres over budgettet for den nationale sygeforsikring (NZOK) eller for Sundhedsministeriet, og må det omvendt, såfremt behandlingen finansieres over budgettet for NZOK eller Sundhedsministeriet, formodes, at den kan modtages i en bulgarsk sundhedsinstitution?
 2.
 Skal vendingen »den fornødne behandling ikke kan ydes den pågældende på den medlemsstats område, hvor han er bosat« i artikel 22, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EØF) nr. 1408/71 fortolkes således, at den omfatter tilfælde, i hvilke den behandling, som ydes på området for den medlemsstat, hvori den forsikrede bor, som behandlingstype er betydelig mindre effektiv og mere radikal end den behandling, som ydes i en anden medlemsstat, eller omfatter den alene tilfælde, i hvilke den pågældende ikke kan behandles rettidigt?
 3.
 Under hensyn til grundsætningen om procesautonomi spørges, om den nationale ret skal lægge de bindende udtalelser til grund, der er tildelt retten af en højere retsinstans i forbindelse med ophævelsen af underinstansens afgørelse og hjemvisning af sagen til fornyet prøvelse, såfremt der er grund til at antage, at disse udtalelser er i strid med fællesskabsretten?
 4.
 Såfremt den pågældende behandling ikke kan ydes på området for den medlemsstat, hvor den sygeforsikrede bor, er det da tilstrækkeligt for, at denne medlemsstat skal udstede en tilladelse til behandling i en anden medlemsstat ifølge artikel 22, stk. 1, litra c), i forordning (EØF) nr. 1408/71, at behandlingen som type indgår i de ydelser, der er fastsat i den førstnævnte medlemsstats bestemmelser, selv om disse bestemmelser ikke udtrykkeligt nævner den konkrete behandlingsmetode?
 5.
 Fortrænger artikel 49 EF og artikel 22 i forordning (EØF) nr. 1408/71 en national bestemmelse som artikel 36, stk. 1, i lov om sygeforsikring, hvorefter de obligatorisk forsikrede kun har krav på delvis eller fuldstændig dækning af summen af udgifterne til lægebehandling i Tyskland, såfremt de har modtaget forhåndstilladelse hertil?
 6.
 Skal den nationale ret tilpligte den kompetente institution i den stat, hvori den pågældende er sygeforsikret, at udstede dokumentet til udlandsbehandling (formular E 112), når retten anser afslaget på at udstede et sådant dokument for retsstridigt i tilfælde af, at ansøgningen om udstedelse af dokumentet er fremsat inden gennemførelse af behandlingen i udlandet, og behandlingen på tidspunktet for rettens afgørelse er afsluttet?
 7.
 Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, og retten anser afslaget på tilladelse til udlandsbehandling for retsstridigt, spørges: Hvorledes skal den sygeforsikredes udgifter til behandlingen godtgøres:
 a)
 direkte af den stat, hvori han er forsikret, eller af den stat, hvori behandlingen er foretaget, efter fremlæggelse af tilladelsen til udlandsbehandling?
 b)
 i hvilket omfang, såfremt omfanget af ydelser, der er fastsat i bestemmelserne i bopælsmedlemsstaten, adskiller sig fra omfanget af ydelser, der er fastsat i bestemmelserne i den medlemsstat, hvori behandlingen er ydet, hvorved der må tages hensyn til, at artikel 49 EF forbyder begrænsninger i den frie udveksling af tjenesteydelser?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (oprindelig reference JO L 149, s. 2), som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2.12.1996.


text:
12.8.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 190/17
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 13. juni 2006 — Inex mod KHIM — Wiseman (gengivelse af en kohud)
 (Sag T-153/03) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om et figurmærke, der består af gengivelsen af en kohud i sort og hvid - ældre nationalt varemærke, der delvis består af gengivelsen af en kohud i sort og hvid - særpræg ved en bestanddel af et varemærke - ingen risiko for forveksling - afvisning af indsigelsen - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2006/C 190/29)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Inex SA (Bavegem, Belgien) (ved avocat T. van Innis)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (først ved M.U. Pfleghar og G. Schneider, derefter ved G. Schneider og A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtigede)
 Den anden part i appelsagen, og intervenient for Retten: Robert Wiseman & Sons Ltd (Glasgow, Det Forenede Kongerige) (ved barrister A. Roughton)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 4. februar 2003 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 106/2001-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Inex SA og Robert Wiseman & Sons Ltd
 Konklusion
 1.
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2.
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 171 af 19.7.2003.


text:
26.11.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 296/6
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 13. oktober 2005
 i sag C-200/04, Finanzamt Heidelberg mod ISt internationale Sprach- und Studienreisen GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof) (1)
 (Sjette momsdirektiv - særordning for rejsebureauer og personer, der organiserer turistrejser - artikel 26, stk. 1 - anvendelsesområde - pakkepris, der omfatter transport til bestemmelsesstaten og/eller opholdet deri samt sprogundervisning - hovedydelse og biydelser - begreb - direktiv 90/314/EØF om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure)
 (2005/C 296/12)
 Processprog: tysk
 I sag C-200/04, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) ved afgørelse af 18. marts 2004, indgået til Domstolen den 5. maj 2004, i sagen Finanzamt Heidelberg mod ISt internationale Sprach- und Studienreisen GmbH, har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne R. Schintgen, R. Silva de Lapuerta, P. Kūris og G. Arestis (refererende dommer), generaladvokat: M. Poiares Maduro, justitssekretær: ekspeditionssekretær M. Ferreira, den 13. oktober 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 26 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at den finder anvendelse på en erhvervsdrivende, der tilbyder ydelser, som f.eks. high school-programmer og collegeprogrammer, der består i organisering af sprogrejser og studier i udlandet, og som mod betaling af en pakkepris i eget navn leverer sine kunder et ophold i udlandet på tre til ti måneder og i den forbindelse anvender tjenesteydelser, der præsteres af andre afgiftspligtige personer.
 (1) EUT C 190 af 24.7.2004.


text:
8.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 379/3
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 18. oktober 2012 — X NV mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)
 (Sag C-498/10) (1)
 (Fri udveksling af tjenesteydelser - restriktioner - skattelovgivning - indeholdelse af kildeskat på lønninger, som skal foretages af en på det nationale område etableret modtager af en tjenesteydelse, i det vederlag, der skal betales til en tjenesteyder, som er etableret i en anden medlemsstat - mangel på en sådan forpligtelse for så vidt angår en tjenesteyder, der er etableret i den samme medlemsstat)
 2012/C 379/05
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: X NV
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — fortolkning af artikel 56 TEUF — restriktioner for den frie udveksling af tjenesteydelser — indeholdelse af indkomstskat som kildeskat, som skal foretages af modtageren af en tjenesteydelse, der er etableret på i indlandet, i det vederlag, der skal betales til en tjenesteyder med hjemsted i en anden medlemsstat — en sådan forpligtelse foreligger ikke med hensyn til en tjenesteyder med hjemsted i den samme medlemsstat.
 Konklusion
 1)
 Artikel 56 TEUF skal fortolkes således, at den i medfør af en medlemsstats lovgivning pålagte forpligtelse — hvorefter modtageren af tjenesteydelser skal indeholde kildeskat i de vederlag, der udbetales til tjenesteydere, som er etableret i en anden medlemsstat, mens en sådan forpligtelse ikke foreligger for så vidt angår vederlag, der udbetales til tjenesteydere, som er etableret i den omhandlede medlemsstat — udgør en restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser som omhandlet i denne bestemmelse, for så vidt som den medfører en ekstra administrativ byrde og de hertil knyttede ansvarsmæssige risici.
 2)
 Så længe en restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser, der følger af national lovgivning, som den, der er omhandlet i hovedsagen, skyldes forpligtelsen til at indeholde kildeskat, for så vidt som den medfører en ekstra administrativ byrde og de hertil knyttede ansvarsmæssige risici, kan denne restriktion begrundes i nødvendigheden af at sikre en effektiv skatteinddrivelse, og den går ikke videre end nødvendigt med henblik på at nå dette mål, selv når der tages hensyn til de muligheder for gensidig bistand ved inddrivelse af skat, som er indført ved Rådets direktiv 76/308/EØF af 15. marts 1976 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med visse bidrag, afgifter, skatter og andre foranstaltninger, som ændret ved Rådets direktiv 2001/44/EF af 15. juni 2001. Det i hovedsagen omhandlede efterfølgende frafald af kildebeskatning kan ikke berøre hverken dens egnethed til at nå det tilsigtede mål eller dens forholdsmæssighed, hvilke faktorer udelukkende skal bedømmes i forhold til det mål, der forfølges.
 3)
 Med henblik på at bedømme, om tjenesteydelsesmodtagerens forpligtelse til at indeholde kildeskat, for så vidt som den medfører en ekstra administrativ byrde og de hertil knyttede ansvarsmæssige risici, udgør en ved artikel 56 TEUF forbudt restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser, er det ikke relevant at vide, om den ikke-hjemmehørende tjenesteyder kan trække den i Nederlandene indeholdte skat fra i den skat, som skal erlægges i den medlemsstat, hvor nævnte tjenesteyder er etableret.
 (1) EUT C 13 af 15.1.2011.


text:
31.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/11
 Sag anlagt den 13. april 2010 — Europa-Kommissionen Republikken Polen
 (Sag C-185/10)
 ()
 2010/C 209/16
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved M. Simerdova og K. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler (1), ved at vedtage og opretholde artikel 4 i ustawa Prawo farmaceutyczne (lov om lægemidler) af 6. september 2001 i den ved lov af 30. marts 2007 (Dz. U. nr. 75, pos. 492) ændrede affattelse, for så vidt denne artikel uden krav om meddelelse af autorisation tillader markedsføring i Republikken Polen af lægemidler indført fra udlandet, som har de samme virksomme stoffer, den samme dosering og den samme form som lægemidler, der er blevet tildelt autorisation i Polen, når prisen på de førstnævnte er konkurrencedygtig med prisen på sidstnævnte.
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Republikken Polens vedtagelse og anvendelse af artikel 4, stk. 1, og stk. 3, litra a), i ustawa Prawo farmaceutyczne (lov om lægemidler) tillader markedsføring af lægemidler i Polen, uden at disses markedsføring i denne stat er blevet autoriseret af de ansvarlige nationale myndigheder, hvilket strider mod artikel 6, stk. 1, i direktiv 2001/83.
 Den polske bestemmelse er ikke omfattet af artikel 5, stk. 1, og 126, litra a), i direktiv 2001/83, som med hensyn til det i almindelighed gældende krav om national autorisation for lægemidler indeholder en undtagelse til direktivets artikel 6, stk. 1.
 Først og fremmest bygger artikel 4, stk. 3, litra a), i ustawa Prawo farmaceutyczne — hvorefter tilladelsen af de fra udlandet indførte lægemidler er betinget af, at deres pris er konkurrencedygtig i forhold til de lægemidler, der allerede er tilladt på det indenlandske marked — alene på et økonomisk kriterium. Et sådant kriterium kan imidlertid ikke begrunde en undtagelse fra artikel 6, stk. 1, i direktiv 2001/83. Ydermere angår den polske bestemmelse lægemidler med de samme virksomme stoffer, den samme form og den samme dosering som lægemidler, der allerede er tilladt på det indenlandske marked, således at det ikke er muligt at anse dem som utilgængelige på det indenlandske marked, hvilket ville have været en omstændighed, der kunne have begrundet en målrettet indførsel i henhold til direktivets artikel 5, stk. 1.
 (1) EFT L 311, s. 67.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/35
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 15. december 2006 — Ferrero Deutschland mod KHIM — Cornu (FERRO)
 (Sag T-310/04) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket FERRO - ældre nationalt ordmærke FERRERO - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 - lighed mellem varerne)
 (2006/C 331/77)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Ferrero Deutschland GmbH (Stadtallendorf, Tyskland), der er indtrådt som sagsøger i stedet for Ferrero OHG mbH (ved avocat M. Schaeffer)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Rassat, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Cornu SA Fontain (Fontain, Frankrig) (ved avocat D. Waelbroeck)
 Sagens genstand
 Sag anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 17. marts 2004 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 540/2002-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Ferrero OHG og Cornu SA Fontain.
 Konklusion
 1.
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2.
 Sagsøgeren betaler sine egne omkostninger, alle omkostningerne i forbindelse med det processuelle spørgsmål vedrørende selskabets indtræden som sagsøger i stedet for Ferrero OHG mbH, samt halvdelen af intervenientens omkostninger.
 3.
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) betaler sine egne omkostninger og halvdelen af intervenientens udgifter.
 (1) EUT C 262 af 23.10.2004.


text:
14.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 109/18
 Sag anlagt den 30. januar 2012 — European Dynamics Luxembourg og Evropaiki Dinamiki-Proigmena Sistimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis mod Den Europæiske Politienhed (Europol)
 (Sag T-40/12)
 2012/C 109/40
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøgere: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luxembourg) og Evropaiki Dinamiki-Proigmena Sistimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland) (ved advokat B. Christianos)
 Sagsøgt: Den Europæiske Politienhed (Europol)
 Sagsøgernes påstande
 —
 Afgørelse af 22. november 2011 fra Den Europæiske Politienhed (Europol), hvorved sidstnævnte udelukkede buddet fra det konsortium, som sagsøgerne var deltagere i, afgivet inden for rammerne af den åbne udbudsprocedure D/C3/1104, annulleres.
 —
 Europol tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ifølge sagsøgerne skal den anfægtede afgørelse annulleres i medfør af artikel 263 TEUF ud fra følgende betragtninger:
 1)
 For det første har Europol uden gyldig grund udelukket sagsøgernes bud, idet myndigheden har anført, at de sidstnævnte havde ændret deres tekniske og finansielle bud, med den konsekvens, at Europol ikke baserer sig på noget retsgrundlag for at udelukke sagsøgerne.
 2)
 For det andet har Europol uden gyldig grund foreholdt sagsøgerne, at deres bud var upræcist og har udelukket buddet, selv om det er Europol, som har forårsaget, accepteret og tolereret forekomsten af utvetydigheder og manglen på klarhed med hensyn til betydningen af udtrykkene »out of the box« og »customisation«, hvilket er i strid med princippet om gennemsigtighed.
 3)
 For det tredje har Europol ved at udelukke sagsøgernes bud fra udbudsproceduren tilsidesat proportionalitetsprincippet ved anvendelsen af bestemmelserne i aftaledokumenterne.


text:
8.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/17
 Sag anlagt den 8. februar 2006 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-82/06)
 (2006/C 86/32)
 Processprog: italiensk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 8. februar 2006 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved D. Recchia og M. Konstantinidis, som befuldmægtigede.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 1, i direktiv 75/442/EØF om affald, med senere ændringer, og i henhold til artikel 6 i direktiv 91/689/EØF om farligt affald, idet det hverken har udarbejdet eller givet meddelelse
 —
 en plan for affaldshåndtering for provinsen Rimini i overensstemmelse med artikel 7, stk. 1, i direktiv 75/442/EØF (1), med senere ændringer,
 —
 en plan for affaldshåndtering for regionen Lazio i overensstemmelse med artikel 7, stk. 1, fjerde led, i direktiv 75/442/EØF, med senere ændringer, der omfatter de områder eller anlæg, der er egnet for bortskaffelse af affald og farligt affald,
 —
 en plan for affaldshåndtering for regionerne Friuli Venezia-Guilia og Puglia og den selvstyrende provins for Bolzano Alto-Adige og for provinsen Rimini i overensstemmelse med artikel 6 i direktiv 91/689/EØF (2)
 2.
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Medlemsstaterne er i henhold til artikel 7 i affaldsdirektivet, med senere ændringer, og artikel 6 i direktivet om farligt affald forpligtet til at udarbejde planer for affaldshåndteringen og give Kommissionen meddelelse herom.
 Situationen i Italien vedrørende udarbejdelse og meddelelse af planer for affaldshåndtering er stadig ufuldstændig. Kommissionen har endnu ikke indtil dags dato modtaget meddelelse om alle de planer, som er foreskrevet i de to nævnte direktiver.
 (1) EFT L 194, s. 39.
 (2) EFT L 377, s. 20.


text:
18.11.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/41
 Sag anlagt den 25. september 2006 — Den Hellenske Republik mod Kommissionen
 (Sag T-263/06)
 (2006/C 281/72)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Den Hellenske Republik (ved I. Khalkias og G. Kanellopoulos)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens beslutning af 27. juli 2006 om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen meddelt under nr. K(2006) 3331 (1) endelig udg. og offentliggjort under nr. 2006/554/EF.
 —
 Subsidiært: beslutningen ændres som nedenfor anført.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved den anfægtede beslutning udelukkede Kommissionen ved afslutningen af regnskaberne i henhold til forordning (EØF) nr. 729/70 (2) fra fællesskabsfinansiering bl.a. visse udgifter, som Den Hellenske Republik havde afholdt inden for sektoren for ledsagende foranstaltninger i forbindelse med landdistriktsudvikling, og som var blevet afholdt inden for rammerne af EUGFL, Garantisektionen.
 Sagsøgeren har som hovedgrund for annullationen af Kommissionens beslutning K(2006) 3331 endelige udg. anført, at der er sket en tilsidesættelse af et væsentligt formkrav ved afslutningen af regnskaberne, som er fastsat i artikel 8, stk. 1, afsnit 3, litra a), i forordning nr. 1663/95 (3). Sagsøgeren har nærmere anført, at Kommissionen ikke indledte en bilateral drøftelse med de græske myndigheder vedrørende vurderingen af de tilsidesættelser, som de foreholdes, og det herved forvoldte finansielle tab for De Europæiske Fællesskaber. Sagsøgeren har subsidiært gjort gældende, at Kommissionen af tidsmæssige grunde (ratione temporis) ikke havde kompetence til at foretage de omtvistede finansielle korrektioner.
 (1) EUT L 218, af 9.8.2006, s. 12.
 (2) Rådets forordning (EØF nr. 729/70 af 21.4.1970 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EFT 1970 I, s. 196).
 (3) Kommissionens forordning (EF) nr. 1663/95 af 7.7.1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 729/70, for så vidt angår proceduren for regnskabsafslutning for EUGFL, Garantisektionen (EFT L 158, af 8.7.1995, s. 6).


text:
10.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 175/54
 Sag anlagt den 17. februar 2014 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-14/14)
 2014/C 175/76
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat A. Carrozzini)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen om tilbagebetaling af diverse beløb, der er indeholdt i sagsøgerens invaliditetsydelse for månederne april til september 2013.
 Sagsøgerens påstande
 —
 De afgørelser, som er indeholdt i sagsøgerens pensionsoversigter for månederne april til september 2013, om at foretage indeholdelse i den invaliditetsydelse, som sagsøgeren var berettiget til i de førnævnte måneder, af et beløb på 504,67 EUR for april, 504,72 EUR for maj og 508,38 EUR for juni til september 2013, annulleres.
 —
 Om fornødent annulleres afgørelsen, uanset dens form, om afslag på klagerne af 16. juli 2013 og 7. oktober 2013 over de førnævnte afgørelser.
 —
 Enhver afgørelse, som er indeholdt i skrivelsen af 24. oktober 2013 med referencen »Ref. Ares(2013)3327388 — 24.10.2013« i øverste højre hjørne på første side, annulleres.
 —
 Enhver afgørelse i skrivelsen af 17. maj 2013 annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren følgende beløb: 1) 504,67 EUR med tillæg af renter på 10 % p.a. med årlig opskrivning, med virkning fra den 1. maj 2013, og indtil effektiv betaling sker; 2) 504,72 EUR med tillæg af renter på 10 % p.a. med årlig opskrivning, med virkning fra den 1. juni 2013, og indtil effektiv betaling sker; 3) 508,38 EUR med tillæg af renter på 10 % p.a. med årlig opskrivning, med virkning fra den 1. juli 2013, og indtil effektiv betaling sker; 4) 508,38 EUR med tillæg af renter på 10 % p.a. med årlig opskrivning, med virkning fra den 1. august 2013, og indtil effektiv betaling sker; 5) 508,38 EUR med tillæg af renter på 10 % p.a. med årlig opskrivning, med virkning fra den 1. september 2013, og indtil effektiv betaling sker; 6) 508,38 med tillæg af renter på 10 % p.a. med årlig opskrivning, med virkning fra den 1. oktober 2013, og indtil effektiv betaling sker.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
10.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/29
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d'État (Frankrig) den 8. august 2007 — Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS mod Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables
 (Sag C-381/07)
 (2007/C 269/50)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d'État
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS
 Sagsøgt: Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables
 Præjudicielle spørgsmål
 Kan artikel 6 i [Europa-Parlamentets og Rådets] direktiv 2006/11/EF af 15. februar 2006 vedrørende forurening, der er forårsaget af udledning af visse farlige stoffer i Fællesskabets vandmiljø (1) fortolkes således, at den tillader medlemsstaterne — når der på grundlag af denne artikel er fastsat programmer til nedbringelse af forureningen af vandressourcerne omfattende miljøkvalitetskrav — for visse anlæg, der ikke anses for særlig forurenende, at indføre en erklæringsordning ledsaget af en henvisning til disse krav og en ret for den administrative myndighed til at gøre indsigelse mod åbning af driften eller til at pålægge grænseværdier for udledning for det berørte anlæg?
 (1) EUT L 64, s. 52.


text:
C 247/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12.10.2002
 Sag anlagt den 6. september 2002 af Kongeriget Nederlan- for en vurdering af disse bestemmelser, som er anmeldt i
 dene mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber 1995. Af en beslutning fra Kommissionen af 11. decem-
 ber 1998 om de tyske skattebestemmelser og tonnagebe-
 (Sag C-314/02) skatning (jf. Staatliche Beihilfe nr. N 396/98 — Deutsch-
 land, SG(98) D/11575) fremgår det, at der i december
 (2002/C 247/20) 1998 endnu overhovedet ikke var tale om, at virksomhed
 i havne skulle undtages fra støtteforanstaltningerne i den
 maritime sektor.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 6. sep- Tværtimod, i denne beslutning henføres (skibs-)trafik,
 tember 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæi- også slæbebådstrafik, i udenlandske havne udtrykkeligt
 ske Fællesskaber af Kongeriget Nederlandene ved H.G. Seven- under de tyske bestemmelsers anvendelsesområde. Så-
 ster, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Haag. fremt Kommissionen ved udøvelsen af sin opgave med
 løbende kontrol af bestående støtteforanstaltninger på
 embeds vegne eller i anledning af en klage nu og med
 Kongeriget Nederlandene har nedlagt følgende påstande:
 tilbagevirkende kraft skulle kunne betegne en sådan
 1. Kommissionens beslutning K(2002) 2158 endelig udg. af støtteforanstaltning som en ny støtte, er dette i strid med
 19. juni 2002 om Nederlandenes statsstøtte til nederland- den ordning, der er indført ved artikel 88 EF og forordning
 ske slæbebådes virksomhed i havne og indre farvande i nr. 659/99/EF.
 EU annulleres. Et krav om tilbagebetaling fra 12. september 1990 er i
 strid med de udgangspunkter, som Kommissionen selv
 2. Subsidiært, denne beslutnings artikel 3 annulleres. har anvendt ved sin undersøgelse, og derfor retsstridigt.
 3. Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. Den anfægtede beslutning er i øvrigt heller ikke entydig
 med hensyn til anvendelsesområdet. Udtrykket »indre
 farvande«er baseret på den forudsætning, at der findes en
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter fællesskabsdefinition af dette begreb; dette er imidlertid
 ikke tilfældet.
 — Tilsidesættelse af gældende ret: Den nederlandske regering
 bestrider Kommissionens antagelse i den anfægtede be- — Tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet.
 slutning af, at de pågældende støtteforanstaltninger er — Tilsidesættelse af begrundelsespligten.
 ny støtte. Kommissionen synes at ville antyde, at den
 nederlandske regering har undladt at angive, at de pågæl-
 dende foranstaltninger (»skattebegunstigelser«, »tonnage-
 beskatning«) også ville kunne omfatte slæbebådsvirksom-
 hed i havne og indre farvande. Af dokumenter, der står til
 rådighed for Kommissionen, fremgår det nemlig, at det Slettelse af sag C-145/00 ( 1)
 for slæbebådsvirksomhed alene er det formelle kriterium,
 om et skib kan anses for »søgående«, der er afgørende for (2002/C 247/21)
 fastlæggelsen af de pågældende bestemmelsers anvendel-
 sesområde. Det sted, hvor den faktiske slæbebådsvirksom-
 hed udføres, er ikke relevant. Ved kendelse af 17. juni 2002 har formanden for Femte
 Det er med urette, at Kommissionen har lagt EF-retnings- Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet,
 linjerne for statsstøtte til søtransportsektoren fra 1997 at sag C-145/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 (EFT C 205 af 5.7.1997, s. 5) til grund for sin vurdering ber mod Kongeriget Nederlandene, skal slettes af registeret.
 af, om den pågældende støtte er forenelig med fælles-
 skabsretten. Disse retningslinjer kan aldrig ligge til grund (1 ) EFT C 233 af 12.8.2000.


text:
19.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/29
 Sag anlagt den 22. maj 2008 — Interflon mod KHIM — Illinois Tool Works (FOODLUBE)
 (Sag T-200/08)
 (2008/C 183/54)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Interflon BV (Roosendaal, Nederlandene) (ved advokat S.M. Wertwijn)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Illinois Tool Works Inc. (Glenview, De Forenede Stater)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 3. marts 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 638/2007-2) annulleres.
 —
 Der gives sagsøgeren medhold i dennes påstand om annullation af det pågældende EF-varemærke.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »FOODLUBE« for varer i klasse 1 og 4 — EF-varemærke nr. 1 647 734
 Annullationsafdelingens afgørelse: Afslag på annullationsbegæringen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94, da det pågældende EF-varemærke mangler fornødent særpræg. Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Rådets forordning nr. 40/94, da det pågældende varemærke ikke kan angive de anførte varers oprindelse.


text:
17.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 229/36
 Sag anlagt den 26. juli 2005 af Arcangelo Milella m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-289/05)
 (2005/C 229/76)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 26. juli 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Arcangelo Milella, Niederanven (Luxembourg), og Delfina Campanella, Luxembourg, ved avocat Marc-Albert Lucas.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af den af generaldirektøren for Kommissionens Generaldirektorat for Personale og Administration trufne afgørelse af 18. april 2005, for så vidt som det heri blev præciseret, at Hondt-reglen var en metode til fordeling af pladserne til repræsentanterne for den lokale sektion af personaleudvalget i Luxembourg (CLPL) i Det centrale Personaleudvalg (CCP), som var i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, og for så vidt som CLPL heri blev opfordret til at tage hensyn hertil med henblik på vedtagelsen af en ny afgørelse om udpegning af CLPL-repræsentanter til CCP.
 —
 Det fastslås, at de af den lokale sektion af personaleudvalget i Luxembourg trufne afgørelser af 26. april 2005 og 10. maj 2005 om udpegning af CLPL's repræsentanter til Det centrale Personaleudvalg er ulovlige, for så vidt som afgørelserne i medfør af Hondt-metoden tildelte fem pladser til liste nr. 2 og to pladser til liste nr. 1, og ikke fire pladser til liste nr. 2 og tre pladser til liste nr. 1 i henhold til kvoteproceduren med restudligning efter største brøkdele.
 —
 Annullation af den af generaldirektøren for Personale og Administration trufne afgørelse af 11. maj 2005, som stadfæstede lovligheden af de udpegninger af repræsentanter til Det centrale Personaleudvalg, der var foretaget af den lokale sektion af personaleudvalget i Luxembourg den 26. april 2005 og den 10. maj 2005.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Tvisten vedrører udpegningen af repræsentanter for den lokale sektion af personaleudvalget i Luxembourg (CLPL) til Kommissionens Centrale Personaleudvalg (CCP) efter valget den 24. november 2004. Ved skrivelse af 18. april 2005 præciserede generaldirektøren for Kommissionens GD ADMIN over for formændene for CLPL og CCP, at han betragtede Hondt-reglen, som er en matematisk metode valgt med henblik på fordeling af pladserne i CCP mellem de ved valget repræsenterede lister, som værende i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet. Generaldirektøren annullerede imidlertid af andre grunde ved samme skrivelse udpegningen af repræsentanter til CCP. Som følge af skrivelsen foretog CLPL den 26. april 2005 en ny udpegning af repræsentanter i henhold til Hondt-metoden.
 Ved skrivelse af 11. maj 2005 bekræftede generaldirektøren for GD ADMIN, at han betragtede disse udpegninger som værende lovlige.
 Sagsøgerne, som er tjenestemænd ved Kommissionen og gør tjeneste i Luxembourg, har nedlagt påstand om annullation af disse afgørelser. De har gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af artikel 14, sidste afsnit, i den af Kommissionen vedtagne ordning af 27. april 1988 om personaleudvalgets sammensætning og funktion, samt af reglerne om proportionalitet ved fordelingen af pladserne i CCP og pladserne i CLPL og CCP's repræsentativitet. Sagsøgerne har anført, at der burde have været vedtaget en anden metode til fordeling af pladserne, nemlig kvoteproceduren med restudligning efter største brøkdele, som ville have ført til en mere repræsentativ fordeling.
 Sagsøgerne har ligeledes anført, at CLPL har udvist magtfordrejning. Ifølge sagsøgerne har CLPL-flertallet til hensigt kunstigt at forøge sin repræsentation til skade for liste nr. 1, og ansættelsesmyndigheden har begået en retlig fejl og anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved at godkende anvendelsen af Hondt-metoden.
 Sagsøgerne har desuden anført, at ansættelsesmyndigheden har tilsidesat ligebehandlingsprincippet, idet den har fraveget sin tidligere praksis, hvorefter kvoteproceduren med restudligning efter største brøkdele var den eneste metode, der kunne sikre proportionalitet.
 Sagsøgerne har endelig anført, at ansættelsesmyndigheden har tilsidesat artikel 1, stk. 3, i vedtægtens bilag II, og artikel 16, stk. 1 og 2, i CLPL's vedtægter, idet ansættelsesmyndigheden har pålagt CLPL at anvende Hondt-metoden eller i det mindste tilladt CLPL at gøre indgreb i den kompetence, der tilkommer personalegeneralforsamlingen, som alene er kompetent til at vælge den anvendelige metode.


text:
7 . 12 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 370/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse omfatte leveringer foretaget af personer, som i henhold
 afsagt den 15 . oktober 1996 af House of Lords i sagen Card til lovgivningen i den pågældende medlemsstat har
 Protection Plan Limited mod Commissioners of Customs tilladelse til at udøve forsikringsvirksomhed ?
 and Excise
 ( Sag C-349/96 )
 (') Rådets direktiv af 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmoni
 ( 96/C 370/20 ) sering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter
 — Det fælles merværdiafgiftssystem : ensartet beregningsgrund
 lag ( EFT nr . L 145 af 13 . 6 . 1977, s . 1 ).
 (2 ) Rådets direktiv 73/239/EØF af 24. juli 1 973 om samordning af
 Ved kendelse afsagt den 15 . oktober 1996 , indgået til de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang
 Domstolens Justitskontor den 21 . oktober 1996 , har House til udøvelse af direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsfor
 of Lords i sagen Card Protection Plan Ltd mod Commis sikring ( EFT nr. L 228 af 16 . 8 . 1973 , s . 3 ).
 sioners of Customs and Excise forelagt De Europæiske ( 3 ) Rådets direktiv 84/64 l /EØF af 10 . december 1984 om ændring,
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø navnlig for så vidt angår turistassistance, af første direktiv
 relse af følgende spørgsmål : 73/239/EØF om samordning af de administrativt eller ved lov
 fastsatte bestemmelser om adgang til udøvelse af direkte
 forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring ( EFT nr. L 339
 af 27 . 12 . 1984 , s . 21 ).
 1 ) Hvad er efter bestemmelserne i sjette momsdirektiv, ( 4 ) Rådets direktiv 77/92/EØF af 13 . december 1976 om foran
 navnlig artikel 2, stk. l ('), afgørende for, om en staltning med henblik på at lette den faktiske udøvelse af
 transaktion i forhold til momsreglerne består af en etableringsfriheden og den fri udveksling af tjenesteydelser
 enkelt sammensat levering eller af to eller flere uafhæn inden for virksomhed som forsikringsagent eller forsikrings
 gige leveringer ? mægler ( f.eks. gruppe 630 CITI ), herunder navnlig overgangs
 foranstaltninger for disse former for virksomhed ( EFT nr. L 26
 af 31 . 1 . 1977, s . 14 ).
 2 ) Udgør en virksomheds levering af en tjenesteydelse eller
 flere tjenesteydelser af den type, Card Protection Plan
 Ltd ( CPP ) leverer i henhold til selskabets kortbeskyttel
 sesordning, i forhold til momsreglerne en enkelt sam
 mensat levering eller to eller flere uafhængige leverin
 ger ? Er der særlige omstændigheder i denne sag, f.eks .
 kundens betaling af en samlet pris og Continental
 Assurance Company of London plc's såvel som CPP's
 rolle, som har betydning for besvarelsen af spørgsmå
 let ? Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 8 , oktober 1996 af Frankrigs Cour de cassation i
 sagen Drouot Assurances SA mod Consolidated Metallur
 gical Industries ( CMI industrial sites ), GIE Réunion Euro
 3 ) Udgør en sådan levering eller sådanne leveringer eller
 omfatter de(n ) » forsikringstransaktioner (. . .), herun péenne og Protea Assurance
 der sådanne tjenesteydelser i forbindelse med disse ( Sag C-351 /96 )
 transaktioner, som udføres af forsikringsformidlere « i ( 96/C 370/21 )
 den betydning disse udtryk anvendes i sjette momsdi
 rektivs artikel 13 , punkt B, litra a )? I forbindelse med
 besvarelsen af dette spørgsmål ønskes nærmere bestemt Ved dom afsagt den 8 . oktober 1996 , indgået til Domstolens
 oplyst: Justitskontor den 25 . oktober 1996 , har Frankrigs Cour de
 cassation i sagen Drouot Assurances SA mod Consolidated
 a ) om udtrykket » forsikring « i sjette momsdirektivs Metallurgical Industries ( CMI industrial sites ), GIE
 artikel 13 , punkt B, litra a ), omfatter de forsik Réunion Européenne og Protea Assurance forelagt De Euro
 ringsklasser, navnlig » assistance «, som er anført i pæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præju
 bilaget til Rådets direktiv 73/239/EØF ( 2 ) ( Rådets diciel afgørelse af følgende spørgsmål om :
 første direktiv om anden forsikring end livsforsik
 ring ), som ændret ved Rådets direktiv 84/641 /
 EØF ( 3 )? hvorvidt der, navnlig i henseende til det selvstændige begreb
 » de samme parter «, som anvendes i artikel 21 i konventio
 b ) om udtrykket » tjenesteydelser i forbindelse med nen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om
 disse transaktioner, som udføres af forsikringsfor fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder
 midlere « i sjette momsdirektivs artikel 13 , punkt B, handelssager, foreligger international litispendens i denne
 litra a ), udgør eller omfatter de former for virksom bestemmelses forstand , når der ved en ret i en kontraherende
 hed, som omhandles i artikel 2 i Rådets direktiv stat anlægges sag af forsikreren af et skib, som er forlist, med
 77/92/EØF (4 )? påstand om, at ejeren og forsikreren af den ombordværende
 ladning tilpligtes som bidrag til groshavariet delvis at
 godtgøre udgifterne til at hæve skibet, mens der forinden
 4 ) Er det foreneligt med sjette momsdirektivs artikel 13 , ved en ret i en anden kontraherende stat af ejeren og
 punkt B, litra a ), at en medlemsstat begrænser omfanget forsikreren af ladningen er anlagt sag mod ejeren og
 af fritagelsen for » forsikringstransaktioner « til kun at befragteren af skibet med påstand om, at det tværtimod


text:
Nr. C 74/18 | DA | De Europæiske Fællesskabers Tidende 25. 3 . 95
 Slettelse af sag T-520/93 ( j ) Første Instans besluttet, at sag T-520/93 , Pacific Fruit
 (95/C 74/39) Company Italy SpA mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber, skal slettes af registret.
 (Processprog: italiensk)
 Ved kendelse af 14 . februar 1995 har formanden for Anden
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i ( x ) EFT nr. C 188 af 10. 7. 1993 .


text:
20.5.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 121/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales) den 29. marts 2006 — The Queen på vegne af Northern Foods Plc mod The Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs
 Intervenient: The Melton Mowbray Pork Pie Association
 (Sag C-169/06)
 (2006/C 121/16)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: The Queen på vegne af Northern Foods Plc
 Sagsøgt: The Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs
 Intervenient: The Melton Mowbray Pork Pie Association
 Præjudicielle spørgsmål
 Såfremt varespecifikationen i en ansøgning om en beskyttet geografisk betegnelse (BGB) vedrørende »Melton Mowbray Pork Pie«, der er indgivet i henhold til Rådets forordning nr. 2081/92/EØF om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler, definerer det relevante geografiske område i henhold til denne forordnings artikel 4, stk. 2, litra c), således:
 byen Melton Mowbray og den omgivende region er afgrænset som følger:
 —
 mod nord af A52 fra M1 og A1, byen Nottingham omfattet
 —
 mod øst af A1 fra A52 til A45, byerne Grantham og Stamford omfattet
 —
 mod vest af M1 fra A52 til A45, og
 —
 mod syd af A45 fra M1 til A1, byen Northampton omfattet,
 1.
 vil kravene i forordningens artikel 2, stk. 2, litra b), da kunne anses for opfyldt, når den påtænkte BGB vil omfatte varer, som er fremstillet og/eller forarbejdet og/eller tilvirket et andet sted end det sted, hvis navn indgår i BGB'en, og
 2.
 hvilket kriterium skal i så fald anvendes til at afgrænse det geografiske område, der er henvist til i forordningens artikel 2, stk. 2, litra b, og artikel 4, stk. 2, litra c)?


text:
25.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 199/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale ordinario di Roma (Italien) den 4. juni 2007 — Caffaro Srl mod Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C
 (Sag C-265/07)
 (2007/C 199/29)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale ordinario di Roma
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Caffaro Srl
 Sagsøgt: Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C
 Præjudicielle spørgsmål
 Er artikel 14 i lovdekret nr. 669/1996, som ændret ved artikel 147 i lov nr. 388/2000, der foreskriver, at kreditor skal overholde kravet om en frist på 120 dage efter forkyndelsen af tvangsfuldbyrdelseskendelsen over for en offentlig myndighed, forenelig med fællesskabsdirektiv 2000/35/EF (1), og navnlig direktivets artikel 5.
 (1) EFT L 200, s. 35.


text:
29.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/29
 Appel iværksat den 9. juli 2009 af Calvin Klein Trademark Trust til prøvelse af dom afsagt den 7. maj 2009 af Retten i Første Instans (Sjette Afdeling) i sag T-185/07, Calvin Klein Trademark Trust mod KHIM og Zafra Marroquineros, S.L.
 (Sag C-254/09 P)
 2009/C 205/50
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Calvin Klein Trademark Trust (ved abogado T. Andrade Boué)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Zafra Marroquineros, S.L.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Annullation af dom afsagt af Retten i Første Instans (Sjette Afdeling) den 7. maj 2009 i sag T-185/07.
 —
 KHIM og Zafra Marroquineros, S.L. tilpligtes at betaler sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Tilsidesættelse af retspraksis vedrørende fortolkning af artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 40/94 (1) om EF-varemærker, hvorefter der skal tages hensyn til alle de faktorer, der karakteriserer den foreliggende sag: Den omstændighed, at ansøgeren om EF-varemærket har gjort brug af dette varemærke for at kopiere renomméet for varemærkerne CK, har ikke været genstand for en retlig bedømmelse og ansøgerens egne handlinger viser uomtvisteligt, at bogstaverne CK er den del af det anfægtede EF-varemærke, der har den største grad af særpræg.
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94, idet de omtvistede varemærkers renommé ikke er blevet undersøgt i forbindelse med denne artikel.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
2.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/48
 Kendelse afsagt af Rettens præsident den 18. marts 2016 — Eurofast mod Kommissionen
 (Sag T-87/16 R)
 ((Særlige rettergangsformer - tilskud - Det Europæiske Fællesskabs syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (2007-2013) - skrivelser, hvorved der anmodes om tilbagebetaling af en del af de udbetalte tilskud - debetnota - afgørelse om modregning - begæring om udsættelse af gennemførelse - ingen uopsættelighed))
 (2016/C 156/65)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Eurofast SARL (Paris, Frankrig) (ved advokat S. Pappas)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved S. Delaude, J. Estrada de Solà og L. Cappelletti, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 I det væsentlige en begæring om udsættelse af gennemførelse af den afgørelse om modregning, der er indeholdt i Kommissionens skrivelse af 17. december 2015, der blev sendt til sagsøgeren med henblik på tilbagesøgning af et beløb svarende til 69 923,68 EUR, der skyldes i henhold til en tilskudsaftale.
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
25 . 1 . 97 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 26/ 1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM acceptere denne voucher til pålydende værdi som fuld eller
 (Sjette Afdeling) delvis betaling for goder købt af en kunde, som ikke er
 den, der har købt voucheren, og som normalt ikke kender
 af 24 . oktober 1996 leverandørens reelle salgspris for voucheren, er den mod
 værdi, voucheren repræsenterer, det beløb, leverandøren
 i sag C-288/94, Argos Distributors Ltd mod Commissio faktisk modtog, da han solgte voucheren.
 ners of Customs and Excise ( anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra Value Added Tax Tribunal ) ( 1 )
 ( 1 ) EFT nr. C 380 af 31 . 12 . 1994 .
 (Merværdiafgift — sjette direktiv — beskatningsgrundlag) (2 ) EFT nr. L 145 af 13 . 6. 1977, s . 1 .
 ( 97/C 26/01 )
 (Processprog: engelsk)
 DOMSTOLENS DOM
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) (Fjerde Afdeling)
 af 24 . oktober 1996
 I sag C-288/94, angående en anmodning, som Value Ad i sag C-l 72/95 , Société sucrière agricole de Maizy, Société
 ded Tax Tribunal, London, i medfør af EF-traktatens sucrière de Berneuil-sur-Aisne mod Directeur régional des
 artikel 1 77 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte impôts ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra tribunal
 ret verserende sag, Argos Distributors Ltd mod Commissi administratif d'Amiens ) P )
 oners of Customs and Excise, at opnå en præjudiciel afgø
 relse vedrørende fortolkningen af artikel 11 i Rådets sjette (Den fælles markedsordning for sukker — indtræden af
 direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af pligten til at betale lager-, produktions- og absorptionsaf
 medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — gifter — tidspunktet for at absorptionsafgifterne forfalder
 Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregnings til betaling)
 grundlag (2), har Domstolen ( Sjette Afdeling), sammensat (!97/C 26/02 )
 af afdelingsformanden, G. F. Mancini, og dommerne C. N.
 Kakouris ( refererende dommer) og G. Hirsch; generalad
 vokat: N. Fennelly; justitssekretær: assisterende justitsse (Processprog: fransk)
 kretær H. von Holstein, den 24. oktober 1996 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således:
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 Artikel 11 , punkt A, stk . 1 , litra a), i Rådets sjette direktiv
 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af med
 lemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det I sag C-l 72/95 , angående en anmodning, som tribunal ad
 fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag ministratif d'Amiens ( France ) i medfør af EØF-traktatens
 skal fortolkes således, at når en leverandør har solgt en artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 voucher med rabat til en køber med løfte om senere at ret verserende sag Société sucriére agricole de Maizy,
 ---pagebreak--- Nr. C 26/2 [ DA [ De Europæiske Fællesskabers Tidende 25 . 1 . 97
 Société sucrière de Berneuil-sur-Aisne mod Directeur regio DOMSTOLENS DOM
 nal des impôts at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende ( Tredje Afdeling )
 fortolkningen af bestemmelserne i Fællesskabets ordning
 for visse afgifter inden for sukkersektoren, har Domstolen af 24 . oktober 1996
 (Fjerde Afdeling), sammensat af den fungerende formand
 for Fjerde Afdeling, C. N. Kakouris ( refererende dommer ), i sag C-335/95 , Institut national d'assurances sociales
 og dommerne P. J. G. Kapteyn og H. Ragnemalm; general pour travailleurs indépendants (Inasti ) mod Michel Picard
 advokat: M. B. Elmer; justitssekretær: ekspeditionssekre ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour du travail
 tær H. A. Rühl, den 24. oktober 1996 afsagt dom, hvis de Liège ( Belgien)) ( 1 )
 konklusion lyder således : (Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige
 erhvervsdrivende — alderdomsforsikring og forsikring ved
 dødsfald — ydelser — samtidig fastsættelse af pensioner i
 henhold til lovgivningerne i to medlemsstater — automa
 1 ) Artikel 8, stk. 2, tredje afsnit, litra a), i Rådets forord tisk fastsættelse når begæring er fremsat over for den kom
 ning (EØF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den fælles petente institution i en medlemsstat — pligt til at indgive
 markedsordning for sukker og artikel 6, stk. 4, i Rå begæring til institutionen i bopælsmedlemsstaten for at
 dets forordning (EØF) nr. 1358/77 af 20. juni 1977 opnå samtidig fastsættelse af pensioner)
 om fastlæggelse af almindelige regler for udligning af
 lageromkostninger for så vidt angår sukker, samt om ( 97/C 26/03 )
 ophævelse af forordning (EØF) nr. 750/68, skal fortol
 kes således, at de nødvendige betingelser for, at der op
 står pligt til betaling af lagerafgiften, er opfyldt på (Processprog: fransk)
 tidspunktet for sukkerets afsætning.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 2 ) Artikel 28, stk . 3 og 4, i forordning (EØF) nr. 1785/81
 skal fortolkes således, at de nødvendige betingelser for,
 at der opstår pligt til betaling af de i disse bestemmel I sag C-335/95 , angående en anmodning, som Cour du
 ser omhandlede produktionsafgifter er opfyldt på tids travail de Liège ( Belgien ) i medfør af EF-traktatens
 punktet for beregningen af sukkerproduktionen ved artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 udgangen af hvert enkelt produktionsår. ret verserende sag Institut national d'assurances sociales
 pour travailleurs indépendants ( Inasti ) mod Michel Picard
 at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen
 af artikel 36 i Rådets forordning ( EØF ) nr. 574/72 af
 3 ) Artikel 32a, stk. 1 , i forordning (EØF) nr. 1785/81 , 21 . marts 1972 om regler til gennemførelse af forordning
 som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 934/86 ( EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikrings
 af 24. marts 1986, og artikel 1 , stk . 1 , i Kommissio ordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende
 nens forordning (EØF) nr. 3046/86 af 3 . oktober 1986 og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fælles
 om gennemførelsesbestemmelser for opkrævning af ab skabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning
 sorptionsafgiften for sukker skal fortolkes således, at ( EØF ) nr. 2001/83 af 2 . juni 1983 ( 2 ), har Domstolen
 de nødvendige betingelser for, at der opstår pligt til be (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. C.
 taling af absorptionsafgiften, er opfyldt på tidspunktet Moitinho de Almeida ( refererende dommer), og dommerne
 for beregningen af sukkerproduktionen ved udgangen C. Gulmann og J.-P. Puissochet; generaladvokat: A. La
 af hvert af produktionsårene 1986/87 til 1990/91 . Pergola; justitssekretær: R. Grass, den 24 . oktober 1996
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 4 ) Artikel 1 i Rådets forordning (EØF) nr. 1914/87 af
 Artikel 36, stk . 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 af
 2 . juli 1987 om indførelse for produktionsåret 1986/ 21 . marts 1972 om regler til gennemførelse af forordning
 87 af en særlig absorptionsafgift for sukker og artikel 1 (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikrings
 og 2 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3061 /87 ordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende
 af 13 . oktober 1987 om fastsættelse af koefficienten til og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fælles
 beregning af den særlige absorptionsafgift for sukker skabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning
 for produktionsåret 1986/87 skal fortolkes således, at (EØF) nr. 2001 /83 af 2 . juni 1983, der indeholder bestem
 de nødvendige betingelser for, at der opstår pligt til be
 melse om samtidig fastsættelse af ydelser, når der er frem
 taling af den særlige absorptionsafgift, er opfyldt på sat begæring herom til en institution i en medlemsstat, er
 tidspunktet for beregningen af sukkerproduktionen en selvstændig procedureregel, der finder anvendelse uaf
 ved udgangen af produktionsåret 1986/87.
 hængigt af samme artikels stk . 1 , 2 og 3 .
 (!) EFT nr. C 189 af 22 . 7. 1995 . (!) EFT nr. C 351 af 30 . 12 . 1995 .
 ( 2 ) EFT nr. L 230 af 22 . 8 . 1983 , s . 86 .


text:
2.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/2
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. januar 2013 — Jozef Križan m.fl. mod Slovenská inšpekcia životného prostredia (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Najvyšší súd Slovenskej republiky — Slovakiet)
 (Sag C-416/10) (1)
 (Artikel 267 TEUF - ophævelse af en retsafgørelse - hjemvisning til den omhandlede ret - forpligtelse til at efterleve afgørelsen om ophævelse - præjudiciel forelæggelse - mulighed - miljø - Århuskonventionen - direktiv 85/337/EØF - direktiv 96/61/EF - offentlig deltagelse i beslutningsprocesser - opførelse af et affaldsdeponeringsanlæg - ansøgning om tilladelse - forretningshemmelighed - manglende udlevering af et dokument til offentligheden - virkning på gyldigheden af en afgørelse om at tillade et deponeringsanlæg - afhjælpning - vurdering af projektets indvirkning på miljøet - endelig udtalelse inden medlemsstatens tiltrædelse af Unionen - tidsmæssig anvendelse af direktiv 85/337 - søgsmål - foreløbige forholdsregler - udsættelse af gennemførelse - annullation af den anfægtede afgørelse - ejendomsret - krænkelse)
 2013/C 63/02
 Processprog: slovakisk
 Den forelæggende ret
 Najvyšší súd Slovenskej republiky
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Jozef Križan, Katarína Aksamitová, Gabriela Kokošková, Jozef Kokoška, Martina Strezenická, Jozef Strezenický, Peter Šidlo, Lenka Šidlová, Drahoslava Šidlová, Milan Šimovič, Elena Šimovičová, Stanislav Aksamit, Tomáš Pitoňák, Petra Pitoňáková, Mária Križanová, Vladimír Mizerák, Ĺubomír Pevný, Darina Brunovská, Mária Fišerová, Lenka Fišerová, Peter Zvolenský, Katarína Zvolenská, Kamila Mizeráková, Anna Konfráterová, Milan Konfráter, Michaela Konfráterová, Tomáš Pavlovič, Jozef Krivošík, Ema Krivošíková, Eva Pavlovičová, Jaroslav Pavlovič, Pavol Šipoš, Martina Šipošová, Jozefína Šipošová, Zuzana Šipošová, Ivan Čaputa, Zuzana Čaputová, Štefan Strapák, Katarína Strapáková, František Slezák, Agnesa Slezáková, Vincent Zimka, Elena Zimková, Marián Šipoš og Mesto Pezinok
 Sagsøgt: Slovenská inšpekcia životného prostredia
 Procesdeltager: Ekologická skládka as
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Najvyšší súd Slovenskej republiky — fortolkning af artikel 191, stk. 1 og 2, samt artikel 267 TEUF, af Rådets Direktiv 96/61/EF af 24. september 1996 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (EFT L 257, s. 26), og navnlig af dets artikel 1, 6, 15, 15a, af Rådets direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 175, s. 40), og navnlig af dets artikel 2 og 10a, samt af artikel 6 og 9 i (Århus)konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, indgået på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved Rådets afgørelse af 17. februar 2005 (EUT L 124, s. 19) — opførelse af et affaldsdepot — vurdering af projektets indvirkning på miljøet — offentlighedens deltagelse i beslutningsprocesserne — en national rets mulighed for at forelægge Domstolen et præjudicielt spørgsmål om anvendelse af egen drift af EU-retten vedrørende miljøbeskyttelse, selv om forfatningsdomstolen i den pågældende stat har udelukket en sådan forelæggelse ved en afgørelse, der er bindende for den forelæggende ret
 Konklusion
 1)
 Artikel 267 TEUF skal fortolkes således, at en national ret, såsom den forelæggende ret, er forpligtet til af egen drift at anmode Den Europæiske Unions Domstol om en præjudiciel afgørelse, selv om denne ret skal træffe afgørelse i en sag, der er hjemvist til den, efter at dens første afgørelse er blevet ophævet af den omhandlede medlemsstats forfatningsdomstol, og selv om en national bestemmelse pålægger den nationale ret at afgøre sagen på grundlag af den retsopfattelse, som forfatningsdomstolen har givet udtryk for.
 2)
 Rådets direktiv 96/61/EF af 24. september 1996 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 166/2006 af 18. januar 2006, skal fortolkes således, at det:
 —
 kræver, at den berørte offentlighed har adgang til en byplanlægningsafgørelse som den i hovedsagen omhandlede fra indledningen af tilladelsesproceduren vedrørende det omhandlede anlæg
 —
 ikke tillader de kompetente nationale myndigheder at give den berørte offentlighed afslag på adgang til en sådan afgørelse på grundlag af en beskyttelse af forretnings- og fabrikshemmeligheder, der er fastsat i henhold til national ret eller EU-retten med henblik på at beskytte en legitim økonomisk interesse, og
 —
 ikke er til hinder for, at et uberettiget afslag på at give den berørte offentlighed adgang til en byplanlægningsafgørelse som den i hovedsagen omhandlede under den administrative procedure i første instans kan afhjælpes under den administrative procedure i anden instans, forudsat at alle muligheder stadig er åbne, og at en afhjælpning på dette trin af proceduren fortsat gør det muligt for den berørte offentlighed at udøve en reel indflydelse på beslutningsprocedurens udfald, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 3)
 Artikel 15a i direktiv 96/61, som ændret ved forordning nr. 166/2006, skal fortolkes således, at den berørte offentlighed inden for rammerne af den søgsmålsadgang, der er fastsat i denne bestemmelse, skal have mulighed for ved en domstol eller andet ved lov nedsat uafhængigt og upartisk organ at begære, at der træffes foreløbige forholdsregler, som midlertidigt udsætter anvendelsen af en tilladelse som omhandlet i dette direktivs artikel 4, indtil der træffes endelig afgørelse.
 4)
 En afgørelse, som er truffet af en national ret inden for rammerne af en national procedure, der gennemfører de forpligtelser, der følger af artikel 15a i direktiv 96/61, som ændret ved forordning nr. 166/2006, og artikel 9, stk. 2 og 4, i konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, undertegnet i Århus den 25. juni 1998 og indgået på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved Rådets afgørelse 2005/370/EF af 17. februar 2005, hvorved en tilladelse, der er tildelt i strid med bestemmelserne i nævnte direktiv, annulleres, kan ikke i sig selv udgøre et uberettiget indgreb i operatørens ejendomsret, som er sikret ved artikel 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 (1) EUT C 301 af 6.11.2010.


text:
12.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/14
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 8. november 2012 — Alexander Heimann (sag C-229/11) og Konstantin Toltschin (sag C-230/11) mod Kaiser GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Arbeitsgericht Passau — Tyskland)
 (Forenede sager C-229/11 og 230/11) (1)
 (Socialpolitik - direktiv 2003/88/EF - nedsættelse af arbejdstiden (»Kurzarbeit«) - nedsættelse af retten til årlig betalt ferie i funktion af nedsættelsen af arbejdstiden - finansiel godtgørelse)
 2013/C 9/21
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Arbeitsgericht Passau
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Alexander Heimann (sag C-229/11) og Konstantin Toltschin (sag C-230/11)
 Sagsøgt: Kaiser GmbH
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Arbeitsgericht Passau — fortolkning af artikel 31, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (EFT C, s. 389) og af artikel 7, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EUT L 299, s. 9) — nedsættelse af den sædvanlige arbejdstid i en virksomhed i form af delvis arbejdsløshed (»Kurzarbeit«) — nationale bestemmelser, der foreskriver en nedsættelse af retten til årlig ferie proportionalt med den delvist arbejdsløses færre arbejdsdage.
 Konklusion
 Artikel 31, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 7, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for nationale retsforskrifter eller praksis, såsom en socialplan, der er aftalt mellem en virksomhed og dennes samarbejdsudvalg, i henhold til hvilke en arbejdstagers ret til årlig betalt ferie, når dennes arbejdstid er nedsat, beregnes efter princippet om pro rata temporis.
 (1) EUT C 269 af 10.9.2011.


text:
4.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/17
 Sag anlagt den 28. januar 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-37/09)
 (2009/C 82/31)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J.-B. Laignelot, S. Pardo Quintillán og P. Guerra e Andrade, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4 og 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/12/EF om affald og artikel 3 og 5 i Rådets direktiv 80/68/EØF om beskyttelse af grundvandet mod forurening forårsaget af visse farlige stoffer, idet den dels ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger til at sikre nyttiggørelse eller bortskaffelse af det affald, der er deponeret i stenbruddene Limas, Linos og Barreiras i Lourosa Kommune, uden at menneskers sundhed bringes i fare, og uden at miljøet beskadiges, navnlig uden at der skabes risiko for vand og jord, og ikke har truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for, at det pågældende affald overlades til en privat eller offentlig indsamler, som varetager bortskaffelsen eller nyttiggørelsen heraf, dels ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at begrænse tilførsel til grundvandet af stoffer nævnt i liste II i direktiv 80/68/EØF for at undgå forurening af grundvandet med de pågældende stoffer.
 —
 Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Siden 1980'erne er der i de nedlagte stenbrud deponeret affald og skrot af forskellig art uden nogen form for tilsyn fra myndighedernes side. Deponeringen af affald forsatte så vidt vides indtil februar 2004. Først i juni 2004 blev lokaliteterne afspærret.
 Vandanalyser udført forskellige steder i det område, hvor de tidligere aktive stenbrud er beliggende, har resulteret i bekymrende fund af kemikalier. Grundvandet i området er forurenet.
 De portugisiske myndigheder har i fire år ikke truffet de nødvendige foranstaltninger for at hindre indehavere af ikke-identificeret affald i at losse det af i de nedlagte stenbrud og efterlade det dér. De har endvidere ikke ført tilsyn med losningen af og opfyldningen af stenbruddene med det pågældende affald, ligesom de ikke har ført kontrol med dets bortskaffelse.
 Desuden har de portugisiske myndigheder ikke truffet de nødvendige foranstaltninger for at hindre nedsivning af giftige og skadelige stoffer til grundvandet. De har ikke taget stikprøver i forbindelse med deponeringen af stoffer, der mistænkes for at kunne afstedkomme en indirekte forurening af grundvandet med skadelige stoffer. De har heller ikke ført tilsyn med deponeringen af affald på jordoverfladen.


text:
12.11.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/10
 Sag anlagt den 19. september 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Finland
 (Sag C-342/05)
 (2005/C 281/19)
 Processprog: finsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. september 2005 anlagt sag mod Republikken Finland af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved M. van Beek og I. Koskinen, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt følgende påstande:
 1)
 Det fastslås, at Republikken Finland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 12, stk. 1, og artikel 16, stk. 1, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (1), idet den i strid med de i direktivets artikel 16, stk. 1, foreskrevne undtagelsesbestemmelser sædvanligvis har tilladt ulvejagt.
 2)
 Republikken Finland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Artikel 16 i direktiv 92/43/EØF er en undtagelse til den strenge beskyttelsesordning for dyrearter, som er foreskrevet i artikel 12; den skal derfor fortolkes strengt. Artikel 16, stk. 1, indeholder to forudsætninger for at fravige ordningen i henhold til litra a) — litra e). For det første må fravigelsen ikke hindre opretholdelsen af den pågældende bestands bevaringsstatus i dens naturlige udbredelsesområde. For det andet er en fravigelse kun mulig, hvis der ikke findes nogen anden brugbar løsning.
 Da der i Finland ikke foreligger en gunstig bevaringsstatus med hensyn til ulven, da der findes alternative løsninger og da jagttilladelser med hensyn til ulvejagt sædvanligvis udstedes, uden at det forskriftsmæssigt er blevet fastslået, om det drejer sig om enkeltindivider, der forårsager alvorlige skader, tillades ulvejagt i Finland i et omfang, som ikke overholder forudsætningerne i artikel 16, stk. 1, i direktiv 92/43/EØF.
 (1) EFT 1992 L 206, s. 7.


text:
1.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/34
 Sag anlagt den 3. marts 2010 — Europa-Kommissionen mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-117/10)
 2010/C 113/53
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová, A. Stobiecka-Kuik, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets beslutning 2010/10/EF af 20. november 2009 om Republikken Polens myndigheders ydelse af statsstøtte til køb af landbrugsjord mellem den 1. januar 2010 og den 31. december 2013 (1) annulleres.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved at vedtage den anfægtede beslutning har Rådet ophævet Kommissionens beslutning, som følger af forslaget om passende foranstaltninger i punkt 196 i rammebestemmelserne for landbrug fra 2007 og af Polens ubetingede tilslutning til forslaget, hvorefter Polen er forpligtet til at bringe en eksisterende støtteordning til køb af landbrugsjord til ophør senest den 31. december 2009. Under påberåbelse af at der foreligger særlige omstændigheder, har Rådet faktisk givet tilladelse til, at Polen opretholder denne ordning, indtil rammebestemmelserne for landbrug fra 2007 udløber den 31. december 2013. De af Rådet fremførte omstændigheder som begrundelse for beslutningen er af indlysende grunde ikke usædvanlige omstændigheder af en sådan karakter, at de kan begrunde den trufne beslutning, og tager ikke hensyn til Kommissionens beslutning med hensyn til denne ordning. Til støtte for påstanden om annullation har Kommissionen fremført fire anbringender:
 a)
 For det første finder Kommissionen, at Rådet ikke har kompetence til at handle i medfør af artikel 88, stk. 2, tredje afsnit, EF, fordi Rådet ikke traf afgørelse vedrørende Polens begæring inden udløbet af den frist på tre måneder, der er fastsat i fjerde afsnit i denne bestemmelse, og fordi den støtte, som Rådet godkendte, under alle omstændigheder var en eksisterende støtte, som Polen havde forpligtet sig til at afskaffe ved udgangen af 2009, da Polen godkendte de passende foranstaltninger, som Kommissionen havde foreslået det.
 b)
 For det andet har Rådet begået magtfordrejning, idet Rådet tilsigtede at ophæve konklusionen om, at støtteforanstaltningerne, som Polen frit kunne opretholde indtil udgangen af 2009, men ikke derefter, kunne opretholdes indtil 2013.
 c)
 Dernæst gør Kommissionen i sit tredje anbringende gældende, at den anfægtede beslutning er vedtaget i strid med princippet om loyalt samarbejde, som gælder for medlemsstater og også imellem institutionerne. Rådet har med sin beslutning fritaget Polen fra dets samarbejdsforpligtelse med Kommissionen i forbindelse med de passende foranstaltninger, som denne medlemsstat har godkendt, vedrørende eksisterende støtte til køb af landbrugsjord inden for rammerne af samarbejdet i henhold til artikel 88, stk. 1, EF.
 d)
 Med sit sidste anbringende gør Kommissionen gældende, at Rådet har anlagt et åbenbart fejlskøn, for så vidt som Rådet fandt, at der forelå særlige omstændigheder, der kunne begrunde den godkendte foranstaltnings vedtagelse.
 (1) EUT L 4 af 8.1.2010, s. 89.


text:
9.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 71/15
 Rettens dom af 24. januar 2013 — Fercal — Consultadoria e Serviços mod KHIM — Jacson of Scandinavia (JACKSON SHOES)
 (Sag T-474/09) (1)
 (EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-ordmærket JACKSON SHOES - det ældre nationale firmanavn JACSON OF SCANDINAVIA AB - relativ registreringshindring - relativ ugyldighedsgrund - artikel 8, stk. 4, og artikel 53, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2013/C 71/21
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda (Lissabon, Portugal) (ved advokat A. Rodrigues)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J. Novais Gonçalves, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Jacson of Scandinavia AB (Vollsjö, Sverige)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 18. august 2009 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1253/2008-2) vedrørende en ugyldighedssag mellem Jacson of Scandinavia AB og Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Consultadoria e Serviços, Lda betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 63 af 13.3.2010.


text:
20.6.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 141/39
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 24. april 2009 — Sanchez Ferriz m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-492/07 P) (1)
 (Appel - personalesag - tjenestemænd - forfremmelse - forfremmelsesåret 2005 - ikke-optagelse på listen over forfremmede tjenestemænd - vejledende multiplikationsfaktorer - artikel 6 og 10 i bilag XIII til vedtægten - interesse i at påberåbe sig et anbringende)
 2009/C 141/81
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellanter: Carlos Sanchez Ferriz (Bruxelles, Belgien) og de ni øvrige tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, hvis navne er opført i dommens bilag (ved avocat F. Frabetti)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Berardis-Kayser og G. Berscheid, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af EU-Personaleretten (Anden Afdeling) den 17. oktober 2007, Sanchez Ferriz m.fl. mod Kommissionen (sag F-115/06, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser) med påstand om ophævelse af kendelsen
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Carlos Sanchez Ferriz og de ni øvrige tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, hvis navne er opført i bilaget, bærer deres egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger i appelsagen.
 (1) EUT C 64 af 8.3.2008.


text:
24.10.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 256/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Det Forenede Kongerige) den 12. august 2009 — Secretary of State for the Home Department mod Maria Dias
 (Sag C-325/09)
 2009/C 256/26
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Secretary of State for the Home Department
 Sagsøgt: Maria Dias
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Såfremt en EU-statsborger, der opholder sig i en medlemsstat, hvor hun ikke er statsborger, før gennemførelsen af direktiv 2004/38/EF (1) var indehaver af en opholdstilladelse, der var gyldigt udstedt i henhold til artikel 4, stk. 2, i direktiv 68/360/EØF (2), men som i en periode i tilladelsens løbetid var frivilligt arbejdsløs, ikke selvforsørgende og ikke opfyldte betingelserne for udstedelsen af en sådan tilladelse, forblev pågældende da alene på grund af sin indehavelse af tilladelsen en person, som »har haft lovligt ophold« i værtsmedlemsstaten, således at der senere har kunnet opnås en tidsubegrænset ret til ophold i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 2004/38/EF?
 2)
 Såfremt fem års ophold i træk som arbejdstager før den 30. april 2006 ikke giver grundlag for den tidsubegrænsede ret til ophold, der er indført ved artikel 16, stk. 1 i, direktiv 2004/38/EF, medfører et sådant uafbrudt ophold som arbejdstager en tidsubegrænset ret til ophold direkte i henhold til EU-traktatens artikel 18, stk. 1, på baggrund af, at der er en mangel i direktivet?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29.4.2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EFT L 158, s. 77).
 (2) Rådets direktiv 68/360/EØF af 15.10.1968 om afskaffelse af restriktioner om rejse og ophold inden for Fællesskabets for medlemsstaternes arbejdstagere og deres familiemedlemmer (EFT 1968 II, s. 477).